Jacques Brel

**Jacques Brel** (* 8. apríl 1929, Schaerbeek, Belgicko – † 9. október 1978, Bobigny, Francúzsko) bol belgický šansoniér, pesničkár, básnik, herec a režisér, ktorý prevažnú časť svojho života žil a tvoril vo Francúzsku.

## Životopis
Jacques Brel sa narodil v Schaerbeeku na Diamantovej ulici 138. Škola ho veľmi nezaujímala, s výnimkou francúzštiny, radšej hral amatérske divadlo vo *Franche Cordée*. Otec ho uviedol do rodinnej firmy, ale práca sa mu veľmi nepáčila. Veľmi vážne uvažoval nad zmenou povolania, chcel sa venovať chovu sliepok, alebo spevu. Vybral si druhú možnosť.

V roku 1951 sa oženil s Terezou Michielsenovou, zvanou *Miche*. 6. decembra 1951 sa im narodila prvá dcéra Chantal, 12. júla 1953 Izabela, pre ktorú Jacques Brel napísal eponymickú pieseň.

### Kariéra
Začiatkom roku 1952 zložil svoje prvé piesne, ktoré spieval v rodinnom kruhu, alebo v bruselských kabaretoch. Postupne si začal byť už tak istý lyrickou mocou svojich textov ako aj interpretácie, že sa nenechal odradiť ani svojou rodinou, ktorá ho nepodporovala v hudobnej kariére.

V roku 1953 opustil belgické hlavné mesto a prišiel sám do Paríža, kam ho zavolal Jacques Canetti, hľadač talentov, pracujúci u Phillipsa a vlastník kabaretu *Traja somári*. Jeho rodina ho zavrhla, novú existenciu si teda budoval vo Francúzsku, no boli to pre neho roky vyhnanstva.
left|thumb|Jacques Brel a Bobbejaan Schoepen (1955)
V januári 1955 sa staral o predprogram Bobbejaana Schoepena v Starom Belgicku. V tom roku prišla jeho manželka s deťmi a usadili sa v Montreuil. Keďže spieval pre kresťanské organizácie, Georges Brassens ho prezýval *farár Brel*.

V roku 1956 stretol klaviristu Franciosa Raubera, ktorý sa stal výhradným hudobníkom doprevádzajúcim všetky jeho pesničky. V roku 1957 stretol ďalšieho pianistu Gérarda Jouannesta, ktorý sa stal jeho výlučným javiskovým partnerom, zatiaľ čo Rauber s ním pracoval v štúdiu.

Postupne si získal svoje publikum a počas vystúpení sa stretával s úspechom. Na konci roku 1958 mal úspech v Olympii. Odvtedy bol neustále na turné, niekedy odohral viac koncertov ako je dní v roku. V roku 1966 sa Brel rozhodol vzdať speváckej kariéry a 16. mája 1967 sa v Roubaix konal jeho posledný koncert.

Napriek svojmu rozhodnutiu Brel nezostal nečinný, počas leta v roku 1967 natočil film Andrého Cayatta *Riziko povolania*. V roku 1969 hral vo filme Môj strýko Benjamin v réžii Édouarda Molinara. Neskôr natáčal a sám aj produkoval niekoľko ďalších filmov: *Franz* (1971), *Ďaleký Západ* (1973), ktorý bol ale prepadákom.

Úspech mal aj v USA a Anglicku. Anglické preklady jeho piesní sa stali veľmi obľúbené a spieval ich David Bowie, Scott Walker, Terry Jacks, Alex Harvey či Marc Almond. *Jacques Brel žije v Paríži* je americká hudobná komédia, ktorá obletela svet počas niekoľkých rokov. V roku 1974 predstavenie dostalo aj filmovú podobu.

Neskôr Brel získal francúzske občianstvo a vo Francúzsku aj zomrel. Bol pochovaný na cintoríne *d'Atuona à Hiva Oa* na súostroví Marquiskych ostrovov po boku Paula Gauguina.

V decembri 2005 bol zvolený za najväčšieho Belgičana všetkých čias frankofónnymi divákmi belgickej televízie.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 

Kategória:Osobnosti zo Schaerbeek
Kategória:Belgickí básnici
Kategória:Belgickí filmoví režiséri
Kategória:Belgickí filmoví herci
Kategória:Belgickí popoví speváci
Kategória:Belgickí šansoniéri
Kategória:Belgickí ateisti
Kategória:Herci divadelných muzikálov
Kategória:Textári piesní
Kategória:Úmrtia na rakovinu pľúc