open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arnold Gehlen

**Arnold Gehlen** (* 29. január 1904, Lipsko, Nemecko – † 30. január 1976, Hamburg) bol nemecký filozof, predstaviteľ filozofickej antropológie.

## Dielo
* Der Mensch, seine Natur und seine Stellung in der Welt, 1940
* Urmensch und Spätkultur, 1956
* Die Seele im technischen Zeitalter, 1957
* Zeit-Bilder. Zur Soziologie und Ästhetik der modernen Malerei, 1960
* Anthropologische Forschung, 1961
* Moral und Hypermoral, 1969
* Človek. Jeho povaha a miesto vo svete, 1940

## Myšlienky
*[[Človek (filozofia)|Človek]] je konajúca bytosť. Na rozdiel od [[Živočíchy|zvieraťa]], ktoré sa svojou inštinktívnou výbavou začleňuje do prostredia, človek je nedostatkovou bytosťou, t. j. nehotovou, otvorenou, rizikovou bytosťou. Nedostkovosť inštinktívnej výbavy človek kompenzuje konaním a jeho „otvorenosťou“ svetu. Práve konanie tvorí akýsi most medzi človekom a prostredím. Konaním človek pretvára prostredie, vytvára [[Kultúra (spoločenské vedy)|kultúru]], ktorá ho spätne formuje. Kultúra (vrátane jej materiálnych súčastí a inštitúcií) a [[technika]] umožňujú človeku prežiť, robia svet pre človeka obývateľným*.

*Konanie je najvlastnejšie premostenie medzi človekom a jeho prostredím; človek ako nedostatková bytosť iba svojím konaním nadobúda možnosť ako zabezpečiť svoje prežitie*.

## Pozri aj
* posthistoire
* Filozofická antropológia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti z Lipska
Gérard Genette

**Gérard Genette** (* 7. jún 1930, Paríž, Francúzsko – † 11. máj 2018) bol francúzsky filozof - štrukturalista a semiotik, tvorca naratológie.

## Životopis
Po ukončení štúdia na École normale supérieure sa stal asistentom a v roku 1967 profesorom francúzskej literatúry na Sorbonne. V roku 1970 spoluzakladal časopis *Poétique*. 

Jeho názory výrazne ovplyvnili Roland Barthes a Claude Lévi-Strauss.

## Referencie


## Externé odkazy
* The Ultimate Matrix Collection: Der Rezipient zwischen Paratext und Film  

## Zdroj
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Literárni teoretici
Kategória:Osobnosti z Paríža
Jean de Gerson

**Jean de Gerson** [žerson], vl. menom **Jean Charlier** (* 14. december 1363, Barby, Francúzsko – † 12. júl 1429, Lyon), prezývaný *doctor christianissimus*, bol francúzsky filozof, teológ a cirkevný politik. Kancelár parížskej univerzity, jeden z najvýznamnejších teológov na kostnickom koncile.

Na Gersona mal vplyv augustinizmus, svätoviktorská škola a bonaventurizmus. Jeho učiteľmi boli Gilles Deschamps (Aegidius Campensis) a Peter z Ailly.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Francis Galton

Sir **Francis Galton** (* 16. február 1822, Sparkbrook (blízko Birminghamu) – † 17. január 1911, Haslemere) bol anglický psychológ a antropológ, v matematike rozpracoval metódy štatistického spracovania výsledkov pozorovaní (najmä metódu vypočítania korelácií medzi premennými); zaviedol koeficient korelácie; vytvoril biometrickú školu. Galton je zakladateľ eugeniky.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Anglickí antropológovia
Kategória:Nositelia Darwinovej medaily
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Katharine Everett Gilbertová

**Katharine Everett Gilbertová** (* 1886, Newport, Rhode Island, USA – † 1952, Durham, Severná Karolína) bola americká estetička.

Na začiatku svojej kariéry pôsobila na University of North Carolina. Neskôr získala doktorát z filozofie na Cornell University v štáte New York. Od roku 1930 vyučovala ako prvá žena s titulom „profesor“ na Duke University v Durhame. Vo svojej výskumnej činnosti sa zamerala na filozofiu estetiky a v roku 1941 sa stala vedúcou novej katedry umenia, estetiky a hudby. V rokoch 1946–1947 zastávala funkciu prezidentky Americkej filozofickej asociácie.

## Bibliografia
* *A History of Esthetics*, 1940 (spoluautor Helmut Kuhn)
* *Mind and Medium in the Modern Dance*, 1941

Kategória:Narodenia v 1886
Kategória:Úmrtia v 1952
Filozofi USA
Kategória:Osobnosti z Newportu (Rhode Island)
Helmut von Glasenapp

**Helmut von Glasenapp** (* 8. september 1891, Berlín, Nemecko – † 25. jún 1963, Tübingen) bol nemecký filozof a religionista; zaoberal sa dejinami náboženstiev. Osobitnú pozornosť venoval indológii.

## Dielo
* *Der Buddhismus in Indien und im Fernen Osten*, 1936
* *Die Philosophie der Inden. Eine Einführung in ihre Geschichte und ihre Lehren*, 1949
* *Die fünf Weltreligionen*, 1967 /2. vyd.

## Pozri aj
* filozofia 20. storočia
* nemecká filozofia
* súčasná filozofia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti z Berlína
Boris Michajlovič Gessen

**Boris Michajlovič Gessen** (* 28. august 1893, Jelizavetgrad, Ukrajina – † 20. december 1936, Moskva, Rusko) bol ruský fyzik, filozof a historik vedy.

Svojou prácou významným spôsobom ovplyvnil vznik externalizmu v 30. rokoch 20. storočia.

## Referencie


## Externé odkazy
* Physics in Moscow in 1937
* Ein unveröffentlichtes Manuskript von Boris M. Hessen: „Materialien und Dokumente zur Geschichte der Physik“ 
* Biografia 
 
## Zdroj
* 

Kategória:Ruskí filozofi
Kategória:Ruskí fyzici
Kategória:Obete Veľkého teroru
Czesław Głombik

náhľad|Czesław Głombik (2020)
Prof. Dr. hab. **Czesław Głombik** (* 8. december 1935) je poľský filozof zaoberajúci sa dejinami filozofie.

Pôsobí ako vedúci Katedry dejín filozofie na Sliezskej univerzite v Katoviciach. V roku 1990 zastával funkciu rektora tejto univerzity. Venuje sa predovšetkým dejinám poľskej filozofie 19. a 20. storočia na pozadí prúdov a smerov európskej filozofie, najmä v jej najbližšom kultúrnom kontexte (nemeckom a českom). Tematicky pritom akcentuje podoby tomizmu.

Študoval na Varšavskej univerzite, kde v roku 1958 získal titul magister filozofie. Doktorát v odbore humanitných vied získal na Jagelovskej univerzite v Krakove. Ďalej pokračoval v štúdiu na Univerzite Marie Curie-Sklodovskej v Lubline a štúdium ukončil s titulom Dr. hab. humanitných vied, odbor história filozofie. 31. marca 2005 mu bol udelený titul doktor honoris causa Univerzity Palackého v Olomouci.

## Bibliografia

Czesław Głombik napísal 15 monografií a viac než 200 štúdií. K jeho najvýznamnejším dielam patria:
* 1973 - *Czlowiek i historia. Studium koncepcji filozoficznej Stefana Pawlickiego*
* 1978 - *Tradycja i interpretacje. Antoni Motolicki a reakcja katolicka wobec polskiej *„filozofii narodowej“*
* 1982 - *Oblicza szczescia*
* 1982 - *Metafizyka kultury. Grabmann - Maritain - neoscholastyka polska*
* 1983 - *Martin Grabmann i polska filozofia katolicka*
* 1988 - *Zapomniani krytycy, nieznani filozofowie. Rzcz o Aleksandze Tyszynskim i Janie Adamskim*
* 1989 - *Tradycja narodowa a perspektywy kultury. Wakól publicystyki i krytyki filozoficznej Pawla Hoffmana*
* 1991 - *Początki neoscholastyki polskiej*
* 1994 - *Tomizm czsów nadziei. Slowianskie kongresy tomisticzne Praga* [[1932]] - Poznaň [[1934]], [[1994]]
* 1999 - *Husserl i Polacy*

V češtine boli vydané knihy:
* 1995 - *Český novotomismus třicátých let*
* 2000 - *Umění zapomínat? Dějiny vztahů české a polské filozofie''

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1935
Kategória:Poľskí filozofi
André Glucksmann

**André Glucksmann** (* 19. jún 1937, Boulogne-Billancourt, Francúzsko – † 10. november 2015, Paríž ) bol francúzsky filozof a politológ, predstaviteľ nových filozofov. Po ukončení štúdií filozofie sa pod vedením Raymonda Arona špecializoval na štúdium nukleárnej stratégie, zastrašovania a vojny.  Sám seba chápal ako bojovne angažovaného intelektuála, pre ktorého zaoberanie sa filozofiou v čisto akademickom zmysle nemá nijakú hodnotu. Preto ťažiskom jeho vedeckej činnosti nebola filozofia, ale politológia.

## Vybraná bibliografia
* *Le discours de la Guerre* (1967)
* *Stratégie et révolution en France 1968* (1968)
* *La cuisiniere et le mangeur d'hommes* (1975)
* *Les Maitres Penseurs* (1977)
* *Cynisme et Passion* (1981)
* *La Force du Vertige* (1983)
* *La betise* (1985)
* *Silence, on tue* (1986) (s Thierry Woltonom)
* *Descartes c'est la France* (1987)
* *Le Onzieme Commandement* (1991)
* *Le felure du monde* (1994)
* *De Gaulle ou es tu* (1995)
* *La Troisième Mort de Dieu* (2000)
* *Dostoïevski à Manhattan* (2002)
* *Ouest contre Ouest* (2003)
* *Le Discours de la haine* (2004), česky *Rozprava o nenávisti* (2011)
* *Une rage d'enfant* (2006)
* *Mai 68 expliqué à Nicolas Sarkozy* (2008)
* *Les deux chemins de la philosophie* (2009)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski politológovia
Kategória:Francúzske osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Francúzske osobnosti rumunského pôvodu
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Členovia Európskej akadémie vied a umení
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Filozofi 21. storočia
Kategória:Preživší holokaust
Kurt Gödel

**Kurt Gödel** (* 28. apríl 1906, Brno – † 14. január 1978, Princeton, New Jersey, USA) bol rakúsko-uhorský, neskôr americký logik, matematik a matematický filozof, súkromný docent Viedenskej univerzity  (1933 – 1938), od 1953 profesor Princetonského inštitútu pokročilých štúdií, člen Národnej Akadémie vied USA a Americkej filozofickej spoločnosti.

Jeho najznámejšou prácou je teorém neúplnosti (Gödelova veta, 1931), ktorý hovorí, že každý samokonzistentný systém axióm dostatočne rozvinutý na opis celočíselnej aritmetiky umožní predpoklady o celých číslach, ktoré sa nedajú ani dokázať, ani vyvrátiť na základe axióm. Tiež napísal známu prácu o hypotéze kontinua, o ktorej dokázal, že sa nedá vyvrátiť na základe axióm prijatej teórie množín, za predpokladu, že sú konzistentné. Gödel významne prispel do teórie dôkazov; objasnil spojenie medzi klasickou logikou, intuicionistickou logikou a modálnou logikou tým, že definoval prechody medzi nimi.

Diskutuje sa o tom, že Kurt Gödel je jedným z najvýznamnejších logikov dvadsiateho storočia a jedným z troch najväčších logikov všetkých čias (ostatní dvaja sú Aristoteles a Gottlob Frege).

## Občianstvo
Narodil sa v roku 1906 v Brne ako občan Rakúsko-Uhorska, po rozpade Rakúsko-Uhorska stal sa vo veku 12 rokov československým občanom. Neskôr, vo veku 23 rokov získal rakúske občianstvo a po tom čo Adolf Hitler v roku 1938 anektoval Rakúsko sa stal automaticky občanom nemeckej Ríše. Po druhej svetovej vojne a emigrácii do USA v roku 1940 získal občianstvo Spojených štátov.

## Dielo
* *Über formal unentscheidbare Sätze der Principia Mathematica und verwandter Systeme I*, 1931.
* ''My philosophical viewpoint'' , c. 1960, unpublished.
* ''The modern development of the foundations of mathematics in the light of philosophy'' , 1961, unpublished.

## Literatúra

* Jiří Procházka: Kurt Gödel /1906-1978/ Curriculum vitae. Volumen I, Brno, Wien, Princeton 2017, ITEM, 
* Jiří Procházka: Kurt Gödel /1906-1978/ Curriculum vitae, Volumen II, Brno, Wien Princeton  2019, ITEM, 

## Iné projekty

## Zdroj

* 

Kategória:Rakúski filozofi
Kategória:Rakúski matematici
Kategória:Matematici USA
Kategória:Filozofi USA
Kategória:Zahraniční členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Naturalizované osobnosti USA
Kategória:Osobnosti z Brna
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Viedenskej univerzity
Lucien Goldmann

**Lucien Goldmann** (* 20. júl  1913, Bukurešť, Rumunsko – † 8. október 1970, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky filozof rumunského pôvodu, predstaviteľ genetického štrukturalizmu.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Literárni teoretici
Kategória:Osobnosti z Bukurešti
Jaroslav Goll

**Jaroslav Goll** (* 14. júl 1846, Chlumec nad Cidlinou – † 8. jún 1929, Praha) bol český historik, profesor pražskej univerzity, od jej rozdelenia 1882 pôsobil na českej filozofickej fakulte, kde vybudoval slávny historický seminár a stal sa aj zakladateľom českej pozitivistickej historickej školy.

Veľký význam malo jeho výchovné pôsobenie. Jeho žiakmi boli Pekař, J. Šusta, Max Dvořák a iní.

S jazykovedcom Janom Gebauerom a T. G. Masarykom prispel k vedeckému odmietnutiu pravosti Rukopisov (Královodvorského a Kutnohorského rukopisu).

1895 s historikom Antonínom Rezkom založil *[[Český časopis historický]]*.

## Dielo
* *Jednota bratrská v 15. století*
* *Čechy a Prusy ve středověku*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí filozofi
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Rektori Karlovej univerzity
Kategória:Nositelia Radu Františka Jozefa
Baltasar Gracián

**Baltasar Gracián** (* 6. január 1601, Belmonte de Gracián, Španielsko – † 6. december 1658, Tarazona) bol španielsky barokový spisovateľ, jezuita a filozof (etika, estetika, náboženská filozofia): napätie medzi sklonmi ľudskej prirodzenosti a požadovaným mravným postojom má sa prekonávať dôrazom na korigujúcu úlohu kultúry a na schopnosť rozumnej úvahy.

Gracián vynikol ako praktický a teoretický predstaviteľ konceptistickej (conceptos = jedinečné nápady) tendencie španielskeho baroka: vychádza z rozlíšenia medzi prirodzenou vlohou, založením (genio) a jeho bystrým, dômyselným rozumovým uplatnením (ingenio). Gracián podčiarkuje estetickú kvalitu myšlienkových úkonov, ktorá sa nerodí zo súvislých a zložitých úvah, ale z okamžitého a priameho zblíženia vzájomne vzdialených pojmov.

## Slovenské preklady
* *O svetskej múdrosti alebo o tom, komu bude v pekle dobre*. Bratislava: Iris 2019 (prekl. František Novosád).

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Španielski filozofi
Kategória:Španielski spisovatelia
Ferdinand Gonseth

**Ferdinand Gonseth** (* 22. september 1890, Sonvilier, Švajčiarsko – † 17. december 1975, Lausanne) bol švajčiarsky matematik a filozof, predstaviteľ neoracionalizmu. 

V roku 1947 založil spolu s Paulom Bernaysom a Gastonom Bachelardom časopis *Dialectica*.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Site de l'AFG 
*''Vidéo'' : Ferdinand Gonseth 

## Zdroj
* 

Kategória:Švajčiarski filozofi
Herbert Paul Grice

**Herbert Paul Grice** (* 13. marec 1913, Birmingham, Spojené kráľovstvo – † 28. august 1988, Berkeley, Kalifornia, USA) bol britský filozof žijúci od 1966 v USA; predstaviteľ analytickej filozofie (filozofie prirodzeného jazyka).

## Pozri aj
* filozofia 20. storočia
* analytická filozofia
* lingvistická filozofia
* filozofia prirodzeného jazyka
* súčasná filozofia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Osobnosti z Birminghamu
Gorgias z Leontín

náhľad|Gorgias z Leontín
**Gorgias z Leontín** alebo **Gorgiás z Leontín** (* asi 485 pred Kr., Lentini, Sicília – † asi 380 pred Kr., Larissa ?) bol grécky sofista, učiteľ rečníctva a jeden zo zakladateľov gréckej umeleckej prózy. Pôsobil v rôznych končinách gréckeho sveta, o. i. v Aténach, kam prišiel prvýkrát roku 427 ako člen diplomatickej delegácie svojho rodného mesta.

Vo svojom filozofickom diele *O nesúcne alebo o prírode* dokazoval tri tézy:

# Nič nie je.
# Ak niečo je, nemožno to poznať.
# Ak to aj možno poznať, nemožno to nikomu oznámiť.

Je pravdepodobné, že Gorgiovi týmto išlo o preukázanie sofistickej schopnosti obhajovať s úspechom aj najabsurdnejšie myšlienky.

Dialektické zdôvodnenie prvej zásady sa zrejme zakladá na nesprávnom vymedzovaní významov slov „bytie“ a „nebytie“, „je“ a „nie je“ a ďalších a ich vetného spájania pri nerešpektovaní elementárnych pravidiel syntaxe. To dáva jeho tvrdeniam v kontexte dokazovania paradoxálny zmysel.

Druhá zásada je vyvodená ako paradox z názoru, že rozumové myslenie sa ukazuje natoľko autonómnym a nezávislým od mysleného, že môžeme myslieť aj to, čo nie je (lietajúci človek ap.). Medzi myslením a mysleným je teda nepreklenuteľná priepasť.

Tretia zásada vyplýva z toho, že oznamovanie je rečou, zatiaľ čo poznanie dosahujeme vnímaním, čo sú dve rozdielne veci či stavy.

Gorgiova eristická dialektika je úplným zautomatizovaním rozumového myslenia, ale jej ďalší význam spočíva v tom, že sa ňou radikálne sproblematizovala eleatská dialektika. Eristika však urobila naliehavým hľadanie nových pevných základov logického uvažovania.

Gorgias bol typom polemického mysliteľa, ktorý podobne ako Zenón z Eley staval pred súčasníkov otázky, problematizoval stanoviská, ktoré sa zdali samozrejmými. Gorgias podnecoval hľadanie nových spôsobov uvažovania, ktoré by boli efektívnejšie a správnejšie. Jeho dielo predznamenáva vznik tzv. pojmovej logiky.

## Zdroj
* 

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Sofisti
Kategória:Predsokratici
Kategória:Storoční ľudia
Kategória:Narodenia v 5. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Osoby s neistým  dátumom narodenia
Kategória:Osoby s neistým  dátumom úmrtia
Stanislav Grof

**Stanislav Grof** (* 1. júl 1931, Praha) je americký psychiater českého pôvodu, pracovník Marylandského výskumného centra psychiatrie, zaoberajúci sa experimentálnymi psychózami a toxikomániou.

Vyvinul techniku holotropného dýchania, pri ktorom sa hyperventiláciou dosahujú zmeny stavu vedomia a ľudia vnímajú podobne ako pod účinkom LSD. Je zakladateľom transpersonálnej psychológie.

Za výskumy metód holotropného dýchania získal v roku 2007 ocenenie od Nadácie Dagmar a Václava Havlových VIZE 97.
Experimentuje s umierajúcimi pacientmi - podáva im LSD, aby im dopomohol k pocitu vesmírnej jednoty a tak ich pripravil na smrť.

## Dielo
* Grof, Stanislav: Nové perspektivy v psychiatrii a psychologii : pozorování z moderního výzkumu vědomí. Praha, Moraviapress, 2007, ISBN 978-80-86181-83-7 (brož.)
* Grof, Stanislav: Dobrodružství sebeobjevování. Praha, Gemma89, 1992, ISBN 80-85206-15-3
* Grof, Stanislav; Grof, Christina: *Krize duchovního vývoje*. Praha, Chvojkovo nakladatelství 1999, ISBN 80-86183-09-2
* Grof, Stanislav; Grof, Christina: *Nesnadné hledání vlastního já*. Praha, Chvojkovo nakladatelství 1999, ISBN 80-86183-10-6
* Grof, Stanislav: "Za hranice mozku" Gemma89, Praha 1993, ISBN 80-85 206-12-9

## Externé odkazy
*Domovská stránka Stanislava Grofa 
*Holotropné dýchanie 
*Grofova biografia 

Kategória:Psychiatri USA
Kategória:Českí psychiatri
Dominicus Gundisalvus

**Dominicus Gundisalvus** alebo aj **Gundissalinus** bol scholastický filozof a arcidiakon, spoluprekladateľ Avicebronovho diela *[[Fons vitae]]* z arabčiny. Žil v 12. storočí v Tolede.

## Zdroje

Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Filozofi 12. storočia
Kategória:Prekladatelia
Fátma Haddád aš-Šamáchová

**Fátma Haddád aš-Šamáchová**  (arab. písmom: فاطمة حداد الشماخ; francúzskym prepisom: *Fatma Haddad Chamakh*; *1936 - †2013) bola tuniská filozofka, profesorka Tuniskej univerzity, predstaviteľka feministickej filozofie; zaoberala sa problémami nového modelu rodinného spolužitia muža a ženy a jeho právneho zakotvenia.

## Externé odkazy
* 

Šamáchová, Fátma Haddád aš-
Šamáchová, Fátma Haddád aš-
Šamáchová, Fátma Haddád aš-
Jürgen Habermas

**Jürgen Habermas** (* 18. jún 1929, Düsseldorf, Nemecko† 14. marec 2026, Starnberg) bol nemecký filozof, predstaviteľ frankfurtskej školy, ktorý recipoval podnety analytickej filozofie, filozofickej hermeneutiky H.-G. Gadamera a psychoanalýzy; predstaviteľ postmodernej filozofie.

Občianska spoločnosť obsahuje možnosť svojej kritiky, pretože ju podľa Habermasa možno chápať prinajmenšom ako verejnosťou, ktorá sa orientuje podľa meradla rozumného rozhovoru medzi v zásade všetkými občanmi a politické rozhodnutia považuje až vtedy za oprávnené, keď môžu byť legitimované konsenzom. Habermas skúmal podmienky a formu tohto rozumného rozhovoru ako aj podmienky a formy jeho narúšania a brzdenia. Výskum rušenia rozumného rozhovoru tvoril náplň Habermasovej sociálnej filozofie, ktorú chápal ako kritiku ideológie; výskum podmienok a formy rozumného rozhovoru predstavuje podľa Habermasa snahu odhaliť štruktúru poznania riadiaceho sa záujmami. Habermasov výskum vyúsťuje do teórie komunikatívnej kompetencie (Habermas). Habermas podroboval kritike sociologické teórie M. Webera, T. Parsonsa, N. Luhmanna. Habermas sa pokúšal pokračovať vo filozofickom diskurze moderny, ktorého plauzibilnosť sa mu zdá spočívať v postmetafyzickom myslení.

## Diela
* *Strukturwandel der ffentlichkeit. Untersuchungen zu einer Kategorie der brgerlichen Gesellschaft*, 1962
* *Erkenntnis und Interesse*, 1968
* *Leigitimationsprobleme im Spätkapitalismus*, 1973
* *Rekonstruktion des Historischen Materialismus*, 1976
* *Theorie des kommunikativen Handelns, 2 Bde.*, 1981
* *Philosophisch-politische Profile*, 2. vyd. 1981
* *Kleine politische Schriften*, 1981
* *Moralbewuátsein und kommunikatives Handeln*, 1983
* *Vorstudien und Ergänzungen zur Theorie des kommunikativen Handelns*, 1984
* *Die neue Unbersichtlichkeit*, 1985
* *Der philosophische Diskurs der Moderne. Zw"lf Vorlesungen*, 1985
* *Nachmetaphysisches Denken. Philosophische Aufsätze*, 1988

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí ateisti
Kategória:Frankfurtská škola
Kategória:Členovia British Academy
Kategória:Členovia Ruskej akadémie vied
Kategória:Absolventi Univerzity v Zürichu
Kategória:Osobnosti z Düsseldorfu
John Burdon Sanderson Haldane

**John Burdon Sanderson Haldane** (* 5. november 1892, Oxford, Spojené kráľovstvo – † 1. december 1964, Bhubaneswar, India) bol britský biológ a biochemik. 

V roku 1926 upozornil na význam ultrafialového žiarenia pre vytváranie komplexných organických zlúčenín pri vzniku života, 1954 vypracoval chemickú teóriu zdvojovacích a združovacích procesov pri chromozómoch.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Anglickí biológovia
Kategória:Anglickí biochemici
Kategória:Anglickí fyziológovia
Kategória:Anglickí ateisti
Kategória:Evoluční biológovia
Kategória:Anglické osobnosti škótskeho pôvodu
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Úmrtia na rakovinu hrubého čreva
Kategória:Osobnosti z Oxfordu
Johann Georg Hamann

**Johann Georg Hamann** (* 27. august 1730, Kaliningrad – † 21. jún 1788, Münster) bol nemecký filozof, protivník osvietenstva, čisto rozumového poznania; filozof citu a viery: podčiarkoval tvorivú silu citu a mysle, ktorú zahliadol najmä v jazyku a ktorá sa vyjavuje v básnení, „materčine ľudského rodu“. 

Jeho vplyv siaha od obdobia Sturm und Drangu a klasicizmu až hlboko do romantiky a modernej filozofie jazyka.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
John Scott Haldane

**John Scott Haldane** (* 3. máj 1860, Edinburgh – † 15. marec 1936, Oxford) bol anglický lekár - fyziológ a filozof, predstaviteľ holizmu.

## Dielo

* *Mechanism, Life and Personality*, 1913
* *The Science and Philosophy*, 1929
* *The Philosophical Basis of Biology*, 1931
* *The Philosophy of a Biologist*, 1935

## Externé odkazy
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Britskí lekári
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Osobnosti z Edinburghu
Kategória:Osobnosti z Oxfordu
William Hamilton

**William Hamilton** (* 8. marec 1788, Glasgow, Škótsko – † 6. máj 1856, Edinburgh) bol škótsky filozof a logik (jeden z predchodcov matematickej logiky), predstaviteľ mladšej škótskej školy. Poznanie chápal ako odhaľovanie podmienok existencie poznávaného predmetu.

## Diela
* *Problém troch telies, skúmaný pomocou mojej charakteristickej funkcie* – 1833

## Zdroje
* Kuznecov, G. B.: Od Galileiho po Einsteina. Nakladateľstvo Pravda, Bratislava 1975
* 

Kategória:Osobnosti z Glasgowa
Kategória:Škótski filozofi
Nicolai Hartmann

**Nicolai Hartmann** (lotyšsky: *Nikolajs Hartmanis*, * 20. február 1882, Riga, Lotyšsko – † 9. október 1950, Göttingen) bol nemecký filozof, zakladateľ kritickej/novej ontológie, podľa ktorej má bytie vrstevnatú štruktúru.

## Dielo
* *Grundzüge einer Metaphysik der Erkenntnis*, 1921
* *Die Philosophie des deutschen Idealismus, Bd. 1*, 1923
* *Ethik*, 1926
* *Die Philosophie des deutschen Idealismus, Bd. 2 (Hegel)*, 1929
* *Das Problem des geistigen Seins,, Untersuchungen zur Grundlegung der Geschichtsphilosophie und der Geisteswissenschaft*, 1933
* *Zur Grudlegung der Ontologie*, 1935
* *Möglichkeit und Wirklichkeit*, 1938
* *Neue Wege der Ontologie*, 1942
* *Die Anfänge des Schichtungsgedankens in der alten Philosophie*, 1943
* *Leibniz als Metaphysiker*, 1946
* *Ziele und Wege der Kategorienanalyse, Bd. II*, 1948
* *Kurze Selbstdarstellung N. Hartmanns Philosophie*, 1949
* *Der Aufbau der realen Welt. Grunriss der allgemeinen Kategorienlehre*, 1949 (2. vyd.)
* *Einführung in die Philosophie (Vorlesungsnachschrift)*, 1950
* *Philosophie der Natur*, 1950
* *Teleologisches Denken*, 1951
* *Ästhetik*, 1953
* *Philosophische Gespräche*, 1954
* *Kleinere Schriften, 3 Bde.*, 1955-1958

## Knižné zdroje článku
* Alessandro Gamba, *In principio era il fine. Ontologia e teleologia in Nicolai Hartmann*, Vita e Pensiero, Milano 2004. ISBN 88-343-1970-2

## Externé odkazy
* 
* Levels of Reality in the Ontology of Nicolair Hartmann

Kategória:Narodenia v 1882
Kategória:Úmrtia v 1950
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Absolventi Tartuskej univerzity
Kategória:Osobnosti z Rigy
Paul Hazard

**Paul Hazard** (* 30. august 1878, Noordpeene, Francúzsko – † 13. apríl 1944, Paríž) bol francúzsky historik literatúry a filozof kultúry. Uvažuje o kríze európskeho vedomia.

## Externé odkazy
* 

 

Paul Hazard
Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie
Paul Häberlin

**Paul Häberlin** (* 17. február 1878, Kesswil, Švajčiarsko – † 29. september 1960, Bazilej) bol švajčiarsky  psychológ, profesor a filozof silno tradicionalistickej orientácie.

## Referencie


## Externé odkazy
* Paul Häberlin

## Zdroj
* 

Kategória:Švajčiarski filozofi
Kategória:Švajčiarski psychológovia
Kategória:Švajčiarski vysokoškolskí pedagógovia
Helenos

**Helenos** (gr. *Έλενος*, lat. *Helenus*) bolo meno dvoch hrdinov trójskej vojny, jedného bojujúceho na strane Trójanov, druhého na strane Achájcov.

Z oboch je známejší syn trójskeho kráľa Priama a jeho manželky Hekaby.

V gréckych mýtoch je známy svojimi vešteckými schopnosťami. Prostredníctvom nich varoval svojho brata Parida pred cestou do Sparty. Únos manželky spartského kráľa Maneláa Heleny viedol v konečnom dôsledku k vypuknutiu trójskej vojny. Vo vojne bojoval statočne a dožil sa i jej konca.

Ako otroka si ho spolu s Hektorovou manželkou Andromachou odviedol Achillov syn Neoptolemos. Neskôr si je, po nadobudnutí slobody, vzal za manželku a spolu sa usadili na západnom pobreží Épeira. Založil tu mesto, pripomínajúce zničenú Tróju.

Druhý nositeľ tohto mena bojoval na strane Achájcov a padol v boji s Hektorom.

## Zdroj
* Zamarovský Vojtech:*Bohovia a hrdinovia antických bájí*, Mladé letá, Bratislava 1980

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Jan Heller

**Jan Heller** (* 22. apríl 1925, Plzeň – † 15. január 2008, Praha) bol český protestantský teológ a religionista.

V roku 1944 zmaturoval na gymnáziu v Plzni. Potom do roku 1945 zastával v Plzni funkciu dočasného diakona. V povojnových rokoch 1945 až 1948 študoval na Husovej teologickej fakulte a kombináciu filozofia - čeština u Jana Patočku na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity. Jeden rok strávil na študijnej stáži v Bazileji. Neskôr dokončil štúdium na Husovej teologickej fakulte a začal vykonávať cirkevnú činnosť ako vikár v Horoviciach. Od roku 1950 vyučoval hebrejčinu na Komenského evanjelickej teologickej fakulte. V roku 1951 získal titul doktor teológie v odbore Starý zákon a stal sa asistentom biblickej katedry a lektorom biblických jazykov. V roku 1963 sa v odbore Starý zákon habilitoval, udelenie hodnosti „docent“ však štátna správa pozastavila. Jan Heller pôsobil potom v rokoch 1966 až 1968 ako hosťujúci docent na Humboldtovej univerzite a na Kirchliche Hochschule v Berlíne. Po návrate do Prahy sa habilitoval v odbore religionistika a začal ju vyučovať. V roku 1970 sa stal profesorom pre religionistiku. V roku 1977 prešiel na katedru biblistiky ako profesor Starého zákona. V roku 1992 ukončil svoju aktívnu kariéru.

## Bibliografia

* *Hebrejsko-řecko-latinský slovníček pro bohoslovce* (1955)
* *Pťehled hebrejské grammatiky* (1958)
* *Praktická znalost Písma* (1974)
* *Starověká náboženství* (1978)
* *Zákon a proroci* (1984, spolu s M. Mrázkom)
* *Nástin religionistiky* (1988, spolu s M. Mrázkom).

Nemecké publikácie:
* *Der tschechische Alttestamentler S. Danek* (1968)
* *An der Quelle des Lebens* (1988)
* *Von der Schrift zum Wort* (1990)

Spolupracoval na týchto edíciach: 
* *Biblická konkordance*
* *Ekumenický překlad Bible*
* *Altes Testament mit Erklarungen*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Plzne
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Českí religionisti
Kategória:Českí teológovia
Kategória:Protestantskí teológovia
Kategória:Českí filozofi
Kategória:Českí pedagógovia
Eduard von Hartmann

**Eduard von Hartmann** (* 23. február 1842, Berlín – † 5. jún 1906, Berlín) bol nemecký filozof, zástanca „filozofie nevedomého“, kategoriológ.

Eduard von Hartmann využil viacero Schoponhauerových myšlienok a za duchovný základ všetkého existujúceho vyhlásil akýsi neuvedomený princíp, ktorý obsahuje vôľu a predstavu. Bezprostredným predmetom poznania sú len údaje skúsenosti. Avšak pomocou uvažovania môžeme usudzovať na vec osebe, a to vďaka spoločnému duchovnému predmetovému základu, ktorým je sila uzatvorená v atómoch ako v konečných prvkoch všetkých vecí.

Táto sila, približujúca alebo odpudzujúca atómy navzájom, je svojráznym druhom chcenia, ktoré sprevádza neuvedomená predstava. Predstava nemá charakter individuálneho procesu, ale je výrazom jednoty sily alebo vôle determinujúcej celý svet, sily nedostupnej empiricky a spĺňajúcej len funkciu apriórneho chápania skutočnosti.

Poznanie je v jednote vyžarovania vôle sveta a v jej konkretizácii vo veciach súčasne aposteriórne i apriórne. Vďaka tejto jednote vôle a rozumu má štruktúra sveta účelnosť, ktorá sa prejavuje v prekonávaní toho, čo je neuvedomené, a v dosahovaní úplného uvedomenia, a to konaním človeka, jeho kultúrou, morálkou i náboženstvom.

Toto úplné uvedomenie je zároveň uvedomením si nekonečnosti neprekonateľného zla a nešťastia vo svete. V súvislosti s tým sa vynára otázka: načo žiť a pracovať na rozvoji sveta, ak konečnou perspektívou bytia má byť zaniknutie v ničote.

## Dielo
* *Philosophie des Unbewussten*, 1869
* *Das Unbewusste vom Stanpunkt der Physiologie und Deszendenztheorie*, 1872
* *Ausgewählte Werke, I-XIII*, 18851901
* *Ästhetik, 2 Bde.*, 1887
* *Das Grundproblem der Erkenntnistheorie*, 1889
* *Kategorienlehre*, 1896
* *Geschichte der Metaphysik, 2. Bde.*, 1900
* *System der Philosophie im Grunriss, 8 Bde.*, 19061909

## Referencie

## Literatúra
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti z Berlína
Hérakleides Pontský

**Hérakleides** (alebo **Hérakleidés** alebo **Hérákleidés** alebo **Herakleides**) **Pontský/z Pontu/Pontikos/z Pontskej Herakley/z Hérakleie Pontiké** (* 387 pred Kr. – 312 pred Kr.) bol starogrécky filozof, Platónov žiak (člen Platónskej akadémie), prikláňal sa k atomizmu: tvrdil, že atómy formuje zvláštny rozum – nús. Dušu chápal atomisticky, pričom sa však uňho prejavujú pytagorovské vplyvy. V jeho astronómii je pozoruhodná heliocentrická tendencia. V jeho hudobných teóriách badať Aristotelov vplyv.

## Externé odkazy

* 

Kategória:Narodenia v 387 pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 312 pred Kr.
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Astronómovia starovekého Grécka
Kategória:Platónska akadémia
Johann Gottfried von Herder

**Johann Gottfried von Herder** (* 25. august 1744† 18. december 1803) bol nemecký filozof, generálny superintendent vo Weimare.

Proti Kantovej kritike rozumu staval svoju fyziológiu poznávacích schopností a učenie o prvotnosti jazyka oproti rozumu.

Herderova filozofia dejín je založená na úvahe, že vývoj nie je náhodný, že prebieha zákonite. Naše dejiny sú súčasťou dejín celej slnečnej sústavy. Neznamenajú popretie prírody, ale jej pokračovanie. Človek je produktom prírody; zostáva s ňou spätý aj vtedy, keď sa v dôsledku vzniku štátu od nej odlučuje. Od prírody človeka odlíšila vzpriamená postava a funkčnosť rúk. Ľudský rod sa stále vyvíja k lepšiemu. Násilie pritom ustupuje miernosti. Dejiny sú tak procesom sebavytvárania človeka. Dôležitú úlohu v nich hrá humanita, ktorá je hlavným obsahom Kristovho učenia.

Vývoj národov určuje ich odlišný charakter a duch. Túto zákonitosť opísal obrazne Herder ako otáčajúce sa kolo dejín. Na jeho vrchole boli pred stáročiami Rimania. Po ich poklese sa na toto miesto sa teraz dostávajú Germáni, ktorým patrí blízka budúcnosť. Aj tých však po čase vystriedajú Slovania.

## Dielo
* *Abhandlung über den Ursprung der Sprache* (nem.; *Pojednanie o pôvode reči*), 1772 (2. vyd. 1789)
* *Auch eine Philosophie der Geschichte zur Bildung der Menschheit*, 1774
* *Stimmen der Völker in Liedern*, 1778-79
* *Ideen zur Philosophie der Geschichte der Menschheit, 4 Tle.*, 1784-1791
* *Briefe zur Bef"rderung der Humanität*, 1793-1797
* *Verstand und Erfahrung, Vernunft und Sprache, eine Metakritik zur kritik der reinen Vernunft*, 1799

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Superintendenti
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Hermetický spis

**Hermetické spisy** alebo zriedkavo **hermetika (hermétika)** alebo (?) **Hermetický súbor/Corpus Hermeticum v širšom zmysle** je súbor špekulatívnych spisov platónsko-gnostického obsahu od anonymných spisovateľov z 2. - 4. storočia.

Spisom ide o sprostredkovanie najvyššej múdrosti (Gnósis), ktorá spočíva v tom, že duša sa oslobodzuje od tela, opätovne stúpa hore po rôznych kruhoch planét až sa napokon stáva bohom (Theóthénai). V spisoch sa podčiarkuje fundamentálna jednota mikrokozmu a makrokozmu čiže boha, sveta a človeka, nevyhnutnosť očisťovania pôvodne božskej súčasti duše (Nús) prísnou askézou a presvedčenie, že najväčším zlom pre dušu je nevedenie (Agnósia) o jej pôvode a cieli. 

Spisy boli čoskoro po svojom vzniku pripísané istému starému egyptskému mudrcovi menom Hermes Trismegistos, ktorého meno je helenizovanou formou mena egyptského boha Tata, po latinsky Mercurius). Na myšlienky zo zborníka sa často ako na autoritu odvolávajú rôzne diela a myslitelia počnúc 11. - 12. storočím až do 18. storočia (Kabbala, Giordano Bruno, Ficino...).

Zborník pozostáva zo siedmich častí:
# Hermetický súbor (lat. *Corpus Hermeticum* v užšom zmysle): 17 traktátov vo forme dialógu v gréčtine; prvý traktát nesie nadpis *[[Poimandrés]]* a podľa neho sa často nazýva celý *Corpus Hermeticum*;
# dialóg *Asclepius*, opierajúci sa o grécku predlohu, mylne pripisovaný Apuleiovi;
# 29 fragmentov z diela *Anthalogion* od Stobaia; 
# ďalšie fragmenty z uvedeného Stobaiovho diela; ide o fragmenty textov z Tertulliana, Laktantia, Zósima z Panopolu a ď.;
# niekoľko traktátov z koptickej gnostickej knižnice v Nag Hammádí obsahovo prináležiacich predchádzajúcemu duchovnému okruhu;
# po arabsky zachovaná *Kniha o potrestaní duše*;
# latinská *Liber XXIV philosophorum* - malý pseudohermetický spis napísaný okolo roku 1200.

## Literatúra
* 

## Pozri aj
* hermetizmus (filozofia)

## Externé odkazy
* 

Kategória:Hermetizmus
Herbert zo Cherbury

**Herbert zo Cherbury** (* 3. marec 1583, Montgomery, Wales – † 20. august 1648, Londýn, Anglicko) bol anglický vojak, diplomat, historik, básnik a filozof, zakladateľ deizmu alebo prirodzeného náboženstva.

Proti viere podloženej cirkevnou autoritou staval rozum, ktorý je spoločný všetkým ľuďom, a prirodzené náboženstvo, ktoré sa na ňom zakladá. Herbert odlišuje pravdivé od pravdepodobného, možného a falošného, ako aj od zjaveného. Najvyššou normou pravdivosti sú bezprostredne zrejmé „notitiae communes“ (spoločné pojmy). Päť článkov viery prirodzeného náboženstva znie:

# Existuje najvyššia bytosť. 
# Treba ju vzývať. 
# Najdôležitejšiu časť tohto uctievania tvorí cnosť spojená so zbožnosťou. 
# Človek musí ľutovať svoje hriechy a zbavovať sa ich. 
# Dobré a zlé bude na tomto i onom svete odmenené a potrestané. 

To, čo prekračuje týchto päť článkov, je výmyslom kňazov túžiacich po moci a neprispieva k pravdivému uctievaniu Boha.

## Bibliografia
**Hauptwerke*, London 1738-40. ISBN 978-3-7728-0199-0 
**De Veritate* übersetzt ins Englische von  Meyrick H. Carré (1937); ISBN 1-85506-126-0
**Lord Herbert de Cherbury*, Charles de Rémusat (1874)
**Eduard, Lord Herbert von Cherbury*, C. Guttler
**National Review*, xxxv. 661 (Leslie Stephen)
**Lord Herbert's Poems*, J. Churton Collins (1881)
* Aubrey's *Lives of Eminent Men*.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Luminarium: Edward, Lord Herbert of Chirbury

## Zdroj
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Anglickí básnici
Hermogenes

**Hermogenes** bol Sokratov partner v Platónovom dialógu Kratylos.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Platón
Hérodotos

náhľad|Socha Herodota pred Viedenským parlamentom
**Hérodotos** (iné názvy: **Herodotos, Hérodot, Herodot**; * okolo 484 pred Kr., Halikarnassos (Malá Ázia) – † 430 pred Kr., Thúrioi (južná Itália) alebo Atény), gr. Ἡρόδοτος - Hérodotos) bol grécky historik, geograf, etnograf a filozof dejín, „otec dejepisu“ (takto ho nazval rímsky politik a rečník Marcus Tullius Cicero). Mladosť strávil na ostrove Samos, po nastolení tyranidy v Halikarnasse ušiel do Atén a neskôr sa usadil v južnej Itálii. Atény poznal v období Periklovej demokracie. Navštívil (azda už pred aténskym pobytom) Egypt, Prednú Áziu, Čiernomorie i africkú Kyrénu; koniec života prežil v južnej Itálii (Thúrioi). Poznatky z ciest uplatnil v diele „Historiés Apodexis“ (9 kníh), ktoré koncipoval ako odveký boj Grékov s barbarmi. Zmysel dejín videl v úsilí o neustálu rovnováhu. Herodotos preniesol ťažisko záujmu na politické dejiny.

## Dielo

Herodotove Dejiny sú prvým zachovaným dielom gréckej historiografie. Opísal v nich základný konflikt medzi Perzskou ríšou a Gréckom – tzv. grécko-perzské vojny. Okrem základného konfliktu opísal aj predchádzajúce udalosti, dejiny jednotlivých národov (Médi, Peržania, Egypťania, Skýti, Gréci), ktorých sa konflikt týkal a často používal aj opisy jednotlivých krajín, ktoré poznal väčšinou z vlastných ciest (Malá Ázia, Egypt – II. kniha). Zatiaľ čo Peržanov označil za národ, ktorý sa podriaďuje despotickej moci svojich kráľov, u Grékov si cení predovšetkým ich lásku k slobode a demokracii. 

Ako hlavné udalosti opísal predovšetkým iónske povstanie v Malej Ázii, priebeh grécko-perzských vojen a bitku pri Termopylách. Dielo rozdelil do deviatich kníh a každú nazval menom jednej z Múz.  

Slovenský preklad vyšiel vo vydavateľstve Tatran, Bratislava 1985, preložil ho Július Špaňár.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 5. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 5. storočí pred Kr.
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Historici starovekého Grécka
Kategória:Grécko-perzské vojny
Claude-Adrien Helvétius

**Claude-Adrien Helvétius** (* 26. február 1715, Paríž, Francúzsko – † 26. december 1771, Paríž) bol francúzsky filozof, predstaviteľ materializmu 18. storočia.

Východisko jeho filozofie tvorí Lockov senzualizmus: objektívne jestvujúcu hmotu poznávame prostredníctvom pocitov. Druhým nástrojom poznania je pamäť, ktorú chápal ako trvajúci, ale oslabený pocit. Myslenie je kombinácia pocitov. Vo výchove ľudského charakteru má veľkú úlohu spoločenské prostredie. V spoločenskom vývoji hrá rozhodujúcu úlohu ľudské vedomie a vášeň.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski spisovatelia
Kategória:Francúzski ateisti
Kategória:Ateistickí filozofi
Kategória:Filozofi osvietenstva
Kategória:Francúzski slobodomurári
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie vied
Kategória:Osobnosti z Paríža
Hérofilos z Chalkédónu

**Hérofilos z Chalkédónu** alebo **Herofilos z Chalkedonu** v Bithýnii (* 335 pred Kr. – † 280 pred Kr.) bol grécky lekár, predstaviteľ lekárskej školy v Alexandrii (približne 300 pred Kr.).

Alexander Veľký v 4. storočí pred Kr. založil v delte Nílu v Egypte mesto, nazvané po ňom Alexandriou, ktoré sa stalo ústredím vzdelanosti vo východnej časti Stredozemného mora. Grécki lekári tu založili školu, ktorej najvýznamnejším predstaviteľom sa stal Herophilos.

Ďalší pokrok lekárskeho poznania nevyhnutne závisel na dokonalejšom poznaní stavby tela. Aj keď pitvy zvierat priniesli nové poznatky, predsa na rozvoj medicíny nestačili.

Herophilos bol prvý lekár, ktorý začal pitvať ľudské telo. Táto odvaha sa mu vyplatila, lebo prvý poznal, že nervy súvisia s mozgom a miechou, črevá s miazgovými cievami. Zistil tiež spojenie medzi okom a mozgom pomocou zrakového nervu. Pomenoval mnohé orgány, napríklad dvanástnik, zistil, že srdce pracuje v dvoch dobách - stiahnutí a ochabnutí. Tep začal počítať pomocou vodných hodín. Vďaka zručnosti, získanej pri pitvách, stal sa aj dobrým chirurgom a pôrodníkom.

Napísal 15 spisov, v ktorých tvrdil, že život ovládajú 4 sily - vyživovacia, sídliaca v pečeni, zahrievacia a cítiaca v srdci a mysliaca v mozgu.

Venoval sa cieľavedome anatómii, ktorá sa vtedy už mohla opierať o pitvu, niekedy vraj dokonca o vivisekciu na zločincoch. Mozog chápal ako nastroj duše, opísal ho, ako aj mozgové blany a prvý presne rozlíšil nervy od cievneho systému. Zdokonalil v lekárskej praxi diagnózu a prognózu a najmä rozpoznal význam tepu pre stanovenie diagnózy.

## Externé odkazy
* 
* Junas, J.: Víťazi nad chorobami. 1974. Bratislava.

Kategória:Narodenia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 3. storočí pred Kr.
Kategória:Lekári starovekého Grécka
Moses Hess

**Moses Hess** (* 21. jún 1812, Bonn, Pruské kráľovstvo – † 6. apríl 1875, Paríž, Francúzsko) bol nemecko-židovský filozof a spisovateľ, zakladateľ sionizmu v modernom zmysle slova.

Žiadal vytvorenie židovskej spoločnosti v Palestíne, ktorá má čerpať svoje etické normy z Mojžišových kníh. Tieto a ďalšie posvätné knihy židovstva predstavujú podľa Hessa historický plán na uskutočnenie ideálov ľudskosti. Riešenie židovskej otázky je len etapou na ceste k vytvoreniu všeľudskej humanitnej spoločnosti. Jeho prácam sa dostáva väčšia pozornosť až v čase pôsobenia T. Herzla.

## Externé odkazy

Kategória:Politickí filozofi
Kategória:Osobnosti z Bonnu
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Hierokles (stoik)

**Hierokles z Alexandrie** alebo **Hieroklés z Alexandrie** (1. polovica 2. storočia) bol grécky filozof, predstaviteľ mladšieho stoicizmu. Vo svojom diele *Ethiké stoicheiósis (Základy etiky)* popularizuje stoickú náuku o povinnostiach voči bohom, vlasti, rodičom, súrodencom a príbuzným a skúma zásady, ktorými sa má riadiť riadne manželstvo.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
David Hilbert

**David Hilbert** (* 23. január 1862, Welau pri Königsbergu (dnes Znamensk pri Kaliningrade) – † 14. február 1943, Göttingen) bol nemecký matematik. Jeho ideu obsiahnuť všetky rozličné matematické teórie z pozícií formálnej axiomatickej metódy realizuje od roku 1939 skupina francúzskych matematikov pod pseudonymom Nicolas Bourbaki.

## Dielo
* *Grundzüge der theoretischen Logik*, 1928, 4. vyd. 1959 (s W. Ackermannom)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Geometri
Kategória:Držitelia Radu Pour le Mérite
Hippias z Elidy

**Hippias z Elidy** alebo **Hippiás z Elidy** (5. storočie pred Kr.) bol grécky sofista, mladší súčasník Prótagora. Bol odborníkom v matematike, astronómii, gramatike, hudbe, literatúre, histórii a ovládal niektoré remeslá. Hippias vo svojich úvahách o spoločnosti ostro formuloval antitézu zákon (nomos) - príroda (fysis).

Táto antitéza je typická pre väčšinu sofistov, ktorí v nej našli nástroj na ostrú kritiku súčasného spoločenského poriadku: existujú spoločenské inštitúcie a poriadky od prírody (FYSEI), alebo sú iba výsledkom konvencie (NOMÓ), ktorá môže zastarať a byť zbavená záväznosti. Podľa Hippia je zákon tyranom ľudí, dopúšťa sa mnohých násilností proti prírode, a to tým, že ľudí, ktorí sú od prírody príbuzní, blízki a spoluobčania, uzatvára do oddelených miestnych pospolitostí (POLEIS).

## Externé odkazy

Kategória:Sofisti
Kategória:Predsokratici
Hippolytos Rímsky

thumb|250px|right|Martýrium svätého Hippolyta, ''Životy svätých'', 14. stor. 
Svätý **Hippolytos Rímsky** alebo **Hipolyt Rímsky** alebo **Hip(p)olyt(os)** (lat. *Hippolytus*) (* asi 170, Rím – † 235/236 Sardínia) bol grécky kresťanský teológ, cirkevný spisovateľ, presbyter v Ríme, neskôr protipápež (v r. 217 – 235). Bol údajne žiakom Ireneja z Lyonu a autor až v 19. storočí objaveného a publikovaného diela *Philosophumena*.

## Život
Z viacerých dochovaných diel je zrejmé, že jeho záujem sa nesústreďoval iba na spisy teologickej povahy (napr. traktát *Antikrist* z r. 200, *Vyvrátenie všetkých kacírskych názorov* z r. 220) ale aj na historické spisy, napr. *Kronika svetových dejín* či *Apoštolská tradícia*.

Patril k veľkým odporcom pápeža Zeferína a keď sa v roku 217 jeho nástupcom stal bývalý otrok Kalixt (ako pápež Kalixt I.) Hippolyt sa sám dosadil ako biskup malej skupiny a stal sa prvým protipápežom v cirkevných dejinách. Kalixta považoval za sektárskeho vodcu a modloslužobníka.  

Aj v ďalších rokoch presadzoval svoj vlastný etický dogmatizmus, podľa ktorého mala byť výsadou každého duchovného jeho osobná svätosť. Z tejto požiadavky, zapríčiňujúcej vnútrocirkevný rozkol, neustúpil ani za ďalších pápežov – Urbana I. a Ponciána.

Za vlády cisára Maximina Thraxa bol v roku 235 ako cirkevný vodca uväznený a po krátkom čase deportovaný na ostrov Sardínia, kde čoskoro podľahol krutým podmienkam.

Neskorší pápež Fabián dal jeho telo previezť do Ríma, kde bol v auguste roku 235 alebo 236 slávnostne pochovaný.

## Uctievanie
Podľa rímskeho básnika Prudentia zomrel Hippolytos ako mučeník. Bol ťahaný koňmi a podľa tejto legendy sa stal patrónom koní. Ako svätec je uctievaný západnou (sviatok 13. augusta) i východnou cirkvou (sviatok 30. júna).

Podľa neskorších cirkevných spisovateľov bol plodným autorom, no väčšina jeho diel sa stratila rovnako ako vybledla naňho pamiatka. Vo Vatikánskej knižnici je od roku 1959 umiestnená Hippolytova mramorová socha objavená v roku 1551.

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Narodenia v 2. storočí
Kategória:Úmrtia v 3. storočí
Kategória:Cirkevní otcovia
Kategória:Protipápeži
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Grécki katolícki svätci
Kategória:Grécki pravoslávni svätci
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 13. augusta
Ján Hispanus

**Ján Hispanus**, , bol prekladateľ, ktorý žil v 12. storočí. Spoluprekladal Avicebronove dielo *[[Fons vitae]]* z arabčiny. Preložil aj medicínske dielo byzantského vedca Qusta ibn Luqa *De differentia spiritus et animae* alebo dielo *Kitāb al-Mawālid* (), ktoré napísal arabský astrológ Abu ’Ali al-Khaiyat.

## Externé odkazy
*

Kategória:Prekladatelia
Hippasos z Metapontu

**Hippasos z Metapontu** (okolo 450 pred Kr.) bol starogrécky matematik, predstaviteľ pytagoreizmu.

Hippasos objavil nesúmerateľnosť úsečiek, čím otriasol univerzálnou aritmetikou pytagorovcov a spôsobil tak krízu Pytagorovho obrazu sveta, v ktorom sú prirodzené čísla mierou vecí. Systém pytagorovskej matematiky, ktorý sa zakladá na štúdiu celých čísel, sa stal po Hippasovom objave ( iracionálnych čísel) neudržateľným. Veličiny ako strana a uhlopriečka štvorca boli pravdepodobne prvé, o ktorých sa ukázalo, že sú nesúmerateľné. Sú geometrické, ale aritmeticky ich nemožno vyjadriť pomocu celých čísel. Problém vyriešil už v 4. storočí pred Kr. Eudoxos z Knidu svojou teóriou o proporciách.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Matematici starovekého Grécka