open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mykola Janovyč Azarov

**Mykola Janovyč Azarov**, vlastným menom **Pachlo** (; * 17. december 1947 Kaluga, dnes Rusko), je bývalý ukrajinský politik a od roku 2010 do roku 2014 predseda vlády Ukrajiny. Predseda ukrajinskej Strany regiónov.

## Život
V roku 1971 vyštudoval geológiu a geofyziku na Lomonosovovej univerzite v Moskve. Následne do roku 1976 pracoval pre uhoľnú spoločnosť Tulaugol, kým sa v roku 1984 nepresťahoval do Donecka a stal sa námestníkom Ukrajinského štátneho geologického ústavu. V rokoch 1984 až 1995 pôsobil ako námestník a neskôr riaditeľ Ukrajinského štátneho vedecko-výskumného a projektno-konštrukčného ústavu ložiskovej geológie, geomechaniky a banského inžinierstva. V roku 1986 obhájil doktorát v obore geologicko-mineralogických vied. V roku 1991 bol menovaný za profesora na Doneckej štátnej technickej univerzite.

V roku 1994 bol zvolený za poslanca ukrajinskej Najvyššej rady (parlamentu). 5. marca 2001 sa stal predsedom Strany regiónov. Z tejto funkcie v priebehu pol roka abdikoval. V apríli 2003 bol zvolený do užšieho predsedníctva strany. V rokoch 1996-2002 viedol daňové riaditeľstvo Ukrajiny. V rokoch 2002 až 2005 a 2006 až 2007 pôsobil ako vice-premiér a minister financií Ukrajiny vo vládach Viktora Janukovyča.

Po víťazstve Viktora Janukovyča v ukrajinských prezidentských voľbách v roku 2010 Azarov nahradil Janukovyča vo vedení Strany regiónov. Následne bol zvolený v marci 2010 za premiéra. Z postu premiéra odstúpil 28. januára 2014 v dôsledku veľkých protivládnych protestov po celej krajine. Pred odstúpením zrušil platnosť viacerých kontroverzných zákonov, ktoré v priebehu predošlého obdobia zaviedol prezident Janukovyč. Podobne ako ďalší vysokí predstavitelia Janukovyčovej vlády odišiel do Ruska. Na konci júla 2015 začal v Rusku vytvárať ukrajinskú exilovú vládu.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Premiéri Ukrajiny
Kategória:Ukrajinskí geológovia
Kategória:Ukrajinskí univerzitní profesori
Kategória:Držitelia Radu Priateľstva
Kategória:Absolventi Moskovskej štátnej univerzity M. V. Lomonosova
Kategória:Osobnosti rusko-ukrajinskej vojny
Antonín Bajaja

**Antonín Bajaja** (* 30. máj 1942, Zlín – † 16. december 2022, Zlín) bol český spisovateľ.

## Životopis
Narodil sa v lekárskej rodine. Vyštudoval Vysokú školu poľnohospodársku v Brne, potom pracoval v odbore: v rokoch 19651973 ako zootechnik v JRD v Želechovice nad Dřevnicí, neskôr ako zamestnanec poľnohospodárskeho laboratória.

V roku 1991 sa stal redaktorom brnianskej redakcie Československého rozhlasu, od roku 1992 pôsobil v denníku *Prostor*, neskôr v časopise *[[Týden]]* a zároveň bol redaktorom Slobodnej Európy. Od roku 2011 bol členom Rady Českej televízie.

Od roku 1996 viedol semináre tvorivého písania na Univerzite Palackého v Olomouci a na Univerzite Tomáša Baťu v Zlíne. Bol spoluzakladateľom časopisu pre kultúru a spoločenské dianie Zlínskeho kraja *Zvuk* a bol tiež pri vzniku speváckeho spolku *Wlastenci* pri Českom centre Medzinárodného PEN klubu.

## Dielo
* *Mluviti stříbro*, Mladá fronta 1982
* *Duely*, Mladá fronta 1988 (2. vydanie 2005 ISBN 80-204-1323-5)
* *Pastorální: Texty na betlémskou notu*, Archa 1994
* *Na šéne blaue Dřevnici*, Krabice 1996
* *O krávě*, Vyšehrad, 2001
* *Zvlčení. Romaneto o vlcích, lidech a úkazech*, Petrov 2003 ISBN 80-7227-156-3
* *S Oblakem nad pohádkami*, Krajská knihovna Fr. Bartoše, 2004
* *Na krásné modré Dřevnici*, Host 2009
* *Zpytování*, Josef Vinklát, Liberec 2011, výber fejtónov

## Ocenenia
* Výročná cena nakladateľstva Mladá fronta za román *Duely*
* Ocenenie v súťaži *Európsky fejtón* Brno 1993
* *Cena Křepelek* (1994) za tvorivý podiel na publicistickej relácii *Hlasy a ohlasy z domova* Radia Slobodná Európa
* Magnesia Litera za román *Zvlčení* (2004)
* Štátna cena za literatúru za román *Na krásne modré Dřevnice* (2010).

## Referencie

## Externé odkazy
* Antonín Bajaja v Slovníku českej literatúry

## Zdroj

Kategória:Osobnosti zo Zlína
Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Fejtonisti
Kategória:Absolventi Mendelovej univerzity v Brne
Ruské národné futsalové družstvo žien

**Ruské národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Rusko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Associacija Mini-futbola Rossii* (AMFR). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo už v roku 1997. Jeho najväčším úspechom je zisk dvoch medailí na neoficiálnych majstrovstvách sveta žien.

## Vrcholné podujatia
Ruské družstvo sa predstavilo na všetkých turnajoch Svetového turnaja žien, na ktorých zakaždým postúpilo do semifinále turnaja a získalo 2 bronzové medaily. 

V roku 2010 získalo bronzovú medailu, keď v semifinále nestačilo na  a zápas o bronz sa nehral. Druhú medailu pridalo v roku 2013, keď v stretnutí o 3. miesto zvíťazilo po predĺžení nad družstvom Portugalska. 

## Výsledky
;Svetový turnaj žien

;Celková štatistika
*aktualizované k 22. decembru 2013*

## Referencie

## Pozri aj
* Ruské národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Associacija Mini-futbola Rossii 
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  
* Ruské družstvo na MS 2012 na oficiálnej stránke FIFA 

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Václav Bahník

**Václav Bahník** (* 13. apríl 1918, Hrdlořezy pri Mladej Boleslavi – † 3. marec 2003, Liberec) bol český prekladateľ talianskej a antickej literatúry (z latinčiny aj zo klasickej gréčtiny). Ním preložené diela sú obsiahnuté v niekoľkých maturitných učebniciach českého jazyka.

Jeho dcéra Alena Bahníková je prekladateľka z taliančiny.

## Život
Po maturite na mladoboleslavskom gymnáziu v roku 1936 začal študovať filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Po jej absolvovaní v roku 1946 nastúpil ako stredoškolský profesor na libereckom gymnáziu, kde pôsobil až do roku 1975.

## Dielo
### Preklady
* Lucius Apuleius: Apologie aneb vlastní obhajoba proti., Zlatý osel
* Riccardo Bacchelli: Pláč syna Lavišova
* Anitius Manlius Torquatus Sive Boëthius: Boëthius - poslední Říman
* Claudio Casini: Amadeus
* Marcus Tullius Cicero: Řeči proti Verrovi, Tuskulské hovory
* Cesare de Lollis: Život Kryštofa Kolumba
* Grazia Deleddaová: Holubice a jestřábi
* Renato Guttuso: O malířích (s Alenou Bahníkovou)
* Chión z Hérakleie: Spiknutí proti tyranovi
* Samosatensis Lucianus: O bozích a lidech (s Miladou Říhovou a Ladislavom Varclom), Pravdivé výmysly (s Ladislavom Varclom a Zdeňkom K. Vysokým)
* Luigi Pirandello: Svatební noc
* Marco Polo: Milión
* Marcus Fabius Quintilianus: Základy rétoriky
* Lucius Annaeus Seneca: Další list Luciliovi, Slova tesaná do mramoru, Útěchy
* Publius Cornelius Tacitus: Z dějin císařského Říma (s Antonínom Minaříkom a Antonínom Hartmannom)
* Bonaventura Tecchi: Pozdní léto
* Theofrastos z Eresu: Povahopisy
* Simokattes Theofylaktos: Na přelomu věků
* Thúkýdidés: Dějiny peloponnéské války
* Jacobus de Voragine: Legenda aurea (s Anežkou Vidmanovou)
* Xenofón z Efesu: Efeské příběhy
* Xenofón: O Kýrově vychování, Řecké dějiny (s Josefom Hejnicom a Alenou Frolíkovou), Vzpomínky na Sókrata a jiné spisy

Podieľal sa tiež podstatnou mierou na tvorbe:
* *Slovník antické kultury*, Praha : Svoboda, 1974

## Externé odkazy
* Václav Bahník  na stránkach Obce prekladateľov

## Zdroj

Kategória:Českí prekladatelia
Ellen Burstynová

**Ellen Burstynová**, rodená **Edna Rae Gillooly** (* 7. december 1932, Detroit, Michigan, USA) je americká modelka a herečka, nositeľka ceny Americkej filmovej akadémie Oscar (celkovo zo šiestich nominácií), držiteľka americkej divadelnej Ceny Tony ako aj niekoľkých nominácií na Cenu Emmy.

## Život
V mladosti vystriedala niekoľko povolaní, pracovala napríklad ako servírka. Po štúdiách na strednej technickej škole v Michigane pôsobila, okrem iného, ako dirigentka roztlieskavačiek, modelka, neskôr ako tanečnica v montrealskom bare, vtedy používala pseudonym *Keri Flynn*. Neskôr na začiatku jej hereckej dráhy užívala pseudonymy *Erica Dean* a *Ellen McRae*. Začínala ako zboristka a predstaviteľka drobných epizódnych rolí v televíznych seriáloch. V roku 1957 po prvýkrát debutovala v divadle na Broadwayi.

Od začiatku 60. rokov sa začala objavovať v televízii, však do širšieho diváckeho povedomia sa dostala až v roku 1963 rokoch vďaka svojmu úspešnému účinkovaniu v televíznom seriáli *The Doctors* (*Lekári*). Na začiatku 70. rokov absolvovala hereckú prípravu v hereckom štúdiu u Lee Strasberga, po ktorého smrti sa spoločne s Al Pacinom stala jeho umeleckou riaditeľkou.

Medzi holywoodské herecké hviezdy ju zaradil až film *Posledné filmové predstavenie* v roku 1971, za ktorý bola prvýkrát nominovaná na Zlatý glóbus aj na Oscara. V roku 1973 nasledoval film *Vyháňač diabla*, za ktorý bola opäť nominovaná na obe vyššie spomínané ceny. V roku 1974 si zahrala v snímke *Alice tu už nebýva*, za ktorý získala Oscara aj britskú cenu BAFTA. V tom istom roku získala aj americkú divadelnú cenu Tony. V roku 1978 bola opäť nominovaná na Oscara za prepis úspešnej divadelnej hry v snímke *Na budúci rok v rovnakom čase*, kde si zahrala s Alanom Aldom.

## Zaujímavosť
Jedná sa aj o držiteľku nominácie na ceny Emmy z roku 2006 za herecký výkon, ktorý trval presne 14 sekúnd, čo je doterajší historický rekord.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Modelky USA
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (komédia/muzikál)
Kategória:Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Kategória:Držitelia ceny Independent Spirit Award
Kategória:Držiteľky ceny Satellite Award
Kategória:Držitelia ceny Emmy
Kategória:Držitelia Drama Desk
Kategória:Držitelia ceny Tony
Kategória:Absolventi Lee Strasberg Theatre and Film Institute
Kategória:Osobnosti z Detroitu
Slnečnice (obraz)

[náhľad|''Váza so slnečnicami'' (1888) - olejomaľba, [Národná galéria v Londýne ]]
**Slnečnice** (originálny názov vo francúzštine: **Tournesols**) sú dve série obrazov, obsahujúce zátišia od významného holandského maliara Vincenta van Gogha. Prvá séria vyhotovená v Paríži v roku 1887 znázorňuje kvety na zemi, zatiaľčo druhá séria vyhotovená o rok neskôr v Arles znázorňuje kyticu slnečníc vo váze. V mysli umelca boli obe skupiny spojené s menom svojho priateľa Paula Gauguina, ktorý získal dve zátišia. O osem mesiacov neskôr Van Gogh chcel znovu privítať a zapôsobiť na Gauguina opäť *slnečnicami*, teraz ako súčasť maľovanej výzdoby, ktorú si pripravil na izbe jeho "Žltého domu". Po Gauguinovom odchode si Van Gogh predstavoval dve hlavné verzie *Berceuse Triptych*, ktoré nakoniec zahrnul do svojej výstavy v Les XX v Bruseli.

## Galéria

Van Gogh - Zwei abgeschnittene Sonnenblumen.jpeg|*Dve zrezané slnečnice* (1887) - olejomaľba, Múzeum Van Gogha v Amsterdame
Vincent van Gogh - Sunflowers (Metropolitan Museum of Art).jpg|*Slnečnice* (1887) - olejomaľba, Metropolitan Museum of Art v New Yorku
Vincent Van Gogh - Three Sunflowers F453.jpg|*Tri slnečnice* (1888) - olejomaľba, súkromná zbierka
Vincent Willem van Gogh 128.jpg|*Váza s dvanástimi slnečnicami* (1888) - olejomaľba, Neue Pinakothek v Mníchove
Van Gogh Twelve Sunflowers.jpg|*Váza s dvadsiatimi slnečnicami* (1889) - olejomaľba, Philadelphia Museum of Art


Kategória:Holandské obrazy
Bartošek z Drahoníc

**Bartošek z Drahoníc** (* asi 80. roky 14. storočia - † asi 1443 alebo 1445) bol český kronikár.

Pochádzal z rytierskej rodiny, ktorá vlastnila tzv. manské statky (t.j. lénne statky) na Karlštejnsku. Do husitských vojen sa dostal ako vojak na katolíckej strane. Roku 1421 pôsobil v posádke, ktorá sa snažila držať Pražský hrad, po ústupe bol vo vojsku, ktoré obhajovalo hrad Karlštejn. V roku 1426 pravdepodobne opustil vojenskú službu (zo zdravotných dôvodov).

## Dielo
* *[[Kronika Bartoška z Drahoníc]]* - latinsky, latinčina tejto kroniky je surová až drsná. Popisuje roky 1419-1443. Kronika nerieši celkovú situáciu, ale popisuje, čo Bartošek videl a počul. Táto kronika býva občas kritizovaná ako primitívna (bez politického a umeleckého rozhľadu), ale na druhej strane je potrebné zdôrazniť, že ide o jedinú kroniku z Čiech z tejto doby, tým sa stáva nesmierne dôležitým prameňom o husitstve. Ku kronike sú pripojené české aj latinské krátke správy o jednotlivých rokoch (1310-1464), z ktorých niektoré pravdepodobne pochádzajú od Bartoška.

## Literatúra
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Českí kronikári
Kategória:České vojenské osobnosti
Kategória:Narodenia v 14. storočí
Kategória:Úmrtia v 15. storočí
Hanuš Bonn

**Hanuš Bonn**, známy tiež pod pseudonymom **Josef Kohout**, (* 5. júl 1913 - † 20. október 1941, koncentračný tábor Mauthausen) bol český básnik, literárny kritik a prekladateľ poézie primitívnych národov.

V roku 1932 ukončil štúdium na gymnáziu v Prahe, potom študoval právo na Karlovej univerzite spolu so svojím priateľom Rudolfom Margoliusom, ktoré úspešne dokončil v roku 1938. H. Bonn sa aktívne zapojil do českožidovského hnutia. Od roku 1939 bol vedúcim funkcionárom pražskej Židovskej obce.

Prispieval do niekoľkých časopisov a novín: *Rozhledy*, *[[Literární noviny]]*, *Lidové noviny*, atp.

V októbri 1941 bol nacistami poslaný do transportu do koncentračného tábora Mauthausen, kde bol zavraždený. 

## Dielo
Jeho dielo bolo ovplyvnené tvorbou Jiřího Ortena. V jeho diele sa odráža depresívna atmosféra európskych predvojnových udalostí a jeho vlastné pocity neistoty, úzkosti a strachu.

* *Tolik krajin* 
* *Daleký hlas* - preklad piesňových textov primitívnych národov

### Posmrtne
* *Dílo Hanuše Bonna*, Václav Petr, Praha 1947
* *Dozpěv*, Academia, Praha 1995

## Zdroj

Kategória:Českí básnici
Kategória:Českí literárni teoretici
Kategória:Českí prekladatelia
Kategória:Väzni nacistických koncentračných táborov
Kategória:Obete druhej svetovej vojny
Kategória:Obete holokaustu
Kategória:České osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Básnici židovského pôvodu
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Karlovej univerzity
.so

**.so** je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Somálsko.

Vzhľadom na to, že v Somálsku neexistoval zodpovedný úrad pre správu, doména bola pozastavená. Jediná stránka v doméne .so, ktorá bola funkčná, oznamovala, že doména .so je „zaparkovaná“ a registrácie sú „nedostupné“. 1. novembra 2010 sa však doména .so znovu spustila a registrácie sú znova dostupné.

## Externé odkazy
* WHOIS informácie na IANA 
* .SO Registry 

Kategória:Národné domény najvyššej úrovne
Kategória:Somálsko
Ukrajinské národné futsalové družstvo žien

**Ukrajinské národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Ukrajinu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Associacija Mini-futbola Ukrainy* (AMFU). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo už v roku 1997 na turnaji v španielskom Elche. Potom nasledovala 10-ročná prestávka, ktorá skončila priateľským zápasom s  v roku 2007. Jeho najlepším výsledkom je 5. miesto na neoficiálnych majstrovstvách sveta žien v roku 2012.

## Vrcholné podujatia
Ukrajinské družstvo sa predstavilo na 2 turnajoch Svetového turnaja žien, na ktorých ani raz nepostúpilo do semifinále. Lepšie skončilo v roku 2012, v Portugalsku, keď obsadilo v skupine 3. miesto za postupujúcimi Španielskom a Ruskom a obsadilo celkové 5. miesto.

V roku 2010 vyhralo turnaj *Victory Day* v Rusku, za účasti družstiev Ruska, Iránu a Maďarska.

## Výsledky
;Svetový turnaj žien

;Celková štatistika
*aktualizované k 23. decembru 2013*

## Referencie

## Pozri aj
* Ukrajinské národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Associacija Mini-futbola Ukrainy  
* Futsal na stránke Ukrajinskej futbalovej federácije  
* Ukrajinské družstvo žien na stránke klubu Beličanka 
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Odviate vetrom

**Odviate vetrom** (angl. *Gone with the Wind*) môže byť:
* román Margaret Mitchellovej, pozri Odviate vetrom (román)
* film na motívy tohto románu, pozri Odviate vetrom (film)

## Pozri aj
* Gone with the Wind
Péro (dcéra Nélea)

**Péro** alebo **Péró** ( – *Péro/iný prepis Péró*) je v gréckej mytológii dcéra pylského kráľa Nélea a jeho manželky Chlóridy.

Néleus mal dvanásť detí, dcéru Péro a synov, Taura, Asteria, Pylaóna, Déimacha, Alastora, Eurybia, Epilaa, Frasia, Eurymena, Euagora, Periklymena a Nestora.

Péro nemala núdzu o pytačov, lebo jej krása očarila mladíkov zo širokého okolia. Jej otec Néleus ju však nechcel dať niekomu len tak bez zásluh. Prisľúbil ju preto iba tomu, komu sa podarí zmocniť sa výnimočného dobytka Fylaka z Tesálie a priviesť mu ho. Do Péro sa zaľúbil aj jej bratranec Bias, brat slávneho veštca Melampoda, ktorý sa rozhodol, že Péro získať bratovi pomôže a s využitím svojej schopnosti rozumieť reči zvierat zistil, že dobytok bude jeho len vtedy, ak si u Fylaka odsedí rok vo väzení. Pri najbližšej príležitosti bol u Fylaka prichytený pri krádeži a následne uväznený. Keď mu do uplynutia trestu ostávala len posledná noc, vypočul si rozhovor červotočov, že sa trám nad jeho hlavou v noci zrúti. Melampous preto uprosil Fylaka, aby ho nechal presťahovať do inej kobky, lebo sa strecha v noci zrúti. Na druhý deň sa stalo to, čo Melampous predpovedal a ohromený Fylakos mu okrem slobody, sľúbil dať aj dobytok, ak vylieči jeho neplodného syna Ifikla. 

Melampous súhlasil, obetoval bohu Apolónovi a potom si vypočul rozhovor dvoch supov, ktorí hovorili, že Ifiklos je impotentný preto, lebo sa v detstve veľmi zľakol pri pohľade na zakrvavený nôž v rukách otca. Ten nôž dodnes väzí v blízkom strome a ak ho vyberú a očistia od krvi a hrdze a pripravia mu z toho liek, vylieči sa. Melampous nato pripravil liek a podal ho Ifiklovi, ktorý sa čoskoro stal otcom syna. Melampous potom za odmenu dostal dobytok a následne aj sesternicu Péro, ktorú odviedol svojmu bratovi Biantovi.

Pretože jej otec Néleus bol spojenec élidskeho kráľa Augeia a nechcel očistiť hrdinu Hérakla z vraždy Ifita, Hérakles Pylos napadol a jej bratia a otec v boji s Héraklom padli. Rod jej otca však nevyhynul, lebo najmladší brat Nestor sa pre svoju mladosť boja nezúčastnil a v Pyle potom prevzal kráľovské žezlo. Po rokoch sa Nestor ako najstarší achájsky vodca preslávil v trójskej vojne.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Jessica Langeová

**Jessica Phyllis Langeová** (; * 20. apríl 1949, Cloquet, Minnesota, USA) je americká filmová, divadelná a televízna herečka. Je držiteľkou dvoch Oscarov, troch cien Emmy, piatich Zlatých glóbusov jednej SAG Award a troch Dorian Awards. Langová patrí medzi jednu z najväčších herečiek svojej generácie. Okrem herectva sa venuje fotografovaniu, publikovala dve knihy, a zároveň pracuje ako humanitárna pracovníčka pre UNICEF so špecializáciou na epidémie HIV/AIDS v Kongu a Rusku.

## Životopis
Študovala umenie a fotografiu na University of Minnesota, kde si vytvorila vzťah s fotografom Franciscom „Paco“ Grande. Vzali sa a Langová opustila univerzitu. Precestovali Spojené štáty a žili „bohémsky život“ typický pre neskoré 60. roky. Potom sa odsťahovali do Paríža, kde ich vzťah skončil. Langová však zostala v Paríži a študovala pantomímu u slávneho Étienna Decroux. V roku 1973 sa vrátila do New Yorku. Živila sa ako servírka v *Lion's Head Tavern* a byt zdieľala s Jerry Hallovou a speváčkou Grace Jones na Manhattane, kde ju objavil módny ilustrátor Antonio Lopez a stala sa modelkou pre agentúru *Wilhelmina Models* do doby, než ju zamestnal hollywoodsky producent Dino De Laurentiis.

Jej partnerom bol tanečník Michail Baryšnikov, s ktorým má dcéru.

## Filmografia
### Film

### Televízia

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
*  

## Zdroj

Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Fotografi USA
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Kategória:Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Kategória:Držitelia Drama Desk
Kategória:Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Kategória:Osobnosti USA holandského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA fínskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti z Minnesoty
Kategória:Držitelia Screen Actors Guild Award
Kategória:Americké shakespearovské herečky
Anggun

**Anggun Cipta Sasmi** (* 29. apríl, 1974, Jakarta, Indonézia) známa pod umeleckým menom **Anggun**, je indonézska speváčka a hudobníčka. Od roku 1989, keď vydala svoj debutový album *Dunia Aku Punya*, sprevádzaný singlom „Tua Tua Keladi“, ktorý sa stal medzinárodným hitom, nominovaným na cenu Eurovision Song Contest 2012.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Anggun Oficiálna stránka  

Kategória:Indonézske speváčky
Kategória:Osobnosti z Jakarty
Marion Cotillardová

**Marion Cotillardová** (; * 30. september 1975, Paríž, Francúzsko) je francúzska herečka, držiteľka mnohých ocenení za stvárnenie postavy Édith Piaf v rovnomennom filme.

## Životopis
Narodila sa v Paríži v hereckej rodine - jej matka je herečka Niseema Theillaudová a otec herec, režisér a pedagóg Jean-Claude Cotillard. Má dvoch mladších bratov, dvojčatá Quentina a Guillauma. Quentin je sochár a maliar, ktorý sa usadil v San Franciscu, Guillaume  pokračuje v rodinnej tradícii a stal sa scenáristom a režisérom.

Je vydatá, jej manželom je režisér Guillaume Canet, 19. mája 2011 sa im narodil syn Marcel.

## Umelecká kariéra
Vo filme debutovala v roku 1996 v *La Belle Verte* režisérky Coline Serreau. Známou sa stala úlohou vo filme Gérarda Pires *[[Taxi (film)|Taxi]]* z roku 1998. Svetovú slávu jej zaistila hlavná rola Édith Piaf v rovnomennom česko-francúzsko-britskom filme Oliviera Dahana, za ktorý obdržala roka 2008 rad ocenení - BAFTA, César, Oscar i Český lev za najlepšiu ženskú rolu. 

V roku 2009 si zahrala s Johny Deppom v snímke *Verejní nepriatelia*.

## Ocenenia
* 2004 *Príliš dlhé zásnuby*
** César 
* 2007 *Edith Piaf - La Vie En Rose*
** Oscar 
** BAFTA 
** Cena bostonslých filmových kritikov 
** César 
** Český lev 
** Zlatý glóbus 
** Cena kansaských filmových kritikov 
** Cena losangeleských filmových kritikov

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
*  

## Zdroj

Kategória:Francúzske filmové herečky
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (komédia/muzikál)
Kategória:Držiteľky Césara za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Kategória:Držiteľky Césara za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držitelia Českého leva
Kategória:Držiteľky ceny Satellite Award
Kategória:Osobnosti z Paríža
Kostarické národné futsalové družstvo žien

**Kostarické národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Kostariku v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Federación Costarricense de Fútbol* (FCF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2012 na Svetovom turnaji žien. Jeho najlepším výsledkom je 4. miesto na neoficiálnych majstrovstvách sveta žien.

## Vrcholné podujatia
Kostarické družstvo sa predstavilo na 4 turnajoch Svetového turnaja žien, na ktorých sa mu raz podarilo postúpiť do vyraďovacích zápasov. V roku 2014, keď sa turnaj konal práve v Kostarike, postúpilo do semifinále a následne po dvoch prehrách s  a  obsadilo celkové 4. miesto.

## Výsledky
;Svetový turnaj žien

;Celková štatistika
*aktualizované k 29. novembru 2015*

## Referencie

## Pozri aj
* Kostarické národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Federación Costarricense de Fútbol 
* Kostarický futsalový portál  
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Porthaón

**Porthaón** (*Porthaón*) môže byť v gréckej mytológii:
*syn Agénora a Epikasty, pozri Porthaón (syn Agénora)
*syn Periféta zo Psófidy, pozri Porthaón (syn Periféta)
Diane Keaton

**Diane Hallová** (neprechýlene **Diane Hall**; * 5. január 1946, Santa Ana, Kalifornia† 11. október 2025, Santa Monica, Kalifornia), známa pod umeleckým menom **Diane Keaton**, bola americká speváčka, herečka, režisérka a producentka.

## Životopis
Narodila sa v roku 1946 v Kalifornii inžinierovi a fotografke. Tam aj študovala, venovala sa divadlu a do roku 1967 spievala aj v rockovej skupine Roadrunners. O rok neskôr prerazila na Broadwayi, kde získala najväčší úspech v rockovom muzikáli *[[Vlasy (muzikál)|Vlasy]]* a v divadelnej inscenácii podľa komédie Woodyho Allena *[[Zahraj to znova, Sam (muzikál)|Zahraj to znova, Sam]]*. Podľa tohto predstavenia bol tiež neskôr natočený rovnomenný film s Woody Allenom, v ktorom s ním hrala hlavnú úlohu. Najväčší úspech jej ale priniesol film Francisa Forda Coppolu *[[Krstný otec (film)|Krstný otec]]*. Ten sa stal do tej doby najvýnosnejším filmom, získal Oscara a dodnes patrí medzi najuznávanejšie filmy.
vľavo|náhľad|203x203bod|Keaton v roku 2012.
Po tomto úspechu jej sláva veľmi rástla. Zahrala si v ďalšej komédii Woodyho Allena *[[Sleeper]]*, pokračovaní Krstného otca *Krstný otec II*, ktoré bolo rovnako ako prvý diel veľmi úspešne. V roku 1977 získala svoju životnú rolu vo filme *[[Annie Hall]]*, za ktorú získala Oscara, Zlatý glóbus, cenu BAFTA a ďalšie ceny. V 70. rokoch natočila ďalšie filmy Woodyho Allena ako *Love and Death*, alebo *Manhattan*. V 80. rokoch síce dostala nomináciu na Oscara za film *Červení*, ale celkovo to pre ňu bolo slabé obdobie.

V roku 1990 sa vrátila na scénu vo filme *Krstný otec III*, ktorý sa stal opäť kasovým trhákom a bol tiež nominovaný na Oscara. V 90. rokoch bola opäť úspešná. Zahrala si vo dvoch dieloch komédie *Hlava rodiny* so Stevom Martinom, v ďalšom filme Woodyho Allena *Tajomná vražda na Manhattane*, vo filme *Marvinova izba* hrala spolu s Meryl Streepovou a Leonardom DiCapriom a získala zaň ďalšiu nomináciu na Oscara. Komerčne úspešný bol film *Klub odložených žien*.

Jej prvým filmom v novom tisícročí bol *Zaveste, prosím* s Meg Ryan a Lisou Kudrowovou. V tomto filme sa zároveň ujala réžie. Ďalšiu nomináciu na Oscara jej vyniesol film z roku 2003 *[[Lepšie neskoro ako nikdy]]*, kde si zahrala spolu s Jackom Nicholsonom.

## Poznámky

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
*  
* Diane Keaton na FDb.cz

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Filmoví producenti USA
Kategória:Filmové režisérky USA
Kategória:Fotografi USA
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (komédia/muzikál)
Kategória:Držiteľky ceny Satellite Award
Kategória:Osobnosti USA anglického pôvodu
Kategória:Osobnosti USA írskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Kategória:Osobnosti z Kalifornie
Kategória:Úmrtia na pneumóniu
Vanessa Redgravová

**Vanessa Redgravová** CBE (; * 30. január 1937, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britská herečka a politická aktivistka. Ide o zrejme najznámejšiu členku významnej britskej hereckej a divadelníckej rodiny Redgraveových, nositeľku cien Tony, Grammy, BAFTA, Zlatého glóbusu a Oscara.

Pochádza z významnej a početnej hereckej rodiny, ktorej umelecké korene spadajú do 19. storočia. Obaja jej rodičia Michael Redgrave a Rachel Kempsonová boli herci. Britskú hereckú školu *Central School of Speech and Drama* ukončila v roku 1957 a odvtedy hrá divadlo. Prvú významnú divadelnú rolu dostala v roku 1961 v Britskej kráľovskej shakesperovskej spoločnosti.

Počas svojej viac ako šesťdesiatročnej kariéry vo filme a v televízii vystupovala vo viac ako 80 filmoch (audiovizuálnych dielach). Jej dcéry Natasha (* 1963 – † 2009) a Joely (* 1965) (otec režisér Tony Richardson) sa tiež stali herečkami. Jej druhým manželom sa stal taliansky herec Franco Nero s ktorým má syna Carla Gabriela (* 1969).

Okrem herectva sa preslávila aj svojimi bohatými politickými aktivitami a občianskou angažovanosťou.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Vanessa Redgrave: Actress and campaigner
* "She 'Got Issues" - ''The Observer'', 19 March 2006

## Zdroj

Kategória:Anglické divadelné herečky
Kategória:Anglické filmové herečky
Kategória:Anglické televízne herečky
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Kategória:Držitelia Drama Desk
Kategória:Držitelia ceny Tony
Kategória:Držitelia ceny Grammy
Kategória:Držitelia ceny BAFTA
Kategória:Držitelia ceny Laurenca Oliviera
Kategória:Držitelia Radu britského impéria
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Osobnosti z Londýna
Kategória:Držitelia Screen Actors Guild Award
Kategória:Rozprávači audiokníh
Kategória:Anglické shakespearovské herečky
Melantrich

náhľad|Historická budova Melantrichu na Václavskom námestí - stav v lete roku 2007
**Melantrich** bolo české nakladateľstvo a vydavateľstvo, pôsobiace od roku 1898, najprv pod názvom *Tiskařské družstvo Národně sociální strany*. Názov Melantrich nieslo od roku 1910. V období prvej republiky sa Melantrich stal najvýznamnejším polygrafickým podnikom v Čechách. Bolo tu vydávané ako množstvo novín a časopisov, tak aj množstvo knižných publikácií, vrátane diel najvýznamnejších autorov českej i svetovej beletrie, náučná literatúra, zozbierané spisy významných osobností, súdobá poézia, životopisné knihy aj knihy historické. Melantrich fungoval aj v období nacistickej okupácie. Po komunistickom prevrate nezanikol, ale jeho činnosť bola výrazne oklieštená. Po roku 1989 sa iba ťažko adaptoval na podmienky trhového hospodárstva a v roku 1999 zanikol.

## Iné projekty

## Literatúra
* Melantrich. In: 

## Externé odkazy
* Heslo v Slovníku českej literatúry po roku 1945

## Zdroj
* 

Kategória:Vydavateľstvá v Česku
Kategória:Literatúra v Česku
Orbis (nakladateľstvo)

**Orbis** bola tlačiareň, nakladateľstvo a vydavateľstvo novín a časopisov so sídlom v Prahe.

Vznikol ako akciová spoločnosť v roku 1921 a zameriaval sa predovšetkým na českú a cudzojazyčnú politickú a odbornú literatúru a noviny, napr. *Prager Presse*. Po roku 1948 znárodnený a premenený na národný podnik. Zároveň s tým sa súčasťou Orbis stali ďalšie znárodnené podniky, ako napríklad grafické závody *[[Václav Neubert|V. Neubert a synové]]*, v roku 1949 *Československé filmové nakladatelství* a pod. Potom vydávalo populárno náučné aj odborné tituly najmä z oblasti divadla, filmu a fotografie.

V roku 1990 bol Orbis začlenený do organizačnej štruktúry Československého rozhlasu, ktorý bol spolu s Orbis roku 1992 zrušený. Znovuobnovený bol Orbis v roku 1993 ako príspevková organizácia, ktorá sa novo začala tiež venovať prekladu, tlmočeniu a propagácii Česka. V roku 1997 sprivatizovaný.

## Referencie

Kategória:Vydavateľstvá v Česku
Československý spisovatel

**Československý spisovatel**, neskôr **Český spisovatel**, bolo jedno z najvýznamnejších nakladateľstiev v Československu v druhej polovici 20. storočia. Firma bola po desaťročia previazaná s Českým literárnym fondom (názov bol oficiálne uvádzaný aj **Československý spisovatel, nakladatelství českého literárního fondu**).

Vydavateľstvo vzniklo v roku 1949 spojením Nakladateľstva a kníhkupectva František Borový, Európskeho literárneho klubu, SFINX - Bohumil Janda a nakladateľského družstvá Máj. Jeho úlohou bolo vydávanie súčasnej českej poézie a prózy a výsledkov literárnej vedy. Roku 1970 sa nakladateľstvo stalo vydavateľskou platformou *Českého literárneho fondu*. Medzi zamestnancov patrilo množstvo spisovateľov a literárnych vedcov.

Československý spisovatel vydával reprezentatívne publikácie súčasnej českej literárnej tvorby, jeho knihy získali mnoho zahraničných ocenení. Medzi najznámejšie edície patrili *Spirála*, *Slunovrat*, *Klub přátel poezie*, *Zlatý klíček*, *Klenotnice*, *Knihovna české prózy*. Vychádzalo tu viacero literárnych časopisov (*Host do domu*, Tvář). 

V roku 1993 došlo k premenovaniu na *Český spisovatel*, v roku 1997 nakladateľstvo zaniklo. V roku 2008 došlo k obnoveniu značky *Československý spisovatel* pod záštitou spoločnosti Levné knihy, a. s. (predtým Levné Knihy KMa).

## Referencie


## Zdroj
* 

## Literatúra
* Československý spisovatel. In: 

Kategória:Vydavateľstvá v Česku
Kategória:Zaniknuté podniky
.bu

**.bu** mala byť internetová národná doména najvyššej úrovne pre Barmu. Oficiálny názov sa ale zmenil na Mjanmarsko, takže doména .bu nebola nikdy použitá. Namiesto nej Mjanmarsku bola pridelená doména **[[.mm]]**.

## Externé odkazy
* WHOIS 

Kategória:Národné domény najvyššej úrovne
bu
Tvář

**Tvář** bol literárny a kritický časopis mladšej generácie spisovateľov, ktorý vychádzal v rokoch 1964-1965 a 1968-1969. Na rozdiel od predchádzajúcich časopisov pre mladých autorov *[[Květen]]* a *Plamen* sa výslovne nehlásil k marxistickej ideológii. Hoci vychádzal len krátku dobu, mal veľký význam pre formovanie mladšej generácie spisovateľov, kritikov aj spoločenských vedcov.

Názov sa odvolával na báseň Františka Halasa "Tvář" a programom bola neideologická poézia a literatúra. Medzi prvých autorov Tváře patrili Jiří Gruša, Petr Kabeš, Jan Lopatka, Jiří Pištora, neskôr Bohumil Doležal, Václav Havel, Zbyněk Hejda, Věra Linhartová, Emanuel Mandler, Jan Nedvěd, Jiří Němec a ďalšie. Okrem pôvodných textov básnických, prozaických i odborných publikovala Tvář aj preklady, recenzie atď.

Veľký výbor z textov publikovaných v Tváři vyšiel roku 1995 v nakladateľstve Torst.

## Externé odkazy
* Tvář *v Slovníku české literatury po roce 1945*

## Zdroj

Kategória:Literárne časopisy
Kategória:Časopisy v Česko-Slovensku
Jan Halada

Doc. PhDr. **Jan Halada**, CSc. (* 26. júl 1942 Domažlice) je český historik, novinár, redaktor a spisovateľ, autor kníh literatúry faktu.

## Život
V rokoch 1963-1968 vyštudoval Filozofickú fakultu Karlovej univerzity odbor filozofia-história. Na tej istej fakulte získal v roku 1971 titul PhDr. Po štúdiu začal pracovať ako redaktor vydavateľstva Mladá fronta. V roku 1975 sa stal vedúcim redakcie spoločenskovednej literatúry a od roku 1981 potom zástupcom šéfredaktora nebeletristického úseku nakladateľstva. Tu pôsobil až do roku 1988, kedy sa stal šéfredaktorom Ľudového nakladateľstva. Od roku 1990 pôsobí na katedre žurnalistiky novovzniknutej Fakulty sociálnych vied Karlovej univerzity. Prednášal aj na Filozofickej fakulte UK, VŠE, ČVUT, Pedagogickej fakulte Univerzity Hradec Králové, Vyššej odbornej škole publicistiky v Prahe, ai.

V roku 1990 získal na FF UK vedeckú hodnosť kandidáta vied (CSc.). V roku 1996 bol menovaný docentom. Je autorom alebo spoluautorom asi štyridsiatich kníh, mnohých článkov a statí v početných periodikách. Je predsedom literárnej súťaže *Cena Miroslava Ivanova* za literatúru faktu.

## Publikácie (výber)
* *Čítanka z dějin filozofie*. Praha : Mladá fronta, 1978. 468 s. (spoluautor Artur Geuss)
* *Osudy moudrých : O filozofech a filozofii*. Praha : Albatros, 1981. 141 s. 6. vyd. *Osudy moudrých : průvodce evropským myšlením*. Praha : Epocha, 2010. 195 s. ISBN 978-80-7425-036-1.
* *Osvícenství - věk rozumu*. Praha : SPN, 1984. 342 s.
* *Metternich kontra Napoleon*. Praha : Panorama, 1985. 241 s. 2. vyd. Praha : Panorama, 1988. 241 s. (autorom bol v skutočnosti Jaroslav Šedivý).
* *Lexikon české šlechty : Erby, fakta, osobnosti, sídla a zajímavosti. 1.* Praha : Akropolis, 1992. 197 s. ISBN 80-901020-3-4.
* *Lexikon české šlechty : Erby, fakta, osobnosti, sídla a zajímavosti. 2.* Praha : Akropolis, 1993. 189 s. ISBN 80-85770-04-0.
* *Člověk a kniha : úvod do nakladatelské specializace : určeno pro posl. fak. sociálních věd Univ. Karlovy*. Praha : Karolinum, 1993. 120 s. ISBN 80-7066-767-2.
* *Lexikon české šlechty : Erby, fakta, osobnosti, sídla a zajímavosti. 2.* Praha : Akropolis, 1994. 237 s. ISBN 80-85770-12-1.
* *Encyklopedie praktické žurnalistiky*. Praha : Libri, 1999. 256 s. ISBN 80-85983-76-1. 3. vyd. *Praktická encyklopedie žurnalistiky a marketingové komunikace*. Praha : Libri, 2007. 263 s. ISBN 978-80-7277-266-7. (spoluautori Barbora Osvaldová a kol.)
* *Lexikon české šlechty : erby, fakta, osobnosti, sídla a zajímavosti*. Praha : Akropolis, 1999. 685 s. ISBN 80-85770-79-2.
* *Encyklopedie českých nakladatelství 1949-2006*. Praha : Libri, 2007. 378 s. ISBN 978-80-7277-165-3.

## Externé odkazy
* Jan Halada na stránkach nakladateľstva Libri 

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Domažlíc
Kategória:Českí historici
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Členovia KSČ/KSS
Československý státní film

**Československý státní film** bol štátny podnik existujúcu v Prahe 5 na Barrandove v čase 1948 až 1956. Potom bol nahradený štátnym podnikom *Československý film*.

## Predchodca
Na Barrandove existovalo Filmové štúdio Barrandov od roku 1931 pod firmou AB. O jeho výstavbu aj okolitého areálu sa zaslúžila rodina Havlova (tu najmä Miloš Havel). Od roku 1933 sa tu točili prvé filmy. V rokoch 1941 - 1944 firmu AB Havlových nahradila spoločnosť Pragfilm podliehajúca plne nacistickej správe a areál bol rozšírený o ďalšie haly. Po oslobodení Česko-Slovenska bol areál dekrétom č.50/1945 prezidenta E. Beneša znárodnený a v roku 1948 bol vytvorený podnik *Československý státní film*.

## Vlastná existencia a zánik
Z právomoci podniku boli roku 1957 vybraté kina, došlo k zriadeniu ďalších podnikov, najmä Ústrednej požičovne filmov. Štátu podliehajúce *Československý státní film* bol zrušený a nahradený podobným štátnym podnikom *Československý film*. Po roku 1990 bol filmový priemysel privatizovaný.

## Referencie

## Externé odkazy
*Web Barrandov 

## Zdroj

* 

Kategória:Kinematografia v Česko-Slovensku
Kategória:Mediálne podniky
Kategória:Štátne podniky
Květen (časopis)

**Květen** bol mesačník založený roku 1955 pôvodne ako publikačný priestor pre začínajúcich autorov. Po 2. zjazde *Zväzu československých spisovateľov* (apríl 1956) sa tu vymedzila heslom "poézia všedného dňa" skupina básnikov mladšej generácie. Tí chceli nahradiť rétoriku a abstraktnosť doterajšej oficiálnej tvorby triezvejším pohľadom na všednú realitu, používali voľnejšie veršové formy. V júni 1959 bol časopis zakázaný.

Do okruhu "květňáků" (tzv. Generace Května) patrili básnici Jiří Šotola, Miroslav Holub, Karel Šiktanc a Josef Brukner. Z prozaikov napr. Karel Ptáčník, Ivan Klíma, okrajovo Ludvík Vaculík a Ladislav Fuks. Program Května rozvíjali Jaroslav Boček, Josef Vohryzek a Miroslav Červenka.

Združoval predovšetkým mladších autorov, ktorí sa pokúšali o čiastočnú liberalizáciu kultúrneho prostredia.

Namiesto Května bol vydávaný mesačník *Plamen*.

## Zdroj

Kategória:Literárne časopisy
Kategória:Časopisy v Česko-Slovensku
Květen

**Květen** môže byť:

* po česky máj
* literárny časopis, pozri Květen (časopis)
* literárna skupina, pozri Květen (literárna skupina)
Květen (literárna skupina)

**Květen** bola literárna skupina (jej členovia boli nazývaní "květňáci"), ktorá sa v 50. rokoch 20. storočia zoskupila okolo časopisu Květen.

Najvýznamnejší boli predovšetkým v 2. polovici 50. rokov. Ich literatúra bola tým zvláštna, že nebola spolitizovaná (väčšina literatúry za komunizmu slúžila režimu). Zaoberali sa tzv. *poéziou všedného dňa* - v úplne bežných veciach nachádzali námety a motiváciu (diela však neboli popisné, ale rozhľadené), spracovávali na prvý pohľad nepatrné súvislosti, konkrétne skutočnosti videné zdola. Nadväzujú na Wolkera. Odmietali povrchnú rétoriku pofebruárovej literatúry. Program všedného dňa bol blízky talianskemu neorealizmu. Zámerne používali uvoľnený verš, často priamo verš voľný. Vyhýbali sa často rýmom, používali viac substantíva a slovesá.

## Predstavitelia
V zátvorkách sú uvedené významné diela:
* Miroslav Holub (*Achilles a želva*)
* Karel Šiktanc (*Artéská studna*)
* Jiří Šotola (*Venuše z Mélu*)
* Miroslav Florian (*Snubní prsten*)

## Pozri aj
* Česká literatúra v rokoch 1945-1990

## Zdroj

Kategória:Literatúra v Česku
Nadace Český literární fond

**Nadace Český literární fond** je česká nadácia podporujúca vznik nových hodnotných diel pôvodnej aj prekladovej literatúry, divadla, filmu, publicistiky, vedy, rozhlasu, televízie a zábavného umenie. Pôsobí ako jeden z mála alternatívnych neštátnych zdrojov financovania kultúry.

Nadácia ČLF formou grantov podporuje vydanie alebo realizáciu nekomerčných diel literatúry, divadla, vedy a filmu a periodík. Prostredníctvom štipendií napomáha vzniku nových umeleckých a vedeckých projektov.

Nadácia udeľuje Výročné ceny:
* Za literatúru
* Za divadlo
* Za film a televíziu
* Za vedecké dielo
* Pre vydavateľa a kníhkupca
* Pre novinárov - Cena Karla Havlíčka Borovského a dve (predtým aj viac) Novinářské křepelky pre novinárov do 33 rokov.

Spoločne s Nadání Josefa, Marie a Zdenky Hlávkových udeľuje tiež Literárnu cenu Josefa Hlávky.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Nadácie v Česku
Kategória:Kultúra v Česku
Orbis

**Orbis** (lat., dosl. kruh, kružnica, kolo; klenba, kotúč; nebo, zem, svet) môže byť:
* latinský termín pre očnicu
* sídlo v Nemecku, pozri Orbis (Porýnie-Falcko)
* česko-slovenské a neskôr české nakladateľstvo, pozri Orbis (nakladateľstvo)
* poľská cestovná kancelária, pozri Orbis (cestovná kancelária)
* časopis, pozri Orbis (časopis)
* román Scotta Mackaya, pozri Orbis (román)

## Pozri aj
* Orbis Books
* ORBIS International
* Orbis Pictus
* Orbis Publishing
* Orbis Technologies
Démoniké

**Démoniké** alebo **Démonika** (*Démoniké*) môže byť v gréckej mytológii:
*dcéra Agénora a Epikasty, pozri Démoniké (dcéra Agénora)
*milenka galského kráľa Brenna, pozri Démoniké (Efesos)
Anna Geislerová

**Anna Geislerová**, niekedy uvádzaná ako *Aňa Geislerová* (* 17. apríl 1976, Praha) je česká herečka, držiteľka piatich Českých levov.

## Životopis
Pochádza z umeleckej rodiny. Jej matka Věra je akademická maliarka a otec Petr Geisler bol lekár a japonológ (* 1949† 2009). Jej babička z otcovej strany Růžena Lysenková bola herečka. Má sestry Ester, ktorá je tiež herečkou, a Lenku, výtvarníčku a speváčku. Je vydatá, má syna Bruna Fidelia (* 2004), dcéru Stellu Ginger a syna Maxa (* 2013). Jej manžel Zdeněk Janáček, ktorého si vzala v roku 2005, je režisérom.

Medzi jej najväčších priateľov patrí herečka Tatiana Vilhelmová, s ktorou sa angažuje v charitatívnych projektoch.

V pätnástich rokoch sa vydala do Milána, kde sa snažila stať modelkou, po niekoľkých mesiacoch blúdenia po meste sa vrátila.

Dva roky študovala konzervatórium v Prahe, ale nedokončila ho. V roku 2018 načítala audioknihu Špalíček pohádek a říkadel (vydala Audiotéka).

## Ocenenia
* European Shooting Star 2004
* Český lev
** Najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe 1999*[[Návrat idiota]]*
** Najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe 2004*[[Želary]]*
** Najlepší vedľajší ženský herecký výkon 2005*Štěstí*
** Najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe2006*Kráska v nesnázích*
** Najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe 2011*Nevinnost*
** NomináciaNajlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe 1994*Jízda*
** NomináciaNajlepší vedľajší ženský herecký výkon 2007*Medvídek* 
** NomináciaNajlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe 2010*[[Občanský průkaz]]*
* Strieborná mušľa na filmovom festivale v San Sebastiáne
** Najlepší vedľajší ženský herecký výkon 2005*Štěstí*
* Slnko v sieti
** Najlepší ženský herecký výkon 2005*[[Šílení]]*

## Filmografia
;(Výber)
* *Pějme píseň dohola* (1990)
* *[[Requiem pro panenku]]* (1991)Marika
* *Přítelkyně z domu smutku* (1992)Liba
* *Jízda* (1994)Anna
* *Prima sezóna* (1994)Irena
* *[[Výchova dívek v Čechách]]* (1997)Beáta
* *[[Návrat idiota]]* (1999Anna
* *[[Kuře melancholik]]* (1999)Matka
* *[[Kytice (film)|Kytice]]* (2000)Dornička
* *Výlet* (2002)Žena v poškodenom aute
* *[[Želary]]* (2003)Eliška / Hana
* *Štěstí* (2005)Dagmar
* *Kráska v nesnázích* (2006)Marcela
* *Smutek paní Šnajderové* (2006)
* *Medvídek* (2007)Anna
* *Ďáblova lest* (2009)policajná vyšetrovateľka Šímová
* *[[Občanský průkaz]]* (2010)Petrova mama
* *Nevinnost* (2011)Lída
* *Ztracená brána* (2012)policajná vyšetrovateľka Šímová
* Čtyři slunce (2012)
* *Líbánky* (2013)nevesta Tereza
* *Až po uši* (2014)Šárka
* *Smršť* (2024)

### Videoklipy
* Hrá ústrednú úlohu vo videoklipe k piesni Boba Sinclara *I Feel For You*.
* Madona vo videoklipe k piesni Roba Grigorova *Ona je Madona*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:České filmové herečky
Kategória:České televízne herečky
Kategória:Českí skauti
Kategória:Držitelia Českého leva
Kategória:Detskí herci
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Držitelia Slnka v sieti
Porthaón (syn Agénora)

**Porthaón** (*Porthaón*) je v gréckej mytológii syn Agénora a jeho manželky Epikasty.

Podľa antického autora Apollodora z Atén sa zo vzťahu Agénora a jeho manželky Epikasty narodili dve deti, dcéra Démoniké a syn Porthaón.

Porthaón sa stal v Aitólii kráľom Pleuróny a Kalydónu.  Oženil sa s Eurytou, dcérou Hippodama a mal s ňou synov, Oinea, Agria, Mela a podľa Apollodora bol otcom aj synov Alkathoa,  Leukópea a dcéry Steropy, ktorá s riečnym bohom Achelóom, splodila Sirény. 

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Rozmluvy

**Rozmluvy** bolo pôvodne exilové nakladateľstvo v Londýne, ktoré založil v roku 1982 Alexander Tomský (* 1947). Po prevrate v roku 1990 sa nakladateľstvo presunulo do Prahy, kde s menšími prestávkami vydáva dodnes. V Anglicku vydávalo diela Ivana Klímy, Václava Havla, Ivana Diviša, Josefa Škvoreckého. V Česku potom Ivana Krausa, Ivana Klímu, neskôr sa špecializovalo na autorov prevažne anglosaskej proveniencie - Paula Johnsona, Jane Austenovú, Chestertona, Oskara Wildea a pod.

## Literatúra
* Prokop, Vladimír. *Přehled české literatury 20. století*. Sokolov : O.K. - Soft
* Čulík, Jan: *Literatúra za ohradou*, Praha 1995
* Zach, Aleš: *Kniha a český exil*, Praha 1995 

## Zdroj
*  

Kategória:Vydavateľstvá v Česku
Kategória:Vydavateľstvá v Spojenom kráľovstve
Kategória:Literatúra v českom jazyku
Marie Formáčková

PhDr. **Marie Formáčková** (* 20. december 1952, Benešov) je česká novinárka na voľnej nohe, publicistka a spisovateľka.

## Životopis
Je absolventkou Petrohradskej a Karlovej univerzity, pracovala dvadsať rokov v časopise Vlasta, kde bola od roku 1989 šéfredaktorkou. Neskôr bola šéfredaktorkou časopisov Květy a TV Revue. Od roku 2000 sa venuje publicistike a písaniu kníh na voľnej nohe.

## Dielo
### Knihy
Marie Formáčková je autorkou alebo spoluautorkou desiatok kníh, najmä životných príbehov mediálne známych osobností. K najobľúbenejším patria knihy, ktoré napísala spolu s Helenou Růžičkovou a so Zitou Kabátovou. Napísala tiež rad kuchárok a knihy o zdravej životospráve spoločne s Doc. MUDr. Leošom Stredom alebo Vítkem Chaloupkom.

## Referencie

## Zdroj
 

Kategória:Českí novinári
Kategória:Českí spisovatelia
Porthaón (syn Periféta)

**Porthaón** (*Porthaón*) je v gréckej mytológii syn Periféta z Arkádie. 

Antický autor Pausanias uvádza, že podľa jednej verzie, bol Porthaón, syn Periféta a vnuk arkádskeho kráľa Nyktima. Porthaón sa stal otcom syna Arista, ktorého pravnuk Psófis založil arkádske mesto Psófis.  

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie