open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Veľvyslanectvo Slovenskej republiky v Prahe

náhľad|Budova veľvyslanectva
**Veľvyslanectvo Slovenskej republiky v Prahe** (skrátene **VV SR v Prahe**) je zastupiteľský úrad Slovenskej republiky (SR) pre Českú republiku (ČR). Vznikol po rozdelení Česko-Slovenska na dva samostatné štáty 1. januára 1993. Jeho dôležitosť spočíva v nadštandardných medzištátnych vzťahoch, ktoré medzi sebou udržiava Slovensko a Česko.

Veľvyslanectvo sídli na Pelléovej ulici 87/12 v Prahe 6. Okrem neho v Česku od 30. septembra 2013 pôsobí Honorárny konzulát SR v Brne, ktorý od jeho vzniku vedie Jaroslav Weigl.

## Zoznam veľvyslancov
Veľvyslanectvo viedli mimoriadni a splnomocnení veľvyslanci:
* 19931998 – Ivan Mjartan
* 19982001 – Jozef Stank
* 20012008 – Ladislav Ballek
* 20082013 – Peter Brňo
* 20132020 – Peter Weiss
* od 20. októbra 2020 – Rastislav Káčer

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Praha 6
Kategória:Veľvyslanectvá Slovenska
Brezová listina

náhľad|snímky rôznych brezových listín z Novgorodu
**Brezová listina** () je historický dokument nájdený pri archeologických vykopávkach v ruských mestách Velikij Novgorod, Smolensk, Staraja Russa a Pskov. Brezové listiny boli vyrývané do brezovej kôry kostenými ihlicami a mali najmä hospodársky a rodinno-súkromný charakter.

Prvý nápis na brezovej kôre bol objavený, prečítaný a identifikovaný v júli 1951 vo Velikom Novgorode, odvtedy bolo nájdených vyše 1000. Zachovanie týchto dokumentov umožnila skutočnosť, že „miestna pôda bola totiž natoľko nasýtená vodou, že tu nedochádzalo k rozkladu organických látok, vďaka čomu sa tu uchovali predmety, ktoré by kdekoľvek inde podľahli rozkladu.“ Veľká väčšina brezových listín pochádza z 12.15. storočia, niekoľko z prvej polovice 11. storočia.

Obsahovo ide o veľmi rôzne dokumenty: pripomienky súkromných dlžôb, daňové povinnosti dedín či oblastí, ľubostné listy, magické výroky, fragmenty ľudovej múdrosti, detské kresby, abecedné cvičenia. Ich autormi boli najrôznejšie osoby z takmer každej sociálnej vrstvy od popredných mešťanov po roľníkov, a (čo pre stredovek výnimočné) gramotné boli aj ženy. Ide o cenné doklady každodenného života.

Brezové listiny majú značný význam pre dejiny ruštiny.

V niektorých oblastiach Ruska boli brezové listiny známe aj z neskorších čias, niekde sa používali aj počas druhej svetovej vojny.

Dokumenty na brezovej kôre používali napríklad aj Aztékovia. 

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* ruská stránka venovaná brezovým listinám

Kategória:Paleografia
Kategória:Dejiny Ruska
Kategória:Kyjevská Rus
Kategória:Stredoveké rukopisy
Irene Papas

**Irene Papas** (vlastným menom , rod. ; * 3. september 1926, Chiliomodi† 14. september 2022, Chiliomodi) bola grécka herečka a speváčka, ktorá sa presadila aj v Hollywoode. Natočila vyše sedemdesiat filmov.

## Životopis
Narodila sa v dedine Chiliomodi neďaleko Korintu. Vyštudovala herectvo a spev v Aténach. V roku 1947 sa vydala za gréckeho filmového režiséra Alkisa Pappasa s ktorým se rozviedla v roku 1951.

V 50. rokoch sa preslávila v talianskych a francúzskych produkciách. V 60. rokoch ju objavil Hollywood, keď po boku Anthonyho Quinna zažiarila vo filmoch *Delá z Navarone* a *[[Grék Zorba (film)|Grék Zorba]]*. Jej najslavnejším filmom z neskoršej tvorby je *Mandolína kapitána Corelliho*.

Ako speváčka sa prvý raz objavila v roku 1970 na albume *666* skupiny *Aphrodite's Child*. Pieseň „∞“ vzbudila pre svoj sexuálny obsah kontroverzie, najmä v jej rodnom Grécku. O deväť let neskôr sa k hudbe vrátila. S bývalým členom Aphrodite's Child, skladateľom Vangelisom, nahrala album gréckych ľudových piesní *Odes*. V roku 1983 potom album *Rhapsodies* na ktorom Vangelis elektronicky spracoval byzantské liturgické spevy.

Bola členkou Komunistickej strany Grécka.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
*  
* Irene Papas na FDb.cz

Kategória:Grécke speváčky
Kategória:Grécke herečky
Kategória:Komunisti
Kategória:Nositelia Ordre des Arts et des Lettres
Rada mládeže Žilinského kraja

**Rada mládeže Žilinského kraja** (skratka **RMŽK**) je občianske združenie pre detské a mládežnícke organizácie a mládežnícke neformálne skupiny. Patria medzi ne školské parlamenty, obecné mládežnícke parlamenty a iné záujmové zoskupenia pôsobiace na území Žilinského kraja. Organizácia združuje 62 členských zoskupení, ktoré zastupujú 21 431 mladých ľudí zo Žilinského kraja. Rada mládeže Žilinského kraja bola založená v roku 2001.

## Výber činností
Rada mládeže Žilinského kraja sa venuje vzdelávaniu a podpore mládeže organizovanej v školských parlamentoch a obecných mládežníckych parlamentoch. RMŽK iniciovala a koordinovala proces tvorby analytických a strategických dokumentov pre mládež v 19 obciach Žilinského kraja. V niektorých obciach v procese vznikli obecné rady mládeže, ktoré sú zastupiteľským orgánom miestnych mladých ľudí smerom k samospráve.

Na základe skúseností s obecnými a školskými parlamentmi organizácia poskytuje konzultácie pri tvorbe politík týkajúcich sa obecných a školských mládežníckych parlamentov. RMŽK vypracovala za účelom zlepšenia práce s mládežou na lokálnej úrovni *Metodiku procesu tvorby strategických dokumentov pre mládež na lokálnej úrovni*.

RMŽK každoročne udeľuje Cenu za aktívne občianstvo a ľudskosť. Cieľom ocenenia je zviditeľnenie hodnôt aktívneho občianstva, ľudského prístupu a hodnotných príkladov záujmu o skvalitnenie života v miestnej komunite. Cena sa udeľuje v 5. kategóriách: Aktívny mládežník, Aktívny občan, Top starosta / primátor, Obec s najpriateľskejším vzťahom k mládeži, Top čin ľudskosti.

## Referencie


Kategória:Občianske združenia na Slovensku
Kategória:Organizácie založené v 2001
Kategória:Žilinský kraj
3. tanková divízia SS Totenkopf

**3. tanková divízia SS Totenkopf** alebo **3. SS-Panzerdivision [[Totenkopf]]** bola divízia Waffen-SS počas druhej svetovej vojny. Svoj pôvod má v jednotkách *[[SS-Totenkopfverbände]]*, ktoré slúžili ako stráž nemeckých koncentračných táborov. Príslušníci jednotiek *Totenkopf* sú známi pre veľké množstvo spáchaných vojnových zločinov, najmä v Poľsku.

## História

V októbri 1939 schválil Adolf Hitler presun 6&nbsp;500 mužov z jednotiek ochrany koncentračných táborov *Totenkopfverbände* do novo organizovanej divízie Waffen-SS. Bola formovaná v Dachau, kde bola zorganizovaná a vybavená.

Dôstojníci boli prevelení z jednotiek *[[SS-Verfügungstruppe]]* a *[[SS Heimwehr Danzig]]*, z ktorých mnohí už mali skúsenosť z masakrov poľskej inteligencie. Veliteľom divízie sa stal Obergruppenführer Theodor Eicke. Počas bitky o Francúzsko bola divízia vybavená bývalými československými zbraňami. Pôvodne bola organizovaná ako motorizovaná divízia.

Divízia bojovala na západnom aj východnom fronte.

Bojový krst absolvovala počas útoku na Belgicko 16. mája 1940. Zúčastnila sa bojov o Arras. Podporovala postup Rommelovej 7. tankovej divízie. V boji sa stretla s koloniálnymi marockými jednotkami a podarilo sa jej zajať asi 16 000 mužov.

Jednotka sa zúčastnila operácie Barbarossa, operovala v rámci Hoepnerovej 4. tankovej skupiny Severnej skupine armád v Pobaltí a okolí Leningradu. V roku 1942 utrpela ťažké straty v obkľúčení pri Demiansku a po nadviazaní spojenia so zvyškom armády bola cez leto 1942 stiahnutá na doplnenie do Francúzska.

Na front bola znovu nasadená začiatkom roku 1943 pri Charkove v rámci II. tankového zboru SS. V bojoch vtedy padol veliteľ divízie Theodor Eicke. Neskôr sa zúčastnila kurskej bitky. Operovala na pravom krídle II. tankového zboru SS v oblasti Belgorodu. Jednotke sa podarilo prekročiť rieku Psiol a vybudovať predmostie, z ktorého neskôr nemecké sily postupovali ďalej smerom na Prochorovku. V týchto bojoch utrpela značné straty na tankoch aj pechote. Po zastavení nemeckej ofenzívy zostala na fronte a bojovala v ústupových bojoch.

Spolu s divíziou Wiking sa na jeseň 1944 podieľala na nemeckom protiútoku pri Varšave, ktorý zastavil sovietsku ľvovsko-sandomierzsku ofenzívu. Neskôr sa podieľala na potlačení Varšavského povstania.

Začiatkom roku 1945 bola nasadená do neúspešného nemeckého protiútoku pri Balatone.

Zvyšky divízie sa vzdali americkým vojskám v Rakúsku 9. mája 1945. Príslušníci divízie boli americkými úradmi prenechaní sovietskej strane.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* ''SS: symbol lidské zvůle a bestiality'' na webe Českého rozhlasu

## Zdroj

Kategória:Waffen-SS
Ráztocká hoľa

**Ráztocká hoľa** () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Pohronský Bukovec, približne  západne od Brezna.

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Banská Bystrica a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Pohronský Bukovec a Jasenie. Najbližšími sídlami sú južne ležiaci Pohronský Bukovec a Ráztoka, juhovýchodne ležiace Jasenie, severne sa nachádza Liptovská Lúžna. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Ráztocká hoľa je súčasťou rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Košariska () v hlavnom hrebeni Prašivej. Západne susedí Chabenec () a Ondrejská hoľa (), no tiež v hlavnom hrebeni ležiaca Malá () a Veľká Chochuľa () a Košarisko, severne sa nachádza Skalka (), Veľká hoľa () a Latiborská hoľa (), východne Struhár () a Ráztocké poľany () a južne Čierny diel (), Matúšová () a Mlynárová (). Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu odvádza zo severnej časti Husárka a z juhovýchodnej Suchý potok, oba smerujúce do Jasenského potoka, vodu z juhozápadnej časti odvádza potok Bukovec. Na vrchol vedie turistický chodník z Ráztoky.

### Výhľady
Hrebeň i vrchol Ráztockej hole je čiastočne porastený kosodrevinou, umožňujúcou obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, pri priaznivých podmienkach aj Vtáčnik, Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu a Veporské vrchy.

## Prístup
* po  modrej značke:
** od juhu z Ráztoky cez Kopcovú
** z Košariska v hlavnom hrebeni cez rázc. Pod Ráztockou hoľou
* po  červeno značkovanom chodníku z Jasenia cez Kopcovú

## Referencie

## Pozri aj
* Prašivá (geomorfologická časť)
* Ďumbierske Tatry
* Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Nízkych Tatrách
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Banská Bystrica
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Jasenie
Kategória:Pohronský Bukovec
Chiwetel Ejiofor

**Chiwetel Umeadi Ejiofor**, CBE (* 7. júl 1977 Londýn, Anglicko) je britský herec nigerijského pôvodu. Jeho otec bol lékar.

## Život
Vo filme debutoval v roku 1996, kde získal úlohu v televíznom filme *[[Deadly Voyage]]*. V roku 2002 si zahral nigerijského lekára vo filme *[[Pekné svinstvo]]*, kde sa po jeho boku objavila francúzska herečka Audrey Tautou, za túto úlohu získal cenu American Black Film Festival v kategórií najlepší herecký výkon v hlavnej úlohe. Objavil sa aj vo filmoch *[[Láska nebeská]]*, *[[Serenity]]*, *[[Kinky Boots]]* (za ktorý bol nominovaný na Zlatý glóbus) či *[[Americký gangster]]*.

V roku 2007 prijal úlohu v divadelnej hre *[[Othello (dráma)|Othello]]*, kde hral po boku Kelly Reilly a Ewana McGregora. Zahral si aj hlavnú úlohu vo filme *[[Červený pás]]* od Davida Mameta. Vo filme *[[12 rokov otrokom]]* (2013) stvárnil hlavnú úlohu muža, ktorý stratil slobodu a vpadol do otroctva. Za túto úlohu bol nominovaný na Oscara a na Zlatý glóbus, získal však cenu BAFTA. Získal aj úlohu baróna Morda vo filmoch Doctor Strange (2016) a Doctor Strange v mnohovesmíre šialenstva (2022) od štúdia Marvel Cinematic Universe. V roku 2019 zrežíroval a aj si zahral vo filme The Boy Who Harnessed the Wind. 

## Iné projekty

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Britskí filmoví herci
Kategória:Britskí televízni herci
Kategória:Britské osobnosti nigérijského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Londýna
Kategória:Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Lipa spieva Lasicu

***Lipa spieva Lasicu*** je názov desiateho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2006 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa – spev
* Milan Lasica – texty
* Juraj Kupec – mastering
* Peter Smolinský – hudobná réžia
* Ľuboš Války – zvuková réžia
* Kornel Földvári – sprievodný text na albume
* Marek Ormandík – dizajn

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy Milana Lasicu
Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Hudobné albumy z 2006
Doktorska gradina

**Doktorska gradina** (, doslova *Doktorská záhrada*) je mestský park ležiaci v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.

## Dejiny
Rozhodnutie o založení parku na mieste lúky okolo Doktorského pamätníku padlo v priebehu roku 1884. Samotný park bol následne vybudovaný záhradníkom Danielom Neffom v priebehu roku 1889.

Niekoľko rokov po založení, v roku 1896, bol park daný do správy Sofijskej univerzity, aby slúžil ako jej druhá botanická záhrada. Park bol pri tejto príležitosti aj rekonštruovaný, pričom autorom rekonštrukcie bol syn pôvodného autora parku Daniela Neffa, agronóm Karl Neff. Karl Neff sa stal zároveň aj správcom botanickej záhrady. Pri rekonštrukcii pracoval Karl Neff pod vedením profesorov botaniky Stefana Georgieva a St. Petkova. V rámci rekonštrukcie sa vymenila veľká časť zelene a v parku boli založené dendrárium a alpínium. Vybudované boli aj nové aleje. Zasadené bolo veľké množstvo nových drevín a bylín z ktorých veľká časť bola privezená zo zahraničia. K dovozu rastlín z celého sveta došlo predovšetkým v dôsledku iniciatívy správcu Karla Neffa.

V roku 1936 vrátila z dôvodu nedostatku financií na správu dvoch botanických záhrad Sofijská univerzita park späť do správy mesta. Od tejto doby Doktorska gradina funguje ako mestský verejný park. Po otvorení pre verejnosť bola veľká časť vzácnych rastlín premiestnená do hlavnej univerzitnej botanickej záhrady a nahradená bežnými dekoratívnymi druhmi rastlín. V parku boli následne vybudované aj miesta pre odpočinok a detské kútiky.

V 80. rokoch 20. storočia bolo v parku založené lapidárium s artefaktmi z východnej nekropole antického mesta Serdica. 

## Charakteristika
Autorom parku bol záhradník Daniel Neff, v tom čase hlavný záhradník Sofie. Centrálnou dominantou parku je Doktorský pamätník, ktorý sa nachádza v strede parku a okolo ktorého bol park vybudovaný. Ďalšou významnou súčasťou je lapidárium s artefaktmi z východnej nekropole antického mesta Serdica.

### Pamiatková ochrana
Doktorska gradina má pridelený štatút kultúrnej pamiatky záhradného a parkového umenia.

## Galéria

DoctorsMonument-Sofia06.jpg|pohľad na Doktorský pamätník v centrálnej časti parku
DoktorskaGradina-Sofia01.jpg|jedna z alejí v parku
DoktorskaGradina-Sofia02.jpg|jedna z alejí v parku
DoktorskaGradina-Sofia03.jpg|kašna v centrálnej časti parku pri pamätníku
DoktorskaGradina-Lapidarium-Sofia01.jpg|lapidárium vo východnej časti parku
DoktorskaGradina-Lapidarium-Sofia03.jpg|lapidárium vo východnej časti parku
DoktorskaGradina-Lapidarium-Sofia02.jpg|lapidárium vo východnej časti parku
Doktorska gradina E11.jpg|detské ihrisko v parku


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Sofia
Kategória:Parky v Bulharsku
Kategória:Pamiatky parkovej kultúry v Bulharsku
Bratislavské rádio

**Bratislavské rádio** bola súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysielala od 1. júna 2022 z Bratislavy. Vysielanie ukončila 28. januára 2024 a frekvencie získalo Top Rádio.

Ponúkalo hudbu od 90. rokov po aktuálnu produkciu, nechýbalo spravodajstvo a dopravný servis.

## Frekvencie
Stanica vysielala z dvoch frekvencii na území Bratislavy.

## Vysielače

## Referencie

## Zdroj
* Stránka rádia
* www.radia.sk 

Kategória:Zaniknuté slovenské rozhlasové stanice
Kategória:Kultúra v Bratislave
Kategória:Vzniklo v 2022
Turková (vrch v Kozích chrbtoch)

**Turková** () je vrch v Kozích chrbtoch. Leží nad Východnou, približne  východne od Liptovského Hrádku. Časť vrcholovej plošiny zaberá horná nádrž PVE Čierny Váh.

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti Kozích chrbtov, v geomorfologickom podcelku Važecký chrbát. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Východná. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiaca osada Čierny Váh, severne situovaná Východná, západným smerom Hybe, Kráľova Lehota a Svarín. Vrch je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Turková je súčasťou hlavného hrebeňa medzi Rígľom () a Hoškovou (). Západným smerom sa nachádza Petráňová (), Rígeľ a Vysoké (), južným Pálenica (), Chmelinec (), Holica () a Mendíčka (), východným Muránik (), Nad Michalcovou () a Hošková a severným sa nad Liptovskou kotlinou čnejú štíty Západných Tatier s dominantnou Bystrou (). Masív patrí do povodia Váhu; vodu zo severných svahov odvádza Čierny potok do Bieleho Váhu, z južných odteká do Čierneho Váhu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no prechádza ním prístupová cesta zo Svarína k nádrži vodného diela Čierny Váh. Juhovýchodné svahy masívu sú súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý les, no v blízkosti je násyp vodnej nádrže, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Kozích chrbtov a blízkych Nízkych Tatier, no tiež Chočské vrchy, Západné a Vysoké Tatry, ako aj Liptovskú kotlinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no zo Svarína a Východnej vedie prístupová cesta k vodnej nádrži.

## Referencie

## Pozri aj
* Važecký chrbát
* Kozie chrbty
* Zoznam vrcholov v Kozích chrbtoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Kozích chrbtoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Východná (obec)
Rudavka (prítok Moravy)

**Rudavka** je potok v regióne Dolné Záhorie, na území obce Vysoká pri Morave v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Borská nížina. Ústi do Moravy. Má dĺžku . Rád toku III. 
## Začiatok
Začína sa v  v severnej časti územia obce Vysoká pri Morave na hranici s obcou Láb v južnom okraji pôvodného riečneho ramena rieky Morava, ktorým preteká Zohorský kanál, v rozvetvení Zohorský kanál pokračuje juhovýchodným smerom a *Rudavka*, ktorá sa tu začína, tečie juhozápadným smerom, začiatok *Rudavky* je cca 1,5 km východne od nevýrazného kopca *Dúbrava* s  , resp. od samoty (poľnohospodárskeho strediska) *Dúbrava*.
## Opis toku
Od začiatku tečie *Rudavka* územím obce Vysoká pri Morave, sleduje v dĺžke cca 300 m obecnú hranicu medzi obcami Vysoká pri Morave a Láb pretekajúc cez poľnohospodársky extravilán južným až juhozápadojužným smerom, svojim ľavým brehom obmýva les *Rozporec*, mení smer na južný, v závislosti od rozsahu sezónnych zrážok sa stráca v močarine, aby naďalej pokračovala južným smerom, pravým brehom obmýva pole *Dúbravské pole*, ľavým brehom obmýva pole *Pod Rozporcom*, mení smer na juhovýchod až juh, ľavým brehom obmýva pole *Lábske vŕšky*, sleduje zvyšky niekdajšieho ramena rieky Morava, v  z *Rudavky* odbočuje vľavo vodný tok Vysocký kanál ústiaci do Zohorského kanála, *Rudavka* zo severnej strany obteká intravilán obce Vysoká pri Morave, v  podteká železničnú trať Zohor – Záhorská Ves, v  ústi do Moravy ako jej ľavostranný prítok.
 
*Rudavka* patrí do okresu Malacky v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Borská nížina v geomorfologickom podcelku Záhorské pláňavy. Nemá významnejší prítok*.

== Pôvod názvu ==  
Názov vodného toku *Rudavka* má pôvod v názve rieky [[Rudava (rieka)|Rudava]], ktorej názov je motivovaný sfarbením vody, príp. dna vodného toku podľa adjektíva *rudý* vo význame *červený, hrdzavý*.
Rieka [[Rudava (rieka)|Rudava]] preteká severne od Rudavky v severnej časti [[Záhorská nížina|Záhorskej nížiny]] v [[Lakšárska pahorkatina|Lakšárskej pahorkatine]] a tiež ústi do [[Morava (rieka)|Moravy]]. Z toponyma [[Rudava (rieka)|Rudava]] bolo po rozšírení o deminutívny (zdrobňujúci) formant *-ka* utvorené jednoslovné hydronymum *Rudavka* ako súčasť skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii, podobne napr. [[Ondava]] → [[Ondavka (potok)|Ondavka]] a s inými formantmi [[Chotina]] → [[Chotinka (prítok Chotiny)|Chotinka]], [[Hron]] → [[Hronec (prítok Hrona)|Hronec]], [[Nitra (rieka)|Nitra]] → [[Nitrica (rieka)|Nitrica]].
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Rudavka'' nie je jedinečným hydronymom (september 2022). V dôsledku nešťastného riešenia sú priamo v okrese Malacky dva potoky s rovnakým štandardizovaným názvom Rudavka. Kým Rudavka v obci Vysoká pri Morave je prítokom Moravy, druhá Rudavka situovaná v severovýchodnej časti okresu Malacky je prítokom Rudavy.
## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Malacky 
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Borskej nížine
                 Kategória:Vysoká pri Morave
Turková

**Turková** môže byť:

* vrch v pohorí Kozie chrbty, pozri Turková (vrch v Kozích chrbtoch)
* chránené územie v pohorí Kozie chrbty, pozri Turková (národná prírodná rezervácia)
* ženská podoba priezviska Turek
Lipa 68

***Lipa 68*** je názov jedenásteho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2012 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa – spev, výkonný producent, sprievodný text na obale
* Peter Lipa ml. – klávesové nástroje, syntetizátory, nahrávanie, mixovanie aranžmány
* Ľubor "Umelec" Priehradník – syntetizátor, trúbka, nahrávanie, mixovanie, mastering, aranžmány
* Ruggero Robin – gitara, sólová gitara
* Milan Janáči (Opak) – rap
* Svetlana Rymarenko – vokály
* Saša Okálová – vokály
* Banda – hudobné intro (2)
* Michal Žáček – saxofón
* Juraj Griglák – double bass
* Hendrik Merkens – harmonika
* Martin Gašpar – basová gitara (12)
* Marcel Buntaj – bicie nástroje (12)
* Martin Zajko – gitara (12)
* Juraj Tatár – klávesové nástroje (12)
* Juraj Kupec – nahrávanie, mixovanie (12)
* Katarína Ovseníková – manažment
* Jakub Gulyás (jakubgulyas.com) – fotografie
* Ondrej Jób (urtd.net) – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Hudobné albumy z 2012
Roman Olekšák

**Roman Olekšák** (* 10. február 1978, Poprad) je slovenský dramatik, režisér a prekladateľ. Autor divadelných aj rozhlasových hier, v televíznom priemysle známy ako scenárista seriálovej produkcie, s prevahou diel kriminálneho žánru. Tvorivé zázemie nachádza často v titulnej spolupráci s inou kmeňovou umelkyňou, Valeriou Schulczovou, a to ako na javisku či obrazovke, takisto v adaptáciách v rozhlase. 

Prekladá hlavne z nemčiny a, v rámci externej pedagogickej činnosti, svojho času vyučoval divadelnú tvorbu na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Okrem iného, je štvornásobným finalistom i trojnásobným držiteľom niekdajšej výročnej literárnej Ceny Alfréda Radoka, už v závislosti na jej pozícii. Po boku Schulczovej zvíťazil pre zmenu v odlišnej zaniklej medzinárodnej súťaži – Beverly Hills Screenplay Contest, tejto určenej pre scenáristov.

## Umelecká činnosť
### Divadelná tvorba
; autorské diela / preklady / dramaturgie / úpravy / dramatizácie / réžie

Z amatérskych súborov, v roku 2004 mládežnícke alternatívne Divadlo Pictus pri MsKS v Rimavskej Sobote naštudovalo Olekšákovu hru *Negativisti* (r. Z. Ferenczová), s ktorou sa účastnilo i na regionálnom festivale *Scénická žatva* v Martine.

### Rozhlasová tvorba
; autorské hry / dramatizácie / réžie

### Televízna tvorba a film
; dramaturgie / námety / scenáre 

### Literárna činnosť
; autorské texty / preklady

## Úspechy a ocenenia

## Poznámky


## Referencie
Počnúc divadelnou sezónou 2007/2008, ročenky DÚ neuvádzajú poradové čísla chronologicky. V prípade sezóny 2009/2010 je sporné i ISBN, ktoré je totožné s tým predchádzajúcim z rokov 2008/2009.

## Externé odkazy

* ''Roman Olekšák'' na stránkach umeleckej agentúry Aura-Pont
* 
* ''Roman Olekšák'' na stránkach žurnálu Literat.sk
* ''Roman Olekšák'' v katalógu Štátnej vedeckej knižnice v Košiciach
* ''Roman Olekšák'' v katalógu knižnice DÚ v Praze 
* ''Roman Olekšák:'' „Na konci chodby“ na portáli Ticha a spol.

*  
*  
*  
* ''Roman Olekšák'' na Kinobox.cz 
* ''Roman Olekšák'' na i-divadlo.cz 
* ''Olekšák/Schulczová:'' „Sametová noc“ na podcaste ČRo 

Kategória:Osobnosti z Popradu
Kategória:Slovenskí dramatici
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Slovenskí divadelní pedagógovia
Kategória:Slovenskí divadelní režiséri
Kategória:Slovenskí divadelní dramaturgovia
Kategória:Slovenskí televízni dramaturgovia
Kategória:Slovenskí televízni scenáristi
Kategória:Slovenskí filmoví dramaturgovia
Kategória:Vyučujúci na Divadelnej fakulte Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Kategória:Absolventi Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení
Vodun

[náhľad|Oltár vodún v meste [Abomey na juhu Beninu]]
**Vodun** (iné názvy: **vodu**, **vodou**) je africké domorodé náboženstvo rozšírené predovšetkým v Benine. Niekedy sa používa aj výraz vúdú, ten však označuje afroamerické náboženstvo na Haiti, ktoré z vodunu čiastočne vychádza. Veľký vplyv na jeho vznik a vývoj malo jorubské náboženstvo. Prostredníctvom obchodu s africkými otrokmi sa praktiky vodunu dostali na Kubu, do Brazílie a na už zmieňované Haiti, kde ovplyvnili formovanie miestnych náboženských predstáv.

## Rozšírenie
náhľad|Vodunská soška.
Vodun je najviac rozšírený v južnom a strednom Benine. Podľa odhadov okolo 40 % Beninčanov praktikuje niektorú z foriem vodunu. Z hľadiska etnicity sa k vodunu najviac hlási etnika Hulov a Adžov žijúcich na pobreží a pozdĺž hraníc s Togom. V strednom Benine sa k tomuto náboženstvu hlásia Dassovia. Mimo Beninu sa vodun vyskytuje aj medzi etnikmi Ewe a Mina na juhovýchode Ghany a Toga kde je nazývané tron.

Vodun charakterizuje zbožšťovanie prírodných elementov, kultická úcta k zosnulým predkom a viera v duchov – vodun je v preklade duch, božstvo, nadprirodzená mocnosť –, ktorí obývajú predmety či prírodniny. Vo vodune existuje široká škála božstiev vzniknutá divinizáciou prírodných elementov alebo meteorologických javov, ktoré sú podľa miesta výskytu a oblasti ich pôsobenia rozdeľované do tzv. rodín: nebeských božstiev (*dži-vodun*), vodných božstiev (*to-vodun*), zemských božstiev (*ai-vodun*), božstiev v rastlinách či zvieratách (*atime-vodun*) a osobných božstiev. Za stvoriteľskú dvojicu zodpovednú za stvorenie sveta, ľudí i vodunov sú považovaní bohovia Mawu a Lisa. Lisa prvého človeka vymodeloval z hliny a božím dychom mu vdýchol dušu. Nad stvoriteľskou dvojicou Mawu a Lisa stojí v niektorých vieroučných líniách najvyššia bohyňa Nana Buluku (alebo tiež Nana Buruku, Nana Baluku či Nana Buku). Náuka o najvyššom Bohu sa v jednotlivých regiónoch líši.

## Kulty
Vodun zahŕňa široké množstvo kultov. V Benine sa možno stretnúť aj so synkretizmom vodunu a katolíckeho kresťanstva.

Jedným z typov vodunského kultu je vodún Heviosso, ktoré býva označované ako božstvo búrky a blesku, ako hromovládca.

## Sviatky
12. január je v Benine sviatkom vodunu.

## Referencie

## Odporúčaná literatúra
* 
* 

Kategória:Benin
Kategória:Náboženstvo
Kategória:Afrika
Gautam A. Rana

**Gautam A. Rana**  je americký kariérny diplomat indického pôvodu, od septembra 2022 veľvyslanec Spojených štátov na Slovensku.

## Životopis
Keď mal Rana rok, jeho otec odišiel do Spojených štátov z Indie, o tri roky neskôr sa k nemu pripojila rodina.

Rana absolvoval University of Pennsylvania (tituly BA a BS), vyštudoval právo na Vanderbilt University School of Law (JD) a získal tiež MA na College of International Security Affairs, National Defense University.

## Diplomatická kariéra
V čase menovania bol námestníkom vedúceho misie na veľvyslanectve USA v Alžírsku, rovnakú funkciu vykonával aj v Slovinsku. Pôsobil tiež v Indii, Iraku, Pakistane, Afganistane a Spojených arabských emirátoch.

### Veľvyslanec na Slovensku
Ranovu nomináciu oznámil prezident Joe Biden v marci 2022. 14. septembra 2022 bol už budúci veľvyslanec na Slovensku. Svoje poverovacie listiny odovzdal prezidentke Zuzane Čaputovej 28. septembra 2022.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* profil veľvyslanca

Kategória:Diplomati USA
Kategória:Absolventi University of Pennsylvania
Kategória:Absolventi Vanderbilt University
Kategória:Absolventi National Defense University
Kategória:Veľvyslanci Spojených štátov na Slovensku
Návšteva po rokoch

***Návšteva po rokoch*** je názov dvanásteho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2013 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa – spev, vokály
* Oskar Rózsa – nahrávanie nástrojov, programovanie, mixovanie
* Marián Čekovský – klávesové nástroje, vokály, efekty, programovanie
* Martin Gašpar – basová gitara, nahrávanie nástrojov, vokály, programovanie
* Juraj Tatár – klávesové nástroje, klavír, nahrávanie nástrojov
* Boris Urbánek – perkusie, klávesové nástroje, aranžmány, zvuk
* Roland Kánik – klavír, basová gitara, aranžmány, nahrávanie, mixovanie
* Pavol Jeňo – trúbka, nahrávanie, mixovanie
* Juraj Bartoš, Samuel Šimek, Ondrej Juráši – trúbka
* Jozef Chorvát, Martin Haas – trombón
* Adrián Havran, Ján Slezák – saxofón
* Michal Žáček – flauta
* Michal Šimko, Štefan Lengyel – basová gitara
* Marcel Buntaj – bicie nástroje, perkusie, vokály
* Emil Frátrik – bicie nástroje
* Mino Cinelu, Igor Sabo – perkusie
* Victor F. M. Hernandez – congá, bongá, timbaly, zvonky
* Peter Tomko, Jozef Klimko, Robert Borodajkevyč – gitara
* Rudy Horvát – akustická gitara, gitara, vokály
* Teresa Polk – vokály
;Produkcia
* Radim Vaněk – zvuk
* Pavol Habera, Ján Machút – mixovanie
* Petr Slezák – mixovanie, mastering
* Vladimír Meller, Masterdisk, New York – mastering
* Marek Ormandík – ilustrácie, dizajn

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy Milana Lasicu
Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Hudobné albumy z 2013
Heviosso

**Vodun** **Heviosso**, inak tiež Hebiosso, prípadne Hevioso, je jeden z kultov západoafrického náboženstva vodun s centrom v Benine. Vodun Heviosso je božstvo búrky a blesku. 

Heviosso je vyznávaný najmä v Benine, ďalej v Togu a v Nigérii. Príbuzné kulty existujú aj v ďalších krajinách západnej a strednej Afriky, napr. v nigérijskom jorubskom náboženstve je známy ako oriša Šango. Heviosso tvorí početnú rodinu menších vodun a prináleží do kategórie tzv. nebeských vodun (dži-vodun).

Smrť po zasiahnutí bleskom je v západnej Afrike chápaná ako trest. Heviosso je spravodlivý, trestá bez zľutovania. Ľudia zabití bleskom nemôžu mať bežný pohreb. Ostatky bleskom zabitého človeka bývajú podľa religionistu Ondreja Havelku rituálne spálené, kosti uschované. V niektorých regiónoch je telo vystavené pred chrámom zasväteným Heviossovi, kde je následne rozštvrtené pre výstrahu ostatným. Úplne opačne je chápaná udalosť, pri ktorej človek prežije zásah bleskom. Tým je označený za duchovne vyvoleného a považovaný za priamu inkarnáciu vodun Heviossa.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Afrika
Kategória:Náboženstvo
Slovenské evergreeny

***Slovenské evergreeny*** je názov trinásteho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2018 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa - spev, vokály
* Peter Lipa ml. - klávesové nástroje (2, 4, 5, 10)
* Roland Kánik - klávesové nástroje (1, 7, 8)
* Gabriel Jonáš - klavír (3, 6, 9)
* Martin Zajko - gitara (1, 7)
* Pavol Bereza - gitara (2, 4, 5, 10)
* Štefan Lengyel - gitara (1, 7)
* Radovan Tariška - saxofón (2, 4, 5, 10)
* Ondrej Juraši - trúbka (8)
* Peter Raitl - perkusie (2, 4)
* Martin Gašpar - basová gitara (1, 7),
* Michal Šimko - basová gitara (2, 4, 5, 10)
* Igor Sabo - bicie nástroje (1, 7)
* Michal Fedor - bicie nástroje (2, 4, 5, 10)
* Svetlana Rymarenko - spev (5),
* Zuzana Mikulcová - spev (2)
;Produkcia
* Ivan Jombík - zvuk, mixovanie (2, 4, 5, 10)
* Roland Kánik - zvuk, mixovanie (1, 3, 6-9)
* Miroslav Chyška - mastering
* Patrik Minár - fotografia (portrét)
* Róbert Kucmen - fotografie, grafika
* Juraj Čutek - výtvarný návrh

## Referencie

Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Hudobné albumy z 2018
Kostol svätého Štefana Uhorského (Poprad-Matejovce)

**Kostol svätého Štefana Uhorského** je rímskokatolícky farský kostol v Matejovciach, mestskej časti Popradu. 

## História
Kostol svätého Štefana Uhorského bol postavený približne v 70. rokoch 13. storočia (prvé záznamy o obci sú z roku 1251), prvá písomná zmienka o kostole je z roku 1287. Bol postavený ako ranogotická stavba v podobe jednolodia s kvadratickým presbytériom, západnou predstavanou vežou a severnou sakristiou. V roku 1422 bol kostol prestavený na dvojlodie zaklenuté na dve podpory.

V 18. storočí prešiel kostol barokovou prestavbou. Zmenená bola podoba fasád, došlo k rozšíreniu okien. Západná časť lode mala vstavanú novú tribúnu, veža  bola zvýšéná a k tomu bola pristavená menšia murovaná predsieň z južnej strany.

V roku 2022 prebehla oprava kostolnej veže.

## Odkazy

* Oficiálna stránka farnosti v Matejovciach

## Referencie

Kategória:Kostoly v Poprade
Kategória:Kostoly zasvätené svätému Štefanovi Kráľovi
Nad Michalcovou

**Nad Michalcovou** () je vrch v Kozích chrbtoch. Leží nad Východnou, približne  východne od Liptovského Hrádku. 

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti Kozích chrbtov, v geomorfologickom podcelku Važecký chrbát. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Východná. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiaca osada Čierny Váh, severovýchodne situovaný je Važec, severozápadne Východná a Hybe a západným smerom osada Svarín. Vrch je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Nad Michalcovou je súčasťou hlavného hrebeňa medzi Turkovou () a Hoškovou (). Južným smerom sa nachádza Pálenica (), Chmelinec (), Holica (), Mendíčka () a Garajky (), východným Muránik (), Rybíková () a Slamená (), severným Klobušov (), Hošková a ponad Liptovskú kotlinu vrcholy Západných Tatier s dominantnou Bystrou () a západným smerom Petráňová (), Rígeľ (), Turková a Vysoké (). Masív patrí do povodia Váhu; vodu zo severozápdných svahov odvádza Čierny potok do Bieleho Váhu, z južných odteká priamo do Čierneho Váhu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Južné svahy masívu sú súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie a na južnom úpätí je vybudovaná dolná nádrž vodného diela Čierny Váh.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý les, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je výnimočne možné pozorovať okolité vrcholy Kozích chrbtov a blízkych Nízkych Tatier, no tiež Západné a Vysoké Tatry.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úpätím vedie  modrý chodník z Východnej cez sedlo Muránsko do osady Čierny Váh. Na susednú Turkovú vedie zo Svarína a Východnej prístupová cesta k vodnej nádrži a lesná cesta vedie aj severným úbočím vrchu.

## Referencie

## Pozri aj
* Važecký chrbát
* Kozie chrbty
* Zoznam vrcholov v Kozích chrbtoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Kozích chrbtoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Východná (obec)
Kramerov lom

**Kramerov lom** je priestor bývalého kameňolomu, ktorý sa nachádza v lesnom prostredí Bratislavy, v miestnej časti Kramáre, nad ulicou Pri Suchom mlyne.

## História objektu
Vznikol po roku 1800 v ohybe Kramárskeho potoka, kde neskôr vo vyťaženom priestore vybudovali jednoposchodovú hájovňu, ktorá spravovala lesy na Klepáči a Krásnej hôrke. Bola zničená počas druhej svetovej vojny.

Nachádza sa tu prízemná murovaná budova bývalého vojenského muničného skladu z roku 1892 (po roku 1924 označovaná ako *Pracháreň*), ktorá na tento účel slúžila do roku 1958. Následne budova menila svoje využitie a v roku 2008 ju v zlom stave odkúpilo a zrekonštruovalo mesto Bratislava. Do roku 2021 boli jej priestory využívané jazdeckým oddielom mestskej polície v Bratislave.

## Referencie


## Externé odkazy
Kramerov lom a bývalý muničný sklad 

Kategória:Kultúrne pamiatky v Bratislave
Kategória:Lomy na Slovensku
Balónový hodváb

**Balónový hodváb** je ľahká jemná, husto tkaná látka z prírodného alebo syntetického hodvábu. Pôvodne sa používala na výrobu balónov. V nepremokavej úprave sa používa na výrobu balónových plášťov.

## Referencie

Kategória:Textil
Operatíva

**Operatíva** môže byť:
* operatívna práca, riadenie nejakej činnosti
* v medicíne: práca, činnosť týkajúca sa operácií, pozri operácia (medicína)

## Pozri aj
* operácia

## Referencie
Dobré meno

***Dobré meno*** je názov štrnásteho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2019 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa – spev, vokály
* Zuzana Mikulcová – spev (10)
* Pavol Bereza, Martin Zajko, Štefan Lengyel, Samuel Marinčák – gitara
* Peter Lipa ml., Martin Wittgruber, Peter Adamkovič – klávesové nástroje
* Martin Štefánik – klávesové nástroje, programovanie
* Michal Šimko, Martin Gašpar – basová gitara
* Martin Marinčák, Tamás Belicza – kontrabas
* Michal Fedor, Igor Sabo, Stanislav Cvanciger, Jakub Kačic – bicie nástroje
* Peter Raitl – perkusie
* Radovan Tariška – saxofóny
* Svetlana Rymarenko – vokály
* Adrián Liška – programovanie
;Produkcia
* Stanislav Baláž – nahrávací technik (6)
* Ivan Jombík – nahrávací technik, mixovanie (1–4, 7, 9 , 11–13)
* Martin Čema – nahrávací technik, mixovanie (5)
* Roland Kánik – nahrávací technik, mixovanie (8, 10)
* Miroslav Chyška – mastering
* Martin Migaš – mixovanie (6)
* Pavel Daněk – postprodukcia (1–4, 7, 9 , 11–13)
* Peter Lipa – sprievodný text na obale
* Marek Ormandík – ilustrácie, dizajn
## Referencie

Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Hudobné albumy z 2019
Večerný hosť

***Večerný hosť*** je názov pätnásteho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2020 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.

Album je projektom českého skladateľa Davida Rottera. Obsahuje sedemnásť zhudobnených básní básnika Milana Rúfusa. Interpretom je spevák Peter Lipa, špeciálnym hosťom pri nahrávaní bol Ondřej Ruml. Súčasťou albumu je obsiahly 36-stránkový booklet s ilustráciami Mareka Ormandíka. 

David Rotter (nar. 1969) sa primárne venuje hudbe pre filmy a divadelné predstavenia. Ma vytvorených viac ako sto hudobných kompozícií. Zhudobnil aj verše moravského básnika Jana Skácela (*Amulet*, 2014). Oslovila ho aj poézia Milana Rúfusa (1928 - 2009). K jeho poézii ho priviedla spolupráca s Bolkom Polívkom na divadelnej hre *Klíště*. Témou tejto hry bolo stretnutie dvoch starších hercov, ktorí medzi riadkami scenáru uvažujú o živote s smrti. Podľa doslovu na obale, mal byť pôvodným interpretom textu Bolek Polívka, on doporučil Milana Lasicu, ktorý nemal vtedy čas a tak voľba padla na Petra Lipu.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa – spev
* David Rotter - manažér projektu, autor hudby
* Marek Ormandík – ilustrácie, dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Hudobné albumy z 2020
Kostol svätého Jána Krstiteľa (Stráže pod Tatrami)

**Kostol svätého Jána Krstiteľa** je rímskokatolícky farský kostol v Strážach pod Tatrami, mestskej časti Popradu.

## História

Kostol svätého Jána Krstiteľa pochádza zo 14. storočia. Ide o jednoloďovú stavbu s predstavanou západnou vežou a svätyňou zrejme polygonálneho tvaru. Podobne ako mnohé iné kostoly na Spiši mal byť tiež ešte v stredoveku prestavaný na dvojlodie. Z gotického kostola sa zachoval už len južný portál, veža a časť obvodových múrov. Stredovekú podobu kostola do veľkej miery zmenila baroková prestavba, ktorá sa uskutočnila v roku 1777. Počas prestavby bolo vybudované nové presbytérium a nová klenba na lodi. Úpravám sa nevyhli ani fasády, kde boli zamurované gotické okná a nahradené novými. Upravené boli aj fasády, kde boli gotické okná zamurované a nahradené novými. V roku 1927 bol zo severnej strany pristavaný kláštor redemptoristov.

Zo stredovekých detailov sa zachoval len gotický ústupkový portál s hlavicami zdobenými rastlinnými motívmi. Jeden zo svorníkov odstránenej gotickej klenby s reliéfom hlavy Krista je zamurovaný nad schodmi do veže. V kostole sa nachádza bronzová krstiteľnica zo 14. storočia. 

Na hlavnom oltári sa nachádza obraz Krst Krista v Jordáne z 18. storočia. Na jednom z bočných oltárov je vyobrazené Božské srdce Ježišovo a na druhom Panna Mária.

## Pozri aj

* Stráže pod Tatrami
* Evanjelický kostol (Stráže pod Tatrami)

## Referencie

*
*

Kategória:Kostoly v Poprade
Chrám svätého Františka z Assisi (Sofia)

**Chrám svätého Františka z Assisi** () je kostol bulharskej gréckokatolíckej cirkvi ležiaci v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.

## Lokalita
Mauzóleum leží v centrálnej časti Sofie v rajóne Oborište v štvrti Doktorski pametnik na ulici „Prof. Asen Zlatarov“ ().

## Dejiny
Chrám bol postavený aj vysvätený v priebehu roku 1899, ako kaplnka pre potreby rímskokatolíckych rodín z okolia.

Kostol bol spočiatku pod správou rádu kapucínov. V rokoch 19261930 žil v areáli pri kostole apoštolský nuncius v Bulharsku a neskorší pápež Angelo Giuseppe Roncalli. Po roku 1935 sa v areáli usídlili sestry karmelitánky a v kostole sa v tom čase začali sláviť liturgie podľa byzantského obradu.

V roku 1952 boli sestry karmelitánky pôsobiace v kláštore pri chráme na základe krokov vtedajšej komunistickej vlády proti katolíckym rádom prenasledované a zatknuté.

V rokoch 19962002 bol v Sofii postavený nový karmelitánsky Kláštor svätého Ducha a sestry karmelitánky sa presťahovali do tohto kláštora. V tom istom roku začali v Sofii pôsobiť bratia karmelitáni a areál chrámu sa stal ich sídlom a pod správou ich rádu je aj samotný chrám.

Chrám je v súčasnosti funkčným chrámom Bulharskej gréckokatolíckej cirkvi.

## Charakteristika
Chrám svätého Františka z Assisi je najstarší katolícky kostol v Sofii a zároveň jedným z najstarších na území Bulharska. Autorom projektu bol český architekt Bogdan Prošek.

### Pamiatková ochrana
Chrám svätého Františka z Assisi má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. Ako dôvod ochrany je uvedená architektonicko-staviteľská ako aj umelecká hodnota budovy.

## Zaujímavosť
*Autor budovy Bogdan Prošek mal celkovo päť dcér. Keď jeho manželka otehotnela po šiesty raz, Bogdan Prošek vyhlásil, že ak sa stane zázrak a narodí sa mu syn, tak na znak vďaky postaví v Sofii katolícky kostol, čo sa nakoniec aj stalo skutočnosťou.

## Galéria

StFrancisofAssisiChurch-Sofia05.jpg|pohľad na chrám zo severovýchodu
StFrancisofAssisiChurch-Sofia03.jpg|pohľad na južnú fasádu budovy
StFrancisofAssisiChurch-Sofia06.jpg|pohľad na severnú fasádu budovy
StFrancisofAssisiChurch-Sofia01.jpg|pohľad na vchod do chrámu
StFrancisofAssisiChurch-Sofia04.jpg|detail zo severnej fasády


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Stavby v Sofii
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Kategória:Gréckokatolícke chrámy v Bulharsku
Kategória:Architektúra z 1899
Kategória:Kostoly postavené po oslobodení Bulharska
Kategória:Kostoly zasvätené svätému Františkovi z Assisi
Balónový plášť

náhľad|Muž v balónovom plášti
**Balónový plášť** (hovorovo **baloniak**, subštandardne *baloňák*) je ľahší jarný a jesenný dámsky a pánsky plášť z balónového hodvábu alebo ripsu. Vzhľadom na svoju vodovzdornú, nepremokavú úpravu je vhodný do daždivého počasia. Klasickým tvarovým riešením je jednoradové skryté zapínanie, raglánové rukávy a šikmé lištové vrecká.

## Referencie

Kategória:Odevy
Let the Good Times Roll

***Let the Good Times Roll*** je názov štvrtého spoločného hudobného albumu slovenského speváka Petra Lipu a kapely Luboš Andršt Blues Band, ktorý ako koncertný album vydalo v roku 2022 hudobné vydavateľstvo Indies Happy Trails.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Peter Lipa – spev
* Luboš Andršt – gitara
* Vladimír Kulhánek – basová gitara
* Ondřej Konrád – fúkacia harmonika
* Jan Holeček – organ
* Jiří Zelenka – bicie nástroje
;Produkcia
* Karel Prokeš – produkcia koncertu
* Karel Prokeš, Jaromír Kratochvíl – produkcia CD
* Ivo Trávníček – nahrávka, mix a mastering
* Jaroslav Riedel – text na obale
* Jindřich Oplt – fotografie
* Zuzana Hřebíčková – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Albumy Luboša Andršta
Kategória:Koncertné albumy z 2022
Synkretizmus vodunu a kresťanstva

náhľad|Príklad synkretizmu. Vodunské ''zangbeto'' s kresťanským krížom.
**Synkretizmus vodunu a kresťanstva** vznikol prepojením tradičného západoafrického náboženstva vodun a kresťanstva. Vyznávači sa nachádzajú najmä v Benine, Togu a Nigérii. Vodun je západoafrické tradičné polyteistické náboženstvo s centrom v Benine a synkretizmus v náboženskej oblasti je prepojenie dvoch alebo viacerých pôvodne odlišných náboženských tradícií.  Podobné synkretické náboženstvá sa nachádzajú aj v okolitých krajinách, kde ide o prepojenie jorubského náboženstva a kresťanstva, náboženstva odinala a kresťanstva, prípadne náboženstva bóri a islamu.

V Benine vedľa vyznávačov synkretizmu existuje veľká množina ľudí vyznávajúcich vodun a kresťanstvo bez miešania. Ide o – v Afrike bežnú – viacpočetnú náboženskú identitu. Rozličné synkretizmy a eklekticizmy sú v západnej Afrike bežnými javmi.

Veriaci okrem kresťanských bohoslužieb (v Benine väčšinou, ale nie výlučne) katolíckeho rítu navštevujú aj vodunské zasvätence, používajú tradičné fetiše na ochranu domácnosti a osobné ochranné amulety kri-kri (gris-gris). Pestujú úctu k zosnulým predkom a za pomoci vodunského kňaza (vodunon) komunikujú so svetom duchov.

Synkretizmus vodunu a kresťanstva vznikol v Benine, avšak podobné synkretizmy vznikli aj v zámorí, keď sa vodun dostal spolu s otrokmi do Karibiku, kde jeho synkréziou s katolíckym kresťanstvom vzniklo karibské voodoo podobne ako brazílske candomble a kubánska santeria. V našom jazykovom prostredí ako prvý opísal synkretizmus vodunu a kresťanstva teológ a afrikanista Ondřej Havelka.

## Referencie

Kategória:Kresťanstvo v Afrike
Kategória:Náboženstvo
Čäbol

**Čäbol** ( – „plutokracia“, „bohatá rodina“) je koncern alebo konglomerát v Južnej Kórei, ktorý sa vyznačuje vysokou koncentráciou vlastníctva kapitálu do rúk jednej rodiny, extrémne vertikálnou štruktúrou riadenia, veľmi vysokým pomerom dlhu k vlastnému kapitálu a silnou prepojenosťou jednotlivých dcérskych spoločností prostredníctvom vlastníckych, investičných a platobných vzťahov za pôsobenia centrálnej koordinácie. Jedná sa o kórejskú obdobu japonských *[[zaibacu]]*.

Historicky išlo často o rodinné podniky z koloniálnej éry, ktoré výrazne expandovali v dôsledku rapídnej industrializácie v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Vláda v snahe podporiť hospodársky rast incentivizovala vybrané podniky, ktoré uprednostňovala pri alokovaní finančných zdrojov, poskytovala trhovú ochranu a umožňovala im vytvárať monopoly a oligopoly, aby im tak priniesla úspory z rozsahu. Výsledkom tejto politiky bolo vytvorenie špecifického vzťahu medzi štátom, veľkými podnikmi a bankovým sektorom.

Čeboly sa stali hnacím motorom exportne orientovanej ekonomiky, vďaka ktorému sa dokázal pôvodne chudobný štát dostať medzi ekonomické veľmoci. Zároveň ale so sebou priniesol negatívne efekty, ktoré sa naplno prejavili vo východoázijskej finančnej kríze v roku 1997. Silná koncentrácia kapitálu (v roku 1995 až 16,9 % HDP) viedla k prehĺbeniu majetkových nerovností, nerovnomernému rozvoju jednotlivých ekonomických sektorov, štrukturálnej korupcii a zanedbaniu malých a stredných podnikov. Až kríza naplno ukázala slabinu systému, keď jedna tretina z 30 najväčších čebolov upadla do krachu. Tieto podniky podstupovali vysoko riskantné investičné kroky, operovali s vysokou mierou dlhov a nízkou mierou zisku, pričom nízka miera transparentnosti a zodpovednosti zo strany manažmentu umožňovali, aby tieto negatíva unikali širšej pozornosti.

## Poznámky


## Referencie

Kategória:Ekonomika v Kórejskej republike
Kategória:Podnikanie
Peter Scherhaufer

**Peter Scherhaufer** môže byť:

* slovenský režisér, pozri Peter Scherhaufer (1942)
* slovenský spisovateľ, pozri Peter Scherhaufer (1979)

Scherhaufer, Peter