open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Justičný palác (Bordeaux)

náhľad|Pohľad na objekt súdnej sály (prístavba)
**Justičný palác** () je budova Najvyššieho súdu v Bordeaux (), ktorá bola postavená v rokoch 1839 až 1846 architektom Joseph-Adolphe Thiacom. Od roku 1979 je chránenou budovou (monument historique). K budove v rokoch 1992-1998 pribudla prístavba, ktorej autorom bola architektonická kancelária Richard Rogers Partnership. Prístavba reprezentuje modernú architektúru mesta Bordeaux a stala sa miestom návštevy turistov.

## Prístavba
Architektonická kacelária Richarda Rogersa vyhrala zakázku na projekt prístavby budovy súdneho dvora v Bordeaux v roku 1992. Jednou z podmienok zadávateľa bolo vytvoriť koncept, ktorý svojou otvorenosťou a prístupom k verejnosti bude demonštrovať transparentnosť francúzskeho súdnictva a zmení pohľad na túto inštitúciu, ale zároveň striktne oddelí prevádzku administratívnej budovy sudcov a verejných priestorov. Kľúčová bola taktiež integrácia budovy do prostredia historickej časti mesta. Lord Richard Rogers bol veľmi dlho vnímaný ako zástanca high-tech materiálov ako sklo, hliník a oceľ. Drevenou konštrukciou a obložením súdnych sál prelomil túto bariéru a demonštroval ekologický prístup high-tech riešení v architektúre konca 20. storočia. 

### Dizajn
Verejný vstup do budovy je cez schodisko umiestnené v rohu, ktoré preklenutím vodnej plochy sprístupňuje jadro budovy, tzv. „Salle des Pas Perdus“. V tejto vstupnej hale prebiehajú stretnutia právnikov, klientov a verejnosti. Sedem súdnych sál, obložených cédrovým drevom vyrastá na stĺpoch s travertínovou pätkou. Chránené sú sklenenou membránou a medenou zvlnenou strechou. S kanceláriami sú prepojené mostíkmi ponad átrium. Toto riešenie zabezpečuje nerušené cesty pre verejnosť aj úradníkov. Materialitou a formou budova veľmi dobre zapadá do citlivého prostredia v ktorom je ummiestnená. Tvarmi súdnych siení reflektuje nielen stredovekú architektúru v jej tesnej blízkosti ale aj vinohradnícku tradíciu regiónu.

Objemy sál sú tienené strechou a systémom slnolamov na západnej fasáde regulujúcim tepelné zisky. Tvar fľaše umožňuje prístup denného svetla cez strešné svetlíky, vytvára komínový efekt pre prirodzenú ventiláciu priestorov a má vynikajúce akustické vlastnosti. Sály obklopuje sklený box so systémom slnolamov a ventiláciou v streche, ktorý im takto vytvára chránenú atmosféru a optimalizuje tepelnú bilanciu budovy v zimnom aj letnom období. Aj kombinácia rôznych materiálov ako preglejka, drevo a hliník spolu s tvarom znížili energetickú náročnosť budovy.  

## Referencie

## Externé odkazy
* Archiweb.cz ; článok o budove s galériou fotografií a skíc 
* Law Court Bordeaux; oficiálna stránka Richard Rogers Partnership, Budova súdu v Bordeaux s galériou fotografií a škíc 
* Bordeaux: budovy súdov, história súdnictva a jeho budov v Bordeaux 

Kategória:Richard Rogers
Kategória:Stavby v Bordeaux
Kategória:Neoklasicistické stavby vo Francúzsku
Kategória:Súdy vo Francúzsku
Kategória:Historické pamiatky vo Francúzsku
Kategória:Paláce vo Francúzsku
Slovenské telekomunikácie extraliga 2002/2003

**Slovenské telekomunikácie extraliga 2002/2003** bola desiatou sezónou hokejovej extraligy. Víťazom sa stalo družstvo HC Slovan Bratislava, ktoré porazilo vo finále družstvo HC Košice 4:0 na zápasy v sérii hranej na 4. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo HK Spišská Nová Ves, ktorú nahradilo v nasledujúcej sezóne družstvo HKM Nitra

## Základná časť

## Play-off
### Pavúk

### Štvrťfinále

* **[[HC Slovan Bratislava]]** - HK ŠKP Žilina 4:0  (**6 : 1**, **8 : 4**, 5:3, 4:2)
* **[[HKm Zvolen]]** - HK ŠKP PS Poprad  4:0 (**4 : 0**, **6 : 1**, 5:2, 5:2)
* **[[HC Košice]]** – MHC Martin  4:0  (**4 : 2**, **4 : 1**, 4:2, 3:1)
* **[[Dukla Trenčín]]** - HK 36 Skalica  4:3  (**4 : 0**, **4 : 5**, 0:4, 1:2, **4 : 3 PP**, 2:1, **6 : 2)

=== Semifinále ===

* **HC Slovan Bratislava** - [[Dukla Trenčín]]  4:1  (**6 : 1**, **4 : 2**, 2:1, 2:3PP, **4 : 3**)
* [[HKm Zvolen]] - **HC Košice**  1:4  (**3 : 2 PP**, **1 : 2**, 1:3, 1:3, **2 : 3PP**)

=== Finále ===

* **HC Slovan Bratislava** - [[HC Košice]] 4:0  (**2 : 1 PP**, **3 : 0**, 4:3 PP, 4:1)


== Majster Slovenska 2002/2003 - [[HC Slovan Bratislava]] ==
* **Brankári:** [[Pavol Rybár]], [[Jozef Ondrejka (hokejista)|Jozef Ondrejka]] 
* **Obrancovia:** [[Tomáš Bukovinský]], [[Daniel Hančák]], [[Miroslav Javín]], [[Rudolf Jendek]], [[Ján Kobezda]], [[Marek Kolba]], [[Petr Pavlas]], [[Daniel Seman]], [[Michal Sersen]], [[Marián Smerčiak]], [[Michal Šafařík]], [[Vladimír Vlk]]
* **Útočníci:** [[Dušan Benda]], [[Karol Biermann]], [[Zdeno Cíger]], [[Ivan Dornič (1985)|Ivan Dornič ml.]], [[Branislav Fábry]], [[Juraj Halaj]], [[Michal Hudec]], [[Ľubomír Hurtaj]], [[Peter Junas]], [[Richard Kapuš]], [[Michal Kokavec]], [[Martin Kuľha]], [[Miroslav Lažo]], [[Ján Lipiansky]], [[Michal Macho]], [[Daniel Mračka]], [[Jozef Mrena]], [[Slavomír Pavličko]], [[Igor Rataj]], [[René Školiak]]  
* **Tréneri:''' Július Šupler, Miroslav Miklošovič, Marcel Sakáč, Ivan Dornič st.

Kategória:Sezóny slovenskej hokejovej ligy
Kategória:Ľadový hokej v 2002
Kategória:Ľadový hokej v 2003
Cirkevná spojená škola (Poprad, Dlhé hony 3522/2)

**Spojená škola sv. Jána Pavla II.** (do 1. septembra 2018 *Cirkevná spojená škola*) je cirkevná škola na ulici Dlhé hony v Poprade na Slovensku. Zriaďovateľom školy je Rímskokatolícka cirkev Biskupstvo Spišské Podhradie

## Vznik školy
Cirkevná spojená škola v Poprade vznikla v roku 2004 zlúčením troch organizačných zložiek:
*Základná škola Štefana Mnoheľa, ktorá bola založená v roku 1991
*Základná umelecká škola Janka Silana, ktorá bola založená v roku 1993
*Cirkevné gymnázium Pavla Ušáka Olivu, založeného v roku 2002

Od 1. septembra 2018 škola zmenila meno na Spojená škola sv. Jána Pavla II. s tromi zložkami:
*Základná škola sv. Jána Pavla II.
*Gymnázium sv. Jána Pavla II.
*Základná umelecká škola sv. Jána Pavla II.

## Osobnosti, mená ktorých sú spojené s školou
*Štefan Mnoheľ
*Janko Silan
*Pavol Ušák-Oliva

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna webová stránka školy
* Diecézny školský úrad

Kategória:Školy v Poprade
Kategória:Gymnáziá v Poprade
Kategória:Základné školy na Slovensku
Kategória:Základné umelecké školy na Slovensku
Kategória:Organizácie založené v 2004
Radlická (stanica pražského metra)

**Radlická** je stanica metra v Prahe na linke B. Nachádza sa v rovnomennej štvrti. Bola otvorená 26. októbra 1988 na počesť 70. výročia založenia ČSR. Je to najmenej vyťažená stanica metra v Prahe.

## Charakteristika stanice
Radlická je podzemná, hĺbená stanica, založená v otvorenej jame, bezpilierová, krytá kotvenými prefabrikovanými doskami, plytko pod povrchom (11,5 metrov). Dĺžka stanice je 251 metrov, z čoho nástupište tvorí zhruba 100 a ďalšie technologické zázemie ostatných zhruba 150 metrov. Stanica má celkom 170 prevádzkových miestností. Vestibul stanice je veľmi malý, vstavaný na úrovni polootvoreného átria a spojený s nástupišťom pevným schodišťom. Z átria vychádzajú ďalšie kryté schodištia na úroveň Radlickej ulice, kde je zastávka autobusov. Obklad stanice tvoria zelené sklenené tabule a kovový pruh s názvom stanice. Na strope nástupišťa boli umiestnené špeciálne lamely, ktorých úlohou je tlmiť hluk prechádzajúcich vlakov.

## História stanice
Stanica bola budovaná v rokoch 1984 až 1988. Na jeseň roku 1988 bola uvedená do prevádzky. Vzhľadom na jej umiestnenie, rovnako ako výstavba celého úseku III. B., však stála mimo záujem väčšinovej verejnosti. Povrchové uzávery boli malé a nenarušili miesta s hustou premávkou. Pri budovaní Radlickej ale došlo k zničeniu veľkej časti starých Radlíc. Okrem metra tu vznikol aj autobusový terminál a plavecký bazén. V roku 2007 bol v susedstve stanice dobudovaný administratívny komplex patriaci banke ČSOB. Od októbra 2008 je k stanici metra vedená električková trať Smíchov - Radlice, ktorá je obsluhovaná linkou č. 7.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil stanice na stránkach Metroweb.cz

Kategória:Stanice pražského metra
Kategória:Architektúra z 1988
Katedrála svätého Bartolomeja (Plzeň)

náhľad|Katedrála svätého Bartolomeja, pohľad z juhovýchodu
náhľad|Presbytérium
náhľad|Kostolná veža
**Katedrála svätého Bartolomeja** je gotický trojloďový chrám a dominanta mesta Plzeň nachádzajúca sa v historickom centre na Námestí republiky. 

## Dejiny
Výstavba sa začala po roku 1295 a dokončená (v dnešnej dispozícií) bola na začiatku 16. storočia.

Výstavba pôvodného kostola skončila v 13. storočí a kostol mal v tom období dve veže. Menšia južná veža v roku 1525 vyhorela a bola zmenšená do výškovej úrovne bočnej lode, pričom zanikla. Neskôr v 16. storočí bola ku kostolu pristavená Šternberská kaplnka. Strechu a zvony kostola zničil veľký požiar v roku 1835.

Z architektonického hľadiska nejde o katedrálu ale o väčší gotický kostol. Od roku 1993 sa nariadením Jána Pavla II. stala nielen farským kostolom, ale aj sídelným kostolom biskupa plzenskej diecézy, preto bol kostol premenovaný na katedrálu. Predtým bol kostol arcidekanským. 

Veža chrámu je vysoká 102,26 metrov a je najvyššou kostolnou vežou v Česku. Na vyhliadku vo výške 62 metrov vedie 301 schodov.  Katedrála je dlhá 58 metrov,  široká a jej klenby dosahujú výšku .

## Interiér
Cennou výzdobou chrámu je opuková plastika Plzenskej madony (z približne 1390) v stredu hlavného novogotického oltára navrhnutého architektom Josefom Mockerom. Výnimočným dielom gotického rezbárstva je aj monumentálne súsošie Kalvária zo 60. rokov 15. storočia. Z hlavnej lode je možné vstúpiť do neskorogotickej Šternberskej kaplnky v pravej časti chrámu s visutým svorníkom. Tu sa nachádza *Český oltár*, secesné dielo rezbára Jana Kastnera. V chráme sa nachádza aj bohato zdobené vitráž, napr. okno s motívom *[[Golgota]]* od plzenského maliara Josefa Mandla alebo ostatných významných umelcov.     

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Obrázok Plzeňskej madony 

## Zdroj

Kategória:Gotické kostoly v Česku
Kategória:Národné kultúrne pamiatky v Plzenskom kraji
Kategória:Katedrály v Česku
Kategória:Plzenská diecéza
Kategória:Stavby v Plzni
Plzeň
Kategória:Rímskokatolícke kostoly v Česku
Derňa

**Derňa** je nížinný vodný tok na Podunajskej nížine. Smer jeho toku je zo severu na juh, tečie poľnohospodársky intenzívne využívanou krajinou v okresoch Trnava, Galanta a Šaľa, pričom vytvára početné meandre. Je to ľavostranný prítok Salibského Dudváhu, meria  a je tokom VI. rádu.

## Opis toku
Potok vzniká v Podunajskej pahorkatine, v podcelku Dolnovážska niva východne od obce Križovany nad Dudváhom, odkiaľ tečie výrazne meandrujúc na juh po ľavej nive Dolného Dudváhu. Okrem spomenutých Križovian tečie aj územím susednej obce Vlčkovce, za ktorou vstupuje do geomorfologického celku Podunajská rovina, tiež do okresu Galanta a zároveň na územie mesta Sereď. Tu medzi osadami Malý háj a Nový Majer do Derne ústi sprava Derňodudvážsky kanál, pričom sa koryto potoka výraznejšie rozširuje. Derňa ďalej tečie okrajom obce Veľká Mača, cez obec Gáň i galantskú mestskú časť Nebojsa. Za mestskou časťou sa stáča prechodne smerom na juhovýchod a tečie v blízkosti Galanty. Západne od obce Kajal sa oblúkom stáča a východným smerom obteká obec na ľavom brehu, pričom do Derne tu ústi Kajalský kanál zľava. Potom sa potok znovu stáča na juh, preteká okrajom obce Topoľnica na ľavom brehu, opäť zľava priberá Diakovský kanál a tečie v blízkosti obce Dolné Saliby. Napokon vteká na územie okresu Šaľa a juhozápadne od obce Tešedíkovo pri obci Kráľov Brod v nadmorskej výške okolo 110 m n. m. sa vlieva do Salibského Dudváhu.

## Charakteristika toku
Potok cyklicky vysychá začiatkom jari a v letnom období. Flóru samotného potoka tvoria vodné, močiarne a vlhkomilné rastliny napr.: vodný hyacint, okrasa močiarna, kosatec, ostrica, trstina, pálka, vrbica vŕbolistá a mnoho iných. Miestami sa v povodí potoka vyskytujú lesné plochy, ktoré tvoria porasty kríkov (baza čierna, vŕba, ruža šípová) a stromov (agát, topoľ, jaseň) a ďalšie. Potok a jeho flóra poskytujú dobré životné podmienky pre rôzne živočíchy počnúc hmyzom, rybami až po vodnú a lesnú zver. 

V jarnom období potok zaplavujú neresiace sa ryby – karas, plotica, pleskáč ako aj šťuka severná. Každoročne na potoku hniezdi lyska čierna, kačica divá, rybárik riečny. V lese pri mestskej časti Galanty – Nebojsa bol pozorovaný aj bučiak nočný. V povodí potoka žije veľký počet ondatry pižmovej. 
V priľahlých lesoch potoka hniezdia rôzne spevavce (stehlík, sýkorka, mlynárka dlhochvostá), hrdlička, holub hrivnák, dravé vtáky (napr.: jastrab krahulec, myšiaky) a sovy.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Malého Dunaja
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky na Podunajskej rovine
Kategória:Vodné toky v okrese Trnava
Kategória:Vodné toky v okrese Galanta
Kategória:Vodné toky v okrese Šaľa
Michal Šeda

**Michal Šeda** (* 15. október 1982, Pardubice, Česko) je český hokejový obranca.

## Klubový hokej

Michal Šeda začal hrať hokej v klube HC Moeller Pardubice. Pôsobil v českých kluboch HC Šumperk, HC VČES Hradec Králové a HC Chrudim.  V novembri 2009 prestúpil z HC Eaton Pardubice do slovenského klubu HC Košice. Po zisku štyroch titulov a dvoch druhých miest odišiel pred sezónou 2015/2016 späť do rodných Pardubíc

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* 
* Profil na eliteprospects.com

Kategória:Narodenia v 1982
Kategória:Českí hokejisti
Kategória:Hráči HC Košice
Zlatoroh

**Zlatoroh**, edícia ilustrovaných monografií vydávaná Spolkom výtvarných umelcov Mánes pod vedením Maxa Švabinského v rokoch 1909-1930

## Odkazy
### Pozri aj
* Spolok výtvarných umelcov Mánes
### Zdroje
* dobová inzercia SVU Mánes
* katalog NK ČR
* 

Kategória:Literatúra v Česku
Ľuboš Velebný

**Ľuboš Velebný** (* 9. február 1982, Zvolen) je slovenský hokejový obranca.

S hokejom začínal vo Zvolene, kde si prvýkrát zahral aj medzi seniormi. V roku 2000 ho draftovalo Toronto Maple Leafs v 7. kole ako 223. v poradí. Po drafte odišiel do zámoria kde hrával postupne v USHL v klube Waterloo Blackhawks, v OHL za kluby London Knights a Belleville Bulls a nakoniec aj v UHL za kluby Quad City Mallards a Kalamazoo Wings. V sezóne 2003/2004 sa vrátil do Európy kde si zahral v slovenských kluboch HKm Zvolen a HC ’05 Banská Bystrica. Od sezony 2007/2008 hrával dve sezóny v Nemecku za ESV Kaufbeuren a Dresdner Eislöwen. Pred sezónou 2009/2010 odišiel do IHL a to klubu Muskegon Lumberjacks, ale pre problémy s pracovným povolením sa rozhodol v priebehu novembra vrátiť na Slovensko do klubu MHC Martin

## Reprezentácia
Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta juniorov do 18 rokov a to v rokoch 1999 a 2000 a Majstrovstiev sveta juniorov do 20 rokov v rokoch 2001 a 2002.	 

## Externé odkazy
* 
* Profil na eliteprospects.com
* 

Kategória:Narodenia v 1982
Kategória:Slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom Toronto Maple Leafs
Asonancia

**Asonancia** (z  a ) je básnická figúra založená na zvukovej zhode samohlások na konci slov vo verši. Väčšinou sa pod asonanciou rozumie taká zhoda samohlások, ktorá sa vyskytuje na konci verša – v takom prípade asonancia nahrádza rým. Často sa vyskytuje v kombinácii s aliteráciou. Vyskytuje sa aj v hudbe, mnoho príkladov sa dá nájsť aj v slovenských moderných popových skladbách.

## Referencie

## Pozri aj
* aliterácia
* konsonancia

Kategória:Literárne pojmy
Kategória:Štylistické prostriedky
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov** sú ženské majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčok do 18 rokov. Majstrovstiev sa zúčastňujú ženské národné tímy s hráčkami max. do osemnástich rokov. Súťaž organizuje každoročne od roku 2008 IIHF. Rovnakú licenciu vlastní federácia aj na mužské kategórie MS "20" a MS "18". 

Prvé MS sa konali v januári 2008 v kanadskom meste Calgary. Majstrovstvá sa v súčasnosti hrajú v piatich výkonnostných kategóriách: Elitná kategória (nazývaná aj Top divízia), I. A divízia, I. B divízia, II. A divízia a II. B divízia. Víťaz nižšej divízie nahrádza zostupujúceho z vyššej divízie. Slovenky sa do elitnej kategórie prebojovali na MS 2019 a o rok neskôr sa tak predstavili na MS v Bratislave.

## Prehľad medailistov

## Poradie krajín podľa počtu medailí

## Pozri aj
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien

## Externé odkazy
* MS ´08
* stránka o podujatí

## Zdroj


Kategória:Turnaje usporadúvané Medzinárodnou federáciou ľadového hokeja
Franz Marc

**Franz Marc** (* 8. február 1880, Mníchov, Nemecko – † 4. marec 1916, Verdun, Francúzsko) bol nemecký maliar, predstaviteľ expresionizmu. Bol zakladajúcim členom skupiny *[[Der Blaue Reiter]]*.

## Život
Narodil sa 8. februára 1880 v Mníchove do rodiny Wilhelma Marca (ktorý bol profesionálnym krajinkárom). Jeho matka bola striktná kalvinistka. V roku 1900 začal Franz študovať na akadémii umení v Mníchove. Medzi jeho učiteľov patrili Gabriel von Hackl a Wilhelm von Diez.

V rokoch 1903 až 1906 žil v Paríži kde navštevoval múzeá a sledoval práce iných autorov. Nadviazal kontakty s inými umelcami ako boli Sarah Bernhardtová alebo Vincent van Gogh. V tomto období zažíval veľa búrlivých vzťahov, dlhoročný pomer s Anette von Eckardtovou, bol dvakrát ženatý raz s Mariou Franckovou a potom s Mariou Schnurovou.

V roku 1906 odcestoval z bratom za obchodom do Saloniki a na Athos a do iných miest v Grécku.

V roku 1910 nadviazal Franz priateľstvo z Augustom Mackem a spolu s ďalšími založili hnutie Der Blaue Reiter. Svoje práce predstavil na prvej výstave Der Blaue Reiter v Mníchove. Nemecký expresionizmus bol však následne vystavovaný v Kolíne, Berlíne, Frankfurte nad Mohanom a iných mestách.

V roku 1912 stretol Roberta Delaunaya ktorý bol futuristom. Silno zapôsobil na prácu Franza Marca. Ten začal následne tvoriť futuristické a kubistické práce, ktoré boli inšpirované prírodou.

Zomrel počas prvej svetovej vojny pri Verdune v roku 1916. Tesne pred zavelením ústupu ho zabil výstrel z pušky ostreľovača.

Franz Marc povedal: Umenie nie je nič iné ako vyjadrenie nášho sna. Čím viac sa mu poddávame a dostávame sa bližšie do vnútornej pravdy vecí, tým je bližšie život vo sne, náš pravý život, ktorý pokladá otázky ale nie je vidieť.

## Dielo

súbor:Franz_Marc-The_Yellow_Cow-1911.jpg|*Žltá krava*, 1911
súbor:Franz Marc-Dog Lying in the Snow-1910-1911.jpg|*Pes ležiaci v snehu*, 1910 – 1911
súbor:Franz Marc 012.jpg|*Bojujúce formy*, 1914
súbor:Franz Marc 029.jpg| 1913 – stratený obraz


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí maliari
Kategória:Expresionistickí maliari
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Mníchova
Madona Conestabile

**Madona Conestabile** (*Madona s Dieťaťom*) je názov obrazu talianskeho renesančného maliara Raffaela Santiho

Obraz patrí k najranejším umelcovým dielam; vznikol pravdepodobne okolo roku 1504. Za svoje pomenovanie vďačí menu svojho pôvodného majiteľa, grófa Connestabileho.

Rozmerovo malý obraz predstavuje Pannu Máriu nežne držiacu na ľavej ruke svojho syna Ježiša. Ježiško je zaujatý stránkami v otvorenej knižke, ktorú jeho matka drží v druhej ruke. 

Scéna v Raffaelovom podaní je preniknutá vnútornou harmóniou a hlbokým lyrizmom. Na pozadí otvorenej krajiny so snehom pokrytými vrcholkami hôr a jazierkom so zrkadliacou sa oblohou, zobrazuje Máriu ako mladú ženu, spokojnú až zádumčivú. Scéna na diváka pôsobí dôstojne a harmonicky, vyvolávajúc príjemný pocit z majstrovho dokonalého vyjadrenia súladu človeka a prírody.

Dielo svojou kompozíciou nadviazalo na Peruginovu *[[Madona s Dieťaťom a granátovým jablkom (Perugino)|Madonu s Dieťaťom a granátovým jablkom]]*. Raffaelova *Madona* bola pôvodne namaľovaná na drevenej doske a pri prenášaní maľby na plátno v roku 1881 sa zistilo, že i jeho madona pôvodne podávala Ježiškovi granátové jablko. Počas práce maliar tento detail zmenil, pričom to nespôsobilo zmenu celkového poňatia.

Pôvodná drevená doska a zlatený rám, zhotovený pravdepodobne podľa návrhu samotného autora, tvorili jednoliaty celok. Ornamenty vypĺňajúce rohy okolo kruhovej maľby zdôrazňujú jemnú, takmer miniatúrnu maľbu.

Obraz je dnes v majetku petrohradskej Ermitáže, kam sa dostal po tom, ako bol v roku 1871 darovaný ruskému cárovi Alexandrovi II. rodinou grófa Connestabileho z Perugie.

## Zdroje
* kol. autorov, *Leningrad Ermitáž*, Lidové nakladatelství, Praha, 1982
* J. G. Šapiro, *Po Ermitažu bez ekskursovoda*, Izdateľstvo Sovetskij chudožnik, Leningrad, 1968

Kategória:Raffael
Kategória:Ermitáž
Kategória:Renesančné výtvarné umenie
Kategória:Panna Mária v umení
Obchodná akadémia (Rožňava, Akademika Hronca 8)

**Obchodná akadémia Rožňava** je verejná stredná odborná škola nachádzajúca sa na Ulici Akademika Hronca 8 v Rožňave. Zriaďovateľom školy je Košický samosprávny kraj.

## História
V roku 1924 bola založená Obchodná škola v Dobšinej, ktorej pôsobnosť v zmenených formách trvala až do roku 1967. V roku 1964 zaniká denné štúdium v Dobšinej, ale ekonomické vzdelanie sa rozvíjalo ďalej na Strednej škole pre pracujúcich v Rožňave formou večerného štúdia. 1. septembra 1967 sa stredná škola pre pracujúcich organizačne pričleňuje k novovytvorenej Strednej ekonomickej škole v Rožňave. Stredná ekonomická škola mala hneď na začiatku dva študijné odbory: štvorročné štúdium so zameraním na všeobecnú ekonomiku a dvojročné štúdium so zameraním na hospodársku administratívu. Otvorené boli 4 triedy (2+2) s počtom žiakov 160.

## Súčasnosť
V súčasnosti poskytuje škola štúdium v dvoch odboroch: obchodná akadémia - ekonóm - informatik a obchodná akadémia: bilingválne štúdium anglický jazyk. V novembri 2017 si škola pripomenula slávnostným galavečerom 50. výročie svojho založenia. V júni 2018 zadržala polícia učiteľa školy podozrivého zo sexuálneho obťažovania študentiek. V októbri 2019 spustil Košický samosprávny kraj výstavbu jedálne pri Obchodnej akadémii, ktorá od uvedenia do prevádzky slúži trom školám - Obchodnej akadémii, Gymnáziu a Strednej zdravotníckej škole. V školskom roku 2021/22 študuje na škole 187 žiakov v 9 triedach.

## Referencie


## Externé odkazy
* Dokumenty školy
* Kam na strednú - Obchodná akadémia Rožňava 

Kategória:Obchodné akadémie na Slovensku
Kategória:Školy v Rožňave
Kategória:Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti Košického samosprávneho kraja
Gallaratese

**Obytný komplex Gallaratese** sa nachádza v rovnomennej štvrti Gallaratese na okraji talianskeho mesta Miláno s kapacitou 2 400 obyvateľov. Jeho autormi sú architekti Carlo Aymonino a Aldo Rossi. Aymonino zodpovedá za objekty A1, A2, B a C a Rossi zodpovedá za objekt D.

## Vznik
Komplex bol postavený v rokoch 19671974 ako sebestačná obec, ktorú samotný nájomníci budú prezývať „*Palais social*“. Zhoduje sa to s Rossiho filozofiou architektúry, podľa ktorej hlavnú náplň architektúry obsiahnu objekt školy, nemocnice a väzenia. To sa odráža na usporiadaní foriem, orientácií osí a opakujúcich sa elementoch na fasáde.

## Zdroj
* housingprototypes.org

Kategória:Stavby v Miláne
Peter Grünberg

**Peter Andreas Grünberg** (* 18. máj 1939, Plzeň† 9. apríl 2018, Jülich, Nemecko) bol nemecký fyzik. 

V roku 2007 dostal spolu s Albertom Fertom Nobelovu cenu za fyziku za ich objav obrej magnetorezistancie - javu komerčne využívaného v oblasti výroby pevných diskov. Spolu s Fertom je tiež držiteľom Wolfovej ceny za fyziku za rok 2006.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Nemeckí fyzici
Kategória:Sudetskí Nemci
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Kategória:Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Nositelia Wolfovej ceny za fyziku
Kategória:Nositelia Japonskej ceny
Kategória:Osobnosti z Plzne
Obchodná akadémia (Topoľčany, Inovecká 2041)

**Obchodná akadémia** Topoľčany je stredná odborná škola zameraná na vyučovanie odborných ekonomických predmetov a cestovného ruchu.

Škola poskytuje úplné stredné odborné vzdelanie v dennom štvorročnom štúdiu v odbore – obchodná akadémia ukončené maturitnou skúškou.

## História
Prvé zmienky o Obchodnej akadémii v Topoľčanoch (Strednej odbornej školy pre študujúcich popri zamestnaní v Topoľčanoch) registrujeme od roku 1963. Prvým riaditeľom bol Ing. Ladislav Daňo a tajomníčkou školy bola pani Mária Škriputová. V roku 1968 podľa zriaďovacej listiny vznikla z menovanej školy Stredná ekonomická škola v Topoľčanoch, odbor ekonomika služieb. V roku 1983 sa stal riaditeľom školy Ing. Jozef Žaťko. V roku 1990 dostáva škola oficiálny názov Obchodná akadémia. V tom čase mala 16 tried, 2 učebne strojopisu, 2 jazykové učebne, kabinety, telocvičňu a knižnicu. V roku 1991 sa stala riaditeľkou školy Ing. Kvetoslava Kyselová.

V roku 1997 kedy sa stala riaditeľkou školy Ing. Beáta Gunišová, prešla škola rozsiahlou rekonštrukciou:
* športového areálu a výstavba
** vybudovanie posilňovne a telocvične
** vybudovanie školskej jedálne
** vybudovanie odborných učební pre cudzie jazyky, ktoré sú vybavené prostriedkami IKT pre každého žiaka
** odborné učebne pre vyučovanie informatiky a výpočtovej techniky
** odborné učebne pre ekonomické cvičenia, administratívu a korešpondenciu

* modernizácia školy:
** zateplenie budovy
** výmena drevených okien za plastové
** rekonštrukcia plynovej kotolne
** sociálnych zariadení
** zriadenie učebne cudzích jazykov na výučbu v hladine Alfa pomocou psychowolkmenov
** začatie integrovaného vyučovania cudzích jazykov metódou CLIL
** zriadenie novej učebne cudzích jazykov „Jazykové laboratórium“ z projektu Otvorená škola, vybavenie výpočtovou technikou na vyučovanie metódou ON-LINE pomocou IKT.
** projekt MŠ SR „digitalizácia školstva“ – vybavenie školy multimediálnou učebňou

V roku 2014 sa riaditeľkou školy stala Ing. Mária Malinková. Škola prešla rozsiahlou obnovou interiéru. V roku 2015 škola získala akreditáciu na projekt Erasmus+, ktorý ponúka študentom odbornú prax v krajinách Európskej únie.

## Referencie

## Externé odkazy
* oficiálna webová stránka školy

Kategória:Obchodné akadémie na Slovensku
Kategória:Školy v Topoľčanoch
Kategória:Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti Nitrianskeho samosprávneho kraja
Jelcz 272

**Jelcz 272** je typ poľského autobusu, ktorý bol na základe česko-slovenskej licencie vyrábaný v 60. a 70. rokoch 20. storočia v meste Jelcz (dnes mesto Jelcz-Laskowice). V Česko-Slovensku bol tento autobus vyrábaný pod označením Škoda 706 RTO.

## Konštrukcia
Konštrukčne bol Jelcz 272 MEX zhodný s česko-slovenskými vozidlami 706 RTO. Išlo o dvojnápravový autobus s trambusovou, polosamonosnou karosériou, ktorá bola umiestnená na nosnom ráme. Vstup do vozidla zaisťovali dvoje dvojkrídlové dvere, pre šoféra boli určené malé dvierka v ľavej bočnici, ktoré viedli priamo na jeho stanovisko. Na prvý pohľad poznateľný rozdiel medzi poľskými Jelczami a česko-slovenskými Škodami sú predné svetlá. Vozidla 706 RTO mali predné svetlá zaoblené podľa línie vozovej skrine, zatiaľ čo Jelczy mali svetla rovné, vystúpené z karosérie.

Autobusy Jelcz 272 MEX boli vyrábané len v mestskom variante. Linkové vozidla (obdoba česko-slovenských 706 RTO CAR) boli označené Jelcz 041.

## Prevádzka
Vozidla Jelcz 272 MEX boli v hojnom počte exportované tiež do Česko-Slovenska, kde jazdili v mnohých mestách (napr. Praha, Brno).

## Historické vozidlá
* Praha (voz ev. č. 4881)

Poľsko:
* Bydhošť (voz registračnej značky BBA 332D)
* Krakov (voz ev. č. 341)
* Lublin (voz ev. č. 11999)
* Varšava (voz ev. č. 1983)

## Iné projekty

## Zdroj

## Externé odkazy
* Informácie o varšavských vozidlách 272 MEX 
* Informácie o varšavskom historickom vozidle číslo 1983 na stránkach Klubu priateľov mestskej hromadnej dopravy (KMKM Warszawa)  

Kategória:Autobusy Jelcz
Jakub Schikaneder

náhľad|''Staropražské zákoutí'', olej, plátno, 1907- 1909
**Jakub Schikaneder** (* 27. február 1855, Praha – † 15. november 1924, Praha) bol český maliar.

## Život
Pochádzal z rodiny colného úradníka, bol umelecky veľmi nadaný, rodinné zázemie, aj keď mierne biedne, mu však poskytlo možnosť štúdia. Toto pochopenie pre Jakubove umelecké zameranie vychádzalo z divadelnokultúrnej tradície rodiny, ktorej príslušníkom bol aj Emanuel Schikaneder (koniec 18. storočia), preslávený ako libretista Mozartovej Čarovnej flauty. Študoval v Prahe a Mníchove. Bol súčasťou tzv. "Generácie českého Národného divadla". Maľoval často melancholicky ladené obrazy so starenami. Jeho obľúbeným námetom bola jeseň; častými motívmi v pokročilej starobe boli pražské zákutia a nábrežia na Vltave. Jeho prvým známym obrazom boli *Lollardé*.

## Z diela
* *Výminkářka*
* *O dušičkách*
* *Vražda v domě*
* *Soumrak*

## Iné projekty

## Zdroj

## Externé odkazy
* quick.cz/rpinkava

Kategória:Českí maliari
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Absolventi Akadémie výtvarných umení v Prahe
Karakalpacko

náhľad|Karakalpakstan

**Karakalpacko**, dlhý tvar **Karakalpacká republika** (karakalpacky Qaraqalpaqstan Respublikası / Қарақалпақстан Республикасы; uzbecky Qoraqalpog'iston Respublikasi / Қоракалпоғистон Республикаси) je autonómna republika na severozápade Uzbekistanu. Hlavné mesto je Nukus (karakalpacky No'kis, v cyrilike Нөкис).

## Demografia
V Karakalpacku žije asi 1 200 000 obyvateľov - 400 000 Karakalpakov, 400 000 Uzbekov a 300 000 Kazachov. Karakalpaci boli pôvodne nomádski pastieri a rybári. Prvá zmienka o Karakalpakoch je zo 16. storočia. Názov je odvodený od ich typického čierneho klobúka ("qara" = čierny, "qalpaq" = klobúk). Karakalpacká kultúra bola výrazne narušená počas sovietskej okupácie. Ich jazykkarakalpačtina, je viac príbuzný s kazaštinou než s uzbečtinou.
Teloméra

**Teloméra** (*telos* – koniec, *meros* – časť) je koncová časť eukaryotických chromozómov. Keďže eukaryotické chromozómy sú na rozdiel od prokaryotických lineárne a nie uzavreté do kruhu, existujú na nich koncové časti s niekoľkými špecifickými vlastnosťami.

Na rozdiel od dvojvláknového zlomu v DNA telomérické konce chromozómov neumožňujú vzájomné spájanie týchto častí chromozómov. Teloméry sa zúčastňujú na udržaní polohy chromozómov v bunkovom jadre a na správnom spárovaní homologických chromozómov počas redukčného delenia – meiózy. Niekedy obsahujú špeciálne proteíny, ktoré sa na iných miestach chromatínu nevyskytujú. DNA v telomérach patrí k nekódujúcej DNA (neobsahuje gény) a tvorí ju motív s dĺžkou 6 – 10 bázových párov, ktorý má rôzny počet opakovaní (u človeka niekoľko sto až tisíc). V ľudských bunkách je táto opakujúca sa sekvencia TTAGGG.

Na úplnom konci teloméry vzniká previs jedného vlákna dvojzávitnice DNA a to na jej 5´ konci. Táto prevísajúca DNA môže vytvárať tzv. vlásenkový ohyb.

Počas replikácie DNA nastáva problém s replikáciou telomér. Pri každom bunkovom delení sa teloméry skracujú. Predĺžiť na pôvodnú dĺžku ich dokáže enzým telomeráza, ktorá má vlastnosti reverznej transkriptázy. 

## Externé odkazy
* Replikácia telomér na www.biopedia.sk

Kategória:Bunkové jadro
Kategória:Chromozómy
Technická akadémia

**Technická akadémia** je prvou školou na Slovensku, kde bolo zriadené Centrum odborného vzdelávania (COV) pre potreby strojárstva.

## História
V minulosti bol Spiš známy najmä ako centrum baníctva a geológie. Vyžadoval si však stredoškolsky vzdelaných absolventov nielen v týchto oblastiach, ale aj v oblasti strojárstva.
*1962 - na SPŠ v Spišskej Novej Vsi sa otvára nový študijný odbor strojárstvo s 2 triedami.
*1979 - MŠ schválilo návrh na rozčlenenie SPŠ v Spišskej Novej Vsi na dve samostatné školy: 
** na SPŠ geologicko-banícku 
** na SPŠ strojnícku
*1981 - 1. septembra 1981 sa slávnostne otvorila Stredná priemyselná škola strojnícka v Spišskej Novej Vsi.

## Súčasnosť
V školskom roku 2018/2019 študuje na škole 500 žiakov v 16 triedach denného štúdia. Žiaci študujú v odboroch:
*mechatronika
*technické lýceum
*strojárstvo - grafické systémy
*strojárstvo - programovanie CNC strojov
*logistika
*elektrotechnika - počítačové systémy a siete
*informačné a sieťové technológie

## Externé odkazy
* Oficiálna webová stránka školy

Kategória:Stredné odborné školy na Slovensku
Kategória:Stredné školy na Slovensku
Kategória:Školy v Spišskej Novej Vsi
Karakalpaci

**Karakalpaci** alebo **Karakalpakovia** sú turkický národ pozostávajúci z asi 650 000 ľudí, z toho asi 500 000 žije v Karakalpacku, ostatní v Afganistane a inde. Veriaci sú moslimovia, hlavne sunniti. Hovoria po karakalpacky, jazykom príbuzným kazaštine.


File:Flag of Karakalpakstan.svg
File:Замужня жінка. Каракалпаки. Хорезмська оаза. Поч. ХХ ст. Фонди РЕМ..jpg
File:Shamurat Ótemuratov.jpg
file:Small race in Takhtakupir.jpg
File:Dosnazarow Allajar.jpg
File:Karakalpak of Uzbekistan, before 1928.jpg
File:Karakalpak sawkele.jpg
File:Jańabaev Azizbek in WikiHogwarts, Tashkent.jpg
File:Международная конференция «Послы доброй воли Приаралья» 2024.jpg
File:Ibrayim Yusupov.jpg


Kategória:Karakalpacko
Kategória:Turkické národy
Nieuport 11

**Nieuport 11** bol francúzsky stíhací dvojplošník z čias prvej svetovej vojny. Bol skonštruovaný v reakcii na veľkú prevahu nemeckých stíhačiek v roku 1915. Fokkerove jednoplošníky zaistili centrálnym mocnostiam leteckú nadvládu a členom  Trojdohody sa tak výrazne sťažilo uskutočňovanie leteckého prieskumu.

## Vznik a vývoj
Gustave Delage zmenšil svoj predchádzajúci typ Nieuport 10 a vytvoril tak malý a ľahký jedenapolplošník (pilotmi nazývaný *Bébé*), ktorý bol omnoho rýchlejší než nemecké Fokkery.

Jedenapolplošník je lietadlo, ktorého horné krídlo má bežnú veľkosť s dvomi nosníkmi a menšie dolné krídlo s jedným nosníkom. Aj cez spevnenie vzperami tvaru V malo spodné krídlo tendenciu sa pod väčším tlakom krútiť a ohýbať. Nieuport 11 už bol vybavený krídelkami na rozdiel od zastaraného ohýbania krídel u konkurenčných Fokkerov.

Hlavou výhodou Fokkerových jednoplošníkov bola výzbroj v podobe synchronizovaných guľometov, ktoré mohli strieľať skrz točiacu sa vrtuľu. V tom čase spojenci nedisponovali podobnou technológiou, a tak bol na Nieuport 11 montovaný guľomet Lewis alebo Hotchkiss nad horné krídlo, odkiaľ mohol strieľať mimo okruh vrtule. Nevýhodou takého riešenia bolo komplikované dobíjanie zbrane.

## Operačné nasadenie
Bébé bol dodávaný na západnú frontu od januára 1916 a počas jedného mesiace ich bolo v službe už 90. Nieuporty 11 boli dodávané francúzskej Aviation Militaire, britskej Royal Naval Air Service a holandskej, belgickej, ruskej a talianskej armáde. (Viac ako 450 ich bolo vyrobených v licencii talianskymi firmami.) 

Niektoré Nieuporty 11 boli upravené pre odpaľovanie neriadených rakiet z krídelných vzpier.

## Užívatelia

*  Belgicko
*  Česko-Slovensko 
*  Francúzsko 
*  Taliansko
*  Holandsko
*  Rumunsko, 
* Rusko,
*  Srbsko 
* Siam 
: prevádzkoval 2 stroje
* Ukrajina 
: prevádzkovala 1 stroj 
* Spojené kráľovstvo

## Špecifikácia (Nieuport 11)
[náhľad|Červený Nieuport 11 [Jean Navarre|Jeana Navarra]]
### Technické údaje
* Posádka: 1 (pilot)
* Rozpätie: 
* Dĺžka: 
* Výška: 
* Nosná plocha: 
* Hmotnosť prázdneho stroja: 
* Vzletová hmotnosť : 
* Pohonná jednotka: 1x rotačný motor Le Rhône 9C
* Výkon pohonnej jednotky: 59&nbsp;kW (80 k)

### Výkony
* Maximálna rýchlosť:' /h
* Dolet: 2,5 hod
* Dostup: 
* Stúpavosť: 15 min do 

### Výzbroj
* 1x guľomet Lewis kalibru  alebo Hotchkiss kalibru  nad horným krídlom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Francúzske stíhacie lietadlá
11
Uzbeci

náhľad|Uzbeci v Afganistane v súčasnosti.
**Uzbeci** (-slovenský kodifikovaný tvar) alebo zriedkavo **Uzbekovia** (po uzbecky *O‘zbek / Ўзбек*, plurál *O‘zbeklar / Ўзбеклар*) sú turkický národ čítajúci asi 23-29 miliónov ľudí, ktorí žijú v strednej Ázii. Hovoria uzbecky. Uzbecký jazyk patrí do turkickej skupiny altajskej jazykovej rodiny.

Krajiny, kde žijú Uzbeci:
* Uzbekistan 21,9 miliónov
* Afganistan 2,9 miliónov
* Tadžikistan 1,1 milióna
* Kirgizsko 740 000
* Kazachstan 371 000
* Turkménsko 260 000
* Rusko 126 000
* Čína 14 800
* Ukrajina 13 000
* Spojené kráľovstvo 521

Sú potomkovia národov, ktoré vznikli splynutím iránsky hovoriacich Sogodiancov, Chorezmiancov, Massagetov, Sakov a ďalších národov, ktorí neskôr splynuli s prichádzajúcimi turkickými kmeňmi, ktoré prichádzali do Strednej Ázie od začiatku nášho letopočtu. Tento proces sa urýchlil v 6. storočí, vytvorením turkického kaganátu.

V období štátu Karachánovcov sa ukončila etnogenéza miestneho obyvateľstva, ktoré začalo hovoriť turickým jazykom. Označenie Uzbeci sa však začalo používať až neskôr po asimilácii s kočovnými deštikipčackými Uzbekmi (Kumánmi), ktorí prišli do Strednej Ázie začiatkom 15. až v 16. storočí po páde ríše Timurovcov na čele s Šejbání Chánom.

Až do začiatku 20. storočia sa zachovali veľké rozdiely medzi pôvodným obyvateľstvom oáz, zavlažovanej poľnohospodárskej pôdy, miest a remeselníkmi na jednej strane a kočovnými pastiermi, žijúcimi v rodovom systéme na strane druhej. Súčasný uzbecký štát vznikol po rozpade ZSSR z bývalej Uzbeckej sovietskej socialistickej republiky v decembri 1991.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Etniká, národy a národnosti v Uzbekistane
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Afganistane
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Tadžikistane
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Kirgizsku
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Kazachstane
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Turkménsku
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Rusku
Kategória:Turkické národy
Turkménčina

**Turkménčina** (latinka: türkmençe, türkmen tili, cyrilika: түркменче, түркмен дили, arabské písmo: تورکمن ﺗﻴﻠی ,تورکمنچه) je turkický jazyk a úradný jazyk Turkménska. Hovorí ním asi 3 000 000 ľudí v Turkménsku, 380 000 v Afganistane a 500 000 v Iráne.

## Písmo
Turkménčina sa do roku 1928 písala upravenou verziou perzsko-arabského písma. Upravenou latinkou sa písala od roku 1928 do roku 1940, kedy bola z politických dôvodov povinne zavedená cyrilika pre všetky jazyky na území bývalého Sovietskeho zväzu (cieľom vládcov Sovietskeho zväzu bolo čo najviac obmedziť kontakty medzi turkickými národmi žijúcimi v južných republikách s tými, ktoré žili za hranicami ZSSR a zároveň tak obmedziť vplyv islamu v týchto republikách). Po nezávislosti Turkménska v roku 1991 sa začala opäť používať latinka. Pôvodne boli zavedené nezvyčajné znaky ako napríklad symbol pre libru, dolár, jen a cent, neskôr však tieto špeciálne znaky boli nahradené štandardnými písmenami používanými v latinke. Turkménci v Iráne a Afganistane dodnes používajú pôvodné perzsko-arabské písmo.

## Fonetika
* **ç** sa číta [č]
* **ä** = [æ]
* **ž** = [ž]
* **j** = [dž]
* **ň** = nosové *n* (ako v slove banka)
* **ö** = [ə], resp. [ö]
* **ş** = [š]
* **ü** ako [ü]
* **w** ako [v]
* **ý** ako [j]

Turkménčina dodržiava vokálovú harmóniu ako napr. maďarčina. Rozlišujú sa predné samohlásky (ä, e, i, ö, ü) a zadné samohlásky (a, y, o, u):
* Pôvodné turkménske slová obsahujú samohlásky patriace len do 1 z týchto 2 skupín, napr.: *kädi* (len predné samohlásky) alebo *köwüş* (len zasné samohlásky).
* V prevzatých slovách (hlavne ruského a perzského pôvodu) sa vokálová harmónia vytráca: *kitap* (kniha), *dükan* (obchod), *serdar* (vodce). Napriek tomu sa ale nevytráca úplne ani v týchto prípadoch, pretože podoba sufixov týchto slov sa riadi podľa toho, či posledná samohláska daného slova je predná alebo zadná.

## Gramatika

Turkménčina má 6 pádov:

* nominatív
* genitív (tiež posesív – privlastňovací pád)
* datív
* akuzatív
* ablatív (pád určujúci čas alebo miesto)
* inštrumentál

## Politika
V roku 2002 boli z politických dôvodov premenované turkménske názvy mesiacov a dní v týždni podľa knihy Ruhnama napísanej Saparmuratom Nijazovom. Napr. január bol premenovaný na *Türkmenbaşy* (v preklade "otec všetkých Turkménov" - prezývka Saparmurata Niyazova. Marec bol premenovaný na *Gurbansoltan* podľa mena Niyazovej matky (Gurbansoltan Eje) a september na *Ruhnama* (názov Niyazovej knihy "Ruhnama", ktorú prezentoval ako duchovný sprievodca všetkých Turkménov). V júli 2008, po Niyazovej smrti, bolo toto rozhodnutie vrátené späť.

## Slovná zásoba

### Číslovky

### Farby

## Zdroje
 

Kategória:Turkménsko
Kategória:Turkické jazyky
Kategória:Oghuzské jazyky
Kategória:Jazyky v Turkménsku
Kategória:Jazyky v Sovietskom zväze
Komiža

**Komiža** () je chorvátske prístavné mesto ležiace na západnom pobreží ostrova Vis v Jadranskom mori. Má 2 476 obyvateľov.

Komiža je situovaná na úpätí kopca Hum (). Priemerná januárová teplota vzduchu sa tu pohybuje okolo 8,9&nbsp;°C. Hospodárstvo je založené na farmárstve, vinohradníctve, rybolove a spracovaní rýb, moreplavbe a poslednou dobou tiež na cestovnom ruchu. Na východnom pobreží sa nachádzajú rozľahlé piesčité a okruhliakové pláže, ako napríklad *Kamenica*, *Gusarica*, *Nova Posta* či *Velo Zalo*.

Komiža je napojená na okresnú cestu, ktorá ju spojuje s mestom Vis, jediným mestom spojeným so Splitom.

## Dejiny
náhľad|vľavo|Komiža
Prvé zmienky o trvalom osídlení pochádzajú z 12. storočia. Prístavný kostol bol vystavený v roku 1585.

V 13. storočí tu na vyvýšenine nad sídlom založili benediktíni kláštor svätého Mikuláša (tzv. *Muster*). Najstaršie jadro kláštora tvorí jednolodný románsky kostol s polkruhovou apsidou z 13. storočia.

V období od 14. do 17. storočia bol vystavený rozsiahly päťlodný kostol, ktorého centrálna loď pochádza zo začiatku 16. storočia, veľká baroková svätyňa je datovaná do roku 1652. Z pôvodného kláštorného opevnenia sa dochovali dve veľké veže postavené v románskom slohu; vež kostola bola roku 1770 prestavaná na zvonicu.

Kostol Panny Márie Gusarickej sa skladá z troch rovnako veľkých jednolodných kostolov, ktoré sú vo vnútri prepojené oblúkmi. Najstarším z kostolov je ten prostredný (pochádza zo 16. storočia), zatiaľčo dva bočné vznikli v 17. a 18. storočí. Vo vnútri sa nachádzajú barokové oltáre, organ z roku 1670 a skvostný strieborný reliéf Panny Márie Rosarijskej zo 17. storočia.

Opevnený kostol svätého Roka bol postavený roku 1763, o sedem rokov starší je kostol Panny Márie Sedembolestnej.

Budova Verejného centra zo začiatku 20. storočia je dielom architekta A. Bezica. Roku 1966 bola v Komiži otvorená galérie Đuro Tiljaka, v roku 1984 potom galéria Borisa Mardešića.

## Súčasnosť
Vďaka svojmu umiestneniu v hlbokom zálive ponúka Komiža svojim návštevníkom výborné príležitosti: ako kvalitné ubytovacie zariadenia (či už v hoteloch či apartmánoch), tak aj veľa kultúrnych a historických miest (kláštory, pevnosti). Taktiež možnosti športového vyžitia je tu dostatok - je tu ihrisko pre basketbal, hádzanú aj futbal. Nemenej zaujímavé sú vodné športy vrátane potápania.

Zvláštna atmosféra letných večerov je ešte umocnená výstupmi detských chórov na pobrežných promenádach alebo v miestnych krčmičkách. Pravidelne sú tu poriadané výstavy a iné kultúrne udalosti, obzvlášť keď svoju rodnú oblasť navštívia Chorváti zo Spojených štátov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Turistické informácie
* Ďalšie info o Komiži 

## Zdroj

Kategória:Mestá v Chorvátsku
Morihei Uešiba

**Morihei Uešiba** (; * 14. december 1883 – † 26. apríl 1969) bol učiteľom bojových umení a zakladateľom aikida. Študentmi aikida je tiež často titulovaný ako *Kaiso* (開祖) – „zakladateľ“ alebo *Ósensei* (翁先生) – „veľký učiteľ“.

## Život
Morihei Uešiba sa narodil v Tanabe, prefektúra Wakajama, Japonsko 14. decembra 1883. Počas Moriheiovho detstva žila rodina v Maizuru (prefektúra Kjóto). O bojové umenie sa začal zaujímať potom, čo videl, ako bol zbitý jeho otec. To ho hlboko zasiahlo. Potom, čo sa so ženou v roku 1912 presťahoval na sever ostrova Hokkaidó, začal trénovať aiki-džúdžucu školy Daitó-rjú (大東流合気柔術) pod vedením Sókaku Takedy.

Potom, čo Uešiba opustil Hokkaidó, dostal sa pod vedenie Onisaburó Degučiho, spirituálneho vodcu sekty Ómoto-kjó v Ajabe. Počas svojho pôsobenia v sekte sa zoznámil s politickými špičkami a ako učiteľ bojových umení v Ajabe začal členov sekty trénovať. Napokon sa vypravil do Mongolska založiť utopickú kolóniu Ómoto-kjó.

Uešiba sa neskôr od oboch učiteľov dištancoval, aj keď ich vplyv bol pre Aikidó nezanedbateľný. Bojové umenia sa pre neho pozvoľna stávali omnoho viac životným štýlom než obyčajnými technikami. Aj preto sa počas druhej svetovej vojny stiahol do ústrania a Aikidó nevyučoval.

Morihei Uešiba zomrel 26. apríla 1969.

## Legendy
* O Uešibovi koluje mnoho legiend. Vraj dokázal zraziť svojho oponenta iba výkrikom alebo ho položiť na zem obyčajným pohybom bez jediného dotyku.
* Študenti ho mohli napádať kedykoľvek, on ich vraj však väčšinou upozornil, nech ho nenapádajú, lebo cíti, že sa o to práve chcú pokúsiť.

## Pozri aj
* Aikikai Honbu Dódžó
* Aiki-Jutsu

## Literatúra
* Jiří Krejčí (1999) *Ó-Sensei Morihei Uešiba: život, osobnost a dílo zakladatele aikidó*. Temple, Adamov, 171 pp., ISBN  	80-901641-6-1.
* John Stevens (2006) *Nepřemožitelný bojovník: obrazový životopis Moriheie Uešiby, zakladatele aikidó*. Fighters Publications, Praha, 255pp., ISBN 80-86977-02-1.

## Zdroj

Kategória:Aikido
Kategória:Japonské osobnosti
Kategória:Narodenia v 1883
Kategória:Úmrtia v 1969
Kategória:Laureáti Radu vychádzajúceho slnka
Tributylcín

**Tributylcín** je organická zlúčenina cínu.
 
Za bežných podmienok bezfarebná kvapalina, teplota topenia – 45 °C, a teplota varu 180 °C. Rozpustnosť vo vode nízka, lepšia v tukoch, alkoholoch či halogénuhľovodíkoch.

## Použitie
Komerčne dostupný ako zmes s dibutylcínom, tetrabutylcínom a zlúčeninami trialkylcínu. Pridáva sa napríklad do lodných náterov, konzervantov dreva alebo pesticídov. Používa sa proti plesňam v chladiacich systémoch a vežiach elektrární, papierní, textiliek alebo pivovarov. Slúži ako aditívum v PVC, inhibítor korózie, prípravok k hubeniu, dezinfekcia v nemocniciach či na športoviskách.

## Ekologické riziká
Zlúčeniny tributylcínu sú toxické látky ohrozujúce vodné ekosystémy. Kumulujú sa v sedimentoch, kde ich pomaly degradujú. Môžu sa hromadiť v tukových tkanivách organizmov (bioakumulácia). Ich toxicita pre ryby veľmi kolíše, pre ustrice, škľabky a kôrovce je vysoká. U niektorých mäkkýšoch spôsobujú tributylcíny vývoj samčích znakov u samíc tým, že ovplyvňujú hladinu niektorých hormónov.

## Zdravotné riziká
Je toxický pre obličky a nervovú sústavu. Nová štúdia ukazuje, že výskyt tributylcínu v životnom prostredí môže súvisieť aj s prudkým nárastom prípadov obezity v posledných desaťročiach. Japonskí vedci zistili, že tributylcín aj vo veľmi nízkych koncentráciách aktivuje bunkové receptory RXRs (retinoid X receptors), ktoré stimulujú rast tukových buniek. Experimenty ukázali u myší, že vystavenie tributylcínu v čase vnútromaternicového vývoja vedie k abnormálne veľkému množstvu tukového tkaniva v neskoršom živote.

## Externé odkazy
Tributylcín a zlúčeniny  

## Referencie



Kategória:Organokovové zlúčeniny
Kategória:Zlúčeniny cínu
O 28 dní...

***O 28 dní...*** () je britský hororový film z roku 2002. Vo filme hrajú Cillian Murphy, Naomie Harris a Christopher Eccleston. 

## Dej

Šimpanzi nakazení chorobou podobnou besnote utečú a pohryzú skupinu aktivistov, ktorí vtrhli do laboratória. Potom sa dej prenáša o 28 dní neskôr, kedy sa Jim z kuriérskej služby prebudí z kómy. Leží v nemocnici, ktorá zíva prázdnotou. Opúšťa budovu a zisťuje, čo sa vo svete deje. Sleduje, ako niekde umierajú ľudia, keď stretne Selenu a Marka. Nákaza zlikvidovala takmer celý Londýn. Tí, čo ostávajú, sa snažia nájsť vojenskú jednotku, ktorá by mala byť niekde mimo mesto.

## Obsadenie
* Cillian Murphy - Jim
* Naomie Harris - Selena
* Noah Huntley - Mark
* Brendan Gleeson - Frank
* Megan Burns - Hannah
* Luke Mably - Private Clifton

## Zdroj

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Britské filmy
Kategória:Filmy z 2002
Kategória:Hororové filmy
Kategória:Filmy podľa názvu