Bjørnstjerne Bjørnson

**Bjørnstjerne Martinius Bjørnson** (* 8. december 1832, Kvikne – † 26. apríl 1910, Paríž) bol nórsky prozaik, dramatik, básnik a publicista, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru za rok 1903. Bojovník za národnú nezávislosť Nórska, za slobodu malých a utláčaných národov, zástanca Slovákov počas vrcholiacej maďarizácie v Uhorsku.

Bjørnstjerne, Henrik Ibsen, Alexander Kielland a Jonas Lie sú známi ako „*štyria veľkí*“ nórskej literatúry 19. storočia.

## Život
náhľad|Pamätná tabuľa Bjørnstjerne Martiniusa Bjørnsona s autorovými citátmi: Národný cit nemožno udusiť. Proti Slovanstvu nedá sa bojovať násilím...
Narodil sa v rodine pastora na fare Bjørgan v dedine Kvikne, ktorá v roku 1966 zanikla. Študoval na univerzite v Kristianii (dnes Oslo). Po štúdiách začal pracovať ako novinár. Venoval sa najmä divadelnej a literárnej kritike. V rokoch 18571859 pracoval v divadle Den Nationale Scene v Bergene. V nasledujúcich rokoch (18601863) cestoval po Európe. Roku 1865 sa stal riaditeľom divadla v Kristianii, kde pôsobil do roku 1867. Od roku 1873 žil v Nemecku, Taliansku, roku 1880 odišiel do USA. Roku 1882 sa usadil v Aulestade.

Bojoval za oslobodenie Nórov spod švédskej nadvlády. Venoval pozornosť obrane utláčaných európskych národov: Fínov, Poliakov v Rusku, Rumunov, ale najmä Slovákov.

## Bjørnson a Slováci
O slovenskej otázke sa Bjørnson dozvedel až vo veku 75 rokov, zvyšok života zasvätil do značnej miery tejto otázke. Záujem o slovenskú problematiku v ňom vzbudil list troch českých slovakofilov – spisovateľa dr. Eduarda Lederera, básnika Adolfa Heyduka a Karla Kálala, v ktorom opísali katastrofálne postavenie „na smrť odsúdeného národa na uhorskom ostrove slobody“, a to na základe širokého faktografického materiálu pripraveného o.i. Antonom Štefánkom. List opisuje politiku národnostného útlaku vo všetkých oblastiach života, vysvetľuje metódy vládnutia aj justičnej perzekúcie, pripomína odľudňovanie Slovenska vysťahovalectvom a pod. a skutočnosť, že sa v Uhorsku tento útlak zakrýva fasádou „liberalizmu“ a poukazovaním na nikdy nerealizovaný národnostný zákon z roku 1868. Bjørnson tento list zverejnil v októbrovom čísle (rok 1907) mníchovského časopisu März. V liste sa zdôrazňuje, že nie je zameraný proti maďarskému ľudu (lebo aj on je vraj predmetom útlaku), ale len proti uhorským utláčateľom.

[náhľad|Košický [Mestský park (Košice)|Mestský park, moderný pamätník venovaný pamiatke nórskemu spisovateľovi a publicistovi Bjørnstjerne Bjørnsonovi.]]

Po publikovaní tohto listu Bjørnson spustil intenzívnu publicistickú aktivitu o slovenskej problematike. Písal najmä do periodik Le Courrier Européen (Paríž), Spettatore (Rím) a Neue Freie Presse (Viedeň).

O postavení Slovákov v Uhorsku dostával Bjørnson početné informácie z Čiech od univerzitného profesora Arnošta Krausa, doktora S. Pacáka, doktora Eduarda Lederera, a zo Slovenska od doktora Dušana Makovického, doktora J. Minárika, doktora Ivana Hálku a iných.

Zvlášť konkrétne a ostro svoju kritiku (od roku 1907, t.j. od vydania Apponyiho zákonov a od černovskej tragédie) zameral na uhorského ministra kultu a školstva, grófa Alberta Apponyiho. Pozornosť vzbudil v tejto súvislosti aj jeho list predsedníctvu pripravovaného mierového kongresu v Mníchove. Bjørnson (ako člen čestného predsedníctva protivojnového zhromaždenia) v ňom uviedol, že považuje účasť Apponyiho na tomto kongrese za nezlučiteľnú s jeho humanistickým poslaním, pretože ľudia ako Apponyi, ktorí sa vydávajú za „apoštolov mieru“ sú doma utláčateľmi národov (tento list bol uverejnený v Neue Freie Presse 17. septembra 1907 na str. 2).

Na mierovom kongrese vo Viedni Bjørnson (v roku 1907?) uviedol: *Nedávno sme videli v uhorskom sneme, keď slovenských reprezentantov týrali a vyhadzovali, ako vystúpil gróf Apponyi, aby vyhlásil, čo sa ešte má urobiť pre ďalší útlak tohto národa. Bol schválený školský zákon, aký nikdy predtým nebol známy, pretože jeho najdôležitejšie ustanovenia sú z gumy! Dajú sa naťahovať tak, až sa v nich zadusia všetky národnosti. Zbaviť deti materčiny je predsa to isté ako odtrhnúť hladné dieťa od matkiných pŕs. A práve toto rozkazuje v tomto zákone gróf Apponyi so vztýčenou hlavou... *

Bjørnsonove vystúpenia mali veľký medzinárodný (aj domáci) ohlas, pomohol prelomiť bariéry medzinárodnej izolovanosti slovenskej otázky.

## Tvorba
Písal dramatické a prozaické diela s historickou tematikou, ktoré mali povzbudiť národne povedomie Nórov. Venoval pozornosť aj prostrediu nórskeho sedliactva. Vo svojej tvorbe sa venoval aktuálnym problémom svojej doby, bol kritikom morálky meštianskej spoločnosti. Jeho báseň *Ja, vi elsker dette landet* („Áno, milujeme túto zem“) sa stala nórskou štátnou hymnou.

V roku 1903 získal Nobelovu cenu za literatúru „*… ako prejav uznania za jeho ušľachtilú, veľkolepú a mnohostrannú literárnu tvorbu, ktorá sa vždy vyznačovala aj sviežosťou inšpirácie, aj vzácnou čistotou ducha.*“ (citácia z odôvodnenia Švédskej akadémie).

## Zaujímavosť
V Brne medzi ulicou Veveří, ulicou Zahradníková, budovou právnickej fakulty a jednou z budov Univerzity obrany (zvanú „Rožok“) sa nachádza Björnsonův sad (písané s „ö“). Na doske na začiatku sadu (roh Veveří a Zahradníková ul.) Je mimo iného česky napísané: *„...norský spisovatel a básník, zastánce pravdy a svobody, přítel českého a slovenského národa“*.

## Dielo
náhľad|Bjørnstjerne Bjørnson (1905)
* *Synnøve Solbakken* (1857)
* *Mellem Slagene* (Medzi bitkami) (1857)
* *En glad gut* (Veselý chlapec) (1860)
* *Kong Sverre* (Kráľ Sverre) (1861)
* *Sigurd Slembe* (1862)
* *Maria Stuart I Skotland* (Mária Stuartová Škótska) (1863)
* *De Nygifte* (Mladomanželia) (1865)
* *Fiskerjenten* (Rybárske dievča) (1868)
* *Arnljot Gelline* (1870)
* *Digte og sange* (Básne a piesne) (1870)
* *Sigurd Jorsalfar* (1872)
* *Brudeslaatten* (Svadobný pochod) (1872)
* *Redaktøren* (Redaktor) (1875)
* *En fallit* (Úpadok) (1875)
* *Kongen* (Kráľ) (1877)
* *Magnhild* (1877)
* *Kaptejn Mansana* (Kapitán Mansana) (1879)
* *Leonarda* (1879)
* *Det nye System* (Nový systém)(1879)
* *En handske* (Rukavička) (1883)
* *Det flager i Byen og paa Havnen* (Zástavy nad mestom a prístavom)(1884)
* *Geografi og Kærlighed* (Zemepis a láska) (1885)
* *Paa Guds Veje* (Po božích cestách) (1889)
* *Fred* (Mier) (1891)
* *Nye fortällinger* (Nové poviedky) (1894)
* *Lyset* (Svetlo) (1895)
* *Paul Lange og Tora Parsberg* (Paul Lange a Tora Parsbergová) (1898)
* *Laboremus* (1901)
* *På Storhove* (1902)
* *Daglannet* (1904)

## Dielo Bjørnstjerne Bjørnsona v slovenskom preklade
* *Arne, básne a polemiky* (preložili Katarína Motyková a Milan Richter), Dunajská Lužná, MilaniuM 2007
* *Česť a chvála večnej jari života* (preložili Milan Žitný a Jana Rakšányiová), Bratislava, Print-servis 1998
* *Synnoöve zo Solbakkenu* (preložil Ladislav Obuch, verše prebásnil Viliam Turčány), Bratislava, SVKL 1980
* *Rybárča*, Liptovský Svätý Mikuláš, Tranoscius 1932 (preložila Margita Pauliny-Tóthová)
* *Rybárča*, Bratislava, Mladé letá 1967
* *Sedliacke poviedky*
* *En fallit* (Úpadok) sa stal predlohou televízneho filmu Rodina Tjaeldeovcov

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Björnstjerne Martinus Björnson (18321910)  na literatura.kvalitne.cz

Kategória:Nórski spisovatelia
Kategória:Nórski dramatici
Kategória:Nórski básnici
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Kategória:Nórski nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Osobnosti na nórskych bankovkách
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach