open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bielolist (Logfia)

**Bielolist** () je rod rastlín ktorý zastupuje jednoročné byliny z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Taxonomicky je tento rod radený do tribusu *[[Gnaphalieae]]* v podčeľadi astrovaté (*Asteroideae*). Rod je prirodzene rozšírený v Európe, Ázii, severnej Afrike a Severnej Amerike.

## Taxonomická poznámka
Okruh rodu *Filago* je morfologický výrazne diferencovaný a tradične členený do niekoľkých samostatných rodov. Súčasné výskumy ukazujú dva možné prístupy: (1) široko vymedzený rod *Filago*, vrátane rodu *Logfia* alebo (2) užšie vymedzený rod *Filago*, so samostatným rodom *Logfia*. Na základe morfologických znakov a analýzy sekvencie DNA, sa za nezávislé rody *Filago* a *Logfia* prikláňa táto štúdia.

V zmysle zásad pre tvorbu a revíziu slovenského menoslovia siníc, rias, húb a rastlín, je slovenské rodové meno **bielolist** zachované pre oba rody.

## Opis
Druhy rodu bielolist sú jednoročné, husto chlpaté, sivo až sivobielo plstnaté byliny. Byľ je zvyčajne priama alebo vystúpavá, husto listnatá, odspodu rozkonárená alebo rozkonárená až v súkvetí.

Listy sú striedavé, sediace, čepeľ je čiarkovitá, celistvá, celistvookrajová, na okraji plochá až zvlnená.

Úbory bývajú 1 až 14, sú usporiadané v riedkych klbkách, ktoré tvoria vrcholíkovito rozkonárené súkvetie alebo strapec. Vonkajšie kvety sú piestikovité v počte 3 až 7, sú nitkovité, koruna je belavo žltkastá. Vnútorné kvety sú dvoch druhov; piestikovité (3 až 20), sú podobné vonkajším kvetom a obojpohlavné kvety (2 až 8), ktoré sú plodné, rúrkovité, belavo žltkasté až zelenkasté.

Plodmi sú nerovnaké olivovohnedé nažky. Chocholec u vonkajších kvetov chýba, u vnútorných je vždy prítomný, tvorí ho 12 až 25 bielych lúčov.

Na Slovensku tento rod zastupuje iba bielolist najmenší (*Logfia minima*), s výskytom na piesčitých miestach Záhorskej nížiny.

## Druhy
V rámci rodu eviduje databáza semenných rastlín POWO tieto súčasné druhy:
**[[Logfia clementei]]* (Willk.) Holub – Kanárske ostrovy, Španielsko, Maroko až Alžírsko.
**[[Logfia gallica]]* (L.) Coss. & Germ. – Európa, Stredomorie až Kaukaz.
**[[Logfia heterantha]]* (Raf.) Holub – Korzika, Sardínia, Sicília a severozápadná Afrika.
**[[Logfia minima]]* (Sm.) Dumort. – Európa a severozápadná Afrika.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Astrovaté
Nižný Matejkov

**Nižný Matejkov** alebo staršie aj **Matejkovský potok** je vodný tok vo Veľkej Fatre na území okresu Ružomberok. Je to ľavostranný prítok Revúcej s dĺžkou približne 7,5 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra.

## Priebeh toku
Potok pramení na východe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Šiprúň, na severozápadnom úbočí Šiprúňa (), v nadmorskej výške približne 

Potok pramení pod Vyšným Šiprúnskym sedlom v závere doliny Nižné Matejkovo, ktorá siaha pod liptovskú vetvu hlavného veľkofatranského hrebeňa. Od prameňa tečie najskôr juhozápadným smerom, pričom priberá viacero menších prítokov, neskôr sa stáča na juh a postupne veľkým oblúkom až na východ. Na strednom toku priberá niekoľko významnejších pravostranných prítokov z masívu Malej Smrekovice (). Dolinu v tejto časti zoviera od juhu hrebeň Nižné Matejkovo, zo severu potom vrch Pulčíkovo () a potok tu má iba menšie prítoky. Celý stredný tok vytvára hranicu geomorfologických podcelkov Hôľna Fatra na juhu a Šiprúň na severe, dolný tok potom preteká už Revúckym podolím. Vteká do Revúckej doliny, kde tečie chatovou oblasťou, následne podteká cestu I/59 a onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva do Revúcej. Potok patrí do povodia rieky Váh a takmer po celej dĺžke popri ňom vedie značený turistický chodník z Podsuchej na Šiprúň.  

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím mesta Ružomberok v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Hôľna Fatra, Šiprúň, Revúcke podolie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Veľkej Fatre
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Ružomberok
Majstrovstvá Slovenska žiackych družstiev v bedmintone

**Majstrovstvá SR žiackych družstiev v bedmintone** je turnaj, ktorý organizuje Slovenský zväz bedmintonu. Uskutočňuje sa každoročne od roku 1997. Právo účasti na turnaji majú dve najlepšie družstva z oblati **Východ** a 2 najlepšie družstvá z oblasti **Západ**, na základe výsledkov z Oblastných majstrovstvách žiackých družstiev. Do vekovej kategórie žiakov patria najmladší žiaci (kategória U11), mladší žiaci (U13) a starší žiaci (U15).

## Zoznam víťazov podľa rokov

* *V roku 2020 sa Majstrovstvá SR neuskočnili kvôli COVID-19 opatreniam.*

## Historická tabuľka úspešnosti družstiev podľa umiestnenia
* Aktualizované po MSR žiackých družstiev v roku 2025

## Referencie

## Pozri aj
* Bedminton
* Slovenský zväz bedmintonu

## Zdroje
* Oficiálna stránka SZBe

Kategória:Bedminton na Slovensku
Kategória:Majstrovstvá Slovenska
Kategória:Bedmintonové súťaže
State Herbarium of South Australia

**State Herbarium of South Australia**, niekedy nazývaný **South Australian Herbarium**, medzinárodný kód **AD** (slov. *Juhoaustrálsky štátny herbár*) sa nachádza v Adelaide, hlavnom meste austrálskeho štátu Južnej Austrálie. Patrí medzi niekoľko štátnych herbárov, ktoré sa nachádzajú na austrálskom kontinente.

Herbár zodpovedá za stránky *Elektonickej flóry Južnej Austrálie* (*Electronic Flora of South Australia*).

## História
Juhoaustrálsky štátny herbár bol založený v roku 1954 ako súčasť Adelaidskej botanickej záhrady. Prvú zbierku flóry štátu vytvoril v roku 1875 nemecký kurátor Adelaidskej botanickej záhrady Richard Schomburgk (18111891).

V zbierkach Štátneho herbára sú uchované zbierky britských botanikov Ralpha Tatea (18401901) a Johna McConnella Blacka (18551951), autora štvordielnej *Flóry Južnej Austrálie* (19221929), a tiež herbára lišajníkov (19071994), ako aj zbierky ''Field Naturalists Society of South Australia''.

Od roku 2000 je Juhoaustrálsky štátny herbár umiestnený v historickej vozovni bývalej Mestskej električkovej správy priliehajúcej k Adelaidskej botanickej záhrade.

## Referencie

## Externé odkazy
* www.flora.sa.gov.au Elektonická flóra Južná Austrália

## Zdroj

Kategória:Stavby v Adelaide
Kategória:Herbáre
Kategória:Botanika v Austrálii
Kategória:Organizácie založené v 1954
Fossilworks

**Fossilworks** bol portál, ktorý poskytoval nástroje na vyhľadávanie, sťahovanie a analýzu na uľahčenie prístupu k Paleobiology Database, veľkej relačnej databáze zostavenej stovkami paleontológov z celého sveta.

## História
Fossilworks vytvoril v roku 1998 John Alroy a sídlila na Macquarie University. Zahŕňalo mnoho nástrojov na analýzu a vizualizáciu údajov, ktoré boli predtým zahrnuté v Paleobiology Database.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Biologické databázy
Kategória:Paleontológia
Kategória:Webové stránky
Kategória:Organizácie založené v 1998
Paleobiology Database

náhľad| Paleobiologická databáza: Odhalenie histórie života
**Paleobiology Database** (PBDB) je online zdroj informácií o distribúcii a klasifikácii fosílnych živočíchov, rastlín a mikroorganizmov.

## História
Paleobiology Database vznikla v iniciatíve Phanerozoic Marine Paleofaunal Database financovanej National Center for Ecological Analysis and Synthesis (NCEAS), ktorá fungovala od augusta 1998 do augusta 2000. Od roku 2000 do roku 2015 získala PBDB finančné prostriedky od National Science Foundation. PBDB tiež získala podporu od Australian Research Council. Od roku 2000 do roku 2010 bola umiestnená v National Center for Ecological Analysis and Synthesis, medziodborovom výskumnom centre v rámci Kalifornskej univerzity v Santa Barbare. V súčasnosti sídli na Wisconsinskej univerzite v Madisone a dohliada naň medzinárodný výbor hlavných prispievateľov údajov.

Paleobiology Database úzko spolupracuje s paleoekologickou databázou Neotoma, ktorá má podobnú intelektuálnu históriu, ale zamerala sa na kvartér (s dôrazom na neskorý pleistocén a holocén) v časovom rozmedzí desaťročí až tisícročí. Spoločne Neotoma a paleobiologická databáza pomohli založiť EarthLife Consortium, neziskovú zastrešujúcu organizáciu na podporu jednoduchého a bezplatného zdieľania paleoekologických a paleobiologických údajov.

## Výskumníci
Čiastočný zoznam prispievajúcich výskumníkov:

* Martin Aberhan, Museum für Naturkunde
* John Alroy, Macquarie University
* Chris Beard, Carnegie Museum of Natural History
* Kay Behrensmeyer, Smithsonov inštitút
* David Bottjer, Univerzita Južnej Kalifornie
* Richard Butler, Bayerische Staatssammlung für Paläontologie und Geologie
* Matt Carrano, Smithsonov inštitút
* Fabrizio Cecca, Univerzita Paríž VI
* Matthew Clapham z Kalifornskej univerzity v Santa Cruz
* Bill DiMichele, Smithsonov inštitút
* Michael Foote, University of Chicago
* Austin Hendy, Smithsonian Tropical Research Institute
* Steve Holland, Univerzita Georgie
* Wolfgang Kiessling, Museum für Naturkunde
* Charles R. Marshall, Kalifornská univerzita, Berkeley
* Alistair McGowan, Glasgowská univerzita
* Arnie Miller, Univerzita v Cincinnati
* Johannes Müller, Museum für Naturkunde
* Mark Patzkowsky, Pennsylvania State University
* Hermann Pfefferkorn, Pensylvánska univerzita
* Ashwini Srivastava, Birbal Sahni Institute of Paleobotany
* Alan Turner z Liverpoolskej univerzity Johna Mooresa
* Mark D. Uhen, Univerzita Georgea Masona
* Loïc Vilier, Université de Provence
* Pete Wagner, Smithsonov inštitút
* Xiaoming Wang, Natural History Museum of Los Angeles County
* Robin Whatley, Smithsonov inštitút
* Scott Wing, Smithsonov inštitút

## Kritika
Donald Prothero tvrdil, že pre niekoľko čeľadí kenozoických cicavcov sú údaje o rozsahu v PBDB prehnané kvôli nekritickému zahrnutiu chybných údajov.

## Referencie


## Externé odkazy
* 
** Downloadable user guide

## Zdroj

Kategória:Paleontológia
Kategória:Biologické databázy
European Nature Information System

**European Nature Information System** (EUNIS) je on-line databáza sprístupňujúca verejne prístupné dáta o druhoch, type lokalít a chránených oblastí v Európe. Je súčasťou inštitúcie European Biodiversity data centre (BDC).

Databáza obsahuje tieto údaje:

* o druhoch, typoch lokalít a zoznam lokalít v rámci Natura 2000;
* kompilácia údajov z inštitúcie European Topic Centre on Biological Diversity;
* z príslušných medzinárodných dohôd a údaje IUCN červených zoznamov;
* zhromaždené dáta z reportov pre aktivity EEA.

Databázu EUNIS prevádzkuje a vyvíja Európska agentúra pre životné prostredie (EEA, The European Environment Agency ), čo je agentúra Európskej únie, ktorá poskytuje nezávislé informácie o životnom prostredí. Sídlo agentúry EEA spravujúce informačný systém EUNIS sa nachádza v dánskej Kodani.

## Externé odkazy
* web EUNIS

## Zdroj

Kategória:Biologické databázy
Kategória:Geografické informačné systémy
Kategória:Biogeografia
Kategória:Ochrana prírody v Európe
Kategória:Chránené územia v Európe
Tela Botanica

**Tela Botanica** je spoločná sieť frankofónnych botanikov (začiatkom roku 2020 ich bolo zapísaných asi 47 000 v 110 krajinách). Slúžil ako model pre sieť entomológov Tela Insecta, ktorá sa rozvíja v spolupráci s Tela Botanica.

## Kontext
Sieť Tela Botanica vznikla s cieľom podporiť obnovu botaniky vo frankofónnom svete, v kontexte ochrany zdrojov planéty a potreby ich trvalo udržateľného využívania.

## História
Sieť Tela Botanica bola vytvorená v decembri 1999 a spravuje ju francúzska asociácia: Association Tela Botanica. Jeho zakladajúcimi členmi sú tri právnické osoby (Société botanique de France, botanická revue *La Garance voyageuse* a združenie ACEMAV) a iniciátorom projektu je Daniel Mathieu.

Sídlo združenia sa nachádza v Inštitúte botaniky Montpellieru (Université Montpellier-II). Za štyri roky sieť zdvojnásobila počet registrujúcich, zatiaľ čo trvalo sedem rokov, kým dosiahla desaťtisíceho registrujúceho. 20 000. člen vstúpil do združenia 22. apríla 2013. Do roku 2014 má sieť približne 24 000 registrovaných členov a denne sa navštívi približne 13 000 stránok lokality.

## Ciele
Jeho hlavné ciele sú:

* vytvárať väzby medzi frankofónnymi botanikmi;
* vytvoriť kolektívne projekty;
* zbierať údaje, ktoré majú byť k dispozícii botanikom;
* spojiť iniciatívy, ktoré prispievajú k rozvoju botaniky, vrátane „digitálnej botaniky“.

## Referencie

## Literatúra
* Lorna Heaton (Université de Montréal), *La réactualisation de la amatérský príspevok à la botanique* ; Le collectif en ligne Tela Botanica, revue *Terrains & travaux (ENS Cachan)*, 2011/1 (n° 18) 240 strán Lien

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Práce Jeana-Michela Corna Jean-Michel Cornu

Kategória:Občianska veda
Kategória:Organizácie vo Francúzsku
Kategória:Neziskové organizácie
Kategória:Environmentálne organizácie
Kategória:Organizácie založené v 1999
FishBase

**FishBase** je on-line taxonomická databáza poskytujúca globálny prehľad o druhoch rýb.

FishBase obsahuje vyčerpávajúci prehľad o druhoch rýb vrátane taxonomických údajov, miestach výskytu, biometrických a morfologických údajov, etológii a biotopoch, ekosystémovej a populačnej dynamike vrátane dát o reprodukcii, metabolizme a genetike. Je prepojená s ostatnými databázami ako sú LarvalBase, GenBank, Červený zoznam IUCN a Catalog of Fishes.

V súčasnosti má cez 2 480 prispievateľov a spolupracovníkov. Od roku 2000 FishBase riadi konzorcium deviatich medzinárodných inštitúcií, ktoré má 12 členov. Konzoríciu koordinuje nemecké Helmholtz Centrum pre Ocean Research pre Ocean Research Kiel (GEOMAR).

## Referencie


## Externé odkazy
* FishBase

## Zdroj

Kategória:Ichtyológia
Kategória:Biologické databázy
New Zealand Plant Conservation Network

**New Zealand Plant Conservation Network** (NZPCN) je mimivládna nezisková organizácia venujúca sa ochrane a obnove pôvodného života rastlín na Novom Zélande, vrátane cievnatých rastlín, machov, pečeňoviek, rožtekov a lišajníkov.

## Popis
Organizácia bola založená v roku 2003 a má celosvetové členstvo. Sieť bola zriadená ako mechanizmus na podporu vykonávania novozélandskej stratégie biodiverzity a globálnej stratégie na ochranu rastlín. Členmi sú botanici, mimovládne organizácie, výskumné ústavy (univerzity, súkromné podniky, botanické záhrady, školy), zamestnanci ústrednej a miestnej správy, členovia verejnosti, programy ekologickej obnovy a súkromní vlastníci pôdy.

### Ciele
Organizácia má víziu, že „žiadne pôvodné druhy rastlín nevyhynú ani nebudú vystavené riziku vyhynutia v dôsledku ľudskej činnosti alebo ľahostajnosti a že bohatý, rozmanitý a jedinečný rastlinný život na Novom Zélande bude uznávaný, ošetrovaný a chránený.“

Sieť pracuje na šírení informácií o pôvodných rastlinách prostredníctvom webových stránok a publikácií.

### Činnosti
Od založenia organizácie vybudovala webovú stránku na ochranu rastlín, ktorá uchováva informácie o všetkých pôvodných rastlinách na Novom Zélande, založila národnú banku semien pre ohrozené rastliny a bol vyvinutý školiaci program pre ochranu rastlín pre Maorov.

### Publikácie
Organizácia vydáva svoj mesačný spravodaj *Trilepidea* a zverejnila kontrolné zoznamy pôvodných cievnatých rastlín Nového Zélandu. Sieť každoročne udeľuje ceny za ochranu rastlín.

## Referencie

## Externé odkazy
* Webové stránky New Zealand Plant Conservation Network

## Zdroj

Kategória:Ochrana prírody na Novom Zélande
Kategória:Neziskové organizácie
Kategória:Organizácie založené v 2003
Japan Tobacco International

náhľad|Logo
**Japan Tobacco International** (JTI) je medzinárodná divízia spoločnosti Japan Tobacco, popredného svetového výrobcu tabakových produktov. Holdingová spoločnosť JT International SA má sídlo v Tokiu a Ženeve a predáva svoje značky v 130 krajinách sveta. Spoločnosť pôsobí na trhoch v Európe, Ázii, Afrike, Severnej a Južnej Amerike. Medzi najvýznamnejšie trhy patria Rusko, Turecko, Taliansko, Španielsko, Rumunsko, Taiwan a ďalšie.

## Globálne pôsobenie
JTI zamestnáva okolo 40 000 ľudí v 400 kanceláriách, 27 továrňach, 5 výskumno-vývojových centrách a 5 spracovateľských závodoch po celom svete. Prezidentom a výkonným riaditeľom je Eddy Pirard, zástupcom generálneho riaditeľa a výkonným viceprezidentom pre rozvoj podnikania a podnikovú stratégiu je Koji Shimayoshi.

JTI distribuuje na svetový trh širokú škálu značiek, medzi ktoré patria:
* Winston
* Camel
* Ploom – zariadenie na zahrievaný tabak
* Mevius
* LD 
* Benson & Hedges
* Sobranie
* Natural American Spirit
* Silk Cut
* With
* Logic
* Nordic Spirit

## História spoločnosti
JTI vznikla v roku 1999, keď Japan Tobacco Inc. kúpila medzinárodné tabakové aktivity americkej nadnárodnej spoločnosti R.J. Reynolds za 7,8 miliardy dolárov. Išlo o zlomový moment pre expanziu Japan Tobacco na medzinárodné trhy.

V roku 2007 Japan Tobacco Inc. získala ďalšiu významnú akvizíciu – spoločnosť Gallaher Group, firmu z indexu FTSE 100, za 9,4 miliardy libier. V tom čase to bola najväčšia zahraničná akvizícia japonskou spoločnosťou v histórii. Kúpa Gallaher Group výrazne posilnila pozíciu JTI v Európe.

## Úspechy a uznania
JTI drží globálnu certifikáciu Top Employer už desať rokov za sebou. V aktuálnom roku je JTI jednou z mála spoločností, ktoré získali toto hodnotenie.

## JTI na Slovensku
JTI je najrýchlejšie rastúcou tabakovou spoločnosťou na Slovensku. Ponúka obľúbené svetové značky, ktoré sa stali ikonami na domácom aj zahraničnom trhu. Súčasné zastúpenie JTI vzniklo v roku 2004 ako Gallaher Slovak Republic. V roku 2007, v rámci celosvetovej akvizície, došlo k prevzatiu tejto spoločnosti koncernom JTI a jej premenovaniu a transformácii na dnešnú JTI Slovak Republic s r. o. Tá za pár rokov zvýšila trhový podiel z 2% na 25%, najmä vďaka značkám Winston a Camel, čím sa stala dvojkou na trhu.

Od vstupu na česko-slovenský trh prešla spoločnosť dynamickým rozvojom. Z pôvodných niekoľko málo zamestnancov sa rozrástla na profesionálny tím takmer 70 ľudí, ktorí poskytujú kompletný servis obchodným partnerom aj zákazníkom.

Spoločnosť kladie dôraz na rovnosť. Ako tretia spoločnosť v histórii Slovenska preukazuje certifikáciou, že odmeňuje ženy a mužov za rovnakú prácu spravodlivo a rovnako.

## Referencie

Kategória:Podniky vo Švajčiarsku
Kategória:Nadnárodné spoločnosti
Kategória:Podniky založené v 1999
Marmarošská župa (Česko-Slovensko)

**Marmarošská župa** (niekedy aj **Veľkosevľušská župa**) bola župa v Podkarpatskej Rusi v Česko-Slovensku, vytvorená prevažne z uhorskej Marmarošskej župy. Existovala v rokoch 1920 – 1926 a jej rozloha bola do roku 1921 3&nbsp;758 km², potom do roku 1926 6&nbsp;037 km². Jej správnym centrom malo byť mesto Chust, úrady však dočasne sídlili postupne v obciach Veľký Bočkov, Solotvyno a Sevluš.

## Historický vývoj
Po tom, ako československé jednotky obsadili v prvom polroku 1919 väčšinu Podkarpatskej Rusi, bola dňa 6. júna 1919 kvôli konsolidácii pomerov na tomto území počas odchodu maďarských komunistických a rumunských jednotiek, neoficiálne vyhlásená vojenská diktatúra pod velením francúzskeho generála v československých službách Edmonda Hennocquea. Podkarpatská Rus bola postupne rozčlenená na štyri župy, ktoré vychádzali z administratívnych celkov vytvorených tu Uhorskom. Jedným z týchto celkov bola i Marmarošská župa, ktorá vznikla zo severnej časti pôvodnej uhorskej Marmarošskej župy. Južnú časť československej župy naďalej ovládalo rumunské vojsko, ktoré sa stiahlo až v lete 1920. Župný úrad začal fungovať v júli 1920. Pri reorganizácii podkarpatoruských žúp v roku 1921 získala Marmarošská župa nielen časť územia zrušenej Mukačevskej župy, ale i oblasť pôvodne patriace do Berežskej župy. 

V čele župy mal stáť vládou menovaný župan, došlo však iba k menovaniu dočasného správcu župy. Pôvodné sídlo uhorskej župy, mesto Sighetu Marmației pripadlo Rumunsku, preto bolo potrebné zriadiť nové správne sídlo. Župný úrad dočasne sídlil v obciach Veľký Bočkov (1920 – ?), Slatinské Doly (? – ?), opäť Veľký Bočkov (? – ?) a Sevluš (? – 1926). Definitívnym sídlom župy sa mal stať Chust.

Marmarošská župa existovala do 30. júna 1926. K 1. júlu 1926 boli všetky župy na Podkarpatskej Rusi zlúčené do jednej, Podkarpatoruskej župy.

## Geografia
Marmarošská župa sa nachádzala vo východnej časti Podkarpatskej Rusi, v povodí riek Tisa, Terebľa a Teresva. Tvorila najvýchodnejšiu časť prvej Československej republiky a z troch strán hraničila s inými štátmi: na severe a východe s Poľskom, na juhu s Rumunskom a na juhozápade s Maďarskom. Iba na západe susedila s československou Berežskou župou (do roku 1921 tiež s Mukačevskou župou).

## Administratívne členenie
Pred reorganizáciou v roku 1921 sa Marmarošská župa členila na štyri slúžnovské okresy: Veľký Bočkov, Rachov, Teresva a Ťačovo. Kvôli reorganizácii žúp v roku 1921 a následnému zlučovaniu okresov sa situácia zmenila, a nakoniec bola Marmarošská župa tvorená šiestimi slúžnovskými okresmi (Chust, Rachov, Sevluš, Teresva, Ťačovo a Volové).

## Referencie


## Pozri aj
* Marmarošská župa (Uhorsko)
* Podkarpatská Rus

## Zdroj
* 

Kategória:Župy v Česko-Slovensku
Kategória:Podkarpatská Rus
Voltov potenciál

[náhľad|322x322bod|Vľavo: Elektrostatický potenciál vo vákuu vo vzdialenosti ''R'' od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenej fázou α. Vpravo: Závislosť elektrostatického potenciálu ''V'' na vzdialenosti ''R'' od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenej fázou α. ''ψ:'' Voltov potenciál'', φ'' [Galvaniho potenciál*, χ* povrchový elektrický potenciálový rozdiel.]]
**Voltov potenciál** (tiež **Vonkajší potenciál** alebo **Elektrický potenciál**) *ψ* je práca potrebná na to, aby bol jednotkový elektrický náboj privedený z nekonečnej vzdialenosti od stredu rovnomerne elektricky nabitej gule tvorenou fázou α do vzdialenosti 10&nbsp;–&nbsp;5&nbsp;cm až 10&nbsp;–&nbsp;6&nbsp;cm od povrchu fázy α (pri tejto vzdialenosti indukované sily a chemické zmeny ešte stále zanedbateľné, ktoré by mohol približujúci náboj k fáze α vyvolať. 

Voltov potenciál je experimentálne merateľná veličina, pretože ide o potenciálový rozdiel medzi dvoma bodmi v rovnakej fáze alebo medzi dvoma kusmi látky toho istého chemického zloženia. Voltovpotenciál sa meria Kelvinovou sondou, ktorá j súčasťou Voltaického článku. Na rozdiel od Voltovho potenciálu, sú Galvaniho potenciál *φ* a povrchový elektrický potenciálový rozdiel χ nemerateľné veličiny.

Voltov potenciál je konštantná závislosť na grafe závislosti elektrostatického potenciálu *V* na vzdialenosti od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenou fázou α.

Elektrostatická práca *W* spojená s prenosom elektrónov z nekonenčna do tesnej blízkosti povrchu nabitej gule tvorenej fázou α, je rovná súčinu Faradayovej konštanty a Voltovho potenciálu:****

W = -F\psi


Táto elektrostatická práca *W* je príspevkom k elektrochemickému potenciálu \overset{\sim}{\mu}.

## Referencie


## Pozri aj

* Galvaniho potenciál
* Povrchový elektrický potenciálový rozdiel
* Elektrochemický potenciál
* Chemický potenciál
* Coulombov zákon
* Voltaický článok
* Kelvinova sonda

Kategória:Elektrochémia
Kategória:Eponymické termíny v chémii
Nemecká poprava zajatých povstaleckých vojakov na Sihle

**Nemecká poprava zajatých povstaleckých vojakov na [[Sihla|Sihle]]** bola zločinom bojovej skupiny SS Schill spáchaným 7.16. novembra 1944. Skupina Schill uzatvárala obkľučovací kruh okolo Poľany, kde prebiehal posledný organizovaný boj povstaleckých síl a v uvedených dňoch zajali a následne v lokalite Sedmák, v katastri obce Sihla, zavraždili 25 zajatých povstaleckých vojakov.

## Predohra

Boje na Poľane boli posledné organizované boje Slovenského národného povstania medzi nemeckými jednotkami a povstaleckými jednotkami spadajúcimi pod 1. česko-slovenskú armádu na Slovensku, ktoré sa odohrávali 22. októbra17. novembra 1944 v masíve Poľany. Boje, ktoré znamenali koniec organizovaného odporu povstalcov, skončili 20 dní po nemeckom obsadení Banskej Bystrice.

Do 30. októbra 1944 útvary 18. SS divízie, brigády SS Dirlewanger, bojových skupín SS Wildner a Schill uzavreli obkľučovací kruh okolo masívu Poľany. Na ceste z Čierneho Balogu do Hriňovej rozmiestnili tanky a obrnené vozidlá, aby odrezali povstalcom na Poľane ústupovú cestu na východ. Nemecké oddiely denne uskutočňovali prepady povstalcov zo severu, juhu a západu. Nemecké delostrelectvo a mínomety ostreľovali horský masív Poľany. Nemci systematicky ničili v tejto oblasti všetky stavby, koliby, chaty, a senníky. Povstalecké jednotky trpeli bojmi v obkľúčení v daždi so snehom, došlo k rozpadu velenia a niektorých jednotiek. 11. novembra 1944 sa nemecké jednotky prebojovali prechodne až na samý vrchol masívu Poľany. Po úporných bojoch v tomto priestore 11. novembra partizánska brigáda Za slobodu Slovanov ustúpila bojom pri Sihle a Lome nad Rimavicou do priestoru Čierna Lehota a masívu Kohút na základňu partizánskej brigády mjr. V. M. Kozlova. Do východnej časti Slovenského Rudohoria sa z Poľany prebojovali aj jednotky partizánskeho oddielu Alexander Nevský. Aj po odchode partizánov kládli povstaleckí vojaci z 3. taktickej skupiny naďalej ozbrojený odpor v tomto priestore. Boje, prepady, prestrelky a postupná likvidácia povstaleckého územia na Poľane pokračovali do 14. novembra 1944, keď ešte aj v tento deň padlo 17 povstalcov a 378 Nemci zajali.

## Poprava
Skupina Schill uzatvárala obkľučovací kruh okolo Poľany.
V uvedených dňoch zajala 25 príslušníkov povstaleckej armády a partizánov pokúšajúcich sa preraziť obkľúčenie a nakrátko ich uväznila v stodole v obci Sihla. Zajatých vojakov potom po skupinách popravili v blízkom lese v lokalite Sedmák:

## Dohra
Dňa 9. januára 1945 Nemci popravili v Sihle týchto obyvateľov obce:

## Referencie

Kategória:1944 na Slovensku
Kategória:Sihla
Kategória:Česko-slovenský odboj počas druhej svetovej vojny
Sihla
Sihla
Sihla
Povrchový elektrický potenciálový rozdiel

[náhľad|Vľavo: Elektrostatický potenciál vo vákuu vo vzdialenosti ''R'' od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenej fázou α. Vpravo: Závislosť elektrostatického potenciálu ''V'' na vzdialenosti ''R'' od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenej fázou α. ''ψ:'' Voltov potenciál'', φ'' [Galvaniho potenciál*, χ* povrchový elektrický potenciálový rozdiel.]]
**Povrchový elektrický potenciálový rozdiel** (tiež **Povrchový potenciál**) označovaný *χ,* je elektrostatická práca vynaložená na prenos elektricky nabitých častíc cez tenkú povrchovú vrstvu fázy, v ktorej má intenzita elektrického poľa nenulovú hodnotu. Povrchový potenciál *χ* je rozdiel elektrických potenciálov medzi vnútornou a vonkajšou plochou povrchovej vrstvy elektricky nabitej gule: 

\chi\, =\, \varphi\, -\, \psi

kde \varphi je Galvaniho potenciál a \psi je Voltov potenciál.

Práca *W* vynaložená na prenos elektricky nabitých častíc cez tenkú povrchovú vrstvu fáze, v ktorej má intenzita elektrického poľa nenulovú hodnotu, sa dá zapísať:

W\ =\ -\ F\ \chi

kde F je Faradayova konštanta. Táto práca je príspevkom k elektrochemickému potenciálu \overset{\sim}{\mu}.

Povrch fázy α je miesto, kde existuje dvojvrstva nábojov (dipólová vrstva), ktorá vzniká z rôznych príčin:

* vo vode sa dipólové molekuly vody orientujú vodíkmi (kladnými koncami dipólu) von z kvapalnej fázy,
* u kovov sa uvoľňujú energenticky bohaté elektróny za vytvorenia tenkého elektrónového filmu na porchu kovu. Záporná strana tejto dipólovej vrstvy smeruje von.

Dipólové vrstvy neudeľujú fázam žiadny elektrický náboj (nedôjde ku prenosu náboja z jednej fázy do druhej), napriek tomu dôsledkom ich existencie je, že je nutné vynaložiť elektrickú prácu na prenos elektricky nabitej častice cez takúto dipólovú vrstvu. Dôsledkom je teda povrchový potenciál χ.

Povrchový potenciál nie je možné experimentálne merať, pretože by šlo o meranie rozdielu elektrostatického potenciáku medzi dvoma bodmi v rôznych fázach (vákuum a fáza α).

## Referencie


## Pozri aj

* Galvaniho potenciál
* Voltov potenciál
* Coulombov zákon
* Elektrická dvojvrstva
* Chemický potenciál
* Elektrochemický potenciál

Kategória:Elektrochémia
Index Fungorum

**Index Fungorum** je verejne prístupná webová databáza, výsledok medzinárodného projektu s cieľom indexovať všetky vedecké názvy druhov z ríše húb. Pri názve druhu je vždy uvedený jeho status, či sa jedná o platný názov.

Projekt bol zahájený v roku 2015 v spolupráci s Royal Botanic Gardens, Kew, jedným z troch členov konzorcia Landcare Research a inštitútu mikrobiológie čínskej akadémie vied.

Ako identifikátor záznamov v databáze slúži Life Science Identifier (LSID). Webové služby poskytujú SOAP protokol pre vyhľadávanie vo databáze a sťahovanie záznamov. Index Fungorum je jedno z troch úložísk mykologického názvoslovia (nomenklatúry) uznávaných komisiou Nomenclature Committee for Fungi ; ďalšie sú MycoBank a Fungal Names.

## Externé odkazy
* Web Index Fungorum

## Zdroj

Kategória:Biologické databázy
Kategória:Mykológia
Luis Rego

[náhľad|Luis Rego v roku [1967.]]

**Luis Rego** (* 30. máj 1943, Lisabon) je portugalský spevák, skladateľ a herec pôsobiaci vo Francúzsku, ktorý nikdy nezískal francúzske občianstvo. Bol jedným z členov popovej skupiny Les Charlots.

## Životopis
Luis Rego sa usadil vo Francúzsku v roku 1960, aby utiekol pred vojenskou diktatúrou vo svojej krajine. Pridal sa k skupine Les Charlots, ktorá bola najprv známa v hudbe, neskôr sa v roku 1970 stala fenoménom kinematografie s filmom *Le Grande Java* od Philippa Claira. Herec spolupracoval s touto skupinou do roku 1971. Taktiež hral vo filmoch s Charlots *Návrat bažantov* (1983) od Michela Vocoreta a *Le Retour des Charlots* (1991) od Jeana Sarrusa, kde už ale nebol členom skupiny. Luis Rego sa dištancoval od skupiny Gérarda Rinaldiho, aby si vytýčil vlastnú cestu v kine a rádiu. Vidíme to v snímkach *Dovolenka po francúzsky* (1978) od Patricea Leconteho, *Les hommes préfèrent les grosses* (1981) od Jeana-Marie Poirého, *Debout les crabes, la mer monte !* (1983) od Jeana-Jacquesa Grandjouana, alebo *La smala* (1984) od Jeana-Loupa Huberta. Najlepšiu rolu našiel s autorským filmom *Maine Océan* (1986) Jacquesa Roziera, v ktorom si zahral spolu s Bernardom Menezom. V roku 1987 nakrútil svoj jediný celovečerný film ako filmár, *Poule et Frites*, v hlavnej úlohe s Anémone, Michel Galabruom a ním samotným, ktorý sa ukázal ako umelecká a komerčná katastrofa. Luisa Rega opäť vidíme v tak rozmanitých dielach, ako je *Ma vie est un enfer* (1991) od Josiane Balasko, *Le Cœur fantôme* (1996) od Philippa Garrela, *La vie ne me fait pas peur* (1999) od Noémie Lvovsky, *Fleurs De Sang* (2002) od Alaina Tannera či *Après-lui* (2007) od Gaëla Morela. V roku 2010 bol ešte v titulkoch niekoľkých filmov vrátane *Copacabana* (2010) od Marca Fitoussiho a *Nocturama* (2016) od Bertranda Bonella. Rego bol aktívny aj v televízii a v divadle, kde spolupracoval s Jean-Lucom Moreauom, Marcom Camoletti či Pierre Laville.

## Filmografia

### V rámci skupiny Les Charlots
* 1970: *La Grande Java*
* 1971: *Bažanti*

### Mimo skupiny Les Charlots
* 1973: *Je sais rien, mais je dirai tout*
* 1974: *Le führer en folie*
* 1974: *La grande Paulette*
* 1975: *Náhradník*
* 1977: *Vous n'aurez pas l'Alsace et la Lorraine*
* 1978: *Dovolenka po francúzsky*
* 1981: *Le roi des cons*
* 1981: *Les hommes préfèrent les grosses*
* 1983: *Návrat bažantov*
* 1983: *Circulez y a rien à voir!*
* 1983: *Sandy*
* 1983: *Debout les crabes, la mer monte!*
* 1984: *Aldo et Junior*
* 1984: *La vengeance du serpent à plumes*
* 1985: *Tranches de vie*
* 1986: *Paulette, la pauvre petite milliardaire*
* 1987: *Poule et frites*
* 1991: *Le retour des Charlots*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* Luis Rego v Discogs

Kategória:Portugalskí speváci
Kategória:Portugalskí skladatelia filmovej hudby
Kategória:Portugalskí hudobníci
Kategória:Portugalskí filmoví herci
Kategória:Portugalskí televízni herci
Elektrochemický potenciál

náhľad|Vľavo: Elektrostatický potenciál vo vákuu vo vzdialenosti ''R'' od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenej fázou α. Vpravo: Závislosť elektrostatického potenciálu ''V'' na vzdialenosti ''R'' od stredu rovnomerne nabitej gule tvorenej fázou α. ''ψ:'' Voltov potenciál'', φ'' Galvaniho potenciál'', χ'' povrchový elektrický potenciálový rozdiel.
**Elektrochemický potenciál** (označovaný \overset{\sim}{\mu}) je práca, ktorú je potrebnú vynaložiť na prenos elektricky nabitej častice z nekonečnej vzdialenosti vo vákuu do vnútra elektricky nabitej gule tvorenej fázou α. Elektrochemický potenciál je merateľná veličina. Elektrická časť elektrochemického potenciálu je Galvaniho potenciál *φ*, čo je elektrická práca potrebná na prenesenie elektricky nabitej častice z nekonečenej vzdialenosti do vnútra  elektricky nabitej gule tvorenej fázou α, ktorá nie je experimentálne merateľná. Na rozdiel od Glavaniho potenciálu, elektrochemický potenciál nie je elektrická práca. Chemická časť elektrochemického potenciálu je chemický potenciál, čo je chemická práca potrebná na prenos látky.

Pre i-tú zložku môžeme písať elektrichemický potenciál i-tej zložky \overset{\sim}{\mu}_i:****

\overset{\sim}{\mu}_i = {\mu}_i + z_i F \varphi

kde F je Faradayova konštanta a z_i je nábojové číslo i-tej častice. 

Je zrejmé, že pre nenabité častice (z_i&nbsp;=&nbsp;0) prechádza elektrochemický potenciál \overset{\sim}{\mu}_i\ na chemický potenciál {\mu}_i :

\overset{\sim}{\mu}_i\ =\ {\mu}_i\ +\ 0\ .\ F\  \varphi

takže:

\overset{\sim}{\mu}_i\ =\ {\mu}_i\ 

Pojem elektrochemický potenciál zaviedol Edward Armand Guggenheim a označil ho \overset{\sim}{\mu}_i.

## Podmienka rovnováhy pre nabité zložky
Elektrochemický potenciál sa zavádza, aby bolo možné určiť, či pozorovaná sústava dosiahla rovnováhu. Podmienka rovnováhy je termodynamický stav, v ktorom sústava nadobudne stav termodynamickej rovnováhy. Podmienka rovnováhy pre nabité zložky je rovnosť elektrochemických potenciálov i-tej zložky v obidvoch fázach α aj β:

\overset{\sim}{\mu}_i^\alpha = \overset{\sim}{\mu}_i^\beta

Táto podmienka platí v uzavretom systéme pri konštantnom tlaku a teplote , ak sústava nemôže s okolím vymieňať inú ako objemovú a elektrickú prácu. Analogicky ako pre rovnosť chemických potenciálov, je i podmienka rovnováhy pre nabité častice izobaricko izotermickou podmienkou rovnováhy.

## Referencie


## Pozri aj

* Galvaniho potenciál
* Voltov potenciál
* Povrchový potenciál
* Fermiho energia
* Elektrický potenciál

Kategória:Elektrochémia
Fermiho energia

**Fermiho energia** **<math display="inline">\overset{\sim}{\mu}_e 
</math>** je elektrochemický potenciál elektrónu, t.j. vo vzťahu pre elektrochemický potenciál je i-tou časticou práve elektrón e:

\overset{\sim}{\mu}_i = {\mu}_i + z_i F \varphi

takže dostaneme:

\overset{\sim}{\mu}_e = {\mu}_e + z_e  F \varphi


kde {\mu}_e 
 je chemický potenciál elektrónu, z_e  
 je nábojové číslo elektrónu (–&nbsp;1), F
 je Faradayova konštanta a \varphi
 je Galvaniho potenciál.

Fermiho energia je teda práca, ktorú je nutné vykonať na premiestnenie 1 molu elektrónov z nekonečna do stredu elektricky nabitej gule tvorenej fázou α.

Fermiho energia je pomenovaná po talianskom fyzikovi Enricovi Fermim.

## Referencie

## Pozri aj
* fyzika tuhého stavu
* chemický potenciál
* elektrochemický potenciál
* nábojové číslo
* Galvaniho potenciál
* Faradayova konštanta
* Enrico Fermi

Kategória:Elektrochémia
Kategória:Fyzika kondenzovaného stavu
Kategória:Eponymické termíny v chémii
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Santo Domingo Norte

**Santo Domingo Norte** je obec (*[[municipio]]*) v provincii Santo Domingo v Dominikánskej republike. V rámci obce sa nachádza jeden obecný obvod (*[[Obecný obvod#Dominikánska republika|distrito municipal]]*): La Victoria.

Obec Santo Domingo Norte vznikla v roku 2001 zákonom 163-01, ktorý oddeľuje provinciu Santo Domingo od Distrito Nacional vrátane častí metropolitnej oblasti Veľké Santo Domingo severne od rieky Isabela.

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Medzinárodné letisko La Isabela
* Villa Mella

## Zdroj

Kategória:Santo Domingo
Medzinárodné letisko Las Américas

**Medzinárodné letisko Las Américas** ( alebo **AILA**; IATA: **SDQ**, ICAO: **MDSD**) je medzinárodné letisko v Punta Caucedo v Dominikánskej republike, neďaleko hlavného mesta Santo Domingo a turistickej destinácie Boca Chica. Letisko je prevádzkované súkromnou dominikánskou spoločnosťou Aeropuertos Dominicanos Siglo XXI (AERODOM), ktorá na základe 25 ročnej koncesie typu BOT (*build, operate, transfer*) prevádzkuje šesť letísk v Dominikánskej republike. Letisko Las Américas prijíma všetky druhy diaľkovej, regionálnej i miestnej leteckej dopravy.

Letisko je so svojimi 3,5 miliónmi odbavených zákazníkov (2015) druhým najvyťaženejším v krajine, hneď po Medzinárodnom letisku Punta Cana, a jedným z najväčších v Karibiku. Ako nákladný hub je so 160-tisícmi tonami prepraveného nákladu (2019) najvyťaženejším nákladným letiskom v Strednej Amerike. 

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Letiská v Dominikánskej republike
Kategória:Santo Domingo
Villa Mella

[náhľad|Socha kapitána Konžanov [Sixto Minier|Sixta Miniera v obvode Villa Mella]]
**Villa Mella** [čítaj: vija meja], celým názvom **San Felipe de Villa Mella**, je obvod (*[[sección]]*) obce Santo Domingo Norte v Dominikánskej republike. Villa Mella sa nachádza severne od rieky Isabela, asi 6 míľ (alebo 10 kilometrov) severne od centra Santo Dominga a je považovaná za ďalšiu štvrť hlavného mesta. Tento okres je považovaný za jednu z ekonomicky stabilných oblastí v metropolitnej oblasti Santo Dominga. Je tiež domovom hudobnej organizácie známej ako *Espíritu Santo de los Congos de Villa Mella* (), ktorá bola v roku 2001 zapísaná do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

Najprv sa volal *Sabana Grande Santa Cruz*, do roku 1789 sa volal *Sabana Grande del Espíritu Santo*; od roku 1789 bol neskôr dekrétom č. 1442 z 9/1875 konvertovaný na rovnomenný populačný kantón.

Dňa 11. júna bol na počesť Matíasa Ramóna Mella spolu s Congreso Nacional () konvertovaný a 13. júna 1888, počas vlády Ulisesa Heureauxa (Lilís), bol vyhlásený zákon, ktorý schválil toto rozhodnutie kongresu na nasledujúcich 53 rokov. Bol pod správou obce Monte Plata, Monseñora Meriña a obce San Cristóbal.

Potom 28. júla 1941 bol konvertovaný na obvod s názvom Villa de Mella.

## Osobnosti obvodu
*Neifi Pérez (* 1973), bývalý baseballový hráč Major League
*Rubby Pérez (* 1956 – † 2025), merengue spevák 
*Wason Brazobán, hudobník a skladateľ 
*Ada de la Cruzová (* 1986), Miss Dominikánskej republiky 2009 and prvá vicemajsterka Miss Universe 2009
*Huascar Brazobán (* 1989), profesionálny bejzbalový nadhadzovač klubu Miami Marlins
*Ángel Felipe (* 1997), profesionálny bejzbalový nadhadzovač klubu Oakland Athletics

## Demografia
Pri sčítaní ľudu v roku 1920 išlo o tretiu komúnu (*municipio*) v krajine s najvyšším percentom negroidnej rasy s 50,9 percentami. Mala 6 138 obyvateľov.

Podľa sčítania ľudu v roku 1960 mal sektor Villa Mella 10 190 obyvateľov.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Santo Domingo
Strelovec

**Strelovec** je krátky vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Ružomberok. Je to pravostranný prítok Revúcej s dĺžkou približne 3 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.

## Priebeh toku
Potok pramení na severozápade pohoria, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a ich časti Salatíny, na severozápadnom úbočí vrchu Čubák (), v nadmorskej výške približne 

Potok pramení v lokalite Červená, pod hrebeňom, vedúcim južným smerom z Červenej Magury v závere doliny Hlavačka. Od prameňa tečie západným smerom a priberá niekoľko menších prítokov. V strednej časti sa stáča na severozápad a priberá významný pravostranný potok Hlavač spod Červenej Magury. Pokračuje severozápadným smerom dolinou Hlavačka, kopírujúc severné úpätie vrchu Žiar (), no už bez významnejších prítokov. Na dolnom toku ešte priberá ľavostrannú Jachovú a onedlho vteká do Revúckej doliny, kde opúšťa Nízke Tatry. Už v Revúckom podolí (podcelok Veľkej Fatry) podteká lesnú cestu a neďaleko premostenia cestou I/59 sa v nadmorskej výške približne  vlieva do Revúcej. Potok patrí do povodia rieky Váh.  

Potok pramení na katastrálnom území obce Liptovská Lúžna, neskôr tvorí hranicu území obce Liptovská Osada a mesta Ružomberok v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Nízke Tatry
* Ďumbierske Tatry, Revúcke podolie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Nízkych Tatrách
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Ružomberok
Bielolist najmenší

**Bielolist najmenší** () je druh jednoročnej byliny rodu bielolist, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Prirodzene sa vyskytuje od Európy po stredné Rusko.

## Opis
Bielolist najmenší je jednoročná, sivo plstnatá bylina. Byľ je jednoduchá alebo na báze s niekoľkými dlhými vystúpavými konármi, husto listnatá, vysoká 5 až 30 cm.

Listová čepeľ je čiarkovito kopijovitá, s plochým okrajom, na vrchole končistá, na oboch stranách sivo plstnato chlpatá. Stredné listy sú dlhé do 12 mm, široké do 2 mm.

Úbory bývajú 3 až 6,  sú vajcovito ihlanovité, usporiadané v riedkych klbkách, ktoré tvoria vrcholíkovito rozkonárené súkvetie. Zákrovné listene sú v čase zrelosti plodov hviezdovito rozložené, vonkajšie zákrovné listene sú vajcovité, drobné, stredné sú podlhovasté, na vrchole tupé, vnútorné zákrovné listene sú blanité, takmer ploché, holé. Kvety v úbore sú žltkasté až červenkasté, dlhé do 2 mm. Piestikové kvety sú početné, žlté, obojpohlavné kvety sú po 3 až 5.

Plodmi sú dvojtvaré nažky. Okrajové nažky sú prehnuté, hladké a holé, stredové nažky sú rovné, v obryse vajcovité. Lúče chocholca sú dlhé do 2 mm.

## Rozšírenie
Bielolist najmenší je rozšírený v Európe s výnimkou Škandinávie a južnej časti Pyrenejského a Apeninského polostrova. Na východ zasahuje do stredného Ruska a ojedinele sa vyskytuje tiež v severnej Afrike. Na Slovensku je výskyt koncentrovaný najmä do piesčitých oblastí Záhorskej nížiny. Inde je vzácny až veľmi vzácny. 

## Ekológia
Bielolist najmenší rastie predovšetkým na suchých, na živiny chudobných, najčastejšie piesočnatých pôdach, na okrajoch ciest a polí, na úhoroch, suchých pasienkoch od nížin po pahorkatiny. Kvitne od júna do septembra.  Na Slovensku je považovaný za zraniteľný taxón.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Bielolist najmenší na stránke iNaturalist.

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Zraniteľné druhy
najmenší
Kategória:Rastliny so žltými kvetmi
Reálny potenciál

náhľad
**Reálny potenciál** (označovaný \varphi_{i0}

 alebo \alpha) je práca potrebná na prenesenie jedného molu nabitej i-tej zložky z miesta, ktoré leží práve mimo dosah všetkých povrchových javov, i.e. zo vzialenosti asi 10&nbsp;–6&nbsp;cm do vnútra danej fázy. Reálny potenciál je definovaný vzťahom:

\varphi_{i0} = \overset{\sim}{\mu} - z_iF\psi



kde \overset{\sim}{\mu} 

 je elektrochemický potenciál, z_i

 je nábojové číslo, F

 je Faradayova konštanta, \psi

 je Voltov potenciál. 

Dosadením vzťahu pre elektrochemický potenciál \overset{\sim}{\mu} 

: 

\overset{\sim}{\mu}_i = {\mu}_i + z_i F \varphi



do vyššie uvedenej rovnice dostaneme:

\varphi_{i0} = {\mu}_i + z_i F \varphi - z_iF\psi



kde {\mu}_i 

 je chemický potenciál i-tej zložky, \varphi

 je Galvaniho potenciál.

Vytknutím konštánt:

\varphi_{i0} = {\mu}_i + z_i F (\varphi - \psi)



Keďže rozdiel Galvaniho potenciálu \varphi

 a Voltovho potenciálu \psi

 je povrchový potenciál \chi

:

\varphi_{i0} = {\mu}_i + z_i F \chi 



Keďže je merateľný elektrochemický potenciál \overset{\sim}{\mu} 

 aj Voltov potenciál \psi

, je merateľný aj reálny potenciál \varphi_{i0}

.

Záporne vzatý reálny potenciál elektrónov \alpha_e sa nazýva výstupná práca elektrónov.

## Referencie

Kategória:Elektrochémia
Richardsonov vzťah

**Richardsonov vzťah** (tiež **Richardsonovo pravidlo, Richardsonov zákon**, **Richardsonova-Dushmanova rovnica**) je závislosť nasýteného prúdu diódy I_S na termodynamickej teplote T, ktorý sa používa na stanovenie výstupnej práce elektrónu -\alpha_e pri termoionickej metóde:

I_S = AT^2\exp \left ( \frac{-\alpha_e}{RT} \right )


Richardsonov vzťah je pomenovaný po britsom fyzikovi a nositeľovi Nobelovej ceny za fyziku v roku 1929 Owenovi Willansovi Richardsonovi.

## Referencie


## Pozri aj

* termoionická metóda
* výstupná práca elektrónu

Kategória:Elektrochémia
Kategória:Eponymické termíny v chémii
Termoionická metóda

**Termoionická metóda** (tiež **termionická metóda**) merania výstupnej práce elektrónu -\alpha_e a teda aj reálneho potenciálu \varphi_{i0} vychádza z tepelnej závislosti nasýteného prúdu diódy I_S, čo je popísané Richardsonovým vzťahom. Termoionická metóda je založená na termoemisii elektrónov v dióde. Kovy za vyššej teploty začínajú uvoľňovať elektróny do vákua (okolia), pričom sú zachytené na sieťkovitej anóde umiestnenej oproti kovovému povrchu, ktorého výstupná práca elektrónov sa meria. Anóda je nabitá na vysoký kladný potenciál. 

## Referencie

## Pozri aj
* termoemisia
* výstupná práca elektrónu

Kategória:Elektrochémia
Fotoelektrická metóda

**Fotoelektrická metóda** merania výstupnej práce elektrónu -\alpha_e a teda aj reálneho potenciálu \varphi_{i0} vychádza z fotoelektrického javu popísaného Einsteinovou rovnicou pre kinetickú energiu elektrónu emitovaného z kovu, ktorý je osvetlený svetlom s frekvenciou \nu:

E_k = \frac{1}{2}mv^2 = h\nu - h\nu_0 = h\nu -\left ( \frac{-\alpha_e}{N_A} \right )

kde m je hmostnosť, v je rýchlosť, h je Planckova konštanta, \nu je frekvencia ožarujúceho svetla, \nu_0 je medzná frekvencia, pod ktorou ku fotoemisii už nedochádza (medzná frekvencia je vlastnosť materiálu, i.e. ožarovaného kovu), -\alpha_e je výstupná práca elektrónu a {N_A} je Avogadrova konštanta.

Platí teda, že súčin medznej frekvencie \nu_0 a Planckovej konštanty h je výstupná práca elektrónu -\alpha_e:

h\nu_0 = -\alpha_e

## Referencie


## Pozri aj

* výstupná práca elektrónu
* reálny potenciál
* fotoelektrický jav
* termoionická metóda
* kalorimetrická metóda
* metóda vibrujúceho kondenzátora

Kategória:Elektrochémia
Kalorimetrická metóda

**Kalorimetrická metóda** merania výstupnej práce elektrónu -\alpha_e
 a teda aj reálneho potenciálu \varphi_{i0}
 vychádza z fázovej zmeny elektrónov z kovovej fázy do vákua (vyparovanie elektrónov), čo je spojené s ochladzovaním rozžhaveného drôtu, z ktorého sa elektróny odparujú. Výstupná práca elektrónu -\alpha_e
 je potom energia, ktorú je potrebné dodať, aby sa udržala stacionárna emisia elektrónov: rozdiele energie spotrebovanej na ohriatie drôtu na určitú teplotu s emisiou a bez emisie elektrónov udáva teda výstupnú prácu elektrónu -\alpha_e
.

V praxi sa postupuje tak, že sa drôt rozžhaví na určitú vysokú presne definovanú teplotu, pričom elektróny z neho nevystupujú do chvíle, kým nie je zapnutá anóda. Po jej zapnutí dôjde ku okamžitému uvoľňovaniu elektrónov z kovu a ochladzovaniu rozžhavého drôtu v dôsledku vyparovania elektrónov.

## Referencie

## Pozri aj
* výstupná práca elektrónu
* reálny potenciál
* fotoelektrický jav
* termoionická metóda
* metóda vibrujúceho kondenzátora

Kategória:Elektrochémia
Obecný obvod

**Obecný obvod** je administratívny celok s jasne vymedzeným územím a počtom obyvateľov. Môže sa vzťahovať na mesto, dedinu, ich malé zoskupenie alebo vidiecku oblasť.

## Brazília
V Brazílii sú obecné obvody vo všeobecnosti pododdeleniami samosprávy a v Brazílii nemajú politickú autonómiu. Sídla obecných obvodov sa vo všeobecnosti nachádzajú v dedinách v rámci geografickej oblasti obce, ale niekedy môžu odkazovať na štvrte susediace s mestom, ktoré je hostiteľom sídla obce. Vo veľkých mestách, ako sú São Paulo a Rio de Janeiro môžu obvody hostiť podprefektúru (alebo podmestskú radnicu). Obecné obvody v Brazílii nahrádzajú staré portugalské farnosti z brazílskej koloniálnej správy.

Počas tzv. „Nového štátu“ (Estado Novo), prezident Getúlio Vargas zverejnil zákonný dekrét č. 311 z 2. marca 1938, ktorý v článku 3 stanovil, že sídla obcí budú mať štatút miest a obecné obvody budú pomenované podľa názvu ich okresného sídla.

Ďalším typom obvodu je Distrito Federal do Brasil, ktorý zdieľa štatút štátu s ostatnými 26 štátmi. Vláda federálneho dištriktu má štatút štátnej a miestnej samosprávy súčasne so sídlom v meste Brasília.

## Dominikánska republika
V Dominikánskej republike, keď obec (*municipio*) pozostáva z viac ako jedného mestského centra, tie vedľa sídla obce možno povýšiť do stavu obecného obvodu  (*distrito municipal*). Obecnú radu (*junta municipal*) pre takýto obecný obvod nominuje obecná rada obce, ktorej patrí (Ley 3455 Titulo I Capitulo IV).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Administratívne členenie
Kategória:Administratívne členenie Brazílie
Kategória:Administratívne členenie Dominikánskej republiky
Kategória:Administratívne členenie Kanady
Kategória:Obce