Jozef Zachar

**Jozef Zachar** (* 13. december 1920, Hlohovec – † 1. január 2013, Piešťany) bol slovenský filmový a televízny režisér a scenárista.

## Život a tvorba
Narodil sa v Hlohovci. Najprv vyštudoval literatúru a psychológiu na Pedagogickej fakulte v Bratislave. Pôvodne chcel byť učiteľom, no napokon svoj život spojil s filmom. Koncom 40. rokov sa stal pracovníkom Ústavu pre školský a osvetový film – Školfilm v Bratislave a od roku 1950 pracoval ako režisér v Štúdiu populárno-vedeckých náučných filmov.

Ako režisér, autor námetov a scenárista natočil niekoľko desiatok krátkych inštruktážnych, priemyslových, populárno-vedeckých, prírodných filmov. Množstvo týchto snímok vzbudilo pozornosť aj na domácich a zahraničných festivaloch a prehliadkach a boli ocenené radou cien a vyznamenaní. Dokumentárnej tvorbe sa venoval príležitostne aj po roku 1967.

V roku 1965 sa začala Zacharova dlhoročná spolupráca s televíziou, pre ktorú realizoval niekoľko televíznych filmov a seriálov, koncom 80. rokov aj prepisy slovenských opier Jána Cikkera a Eugena Suchoňa – Juro Jánošík a Svätopluk.

Jozef Zachar sa vo svojich komediálnych a dramatických filmoch z histórie aj zo súčasnosti, určených pre dospelého alebo pre detského diváka snažil zamerať predovšetkým na požiadavky publika a na prácu s hercom. Pred kameru často umiestňoval vedľa slovenských hercov taktiež ich českých kolegov.

Záver života prežil v piešťanskom Alzheimer centre, aj tu ho navštevovali dokumentaristi a médiá. Jozef Zachar zomrel krátko po deväťdesiatychdruhých narodeninách na Nový rok 1. januára 2013 v Piešťanoch.

## ''[[Zmluva s diablom]]''
Divácky úspech zaznamenala jeho komédia Zmluva s diablom (1967), ktorá zarezonovala i v Nemecku. Zachar pre tamojšiu distribúciu dotočil do filmu niekoľko eroticky ladených scén. Pre nemecké publikum potom vytvoril aj dve kostýmové komédie – *Komm, liebe Maid und mache (Poď, láska moja, a rob)* a *Alle Kätzchen naschen gern (Všetky mačky rady maškrtia)* podľa rozmarných poviedok Honoré de Balzaca.
Vynikajúco herecky obsadený film bol pre Zachara debutovým. Podľa námetu a scenára Ivana Bukovčana, príbeh o mládeži a dvojtvárnosti sveta doselých bol určený pre mládež a zároveň mládeži nepístupný. rozpráva o piatich mladých dievčatách, ktoré neprávaom obvinili, že sa rozhodli prísť o panenstvo ešte pred maturitnou skúškou. Keďže dievčinky nevedia presvedčiť okolie o nespravodlivosti podozrenia z trucu sa rozhodnú,vec” skutočne zrealizovať.
*Zmluva s diablom*, je kritika malomeštiackych predsudkov rodičov podkladom veselohernej zápletky o piatich dievčatách, ktoré sa údajne chcú zbaviť panenstva.
 
## Dokumentárna tvorba a ''Psychodráma''
Do roku 1975 nakrútil takmer 100 dokumentárnych a inštruktážnych filmov s priemyselnou a poľnohospodárskou tematikou, no vrcholom Zacharovej dokumentárnej tvorby v Štúdiu populárno-vedeckých náučných filmov bol celovečerný film *[[Psychodráma]]* (1964). Snímka o modernej psychoterapeutickej metóde liečenia neurózy nakrútil podľa vlastného námetu a scenára. V čase vzniku bol tento pozoruhodný titul označený za „protištátny a rozvratnícky“. Jeho politické podtexty spôsobili, že film sa dostal medzi trezorované tituly. Na krátke obdobie ho sprístupnili až v druhej polovici šesťdesiatych rokov, definitívne po roku 1989.
V centre pozornosti je pacient psychiatrickej liečebne, človek, ktorý sa pokúsil o samovraždu a je v hlbokej depresii. Zachar v *Psychodráme* okrem psychických dôvodov obohacuje portrét i o sociálno-politické súvislosti individuálnej krízy osobnosti – pokus hlavnej postavy o samovraždu bol dôsledkom komunistického teroru proti jeho rodine na začiatku päťdesiatych rokov. Patrí k najlepším dokumentárnym dielam šesťdesiatych rokov v Československu. V *Psychodráme* Zachar spojil nakrúcanie terapeutických sedení tromi skrytými kamerami s obsadením hlavnej postavy študentom herectva, ktorý si pripomína vlastné predchádzajúce liečenie. Film kombinuje tradičné dokumentaristické metódy s aktuálnymi návratmi cinema direct k Vertovovi a jeho „kino-oku“.

## ''[[Očovské pastorále]]''
Názov signalizuje pastiersku tému a detviansky kraj vychýrený urastenými chlapmi s divokou letorou. V hlavnej úlohe baču Goliana Július Pántik. Film *Očovské pastorále* prináša obraz nedôvery k družstvám, šikanovanie ľudí pre chodenie do kostola („Podporujete náboženské prežitky“), a najmä celkom nové chápanie antagonizmu medzi bezzemkom a „kulakom“. Osou sporu Goliana a predstavenstva je vzťah k družstevnému majetku. Realizačná približnosť réžie však nedokázala naplniť možnosti scenára Štefana Sokola, ktorý poskytoval zaujímavé východisko pre konfrontáciu mravných hodnôt patriarchálnej minulosti a socializmu, ľudovej tradície a konzumného pokrokárstva. *Očovské pastorále* prináša v spracovaní témyslovenskosti rustikálnu robustnosť, vo výsledku mu však chýba bytostné tvorivé gesto, aké poznáme napríklad od ukrajinských tvorcov (Alexander Dovženko, Jurij Ilienko).

## ''[[Desať percent nádeje]]''
Film *Desať percent nádeje* (1976) opäť využíva osvedčený model vzájomného prelínania súkromných a pracovných problémov. Kladie sa tu dôraz n a psychologickú kresbu hrdinov. Hybnou osou príbehu je ľudská solidarita, ktorú prejavia spolupracovníci v práci ťažko popálenému kamarátovi. Realizačná koncepcia podčiarkla nepatetickú samozrejmosť hrdinstva, dokumentaristická štylizácia obrazu nadviazala na spravodajskú vecnosť korešpondujúcu s autentickosťou reality (podnetom na vznik filmu bola skutočná udalosť).

## Režijná filmografia
* 1982 *[[Guľôčky]]*
* 1981 *Bičianka z doliny* (TV film)
* 1981 *Útěk* (TV film)
* 1980 *[[Demokrati (film)|Demokrati]]*
* 1980 *Konec dětských lásek* (TV seriál)
* 1979 *Vynes na horu svoj hrob* (TV film)
* 1977 *Kamarátka Šuška*-  priniesol  zaujímavú tému vzťahu detí k prírode. Ako v mnohých detských filmoch zo sedemdesiatych rokov tu však znova tvorí problém literárny základ, ktorý trpel bezradnosťou pri formovaní charakterov detí i dospelých, neodpútal sa od zaužívanej tendencie uplatňovať za každú cenu výchovný prvok.
* 1977 *Sedem krátkych rokov inžiniera Hagaru* (TV film)
* 1976 *Desať percent nádeje*
* 1975 *Nepokojná láska* (TV seriál)
* 1975 *Rabovali Turci* (TV film)
* 1975 *[[Sebechlebskí hudci]]*
* 1973 *Milionár* (TV film)
* 1973 *[[Očovské pastorále]]*
* 1972 *Mumu* (TV film)
* 1972 *Stávka o Leokádiu* (TV film)
* 1971 *Polnočná večera* (TV film)
* 1971 *Zaprášené histórie Ema Bohúňa* (TV seriál)
* 1970 *Komm, liebe Maid und mache*
* 1970 *Rekviem za rytierov*
* 1969 *Alle Kätzchen naschen gern*
* 1968 *Niet inej cesty*
* 1967 *Zmluva s diablom*
* 1966 *Chvála vzdelania*
* 1966 *Model manželstva*
* 1965 *Neprebudený* (TV film)
* 1965 *Oko za oko* (TV film)
* 1987 *Juro Jánošík* (TV film)
* 1987 *Juro Jánošík* (TV fim)
* 1984 *[[Lampáš malého plavčíka]]*
* 1983 *Muž nie je žiadúci*
* 1989 *Svätopluk* (TV film)

## Dokumentárna filmografia
* 1964 *Psychodráma*
* 1956 *Dobývanie soli*
* 1956 *Gánovský nález* – náučný film o archeologickom objave skameneliny mozgu neandertálskeho človeka 
* 1956 *Travertín*
* 1955 *Keď škodci spia*
* 1955 *Ľadový kryštál ako geologický činiteľ*
* 1955 *Samo Chalupka*
* 1954 *Geologická činnosť vody*
* 1953 *Dieťa, škola a pohyb*
* 1953 *Geologická činnosť vetra*
* 1953 *Maštaľný hnoj*
* 1953 *Vlna je na horách*
* 1952 *Dve úrody za rok*
* 1951 *Cezpoľný beh*
* 1951 *Strelné práce v rudných baniach*

## Scenáristická filmografia
* 1966 *Chvála vzdelania*
* 1966 *Model manželstva*
* 1964 *Psychodráma*

## Použitá literatúra
* Václav Macek, Jelena Paštéková, *Dejiny slovenskej kinematografie,* (Martin: Osveta, 1997). 599 s. ISBN 80-217-0400-4

Kategória:Slovenskí filmoví režiséri
Kategória:Slovenskí scenáristi
Kategória:Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Kategória:Osobnosti z Hlohovca