Karneval zvierat

**Karneval zvierat (''Le Carnaval des Animaux'')** je dielo francúzskeho skladateľa Camille Saint-Saënsa.

Skladbu je možno považovať za suitu, hoci skladateľ ju vtipne otituloval ako "veľkú zoologickú fantáziu". Dielo bolo zložené vo februári 1886 počas Saint-Saënsovej dovolenky v Rakúsku. Humorne ladené dielo malo na premiére v roku 1887 úspech, skladateľ sa však obával, aby mu neprinieslo povesť skladateľa ľahšej múzy. Chcel si udržať reputáciu vážneho skladateľa, ktorý skladá hlbokú hudbu, a preto doživotne zakázal hrať Karneval zvierat, s výnimkou *Labute*. Po skladateľovej smrti bolo ale dielo vydané a stalo sa jeho najpopulárnejším. Skladba je akýsi odľahčený a duchaplný hudobný cyklus, ktorý využíva viaceré humorné prvky. Ide predovšetkým o parodované citácie melódií iných skladateľov. Napriek tomu, že charakterovo ide o ľahšie dielo, oba klavírne party sú mimoriadne náročné.

Dielo je určené pre dva klavíry a komorné hudobné teleso. Zvonkohra (prípadne čelesta) v skladbe nahradila dnes už veľmi vzácnu sklenenú harmoniku, ktorá sa vyskytovala v skladateľom požadovanom obsadení. Ide tiež o jedno z prvých diel klasickej hudby, v ktorom je využitý xylofón. Dielo sa však dnes často hráva i v úprave pre dva klavíry a veľký orchester.

Cyklus začína tremolom oboch klavírov, do ktorého vstupujú sláčikové nástroje. Melódiu ukončia klavíry rýchlym behom po klávesnici v protichodnom smere. Nasleduje sláčiková pochodová téma, ktorú doprevádzajú klavíry. V druhej časti, *Sliepky a kohúti* počujeme oba klavíry, kontrabas a občasné klarinetové sóla. *Antilopy (rýchle zvieratá)*, alebo tiež *Divoké somáre (rýchle zvieratá)* vykresľujú klavíry rýchlym preháňaním sa po klávesnici. Ide o somáre ázijské ktoré sú známe svojou schopnosťou behať veľkou rýchlosťou. Časť *Korytnačky* je založená na drastickom spomalení melódie slávneho kankánu z Offenbachovej operety *Orfeus v podsvetí* v podaní jedného klavíra a sláčikov. Pri zhudobnení *Slona* zasa skladateľ využil Tanec sýlf od Hectora Berlioza. Je tu počuť klavír hrajúci triolovu melódiu a ťažkopádny kontrabas. V časti *Klokany* napodobujú klavíry tieto zvieratá pomocou povabných kvínt. *Akvárium* je jednou z najlepších častí celej skladby. Sláčiky, klavíry, flauta s pomocou glissánd zvonkohry (prípadne čelesty) vďaka skvelej inštrumentácií navodzujú dojem mágie a tajomna. Časť *Bytosť s dlhými ušami* je opäť parodická a zámerne nie je skladateľom nazvaná osol. Koho dvoje husle v tejto najmenej melodickej časti skladby parodujú, však známe nie je. Nasleduje časť *Kukučka v hlbokom lese*, kde známeho vtáka napodobňuje klarinet na pozadí oboch klavírov. Skladateľ ostal pri vtáčej téme aj v nasledujúcej *Voliére*, kde vtáči spev imituje flauta, klavír a sláčiky. V diele dostali *Klaviristi* možnosť precvičiť si stupnice, podobným spôsobom ako poslucháči konzervatória. Ide o ďalší z humorných prvkov. Nasledujú *Skameneliny*, kde Saint-Saëns využíva svoju vlastnú melódiu zo symfonickej básne *Tanec kostlivcov (Danse macabre*). Potom už prichádza najslávnejšia melódia celej skladby&nbsp;–&nbsp;lyrická *Labuť* v podaní violončela a sprievodu dvoch klavírov sa svojím charakterom vymyká z celej skladby. Melodická linka je tu majstrovsky vystavaná a *Labuť* sa stala repertoárovou skladbou každého violončelistu. Vo *Finále* sa v plnej sile predvedie celý súbor&nbsp;–&nbsp;sú tu zreprízované fragmenty tém všetkých častí cyklu. Táto energická veta efektne uzatvára celú skladbu.

Karneval zvierat sa stal skladbou často hravanou na koncertoch vážnej hudby určených pre deti, a výbornou pomôckou pre učiteľov snažiacich sa deťom spopularizovať a priblížiť klasickú hudbu. Je to však vďačná skladba i pre dospelých poslucháčov. Niektoré časti skladby, najmä *Labuť*, *Akvárium* a *Finále* sa často objavujú na filmových soundtrackoch.

## Zvukové ukážky

## Referencie

Kategória:Camille Saint-Saëns
Kategória:Diela komornej hudby