open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Brian Mulroney

**Brian Mulroney** (* 20. marec 1939, Baie-Comeau, Quebec, Kanada† 29. február 2024, Palm Beach, Florida, USA) bol kanadský politik a právnik, v rokoch 1984 až 1993 predseda vlády Kanady.

## Skorší život
Narodil sa v mestečku Baie-Comeau na severovýchod od hlavného mesta provincie, Quebecu v rodine elektrikára. Vyrastal v anglicko-francúzskom bilingválnom prostredí.

V roku 1959 absolvoval Saint Francis Xavier University v Novom Škótsku a v roku 1962 získal právnický titul na Université Laval.

Ako právnik začal pracovať v roku 1965 v Montreali.

## Politická kariéra
Mulroney v roku 1976 kandidoval na predsedu Progressive Conservative Party of Canada, ale voľby vyhral Joe Clark. O post sa opakovane uchádzal v júni 1983. Vyhral aj keď nemal skúsenosti zo žiadnej verejnej funkcie. Po voľbách v roku 1984 sa stal predsedom vlády.

### Predseda vlády Kanady
Mulroney sa 17. septembra 1984 stal predsedom vlády. Vo svojej pozícii budoval lepšiu spoluprácu so Spojenými štátmi a vnútroštátnu jednotu a zároveň uznával Quebecu štatút špeciálnej komunity.

S prezidentmi Spojených štátov (George H. W. Bush) a Mexika (Carlos Salinas de Gortari) vyjednal a v roku 1992 podpísal Severoamerickú dohodu o voľnom obchode. Nepopulárne sa však stalo jeho zavedenie vysokej DPH.

Začiatkom roka 1993 oznámil odchod z politiky. Z postu odišiel 24. júna. Jeho nástupkyňou vo vedení strany a štátu sa stala Kim Campbellová.

## Neskoršia kariéra
Po odchode z politiky sa vrátil do businessu a práva. Pracoval ako konzultant a poradca.

## Osobný život
Jeho manželkou sa v roku 1973 stala Mila Pivnicki. S ňou mal štyri deti: Caroline, Benedict (Ben), Mark a Nicolas.

Zomrel 29. februára 2024 po páde vo svojom dome v Palm Beach na Floride. Jeho štátny pohreb sa očakáva 23. marca 2024.

## Ocenenia
* Companions Radu Kanady (1998)
* *grand officier de l’Ordre national du Québec* (2002)

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Osobnosti z Quebecu
Kategória:Kanadskí politici
Kategória:Kanadskí právnici
Kategória:Laureáti Radu vychádzajúceho slnka
Kategória:Absolventi Saint Francis Xavier University
Kategória:Absolventi Université Laval
Kategória:Predsedovia vlády Kanady
Kategória:Companions Radu Kanady
Vyškovo

**Vyškovo nad Tisou** (, ) je sídlisko mestského typu ležiace v Zakarpatskej oblasti, v Chustskom rajóne asi 20 kilometrov juhovýchodne od Chustu na južnom brehu rieky Tisa, oproti Buštínu. Žije tu približne 8 300 obyvateľov. V roku 2001 bolo 45 % obyvateľstva etnického maďarského pôvodu. 

Vyškovo sa nachádza v historickej oblasti severný Marmaroš, neďaleko dnešného Rumunska. V minulosti bola poloha obce vhodná pre hrad, aj keď dnes z neho okrem niektorých zvyškov opevnenia nezostalo takmer nič.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka o Vyškove pochádza z roku 1281. V minulosti patrilo mesto Rakúsko-Uhorsku, od jeho rozpadu po prvej svetovej vojne v roku 1918 až do roku 1938 bolo súčasťou Československa. V roku 1944 bolo Vyškovo nad Tisou s celou Podkarpatskou Rusou pripojené k Ukrajinskej SSR.

## Galéria

Súbor:House from Vyshkovo (1879).jpg|Dom z Vyškova nad Tisou z roku 1879, premiestnený do skanzénu v Užhorode
Súbor:Vyshkovo1.JPG|Evanjelický kostol
Súbor:Vyshkovo2.JPG|Maďarské gymnázium


## Zdroj

* 

Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Francúzska nová vlna

[náhľad|[François Truffaut, jeden z predstaviteľov filmového hnutia.]]
[náhľad|[Jean-Luc Godard, Truffaultov konkurent v hnutí novej vlny.]]

**Francúzska nová vlna** je pojem vo francúzskej kinematografii typický pre roky 1958 až 1973. Ide o voľné časové obdobie, ktorého začiatok ale najmä koniec nemusia mať striktne uvedené ohraničenie.

Vlna vznikla v prostredí filmových kritikov, ktorí začali tvoriť filmy. Hlavnou témou je kritika žánrového klišé.

Novú vlnu rozprúdilo televízne vysielanie a v rokoch 1959 až 1960 prinieslo 67 nových francúzskych režisérov a debutovalo približne 160 tvorcov.

## Definícia
Hnutie vzniklo koncom 50. rokov a veľmi rýchlo sa rozšírilo do celého Francúzska v 60. rokoch. Ide o najslávnejšie obdobie francúzskeho filmu kedy nový tvorcovia začali porušovať doterajšie zvyky a tradície filmovania. Istý režiséri ako Jean-Luc Godard, François Truffaut, Alain Resnais, Éric Rohmer, Jacques Rivette či Claude Chabrol začali tvoriť a experimentovať s tzv. umeleckými, autorskými až experimentálnymi filmami. Do popredia teda vstúpila skupina tvorcov (pôvodne filmových kritikov), združených okolo časopisu *[[Cahiers du cinéma]]*. Mladí Turci, ako bývajú niekedy označovaní, prišli s novou, radikálne deklarovanou víziou kinematografie. Hercami daného obdobia boli Jean-Pierre Léaud, Anna Karina, Jean-Louis Trintignant, Jean Seberg, Jeanne Moreau, Michel Piccoli či Jean-Paul Belmondo.

Vo filmoch novej generácie prevládal ostrejší štýl, rebelskosť, drsnosť, radikálnosť ale aj umeleckosť, poetickosť a prípadná psychologická autentickosť. Ďalším typickým znakom sú neštudíjne podmienky a nízkorozpočtové náklady. V niektorých typoch filmoch bolo zvykom aj bezprostrednejší štýl rozprávania, nedejovosť alebo neprofesionálni herci. Začiatkom 70. rokoch bolo hnutie už na ústupe a to najmä pre menšiu konzistentnosť a súdržnosť spôsobenú polarizovaním Francúzska politickými dôvodmi. Dôsledkom tohto obdobia vzniklo viac odvážnejších projektov, ktorých by realizácia v minulosti nebola možná. Tým pádom bolo možné nakrúcanie a distribuovanie filmov akými boli erotické, super-drsné alebo tzv. vandalské.

## Typické filmy
Zdroj::167

## Referencie

## Pozri aj
* Máj 1968 v Paríži
* Nová vlna (film z roku 2025)
* Nová vlna

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Encyclopædia Britannica
* Universalis
* Gran enciclopèdia catalana
* Francúzska nová vlna


Kategória:Dejiny filmu
Pichliač potočný

**Pichliač potočný** () je trváca vlhkomilná bylina z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa mierne oblasti od Španielska až po európske Rusko.

## Opis
Pichliač potočný je trváca vlhkomilná bylina s hrubým podzemkom, vysoká 30 až 120 cm. Byľ je priama, jednoduchá alebo chudobne rozkonárená, dole listnatá a červenkastá, pod úbormi bezlistá. 

Dolné listy sú v obryse vajcovito kopijovité až elipsovité, zúžené do krídlatej stopky, hlboko perovito zárezové, úkrojky sú vajcovité až trojuholníkovité, zubaté až laločnaté. Prostredné listy sú so srdcovitou bázou objímavé, perovito dielne,  
horné sú kopijovité. Všetky listy sú po obidvoch stranách zelené, na okraji mäkko ostníkaté.

Červenofialové kvety sú usporiadané v súkvetí, ktorým je rúrkokvetý úbor. Jednotlivé kvety v úbore sú obojpohlavné, rúrkovité, pravidelné, päťpočetné, dlhé 15 až 20 mm. Tyčinky sú peľnicami zrastené do rúrky okolo čnelky. Kalich je voľný, trváci, premenený na chocholec s perovitými štetinkami, dlhý 15 až 20 mm, slúžiaci na rozširovanie semien vetrom. Semenník je spodný a plodom je nažka veľká 4 až 5 mm. Zákrov je dlhý 15 až 20 mm, pozostáva z listeňov, ktoré sú  sú priame, vonkajšie mäkko ostnaté, prostredné bez ostňov. Úbory s priemerom 25 až 30 mm sú vrcholové, po tri až päť, najväčší je priamo vztýčený, bočné na krátkych stopkách odstávajú v pravom uhle.

## Rozšírenie
Areál rozšírenia pichliača potočného zahŕňa mierne oblasti od Španielska cez západnú, strednú a juhovýchodnú Európu až po európske Rusko. Zavlečený je vo Švédsku.

Na Slovensku je roztratený od Záhorskej a Podunajskej nížiny až po Východoslovenskú nížinu a od Bielych a Malých Karpát po Bukovské vrchy. V Slovenskom raji sa na celom území vyskytuje hojne na mokradiach, slatinách a v brehových porastoch.

## Ekológia
Pichliač potočný obsadzuje vhodné stanovištia od nížin až do horského stupňa. Rastie na brehoch potokov a riek, na vlhkých lúkach, rašeliniskách a pri prameniskách. Obľubuje vlhké, mokré, výživné, humózne i rašelinové, hlinitopiesočnaté pôdy. Kvitne od júna do júla. 

## Galéria

Cirsium rivulare - img 25737.jpg | Dospelý jedinec.
Cnicus rivularis Sturm5.jpg | Ilustrácia.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Flóra na Slovensku
potočný
Kategória:Medonosné rastliny
Kategória:Rastliny s červenými kvetmi
Kategória:Rastliny s fialovými kvetmi
Kýčera (vrch v Bukovských vrchoch)

**Kýčera** () je vrch v Bukovských vrchoch, krajinnom celku Polonín. Leží nad obcou Ruský Potok, približne  východne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Bukovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Bukovce. Hrebeň i masív leží v Prešovskom kraji, v okrese Snina a zasahuje na katastrálne územie obcí Zboj a Ruský Potok. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaný Ruský Potok, západne sa nachádza Topoľa, severozápadne Runina, východne Nová Sedlica a Zboj a južne Uličské Krivé a Ulič. Masív patrí do Národného parku Poloniny a prírodnej rezervácie Borsučiny.

## Opis
Kýčera leží v južnej časti hrebeňa, vedúceho južným smerom z Ďurkovca v hlavnom hrebeni na slovensko-poľskej hranici na Vyšnú Brackaňu (). Západným smerom sa nachádza Kučalata (), Hajdošík (), Bukovec (), Stolová (), Kýčera (), Dielnica () a Kolodník (), južným Veža (), Vyšna Brackaňa (), Roh (), Rožok () a Prípor (), východným Stinská (), Sušice (), Magura (), Packova Kýčera (), Kremenec () a Príkry () a severným Čierťaž (), Čelo (), Jarabá skala (), Minčol (), Veľký Bukovec (), Ďurkovec () a Pľaša (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo západných svahov odvádza Ruský potok do Uličky, zo severovýchodných Begovec a z juhovýchodných Jurkovec, oba prítoky Zbojského potoka. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je ojedinele vidieť okolité vrcholy Bukovských vrchov a Vihorlatské vrchy, no tiež vrchy poľských Bieščad a ukrajinských Karpát.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z blízkych obcí Zboj a Ruský Potok.

## Referencie

## Pozri aj
* Bukovské vrchy
* Bukovce (geomorfologický podcelok)
* Borsučiny
* Národný park Poloniny
* Zoznam vrcholov v Bukovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Bukovských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Snina
Kategória:Zboj
Kategória:Ruský Potok
Eugen Krón

**Eugen Krón** (* 1. máj 1882, Sobrance – † 7. január 1974, Budapešť) bol maďarský grafik, maliar a zakladateľ košickej výtvarnej moderny 20. storočia.

## Źivot
Za začiatku svojho pôsobenia sa v Rieglerovom litografickom ústave v Budapešti vyučil za litografa. Od roku 1907 študoval na Akadémii výtvarných umení v Budapešti. Do Košíc emigroval až po revolúcii keď padla Maďarská republika rád v roku 1919. Chcel sa dostať do Nemecka. Na podnet riaditeľa Východoslovenského múzea Josefa Poláka prijal návrh zostať v Košiciach. 3. mája 1921 založil v múzeu súkromnú kresliarsko-grafickú školu. Škola mala tri odbory – kresliarsky a maliarsky kurz určený pokročilým, umelecko priemyslelný kurz zameraný na textilné návrhy a nedeľný kurz kreslenia. Jeho školu navštevovali napríklad: Jozef Kollár, Ľudovít Feld, Imrich Oravecz, Koloman Sokol, Július Jakoby, Jozef Fabini a Juraj Collinásy. Aj napriek vyčerpávajúcej pedagogickej činnosti bola jeho tvorba veľmi rozmanitá.

V roku 1921 vydal cyklus 12 lito litografií s názvom *Zo starých Košíc*. V roku 1925 zase cyklus *Tvorivý duch*, ktorý dokonalo vystihoval zameranie jeho tvorby na človeka. Medzi popredné grafické diela v medzinárodných kruhoch patria cykly ako *Človek*, *Tvorivý duch* a *Muž slnka*. Popri týchto dielach vytváral aj rôzne pohľady na stavebné pamiatky Košíc. V roku 1927 mal na starosti vytvorenie predvolebného plagátu Komunistickej strany Česko-Slovenska. V tom istom roku jeho škola ukončila svoju činnosť a on odišiel do Milána za svojim bratom, ktorý pôsobil tiež ako grafik.

Tomáš Štrauss o Krónovi vo svojej publikácii povedal:

V roku 1938 sa vrátil do Košíc a usiloval sa o obnovenie školy. V čase nacistického okupovania bol odvedený do koncentračného tábora. V roku 1943 je z neho oslobodený. Vrátil sa späť do Talianska a už v roku 1956 odchádza do Budapešti, v ktorej zomrel.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí maliari
Kategória:Maďarskí pedagógovia
Kategória:Uhorskí maliari
Kategória:Uhorskí pedagógovia
Kategória:Väzni nacistických koncentračných táborov
Kategória:Osobnosti zo Sobraniec
Rampáš

**Rampáš** je mladé, ešte nedokvasené víno.. Nasleduje po predošlom štádiu alkoholového kvasenia (hroznového) muštu, burčiaku.

Nárečové názvy sú: *rampáš*/*rampáž* (západné Slovensko), *máš* (východné Slovensko).

V rampáši sa uskutočňuje proces samočistenia, zrážania kyselín a jabločno-mliečnej fermentácie, ktoré prebiehajú do stáčania z kalov. Nasledujúce štádium je mladé víno.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 

Kategória:Vinohradníctvo
Kelly Rowanová

**Kelly Rowanová** (neprechýlene Kelly Rowan; * 26. október 1965, Ottawa, Ontário, Kanada) je kanadská herečka, známa z televízneho seriálu *[[O.C. California]]* (20032007).

## Detstvo a mladosť
Rowanová je absolventkou Northern Secondary School v Toronte. Herectvo študovala na British American Drama Academy v Spojenom kráľovstve a na Neighborhood Playhouse v New Yorku. Počas štúdia v New Yorku pracovala ako modelka.

## Kariéra
Po ukončení štúdia herectva sa Rowanová objavila vo vedľajšej úlohe niekoľkých filmoch ako *The Gate* (1987), *Hook* (1991) či *Exkluzívna reportáž* (1992).

V roku 1993 získala herecké ocenenie Gemini za najlepší herecký výkon v hlavnej úlohe v televíznom filme *Úplné bezvetrie 2*.

Väčší priestor dostala vo filme *Candyman 2: Zbohom mäsu*, kde stvárnila hlavnú úlohu a zahrala si po boku hercov ako Tony Todd a Veronica Cartwright.

V rokoch 1995 až 1996 hrala v televíznom seriáli *Lonesome Dove: The Outlaw Years*. O rok neskôr si zahrala po boku Samuela L. Jacksona vo filme *187*.

V roku 2003 stvárnila postavu Kirsten Cohen v televíznom seriáli *[[O.C. California]]*. Rowanová získala za stvárnenie svojej postavy v roku 2006 ocenenie Prism Award. Televízny seriál skončil štvrtou sériou v roku 2007.

V roku 2011 stvárnila matku Emily Osment vo filme *Nepriatelia*, začo bola nominovaná na prestížne kanadské filmové ocenenie Canadian Screen Awards. O rok neskôr sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *Perception*, v ktorom účinkovala až do roku 2015.

Medzi jej zásluhy ako výkonnej producentky patria televízne filmy *She Drives Me Crazy* a *The Good Times Are Killing Me*.

Rowanová sa prihlásila ako herečka do neziskovej nadácie Young Storytellers Foundation.

## Súkromný život
Rowanová koncom júna 2007 oznámila svoje zasnúbenie s Davidom Thomsonom, 3. barónom Thomsonom z Fleet. Svoje zásnuby zrušili kvôli ich rozchodu. Krátko po ich rozchode Rowanová vo veku 42 rokov porodila ich dcéru.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Kanadské filmové herečky
Kategória:Kanadské televízne herečky
Kategória:Kanadské modelky
Kategória:Absolventi University of California, Los Angeles
Kategória:Osobnosti z Ottawy
Čakaň

**Čakaň** je potok v geomorfologickom celku Beskydské predhorie v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Prešov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Sekčov v povodí Torysy. Má dĺžku .
## Prameň
Pramení v  v geomorfologickom celku Beskydské predhorie v geomorfologickom podcelku Záhradnianska brázda v poľnohospodárskom extraviláne v poli Lieština v severovýchodnej časti územia obce Tulčík v okrese Prešov v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán obce Tulčík, pravým brehom obmýva úpätie poľa Liesky, ľavým brehom obmýva pole Čakaň, v  vteká do intravilánu obce Tulčík v okrese Prešov, v  podteká železničnú trať Prešov – Bardejov, neďaleko v  ústi do vodného toku Sekčov ako jeho ľavostranný prítok. Vodný tok Sekčov ďalej ústi do Torysy. Pramení, preteká a ústi na území obce Tulčík v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve poľa *Čakaň* v obci Tulčík, okolo ktorého potok tečie. Názov poľa bol bez zmeny prenesený na pomenovanie potoka v podobe jednoslovného hydronyma *Čakaň* ako súčasť skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Pôvod tohto názvu nie je celkom jasný. V názve poľa *Čakaň* sa reflektujú historické slová *čak, čaka* od *čakať* vo význame *skryté lovecké stanovište*. Možný je aj výklad názvu poľa *Čakaň* spojený s apelatívom *čakan*, ktorý ho spája s významom obsiahnutým v slovese *ťať, sekať, rúbať*, teda miesto *upravené, vzniknuté sekaním, rúbaním* a následne potok pretekajúci takým miestom, podobne ako pri slovese *črchliť*. Je potrebný ďalší výskum. Hydronymum Čakaň bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Čakaň je jedinečným názvom (marec 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov
Kategória:Tulčík
Berlin Manson

**Berlin Manson** je punková skupina, ktorú v roku 2020 založil Patrik Nagy a Adam Dragun. Svoje debutové EP *Život končí, keď máš trinásť* vydali v roku 2022 a debutový album *Poor But Sexy* v 2024. Na Radio Head Awards 2022 bolo duo ocenené za Objav roka a v 2024 vyhrali Album roka, Debut roka a Skladbu roka 2024.

## História
Skupina vznikla v roku 2020 počas prvého lockdownu pandémie COVID-19. Vtedy ešte pod názvom *Umelecké združenie Košická 37* zverejnili niekoľko skladieb na YouTube, prvá skladba *Sa Neboy* bola zverejnená 13. marca.

V decembri 2022 v Skalici v klube Orlovňa, mala skupina naplánované vystúpenie po skupine Slobodná Európa. Počas prípravy pred koncertom si skupina vyvesila na stôl s nástrojmi dúhovú vlajku na prejav podpory LGBTI+ komunite, po čom ich napadla skupina šiestich mužov, pričom spevákovi Adamovi Dragunovi zlomili sánku. Nominovaní boli na 15. ročníku Radio Head Awards v dvoch kategóriach, z ktorých získali Objav roka 2022.

V roku 2023 sa k dvojici pripojil tretí člen, hráč na bicie, Tomáš Tabiš. Ich singel z roku 2023 *Hotel Kyjev*, ktorý vydali s producentom FVLCRVM v experimentálnom vydavateľstve Weltschmerzen, vyhral na Radio Head Awards 2023 ocenenie skladba roka.

V apríli 2024 vydali svoj prvý album *Poor but sexy*, na ktorom spolupracovali s hosťami ako Katarzia, Edúv Syn, Fvck Kvlt, Temný Rudo, Dušan Vlk či Paris. Producent albumu je Matej Turcer, ktorý ho nahral, zmixoval aj zmastroval. V decembri 2024 vydali svoj druhý album, nesúci názov jedného zo singlov, *Polámeme svoje ID?*. Na 17. ročníku Radio_Head Awards boli nominovaní v štyroch kategóriach, z čoho až tri vyhrali. Album *Poor But Sexy* získal ocenenie Album roka 2024 a Debut roka 2024. Skladba *Nemám koho obdivovať* nahraná v spolupráci s Katarziou získala ocenenie Skladba roka 2024.

## Diskografia
* *Život končí keď máš trinásť* (2022) - EP
* *Poor But Sexy* (2024)
* *Polámeme svoje ID?* (2024)
* Alternative für Disneyland (2025)

## Referencie

Kategória:Synthpunkové hudobné skupiny
Kategória:Post-punkové hudobné skupiny
Kategória:Slovenské hudobné skupiny
Kategória:Hudobné skupiny z 2020
Kategória:Laureáti Radio Head Awards
Potôčik (prítok Večného potoka)

**Potôčik** je potok v geomorfologickom celku Čergov v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Bardejov. Je pravostranným prítokom vodného toku Večný potok v povodí Tople. Má dĺžku .
## Prameň
Pramení v  v geomorfologickom celku Čergov v zmiešanom lesnom extraviláne a poľnohospodárskom extraviláne východne od Ostrej hory so  v strede východnej časti územia obce Lenartov v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie východným smerom cez zmiešaný lesný extravilán a poľnohospodársky extravilán obce Lenartov, prudko mení smer na severovýchod, pravým brehom obmýva pole Dubina, mení smer na sever. V  priberá ľavostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva pasienok aj lúku Hora, pravým brehom obmýva vrch Ostrá hora s  (iný vrch Ostrá hora oproti tomu, ktorý leží pri prameni potoka), v  vteká do intravilánu obce Lenartov v okrese Bardejov. Preteká cez intravilán, v  ústi do vodného toku Večný potok ako jeho pravostranný prítok. Vodný tok Večný potok ďalej ústi do Tople. Pramení, preteká a ústi na území obce Lenartov v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Potôčik* má pôvod v charaktere pramennej časti toku s významom *relatívne malý potok s nízkym prietokom vody*. Apelatívum *potok* po rozšírení o deminutívny sufix *-ík/-ik* bolo proprializované v podobe jednoslovného hydronyma *Potôčik* ako súčasť skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Potôčik bolo štandardizované v roku 1992. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Potôčik nie je jedinečným názvom (marec 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Čergove
Kategória:Vodné toky v okrese Bardejov
Kategória:Lenartov
Afric Simone

**Afric Simone**, vlastným menom **Henrique Joaquim Simone** (* 10. október 1939, Inhambane, Mozambik) je mozambický spevák, skladateľ a zabávač. 

Začal vystupovať ako pouličný hudobník v Mapute, hlavnom meste Mozambiku, pod umeleckým menom *Kid Kid*. 

V rokoch 1965 až 1971 vydal Simon – pod umeleckým menom **Monsieur Afrique** – 5 singlov: *Black Dynamit* v roku 1965 na Ariole, *El Matador* (s „Mosquito“, prvý Simone vlastnoručne zložená pieseň na strane B) v roku 1969 na Teldec, *Washboard man* v roku 1970 na Polydor Records a *Ich bin der grösste Lacher* tiež v roku 1970 na Telefunken a *Feuer Feuer Feuer* v roku 1971 v Hansa Records.

Prvýkrát sa preslávil v roku 1972 v Južnej Amerike singlom *Barracuda* – vydaným pod umeleckým menom **Simon el Africano**. Simone sa presťahoval do Európy v roku 1973. V roku 1974 bol v Európe znovu vydaný singel *Barracuda* pod umeleckým menom **Afric Simone**. V roku 1974 v Paríži podpísal nahrávaciu zmluvu s francúzskym producentom a majiteľom nahrávacej spoločnosti Eddiem Barclayom.

V roku 1975 bol vydaný singel *Ramaya* na nahrávacej značke „Barclay discs“. Pieseň sa stala letným hitom a v mnohých krajinách západnej Európy sa dostala do Top 10, napríklad 2. miesto v Holandsku, 3. miesto v Belgicku a 5. miesto vo Švédsku.   

Neskôr v roku 1975 vyšla pieseň *Hafanana*, ktorú napísal Simone spolu s českým hudobníkom Stanislavom Regalom. Táto pieseň preslávila Afric Simone vo východnej Európe.

V júli 1977 predviedol *Hafanana* vo východnom Berlíne v Nemeckej demokratickej republike v televíznej show *Ein Kessel Buntes'.  V [[Sovietsky zväz|Sovietskom zväze]]  sa *Hafanana* stala soundtrackom k animovanej sérii [[No počkaj!]].

V roku [[1978]] vyšiel v Československu hudobný album *Afric Simone*. V roku [[1979]] účinkoval v televízii v [[Praha|Prahe]] s Helenou Vondráčkovou.

Slovenská hudobná skupina *Maduar* nahrala coververzie jeho piesní *Ramaya* a *Hafanana''. Afric Simone v roku 2021 podporil očkovaciu kampaň Ministerstva vnútra SR.

Simone stále aktívne vystupuje vo východnej Európe.

## Referencie


## Externé odkazy
* Afric Simone v talianskej televíznej show (Youtube)
* YouTube kanál Afric Simone
* Facebooková stránka Afric Simone

Kategória:Speváci
Kategória:Mozambické osobnosti
Pichliač sivý

**Pichliač sivý** () je trváca bylina z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa mierne oblasti Európy až po západnú Sibír a Irán.

## Opis
Pichliač sivý je trváca bylina vysoká 50 až 150 cm, s vretenovito zhrubnutým podzemkom a jednoduchou alebo málo rozkonárenou byľou. 

Dolné listy sú zbiehavé, prostredné zúženou bázou sediace a horné sediace. Všetky sú v obryse podlhovasto kopijovité. Čepele sú na líci sviežo zelené, na rube sivé a chlpaté.    

Purpurové kvety sú usporiadané v súkvetí, ktorým je rúrkokvetý úbor. Jednotlivé kvety v úbore sú obojpohlavné, rúrkovité, pravidelné, päťpočetné, dlhé 15 až 22 mm. Tyčiniek býva zvyčajne päť, s peľnicami zrastenými do rúrky okolo čnelky. Kalich je voľný, trváci, premenený na chocholec s perovitými štetinkami dlhými 15 až 17 mm, ktoré slúžia na rozširovanie semien vetrom. Semenník je spodný a plodom je nažka veľká 3 až 4 mm. Guľovitý zákrov s priemerom do 25 mm pozostáva z listeňov, z ktorých vonkajšie sú s odstávajúcim ostníkom dlhým do 1,5 mm. Úbory s priemerom 30 až 40 mm sú jednotlivé a na dlhých stopkách. 

## Rozšírenie
Areál rozšírenia pichliača sivého zahŕňa mierne oblasti od Francúzska cez strednú Európu až po západnú Sibír a Irán.

Na Slovensku je v teplejších oblastiach na celom území dosť hojný. V Slovenskom raji rastie hlavne na mokradiach.

## Ekológia
Pichliač sivý obsadzuje vhodné stanovištia od nížin do podhorského stupňa. Rastie na vlhkých lúkach, lesných mokradiach a pri prameniskách. Vyžaduje si vlhké, výživné, humózne a na minerálne látky bohaté pôdy. Kvitne od júla do októbra. 

## Galéria

Cirsium canum sl23.jpg |  Dospelý jedinec.
Cirsium canum sl2.jpg |  Byľ s listami a koncovými úbormi.
Cirsium canum0.jpg |  Nerozkvitnuté úbory.
Cirsium canum sl14.jpg |  Zákrov s nerozkvitnutým úborom v mierke.
Cirsium canum roots.JPG |  Zhrubnutý podzemok.
Cirsium canum sl17.jpg |  Nažky v mierke.
Cirsium canum sl19.jpg |  Perovitá štruktúra chocholca.
Cirsium canum 2018-07-08 3839.jpg | Úbor so zrelými nažkami.


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Flóra na Slovensku
sivý
Kategória:Medonosné rastliny
Kategória:Rastliny s purpurovými kvetmi
PCC

**PCC** môže byť:

* typ električky, pozri PCC (električka)
* Pearsonov korelačný koeficient
* v chémii a biochémii:
** chlórochróman pyridínia
** propionyl-CoA karboxyláza
Cisárska štôlňa (Špania Dolina)

**Cisárska štôlňa** je jednou z najstarších štôlní v baníckom revíre Španej Doliny v Banskobystrickom kraji na Slovensku.

## História
Podľa archeologických nálezov prehistorických nástrojov existujú dôkazy, že v oblasti Španej Doliny sa medená ruda ťažila už v období neolitu a neskôr aj v dobe bronzovej. Prvý písomný doklad existencie obce Špania Dolina pochádza z roku 1263. O najväčší rozkvet ťažby sa zaslúžil podnikateľ Ján III. Turzo, ktorý spoločne s augsburským bankárom Jakubom Fuggerom v roku 1494 založil ťažobnú Turzovsko-fuggerovskú spoločnosť. Ján Turzo tu zaviedol novú benátsku technológiu oddeľovania čistej medi od striebra. S týmto rozvojom súviselo budovanie vodovodu a nových štôlní. Najstaršia bola štôlňa Ferdinand, ktorá v roku 1496 dosahovala hĺbku 250 metrov a odvodňovala celý revír. Pozostatky tejto štôlne sú priamo na námestí, nad ňou sa nachádza odval z bývalej štôlne Maximilián. Medzi 15. až 17. storočím sa meď zo Španej Doliny vyvážala do celého sveta, po čom postupne nastala stagnácia až úplne zavretie baní.

### Cisárska návšteva
vľavo|náhľad|169x169bod|Pamätná doska k 250. výročiu cisárskej návštevy štôlne
Cisárska štôlňa bývala jednou z hlavných vstupných štôlní v revíre Španej doliny. Vstup do štôlne sa nachádza v centre obce neďaleko klopačky. Pred nástupom do práce sa pred ňou zhromažďovali baníci na spoločnú modlitbu. Štôlňa je dlhá 960 metrov a je prepojená s katastrom obce Staré Hory. V júli roku 1764 ju navštívili synovia Márie Terézie, korunný princ Jozef, ktorý sa neskôr stal cisárom a jeho mladší brat a nástupca Leopold, spoločne s Tešínskym vojvodom Albertom Saským. V sprievode miestnych baníkov prešli celú Dennú štôlňu až do osady Richtárová. Princ Leopold si z návštevy spísal denník, v ktorom detailne zachytáva baníctvo na strednom Slovensku. Na 250. výročie od cisárskej návštevy sa konali oslavy v Banskej Bystrici aj Španej Doline a odhalená bola pamätná tabuľa.

### Starostlivosť o pamiatky
Od roku 2003 pôsobí v Španej Doline občianske združenie *Banícke bratstvo*, ktorého cieľom je ako uchovanie nehmotného kultúrneho dedičstva a banských tradícií v Starohorskom regióne, tak aj starostlivosť o nehnuteľné historické pamiatky v oblasti Španej Doliny. V roku 2011 boli Ministerstvom kultúry Slovenskej republiky zapísané na zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska.

Medzi nehnuteľné pamiatky, o ktoré sa starajú členovia spomínaného baníckeho bratstva, patrí okrem štôlní, baníckych náučných chodníkov a ďalších objektov aj Cisárska štôlňa, v ktorej bola zriadená expozícia, vhodná pre návštevy rodín s deťmi. Členovia spolku tiež v obci založili banícke a mineralogické múzeum, nazývané *Naše múzeum medi*, ktorého expozície každoročne dopĺňajú o nové prírastky.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Turistické zaujímavosti v Španej Doline

Kategória:Štôlne na Slovensku
Kategória:Špania Dolina
Nanosprejová desorpčná ionizácia elektrosprejom

náhľad|Typické usporiadanie nanosprejovej desorpčnej ionizačnej elektrosprejovej sondy.
**Nanosprejová desorpčná ionizácia elektrosprejom** (**nano-DESI**) je technika ionizácie pri tlaku rovnakom ako okolie používaná v hmotnostnej spektrometrii (MS) na chemickú analýzu organických molekúl. Pri tejto technike sú analyty desorbované do tzv. kvapalného mostíka vytvoreného medzi dvoma kapilárami a povrchom vzorky. Na rozdiel od desorpčnej ionizácie elektrosprejom (DESI), z ktorej je odvodená nano-DESI, nano-DESI využíva sekundárnu kapiláru, ktorá zlepšuje účinnosť vzorkovania.

## Princíp fungovania
Typická nano-DESI sonda sa skladá z dvoch kapilár z taveného oxidu kremičitého (kremeňa) – **primárnej kapiláry**, ktorá dodáva rozpúšťadlo a udržiava kvapalný mostík; a **sekundárnej kapiláry**, ktorá dopravuje rozpustený analyt do hmotnostného spektrometra. Vysoké napätie (niekoľko kV) je aplikované medzi vstupom hmotnostného spektrometra a primárnou kapilárou, čím sa vytvorí samonasávací nanosprej. Kvapalný mostík je udržiavaný kontinuálnym prietokom rozpúšťadla. Kontaktnú plochu medzi mostíkom rozpúšťadla a povrchom vzorky je možné regulovať zmenou rýchlosti prietoku rozpúšťadla, zmenou priemeru použitých kapilár a zmenou vzdialenosti medzi vzorkou a nano-DESI sondou. Týmto spôsobom je možné zlepšiť priestorové rozlíšenie v aplikáciách zobrazovacej hmotnostnej spektrometrie s typickým rozlíšením v rozmedzí 100–150 μm.

## Aplikácie
Nano-DESI bola využitá na lokalizovanú analýzu komplexných molekúl a zobrazovanie tkanivových rezov, mikrobiálnych spoločenstiev a vzoriek prostredia.

## Referencie

Kategória:Priestorová analýza
Kategória:Hmotnostná spektrometria
Minčol (vrch v Bukovských vrchoch)

**Minčol** () je vrch v Bukovských vrchoch, krajinnom celku Polonín. Leží nad obcou Runina, približne  východne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Bukovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Bukovce. Masív leží v Prešovskom kraji, v okrese Snina a zasahuje na katastrálne územie obcí Zboj a Runina. Najbližším sídlom je západne situovaná Runina, juhozápadne sa nachádza Topoľa, južne Ruský Potok, Uličské Krivé a Ulič a juhovýchodne Zboj a Nová Sedlica. Masív je súčasťou Národného parku Poloniny.

## Opis
Minčol leží v hrebeni, vedúcom južným smerom na Vyšnú Brackaňu () z Ďurkovca v hlavnom hrebeni na slovensko-poľskej hranici. Severne sa nachádza Čelo (), Jarabá skala (), Ďurkovec (), Pľaša () a Kruhliak (), západne Rypy (), Saganovec (), Kučalata (), Hajdošík () a Bukovec (), južne Stolová (), Veľký Bukovec (), Veža (), Kýčera (), Vyšna Brackaňa (), Prípor (), Stinská () a Sušice () a východne Packova Kýčera (), Príkry (), Kremenec (), Kamenná lúka (), Čierťaž () a Borsukov vrch (). Územie je súčasťou povodia rieky Uh, kde vodu zo západných svahov odvádza Ulička a z východných Zbojský potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Bukovských vrchov, ojedinele aj Vihorlatské vrchy, poľské Bieščady a ukrajinské Karpaty.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z blízkej obce Runina.

## Referencie

## Pozri aj
* Bukovské vrchy
* Bukovce (geomorfologický podcelok)
* Národný park Poloniny
* Zoznam vrcholov v Bukovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Bukovských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Snina
Kategória:Zboj
Kategória:Runina
Pichliač rôznolistý

**Pichliač rôznolistý** () je trváca bylina z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa Grónsko a oblasti od Európy po Kaukaz a Sibír.

## Opis
Pichliač rôznolistý je trváca bylina s plazivým a výhonkatým podzemkom, vysoká 50 až 150 cm. Byľ je priama, jednoduchá alebo len chudobne rozkonárená, dole husto listnatá, hore takmer bezlistá.

Prízemné listy sú v obryse podlhovasto vajcovité, väčšinou nedelené, zúžené do listovej stopky. Byľové listy sú kopijovité, nedelené alebo perovito strihané so srdcovitou bázou objímavé. Diely sú úzko trojuholníkovité, celistvookrajové alebo zubaté, jemne do 2 mm ostníkaté. Na líci sú lysé, na rube bielo plstnaté.

Červenofialové, zriedka biele kvety kvety sú usporiadané v súkvetí, ktorým je rúrkokvetý úbor. 
Jednotlivé kvety v úbore sú obojpohlavné, rúrkovité, pravidelné, päťpočetné, dlhé 25 až 30 mm. Tyčiniek býva zvyčajne päť, s peľnicami zrastenými do rúrky okolo čnelky. Kalich je voľný, trváci, premenený na chocholec s perovitými štetinkami, dlhý 20 až 25 mm, slúžiaci na rozširovanie semien vetrom. Semenník je spodný a plodom je nažka veľká 4 až 5 mm. Zákrov je široko vajcovitý, listene sú priame s mäkkými ostníkmi do 1 mm. Úbory s priemerom 35 až 50 mm sú na dlhých stopkách jednotlivé, zriedkavejšie v skupinkách po dva až tri.

## Rozšírenie
Areál rozšírenia pichliača rôznolistého zahŕňa Grónsko a oblasti od Európy po Kaukaz a Sibír. Zavlečený je na Islande.

Na Slovensku sa vyskytuje v hornatých oblastiach na celom území roztratene.

## Ekológia
Pichliač rôznolistý obsadzuje vlhké stanovištia až do subalpínskeho stupeňa. Rastie na vlhkých lúkach, rašeliniskách a  chudobných pasienkoch. Obľubuje vlhké, výživné, zásadité, humózne, hlinitopiesočnaté pôdy. Kvitne od júna do augusta.

## Galéria

Cirsium heterophyllum sl20.jpg | Rúrkokvetý úbor so zákrovom.
Cirsium heterophyllum sl26.jpg | Rez úborom.
Cirsium heterophyllum sl28.jpg | Detail nažky v mierke.
Cirsium heterophyllum leaf (08).jpg | Olistená byľ.
Cirsium heterophyllum leaf (05).jpg | Spodné listy.
Cirsium heterophyllum sl16.jpg | Byľové listy.
Cirsium heterophyllum sl19.jpg | Bielo plstnatá strana listu (na rube).
Bombus pascuorum - Bombus bohemicus - Cirsium heterophyllum - Keila.jpg | Ako medonosná rastlina.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Flóra na Slovensku
rôznolistý
Kategória:Medonosné rastliny
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Kategória:Rastliny s červenými kvetmi
Kategória:Rastliny s fialovými kvetmi
Kategória:Flóra v Grónsku
Kronehit

**Kronehit** (štylizované ako **kronehit**) je rakúska súkromná rozhlasová stanica.

Vysielať začala vo Viedni a Dolnom Rakúsku 28. júna 2001 a od roku 2004 je dostupná v celom Rakúsku a tiež v Bratislavskom kraji (105.8 MHz), aj keď stanica má dosah skoro po celom Trnavskom kraji, postupne sa signál ale vytráca a posledná zrozumiteľná lokalita, kde je rádio ešte relatívne dobre počuť je okolie Piešťan. Stanica patrí do združenia Mediaprint, ktoré zahŕňa okrem iného napr. médiá *[[Kronen Zeitung]]* a *[[Kurier (denník)|Kurier]]*. Program ponúka zmes elektro, popovej a tanečnej hudby a rôzne hudobné žánre s vybranými špeciálnymi reláciami.

Stanicu možno prijímať prostredníctvom VKV, ako aj digitálnu rozhlasovú stanicu prostredníctvom internetu. Vysielač sa nachádza na Favoritner Gewerbering v desiatom viedenskom obvode.

## Referencie

## Zdroj
* 

Kategória:Rakúske rozhlasové stanice
Kategória:Vzniklo v 2001
Radio România Actualități

**Radio România Actualități** [čítaj: Radio Romenja Aktualitets] je prvým rozhlasovým kanálom v Rumunsku, čo sa týka pokrytia, počtu poslucháčov a časovej osi (je to prvé rádio, ktoré tu vysielalo). Je vo vlastníctve spoločnosti Societatea Română de Radiodifuziune.

Podľa výsledkov prieskumu z roku 2013 malo Radio Romania Actualități najväčší počet poslucháčov na mestskej úrovni a je tiež najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou v Bukurešti. Podľa druhej vlny sčítania v roku 2023 je Radio Romania Actualități na 3. mieste v počúvanosti rádií v Rumunsku s 1,7 miliónmi poslucháčov na celoštátnej úrovni, za Rádiom ZU a Kiss FM. Na mestskej úrovni je Radio Romania Actualități na 4. mieste s viac ako 1 miliónom poslucháčov za Europa FM, Radio ZU a Kiss FM. A v Bukurešti je Radio Romania Actualități na 2. mieste so 170 000 poslucháčmi za Rádiom ZU.

## Galéria

Súbor:Radio România Actualități FM coverage.png|Pokrytie v pásme VKV
Súbor:Radio România Actualități AM coverage.png|Pokrytie na stredných vlnách frekvenciou (1179 kHz)


## Referencie

## Zdroj

Kategória:Rumunské rozhlasové stanice
Kategória:Vzniklo v 1928
Príkry (vrch v Bukovských vrchoch)

**Príkry** () je vrch v Bukovských vrchoch, krajinnom celku Polonín. Leží nad obcou Nová Sedlica, približne  severovýchodne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Bukovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Bukovce. Masív leží v Prešovskom kraji, v okrese Snina a na katastrálnom území obce Nová Sedlica. Najbližším sídlom je južne situovaná Nová Sedlica, juhozápadne sa nachádza Zboj a Ruský Potok, západne Runina, severne Wetlina a Brzegi Górne a juhovýchodne Stužica. Masív je súčasťou Národného parku Poloniny a jeho severovýchodná časť patrí do národnej prírodnej rezervácie Stužica.

## Opis
Príkry leží v hrebeni, vedúcom z Čierťaže () v hlavnom hrebeni na slovensko-poľskej hranici juhovýchodným smerom na Packovu Kýčeru (). Severne sa nachádza Kamenná lúka (), Hrúbky () a Čierťaž (), západne Borsukov vrch (), Čelo (), Jarabá skala (), Ďurkovec (), Kýčera (), Minčol (), Veľký Bukovec () a Kýčera (), južne Vyšna Brackaňa (), Prípor (), Stinská (), Sušice () a Stinka () a východne Packova Kýčera (), Temný vŕšok (), Kalnica (), Kremenec () a Wielka Rawka (). Územie je súčasťou povodia rieky Uh, kde vodu zo západných a južných svahov odvádza Zbojský potok a zo severovýchodných častí Stužická rieka. Na vrchole stojí telekomunikačný stožiar, no nevedie sem značená turistická trasa.  

### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Bukovských vrchov a Vihorlatské vrchy, ojedinele aj poľské Bieščady a ukrajinské Karpaty.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z obce Nová Sedlica. Západne vedie  zeleno značený chodník z Novej Sedlice na Čierťaž ().

## Referencie

## Pozri aj
* Bukovské vrchy
* Bukovce (geomorfologický podcelok)
* Národný park Poloniny
* Stužica
* Zoznam vrcholov v Bukovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Bukovských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Snina
Kategória:Nová Sedlica
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024 – IV. divízia

**[[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024]] – [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji – IV. divízia|IV. divízia]]** bol hokejový turnaj piatej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Vo IV. divízii hrali štyri mužstvá v jednej skupine. Turnaj sa hral v Kuvajte, hlavnom meste Kuvajtu, od 16. do 19. apríla 2024.

V zápase Mongolsko – Kuvajt dostalo 13 hráčov trest 5 min. + do konca zápasu.

## Účastníci

## Konečné poradie

|}

## Zápasy
*Všetky časy sú miestne ([[Arabský štandardný čas]] – [[UTC+3]]).*

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024
Kategória:Ľadový hokej v 2024
Kategória:Športové podujatia v Kuvajte
Kategória:2024 v Ázii
Brôdok (prítok Hrabovca)

**Brôdok** je potok v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Bardejov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Hrabovec v povodí Sekčova. Má dĺžku .
## Prameň
Pramení v  v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v poľnohospodárskom extraviláne v poli Tŕňová v severozápadnej časti územia obce Kobyly severozápadne od intravilánu obce v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie severovýchodovýchodným smerom cez poľnohospodársky extravilán obce Kobyly, ľavým brehom obmýva les a pole Lipník, prudko mení smer na juhovýchodojuh, preteká cez les aj pole Dúbrava. V  priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci zo sadu Dlhá, v  pri športovom štadióne priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z úpätia vrchu Janovská hora so . V  priteká na obecnú hranicu medzi obcou Kobyly a obcou Janovce a bez zmeny smeru tečie po obecnej hranici až do svojho ústia, ľavým brehom obmýva pole Dielec, pravým brehom obmýva pole Dubiny, v  ústi do vodného toku Hrabovec ako jeho ľavostranný prítok. Vodný tok Hrabovec ďalej ústi do Sekčova. Pramení a preteká v hornej a strednej časti toku na území obce Kobyly a v dolnej časti toku preteká a ústi na obecnej hranici medzi obcou Kobyly a obcou Janovce v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Brôdok* má pôvod vo vlastnosti časti toku s významom *potok s charakteristickým výskytom plytkého miesta cez vodný tok vhodného na prechod, čiže brodu*. Apelatívum *brod* po rozšírení o deminutívny sufix *-ok* bolo proprializované v podobe jednoslovného hydronyma *Brôdok* ako súčasť skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Brôdok bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Brôdok nie je jedinečným názvom (marec 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vodné toky v okrese Bardejov
Kobyly
Kategória:Janovce
Divadlo Petra Mankoveckého

**Divadlo Petra Mankoveckého** (DPM) je slovenské nezávislé divadlo sídliace v Bratislave založené v roku 2015 absolventami katedry herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Je pomenované po hercovi Petrovi Mankoveckom, ktorý bol na VŠMU pedagógom hereckého ročníka, ktorý divadlo založil. 

V minulosti divadlo často menilo priestory, kde sídlilo (Pionierska ulica, Karpatská ulica...). Aktuálne sídli na Kamennom námestí v Bratislave a je spojené s klubom *Bohéma.*

## Členovia divadla
**Riaditeľ:** Šimon Ferstl

**Umelecký šéf:** Marián Amsler

**Herecký súbor:** Lenka Libjaková, Tomáš Pokorný, Kristína Svarinská, Šimon Ferstl, Jakub Jablonský, Katarína Gurová, Katarína Andrejcová, Edita Borsová, Michaela Fech

## Zoznam inscenácií

## Referencie

Kategória:Divadlá na Slovensku
Kategória:Divadlá v Bratislave
Stolová (vrch v Bukovských vrchoch)

**Stolová** () je vrch v Bukovských vrchoch, krajinnom celku Polonín. Leží nad obcou Ruský Potok, približne  východne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Bukovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Bukovce. Masív leží v Prešovskom kraji, v okrese Snina a zasahuje na katastrálne územie obcí Topoľa a Ruský Potok. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaný Ruský Potok, západne sa nachádza Topoľa a severne Runina, východne leží Nová Sedlica a Zboj a južným smerom tiež Uličské Krivé a Kolbasov. Masív je súčasťou Národného parku Poloniny.

## Opis
Stolová leží v hrebeni Malý Bukovec, ktorý vybieha západným smerom z masívu Veľkého Bukovca (). Ten je súčasťou hrebeňa Veľký Bukovec, ktorý vedie z Ďurkovca v hlavnom hrebeni na slovensko-poľskej hranici južným smerom na Vyšnú Brackaňu (). Západným smerom pokračuje Malý Bukovec na vrch Bukovec (), týmto smerom leží aj Kučalata (), Hajdošík (), Jabloňov (), Grúň () a Nastaz (), južne sa nachádza Dielnica (), Kolodník (), Veža () a Prípor (), východne Vyšna Brackaňa (), Kýčera (), Stinská (), Sušice (), Veľký Bukovec (), Príkry (), Kremenec () a Čierťaž () a severne Minčol (), Čelo (), Jarabá skala (), Ďurkovec (), Pľaša (), Kurníkov Beskyd (), Kruhliak () a Saganovec (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu odvádza riečka Ulička a jej prítoky Dankov potok z juhozápadných a Ruský potok z východných svahov. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Bukovských vrchov a Vihorlatské vrchy, ojedinele tiež Slanské vrchy, poľské Bieščady a ukrajinské Karpaty.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z blízkych obcí Topoľa, Runina a Ruský Potok.

## Referencie

## Pozri aj
* Bukovské vrchy
* Bukovce (geomorfologický podcelok)
* Národný park Poloniny
* Zoznam vrcholov v Bukovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Bukovských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Snina
Kategória:Topoľa (okres Snina)
Kategória:Ruský Potok
CASIC WJ-700

**WJ-700** je čínske bezposádkové lietadlo s dlhou letovou vytrvalosťou operujúce v stredných a veľkých výškach. Dokáže vykonávať širokú škálu úloh, vrátane prieskumných misií alebo presných úderov na pozemné ciele. 

## Vznik a vývoj
WJ-700 vyvinula China Aerospace Science and Industry Corporation (CASIC). K prvému verejnému predstaveniu dronu došlo v roku 2018 na leteckej show v Ču-chaj. Dňa 11. januára 2021 absolvoval dron svoj prvý let. V septembri 2022 objednalo Alžírsko štyri lietadlá WJ-700 v celkovej hodnote 145 miliónov dolárov. Dodávka týchto strojov sa uskutočnila začiatkom roku 2024.

## Konštrukcia
WJ-700 má maximálnu vzletovú hmotnosť 3 500 kg a nosnosť presahujúcu 800 kg. Pod krídlami má štyri závesníky, na ktorých môže niesť protiradiačné strely CM-102, protilodné strely C-701 a C-705KD, ako aj ďalšiu muníciu typu vzduch-zem. Dron letí cestovnou rýchlosťou 600 km/h a maximálna výška jeho letu je 15 000 metrov. Letová vytrvalosť WJ-700 je 20 hodín.

## Používatelia
*  Alžírsko - 4 lietadlá.

## Referencie

Kategória:Bezpilotné vojenské lietadlá
Kategória:Čínske vojenské lietadlá
Turistická značkovaná trasa číslo 8163

**Turistická značkovaná trasa číslo 8163** známa aj ako **Chodník Viktora Beniaka** je krátka žltá trasa v Myjavskej pahorkatine, spájajúca mestskú časť Senice Kunov s Podbrančom.  Dĺžka trasy je 5,6 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
 __NOTOC__
## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Myjavskej pahorkatine

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8163
8163