open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Plusko

náhľad|Sídlo na Trnavskom mýte

**Mládežnícka organizácia Plusko** je nezisková, mimovládna mládežnícka organizácia, založená 7. januára 2002 mladými ľuďmi s dlhoročnými skúsenosťami v oblasti práce s mládežou.

## Charakteristika
Je to skupina mladých ľudí, ktorá sa snaží prostredníctvom využitia sily zážitku, zážitkovej pedagogiky ukázať mladým ľuďom cestu vzájomnej tolerancie, súžitia bez predsudkov, cestu iných hodnôt, než aké sú v konzumnej spoločnosti obvyklé. Na plnenie týchto cieľov využíva zážitkové voľnočasové aktivity - víkendové stretnutia, zážitkové akcie, medzinárodné výmeny, školenia, splavy, horoškoly, kultúrne podujatia, zimné prechody.

Cieľovou skupinou sú ľudia vo veku od 15-30 rokov, bez rozdielu rasy, náboženstva a politickej príslušnosti, zdravotne znevýhodnenú mládež nevynímajúc.

Snaženie organizácie je zamerané i na reálnu vzájomnú integráciu znevýhodnenej a zdravej mládeže.

Organizácia spolupracuje s ďalšími miestnymi a medzinárodnými neziskovými organizáciami.

## Externé odkazy
*  - oficiálna stránka združenia

Kategória:Občianske združenia na Slovensku
Kategória:Organizácie založené v 2002
Ahyi

**Ahyi** je aktívny podmorský vulkán, nachádzajúci sa v súostroví Severné Mariány v Pacifiku, asi juhovýchodne od ostrova Farallon de Pajaros. Sopka má kužeľový tvar a jej vrchol je 137&nbsp;m pod hladinou mora. Prvé náznaky vulkanickej aktivity v oblasti pozorovala posádka rybárskej lode v roku 1979, posledná erupcia bola zaznamenaná v roku 2001 zo seizmickej stanice na atole Rangiroa v súostroví Tuamotu.

## Externé odkazy
* www.volcano.si.edu - Ahyi na Global Volcanism Program 

Kategória:Sopky Severných Marián
Kategória:Aktívne sopky
Kategória:Podmorské sopky
Ladislav II. (Uhorsko)

**Ladislav II.** (* 1131 – † 14. január 1163) bol uhorským (proti)kráľom v rokoch 11621163 z rodu Arpádovcov. Bol korunovaný za uhorského kráľa bol okolo 15. júla 1162.

## Mladosť
Vo veku šiestich rokov dostal Ladislav roku 1137 od svojho otca Bela II. titul bosnianskeho vojvodu, no provincii nikdy nevládol. 
V roku 1141 nastúpil na uhorský trón Ladislavov najstarší brat Gejza II. Ten vymenoval za nástupcu svojho syna Štefana a svojich bratov Ladislava a Štefana odškodnil vojvodskými údelmi.

## Exil
Uhorskí veľmoži, ktorí neboli spokojní s Gejzovou vládou, začali organizovať sprisahanie. Na ich čelo sa postavil Gejzov a Ladislavov najmladší brat Štefan. Sprisahanie však bolo odhalené a Štefan bol nútený utiecť do Nemecka a neskôr, potom ako mu nemecký cisár odmietol pomôcť, do Byzancie. Ladislav roku 1160 nasledoval príklad svojho brata a po vzbure proti Gejzovi sa aj on usadil v Konštantínopole. Obaja bratia sa mali vrátiť do Uhorska po smrti Gejzu II. v roku 1162. Ich návrat podporil byzantský cisár Manuel I. Komnenos v snahe rozšíriť svoju suverenitu nad Uhorskom. Cisár pôvodne plánoval pomôcť pri uchopení trónu Štefanovi IV., no uhorskí páni boli ochotní prijať  za kráľa proti synovi zosnulého Gejzu II., Štefanovi III., len Ladislava.

## Vláda a smrť
Ladislav mal byť korunovaný len 6 týždňov po korunovácii Štefana III., ktorý utrpel porážku v bitke pri Kápuvári a stiahol sa na Bratislavský hrad. Ostrihomský arcibiskup Lukáš, najvyšší predstaviteľ uhorskej cirkvi, ale korunováciu odmietol vykonať a verejne sa zastal mladého kráľa. Obrad nakoniec vykonal v polovici júla
1162 kaločský arcibiskup Miko, porušiac tým odveké prednostné právo prislúchajúce
ostrihomskému arcibiskupovi. Arcibiskup Lukáš vzápätí Ladislava exkomunikoval a vyhlásil korunováciu a Ladislavovu vládu za nezákonnú. Ladislav následne arcibiskupa uväznil. Po intervencii pápeža Alexandra III. bol síce arcibiskup Lukáš 25. decembra 1162 prepustený zo žalára, no keďže naďalej odmietal uznať Ladislavovu legitimitu, trval na Ladislavovom vyobcovaní z cirkvi a na interdikte nad celým Uhorskom, bol znova uväznený. Podľa Uhorskej kroniky Ladislav II. určil ako svojho nástupcu Štefana IV. a udelil mu vládu nad tretinou kráľovstva v znovuobnovenom Nitrianskom a Biharskom kniežatstve.
Ladislav II. ale 14. januára 1163 nečakane zomrel, údajne bol otrávený. Záujem na Ladislavovej smrti mohli mať byzantský cisár Manuel (nakoľko Ladislav nepreukazoval svojmu patrónovi dostatočnú podriadenosť), či brat Štefan.

Uhorská Obrázková kronika venuje Ladislavovi II. jedinú vetu a na miniatúre ho zobrazuje bez kráľovskej koruny.

## Rodina
Ladislav bol synom uhorského kráľa Bela II. a Heleny, dcéry srbského veľžupana Uroša I. Jeho manželka je neznáma, z manželstva pochádzala dcéra Mária, ktorú neskôr uhorský kráľ Štefan III. vydal za benátskeho dóžu.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1131
Kategória:Úmrtia v 1163
Kategória:Králi Uhorska
Kategória:Arpádovci
Kategória:Pochovaní v bazilike v Stoličnom Belehrade
Schottkyho dióda

náhľad|Schematická značka Schottkyho diódy
[náhľad|Typická voltampérová charakteristika [kremíkovej Schottkyho diódy (červenou) v porovnaní s Ge, Si a GaAs diódami s PN priechodom]]

**Schottkyho dióda** je polovodičová dióda využívajúca existenciu potenciálovej bariéry na priechode kov-polovodič (*Schottkyho bariéra*) a z toho vyplývajúce usmerňovacie vlastnosti priechodu.

Pomenovaná je po nemeckom fyzikovi Walterovi Schottkym (* 1886 – † 1976), ktorý v roku 1938 vypracoval teóriu, popisujúcu usmerňovacie vlastnosti priechodu kov-polovodič.

## Vlastnosti
Oproti bežným diódam s PN priechodom majú Schottkyho diódy nižší úbytok napätia v priepustnom smere (UF: ~0,3 V oproti ~0,7 V pri Si diódach s PN priechodom), sú však schopné odolávať nižším napätiam v závernom smere (UR: ~10150 V) a majú vyšší záverný prúd (IR), ktorý navyše exponenciálne rastie so stúpajúcou teplotou, čo môže viesť k teplotnej nestabilite a ďalej nepriamo limituje praktickú veľkosť napätia v závernom smere.

Ďalšia charakteristická vlastnosť Schottkyho diód je veľmi krátka doba záverného zotavenia (*reverse recovery time*, trr v rádoch len ~100 ps pri malých signálových diódach).

Tieto vlastnosti ich predurčujú okrem iného na spínacie aplikácie v rýchlych analógových aj digitálnych obvodoch a usmerňovacie aplikácie vo vysokofrekvenčných obvodoch a spínaných zdrojoch.

## Galéria

Súbor:Schottky.jpg | Rôzne Schottkyho diódy s drôtovými vývodmi. Výkonové typy vpravo obsahujú dvojicu antisériovo zapojených diód a sú určené pre montáž na chladič.
Súbor:HP 5082-2800.jpg | Makrofotografia malej signálovej Schottkyho diódy HP 5082-2800 (1N5711) v sklenenom puzdre s rozmermi 1,8 × 4 mm s viditeľnou konštrukciou priechodu kov-polovodič.
Súbor:Detektor-krystalky.jpg | Kryštálový detektor, využívajúci kryštál galenitu – prírodného polovodiča, ktorého povrchu sa dotýka hrot polohovateľného volfrámového alebo fosforbronzového drôtika. Predstavoval primitívnu formu Schottkyho diódy a využíval sa v začiatkoch rozhlasového vysielania na demoduláciu AM signálu v pasívnych rádioprijímačoch – kryštálkach.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Diódy
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Ladislav III. (Uhorsko)

**Ladislav III.** (* asi 1200, Stoličný Belehrad – † 7. máj 1205, Viedeň) bol uhorským kráľom v rokoch 12041205, z rodu Arpádovcov. Jeho otec, Imrich, ho určil ako nástupníka na trón. Ako poručníka určil svojho brata Ondreja II., s ktorým celý život zápasil o trón. Krátko nato Imrich zomrel.

## Rodina
Bol synom uhorského kráľa Imricha a Konštancie, dcéry aragónskeho kráľa Alfonza II.

## Vládnutie
Ladislav bol korunovaný ako štvorročný. Po smrti svojho otca Imricha sa postavenie Ladislava a jeho matky zhoršovalo. Preto na jar 1205 utiekla do Rakúska aj s korunovačnými klenotami. 

## Smrť
Podľa maďarskej tradície zomrel v dôsledku nejakej choroby. Pochovali ho v Stoličnom Belehrade.

Kategória:Úmrtia v 1205
Kategória:Králi Uhorska
Kategória:Arpádovci
Kategória:Pochovaní v bazilike v Stoličnom Belehrade
Karol II. (Uhorsko)

**Karol III.** (* 1345, Neapol – † 24. február 1386, Vyšehrad) bol neapolským kráľom v rokoch 13811386 a uhorským kráľom (ako **Karol II.** zvaný *Malý*) v rokoch 13851386, z rodu Anjouovcov. Za uhorského kráľa bol korunovaný 31. decembra 1385.

## Rodina
Bol synom dračského vojvodu Ľudovíta z Durazza a Margity, dcéry sanseverinského grófa. Za manželku si zobral v roku 1370 Margitu z Durazza, dcéru dračského vojvodu Karola.

## Život
V Uhorsku vládla kráľovná vdova Alžbeta a palatín Mikuláš I. Gorjanský (Miklós Garai). Mnoho veľmožov bolo nespokojných, preto ponúkli trón Karolovi z Drača, ktorého sa počas jeho detstva ujal Ľudovít I. Vymenoval ho za chorvátskeho a slavónskeho vojvodu, v roku 1381 mu pomohol dostať sa na neapolský trón. Karol však musel Ľudovítovi odprisahať, že neohrozí práva jeho dcér. Keď mu však bol ponúknutý uhorský trón, tiahol s vojskom na Budín. Kráľovné sa nepostavili na odpor, pravdepodobne dúfali, že splní sľub. Ale Karol bol napokon korunovaný 31. decembra 1385 v Stoličnom Belehrade za uhorského kráľa. 

Kráľovná Alžbeta sa mu preto odmenila rovnakou zradou. Poverila svojho dôverníka, Blažeja Forgáča z Kozmáloviec, aby spáchal na Karola atentát. 7. februára 1386 zaútočil na kráľa, preťal mu obočie, pričom mu vytieklo oko. Nato kráľa odvliekli na Vyšehrad, kde ho podľa jednej z verzií otrávili, podľa druhej zaškrtili. Zomrel teda po 38 dňoch vládnutia.

Kategória:Narodenia v 1345
Kategória:Úmrtia v 1386
Kategória:Králi Uhorska
Kategória:Neapolskí králi
Kategória:Anjouovci
Kategória:Zavraždení vládcovia
Kostol svätej Anny (Šenkvice)

**Kostol svätej Anny** je rímskokatolícky chrám, nachádzajúci sa v obci Šenkvice v okrese Pezinok. Farnosť patrí do bratislavskej arcidiecézy.

## História
Prvé zmienky o kostole v obci pochádzajú z roku 1390, kedy vikár ostrihomského arcibiskupa Leonarda de Pensauro spomína farnosť Šenkvice – SANKAWYCH. Jeho vznik sa predpokladá okolo roku 1350.

Absencia správ o obci medzi rokmi 1462 až 1557 potvrdzuje domnienky o opustení územia. Noví osadníci z okolia chorvátskej Kostajnice, vyhnaní nájazdmi Turkov, začali stavať na ruinách starého nový, väčší kostol. Následne sa Šenkvice stali v roku 1584 farnosťou. Prvým kňazom novej farnosti bol pravdepodobne Matej Sosič.

Okolo roku 1618 začal Ján Janič s rozširovaním a renesančnou prestavbou kostola, ktorému pribudla veža i 4 metre vysoké hradby na ochranu pred lúpežnými nájazdmi tureckých vojenských oddielov. Tie plienili dediny juhozápadného Slovenska.

Kostol bol vysvätený čanádským biskupom a zasvätený Svätej Anne až 3. apríla 1672. Počas nasledujúcich rokov sa na jeho vzhľade zmenilo len vybavenie kostola, keď pribudol organ a boli vyrobené nové omšové pomôcky a rúcha. V roku 1766 kostol vyhorel a v roku 1783 bol obnovený do dnešnej podoby. 

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stránky obce
* Stránka farnosti

## Zdroj
* Šenkvice, autori: Ján Milan Dubovský, Henrich Lančarič, Ľubomíra Žáková

Kategória:Šenkvice
Šenkvice
Šenkvice
Anna
Šenkvice
Polymetylmetakrylát

right|thumb|polymetylmetakrylát
**Polymetylmetakrylát**, skratka **PMMA** (hovorovo: **plexisklo**, **plexiglas**, **akrylové sklo**, **akrylátové sklo**, **organické sklo**; obchodná značka najmä **Plexiglas** a **Limacryl**; vzorec: -CH2-CCH2-COOCH3-)n) je makromolekulová látka, ktorá sa pripravuje radikálovou polymerizáciou metylesteru kyseliny metakrylovej.

## Výroba
Základnou zložkou pre výrobu plexiskla je acetón z ktorého je syntetizovaný acetonkyanhydrin. Ten je pomocou kyseliny sírovej premenený na methakrylamid sulfát. Methakrylamid sulfát reaguje s metanolom za vzniku metylmetakrylátu čo je metyl ester kyseliny akrylovej a základný prvok PMMA ktorý sa ďalej vyrába polymerizáciou. K vyrobeniu u PMMA je potrebné asi  surovej ropy.
Plexisklo vyvinula v roku 1928 a komerčne uviedla na trh v roku 1933 spoločnosť Rohm and Haas.

## Vlastnosti
Plexisklo je pevná sklovitá, priehľadná hmota, polymér má hustotu 1,18g/cm3, je formovateľné pri 120-150&nbsp;°C. Pri vyššej teplote nastáva depolymerizácia, pri 400&nbsp;°C rozklad. Odoláva vode, kyselinám do 20%, hydroxidom a olejom, je rozpustné v mnohých organických rozpúšťadlách.

Plexisklo je priepustné pre infračervené svetlo v rozsahu vlnových dĺžok 2,825 mikrometra, pohlcuje žiarenie kratšie ako 300&nbsp;nm (ÚV žiarenie).

V kyslíkovej atmosfére je zápalná teplota PMMA asi 460 °C, pri horení sa rozkladá bez zvyšku na oxid uhličitý a vodu. Je stabilný a odolný voči poveternostným vplyvom, rozpustný vo viacerých organických rozpúšťadlách.

Správa sa ako termoplast, čiže je ho možné uviesť do kvapalného stavu pri teplotách 240 až 250&nbsp;°C. Je možné používať všetky bežné technológie tvarovania a vstrekovania plastov.

Plexisklo je možné lepiť pomocou kyanoakrylátového lepidla (tzv. sekundové lepidlo), roztavením povrchu, alebo využitím rozpúšťadiel napr. dichlórmetán, alebo trichlormetán. Týmto spôsobom je možné vytvárať takmer neviditeľné spoje.
:Funkčný vzorec=(-CH2C(CH3)(COOCH3)-)n
:Sumárny vzorec= (C5O2H8)n
:Molárna hmotnosť= 100,118 g/mol (*monomér*)
:Teplota topenia= 160&nbsp;°C
:Teplota varu= 200&nbsp;°C
:Teplota skleného prechodu= 105 ± 20&nbsp;°C
:Hustota= 1,195 g/cm³ (*0&nbsp;°C*)  1,19 g/cm³ (*20&nbsp;°C*) 1,188 g/cm³ (*25&nbsp;°C*) 1,15 g/cm³ (*sklený prechod*)
:Index lomu= 1,490
:Relatívna permitivita= 3,6
:Súčiniteľ elektrickej vodivosti= 0,193 W m-1 K-1
:Súčiniteľ dĺžkovej rozťažnosti= 8•10-5 K-1
:Súčiniteľ objemovej rozťažnosti= 0,0000 253 K-1 (*pevné skupenstvo*) 0,0000 575 K-1 (*kvapalina*)
:Povrchové napätie= 30 mN/m

## Použitie
PMMA sa používa ako náhrada skla. Výhodou PMMA v porovnaní so sklom sú nižšie výrobné náklady, ľahké ohýbanie, možnosť lepenia, nižšia hmotnosť, odolnosť voči nárazom a pod. Nevýhodou nižšia chemická odolnosť, tvrdosť (ľahko sa poškriabe).

Kategória:Plasty
Sára Salkaháziová

Blahoslavená **Sára Salkaházi** (do roku 1942 *Sára Schalkház*, * 11. máj 1899, Košice – † 27. december 1944, Budapešť) bola rehoľníčka maďarskej národnosti pôsobiaca na území dnešného Slovenska. Pôsobila pôvodne ako učiteľka a neskôr aj ako novinárka. V roku 1927 vstúpila do rehoľnej Spoločnosti sociálnych sestier v Košiciach, v roku 1937 bola preložená do domovského kláštoru v Budapešti, kde počas druhej svetovej vojny skrývala spolu s ostatnými sestrami Židov. Príslušníci pronacistickej maďarskej strany šípových krížov ju po udaní jednej zo zamestnankýň kláštora dolapili a s niekoľkými Židmi, ktoré sestry ukrývali, zastrelili a telá zvrhli do Dunaja.

Pamätník Jad va-šem ju v roku 1969 vyhlásil za Spravodlivú medzi národmi.

17. septembra 2006 ju katolícka Cirkev vyhlásila za blahoslavenú.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Stránky venované sestre Salkaházi ///
* Sára Salkaházi na Holocaust.cz 

Kategória:Osobnosti z Košíc
Kategória:Rehoľníčky
Kategória:Maďarskí katolícki blahoslavení
Kategória:Slovenskí katolícki blahoslavení
Kategória:Spravodliví medzi národmi
Kategória:Blahorečení Benediktom XVI.
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 11. mája
Šopronská župa

**Šopronská župa** resp. **Šopronská stolica** resp. **Šopronský komitát** (namiesto slova Šopronská/-ý môže byť slovo **Šoproňská/-ý**; iný názov: **Šopron**, **Šoproň**; po nemecky: *Komitat Ödenburg*, po maďarsky *Sopron vármegye*) bola župa resp. stolice resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti je toto územie rozdelené medzi západné Maďarsko a východné Rakúsko. Hlavným mestom bolo mesto Šopron.

## Geografia
Šopronská župa susedila s rakúskou krajinou Dolné Rakúsko a uhorskými župami Mošon, Ráb, Vesprém a Vas. Neziderské jazero ležalo čiastočne v tejto župe. Rozloha župy v roku 1910 bola 3 241 km².

## Dejiny
Šopronský komitát patril medzi prvé komitáty v Uhorsku.

V 1918 (podľa Trianonskej dohody z 1920) sa západná časť stala súčasťou novej rakúskej krajiny Burgenland. Východná časť ostala súčasťou Maďarska. V 1921 sa v referende rozhodlo, že mesto Šopron sa pripojí k Maďarsku namiesto Rakúska.

Po druhej svetovej vojne sa Šopronská župa spojila s Rábskou a Mošonskou župou a vznikla nová Rábsko-šopronská župa. Táto bola na začiatku 90. rokov premenovaná na Rábsko-mošonsko-šopronskú župu. Malá časť Šopronskej župy bola včlenená do Železnej župy.

## Okresy
Na začiatku 20. storočia bola Šopronská župa rozdelená na slúžnovské okresy:
* Csepreg
* Csorna
* Felsőpulya (nem. *Oberpullendorf*)
* Kapuvár
* Kismarton (nem. *Eisenstadt*)
* Nagymarton (nem. *Mattersburg*)
* Šopron
plus municipálne mestá: Šopron, Kismarton (nem. Eisenstadt) a Ruszt (nem. Rust)

Eisenstadt, Mattersburg, Rust and Oberpullendorf sú v súčasnosti v Rakúsku.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Neon Engine

***Neon Engine*** je herný engine vyvinutý spoločnosťami Codemasters a Sony Computer Entertainment využívajúci viacplatformový grafický engine PhyreEngine práve od spoločnosti Sony.

## Hry používajúce Neon Engine
* Colin McRae: DiRT (2007).
* Operation Flashpoint 2: Dragon Rising (2008).
* Race Driver: GRID (2008).

Kategória:Herné enginy
Podprogram

**Podprogram** (synonymá resp. v závislosti od programovacieho jazyka čiastočné synonymá sú **procedúra, [[funkcia (informatika)|funkcia]], [[metóda (informatika)|metóda]]**) je časť kódu vnútri väčšieho programu, ktorá vykonáva špecifickú úlohu a môže byť relatívne nezávislá od ostatného kódu. Syntax viacerých programovacích jazykov zahŕňa podporu pre vytváranie ? podprogramov a pre ich ?volanie a opakovanie.

Vo veľa prípadoch sú podobné funkciám, ale majú bočné efekty mimo? jednoduchej spätnej premennej, ktorú vracia funkcia. Niektoré programovacie jazyky majú veľmi malé syntaktické odlišnosti medzi funkciami a podprogramami. 

Je veľa výhod, prečo deliť program na podprogramy:- redukuje sa duplicita kódu v programe- možnosť opakovania kódu?? v zložených programoch- rozloženie komplexných problémov na jednoduchšie časti- vylepšenie čitateľnosti programu- skrytie alebo regulovanie časti programu 

Zložky podprogramu:- telo kódu, ktorý má byť vykonaný pri zavolaní podprogramu- parametre, ktoré sú podané podprogramu od bodu, keď je zavolaný- hodnota, ktorá je vrátená, keď nastane volanie

Veľa programovacích jazykov, ako Pascal, FORTRAN, Ada odlišujú funkcie a funkcionálne podprogramy (ktoré vracajú hodnoty) od podprogramov a procedúr (ktoré nevracajú). Niektoré jazyky, ako C a LISP, nerobia tieto odlišnosti?? a pokladajú tieto termíny za synonymá. Názov metóda je bežne používaný v spojení s objektovo orientovaným programovaním, špeciálne pre podprogramy ktoré sú súčasťou objektov, tiež je používaný v súvislosti s typom trieda.

Maurice Wilkes, Stanley Gill a David Wheeler sú uznávani za vynájdenie podprogramu.

Kategória:Softvér
Kategória:Programovanie
Báčsko-bodrocká župa (Uhorsko)

**Báčsko-bodrocká župa** resp. **Báčsko-bodrocká stolica** (po maďarsky: *Bács-Bodrog vármegye*, po srbsky: Бач-Бодрошка жупанија) bola župy resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti je územie rozdelené medzi južné Maďarsko a severné Srbsko. Hlavným mestom bolo mesto Sombor (maď. *Zombor*).


Image:Backa ethnic map 1715.png|Etnická mapa (1715)
Image:Backa ethnic map 1720.png|Etnická mapa (1720)


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Berežská župa (Uhorsko)

**Berežská župa** resp. **Berežská stolica** resp. **Berežský komitát** (namiesto slova Berežská/-ý môže byť slovo **Berehovská/-ý**; iný názov: **Berehovo**, staršie: *Beregská stolica*; po latinsky: *comitatus Beregiensis*, po maďarsky: *Bereg  vármegye*, po nemecky: Komitat Berg/Berger Gespanschaft) je názov komitátu, stolice a župy v Uhorsku, v súčasnosti je územie rozdelené medzi západnú Ukrajinu (Zakarpatská oblasť) a severno-východné Maďarsko (Sabolčsko-satmársko-berežská župa). Hlavným mestom bolo mesto Berehovo (rusín. *Берегово*, ukr. *Берегове*, maď. *Beregszász*, rum. *Bereg*, nem. *Bergsaß*).

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Berežská župa (Česko-Slovensko)

Kategória:Župy v Uhorsku
Boršodská župa

**Boršodská župa** resp. **Boršodská stolica** resp. **Boršodský komitát** (namiesto slova Boršodská/-ý môže byť slovo **Boršódska/-y**; iné názvy: **Boršod**, **Boršód**; , , ) bol komitát, stolica a župa v Uhorsku. V súčasnosti územie župy leží v severovýchodnom Maďarsku (Boršodsko-abovsko-zemplínska župa). Hlavným mestom bolo mesto Miškovec ().

## Zdroje

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Rad Ušakova

**Rad Ušakova** (), pomenovaný podľa admirála Fjodorova Fjodoroviča Ušakova, ktorý nikdy neprehral bitku a je patrónom Ruského námorníctva. Rad je sovietskym vyznamenaním, ktoré vzniklo 3. marca 1944. Udeľuje sa vyšším námorným dôstojníkom za zásluhy pri námorných operáciách. Pre nižšie hodnosti je určená Medaila Ušakova. Udeľuje sa v dvoch stupňoch. Nosí sa na pravej strane uniformy.

## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* Sovietske rady
* Rad Ušakova (po rusky)
* Nositelia Radu Ušakova (po rusky) 

Kategória:Sovietske rady a vyznamenania
Kategória:Vojenské vyznamenania
Bystricko-nasodská župa (Uhorsko)

**Bystricko-nasodská župa** alebo **Bystricko-nasodská stolica** (po latinsky: *comitatus Bistriciensis et Naszodiensis*, po rumunsku: *Comitatul Bistriţa-Năsăud*, po maďarsky: *Beszterce-Naszód vármegye*, po nemecky: Komitat Bistritz-Nösen) bola stolice resp. župa v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v severnom Rumunsku (kedysi severovýchodné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Bistriţa (po slovensky Bystrica, slov. *Bistrica*, maď. *Beszterce*, nem. *Bistritz*, arch. nem. *Nösen*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Šomodská župa (Uhorsko)

**Šomodská župa** resp. **Šomodská stolica** resp. **Šomodský komitát** (namiesto slova Šomodská/-ý môže byť slovo **Šomoďská/-ý**; iný názov (najmä komitátu): **Šomoď**; po maďarsky: *Somogy vármegye* alebo *Somogy*; po nemecky *Komitat Schümeg/Sümegh/Sümeg/Schomodj*) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. Jej územie, pôvodne väčšie ako je v súčasnosti, leží v juhozápadnom Maďarsku. Hlavným mestom bolo mesto Kaposvár.

## Geografia
Šomodská župa susedila s uhorskými župami Zala, Vesprém, Tolna, Baraňa, Viovitica a Bjelovar-Križevci (posledné dve boli súčasťou Chorvátsko-Slavónska). Jej územie pokrýva región južného pobrežia Balatonu a rieka Dráva tvorí väčšinu južných hraníc župy. Rozloha župy v roku 1910 bola 6 675 km².

## Okresy
V roku 1910 sa Šomodská župa delila na tieto okresy: 
* Barcs
* Csurgó
* Igal
* Kaposvár
* Lengyeltóti
* Marcali
* Nagyatád
* Szigetvár
* Tab
* Mesto so zriadeným magistrátom:
** Kaposvár

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Admirál

**Admirál** (arabsky *amír al-bahr* - emir na mori) je vysoký dôstojník vojnového námorníctva (zodpovedajúca hodnosť je zhruba generál). Velí loďstvu, eskadre alebo flotile. Ide o tzv. vlajkového dôstojníka, ktorý má právo na vlastnú vlajku. 

V námorníctvach rôznych štátov sa dá pod pojmom admirál rozumieť konkrétna hodnosť, ale aj skupina *admirálskych hodností* - spravidla sú to viceadmirál (zodpovedajúca hodnosť generálporučík), kontradmirál (zodpovedajúca hodnosť je generálmajor), admirál (v užšom zmysle; zodpovedajúca hodnosť generálplukovník) a admirál námorníctva (=admirál flotily, admirál loďstva, maršal).

## Referencie
* 


Kategória:Vojenské hodnosti
Kategória:Hodnosti v námorníctve
Čanadská župa

**Čanadská župa** resp.  **Čanadská stolica** resp. **Čanadský komitát** (namiesto slova Čanadská/-ý môže byť slovo **Čanádska/-y**; iný názov: **Čanád**, **Čanad**; po latinsky: *Comitatus Chanadiensis/Chenadiensis*, po maďarsky: *Csanád vármegye*, po nemecky: *Komitat Tschanad*) bola župa  resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti je toto územie rozdelené medzi juhovýchodné Maďarsko a západné Rumunsko. Hlavným mestom bolo mesto Makov.

## Geografia
Čanadská župa susedila s Čongrádskou, Békešskou, Aradskou a Torontálskou župou. Rieka Mureş tvorila jej južnú hranicu. Rozloha župy bola v roku 1910 okolo 1715 km².

## Dejiny
Čanadská župa bola vytvorená okolo 11. storočia a pomenovaná podľa hradu Čanád (maď. *Csanád*), ktorý bol pomenovaný podľa svojho prvého majiteľa, bratanca svätého Štefana, uhorského kráľa. Čanadské biskupstvo bolo jedno z najstarších v Uhorsku. Jeho prvým biskupom bol svätý Gellért.
V roku 1920 bola Trianonskou zmluvou malá časť na juhovýchode župy odčlenená od Maďarska a pričlenená k Rumunsku aj s mestom Nadlak, kde doposiaľ žije početná slovenská menšina tvoriaca polovicu obyvateľov. Zvyšná časť župy bola spojená s časťami Torontálskej župy (malá oblasť južne od Szegedu) a Aradskej župy (malá časť južne od Békešskej župy) do novovytvorenej Čanadsko-aradsko-torontálskej župy.
Po druhej svetovej vojne bola táto župa rozdelená medzi Békešskú a Čongrádsku župu. Rumunská časť Čanadskej župy je v súčasnosti súčasťou Aradskej župy.

## Národnosti
V roku 1880 bolo národnostné zloženie jednotlivých okresov Čanadskej župy nasledovné:

Slováci tvorili absolútnu alebo relatívnu väčšinu v týchto obciach:
* Aleberti: 886 obyvateľov / Slováci 89,95 %
* Ambrózfalva: 866 / 72,63 %
* Pitvaros: 2 351 / 87,71 %
* Nadlak: 10 646 / 52,58 %
* Slovenský (Tót-) Bánhegyes: 2 255 / 63,19 %

Iné významné obce:
* Apácza: 3 171 / 5,83 %
* Batonya: 9 195 / 4,96 %
* Kaszaper: 1 030 / 13,88 % (samostatná farnosť od roku 1867, samostatná obec až po 1. svetovej vojne, dovtedy súčasť obce (Tót-) Nagybánhegyes,)
* Mező-Kovácsháza: 3 662 / 16,62 %
* Slovenská (Tót-) Kovácsháza: 687 / 27,22 %

V roku 1910 bolo národnostné zloženie jednotlivých okresov Čanadskej župy nasledovné:

Slováci tvorili absolútnu alebo relatívnu väčšinu v týchto obciach:
* Csanádalberti: 1 370 obyvateľov / Slováci 95,11 %
* Ambrózfalva: 1 042 / 95,10 %
* Pitvaros: 2 936 / 93,53 %
* Nadlak: 14 043 / 54,48 %
* Nagybánhegyes: 5 204 / 51,71 % (predtým Tótbánhegyes)

Iné významné obce:
* Sajtény: 4 965 / 5,06 %
* Mezőhegyes: 7 972 / 6,82 %
* Csanádapacza: 3 813 / 4,80 %
* Batonya: 13 011 / 1,27 %
* Végegyháza: 1 543 / 11,99 % (pretým Tótkovácsháza)
* Mezőkovácsháza: 4 429 / 1,99 %

## Rozdelenie
Začiatkom 20. storočia sa Čanadská župa delila nasledovne: 

Mesto Nadlak leží v súčasnosti v Rumunsku, všetky ostatné vyššie spomenuté ležia v Maďarsku.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Čická župa (Uhorsko)

**Čická župa** resp. **Čická stolica** (po latinsky: *comitatus Csikiensis*, po rumunsky: *Comitatul Ciuc*, po maďarsky: *Csík vármegye*, po nemecky: Komitat Tschick) bola župa resp. stolica v Uhorsku, v súčasnosti jej územie leží v strednom Rumunsku (kedysi východné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Miercurea Ciuc (maď. *Csíkszereda*, nem. *Szekelburg*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Dolnobelehradská župa

**Dolnobelehradská župa** resp. **Dolnobelehradská stolica** resp. **Dolnobelehradský komitát** (po latinsky: *comitatus Albensis vel Albensis inferior vel Albensis Transylvanensis*, po rumunsky: *Comitatul Alba de Jos*, po maďarsky: *Alsó-Fehér vármegye*, po nemecky: *Komitat Unterweißenburg*) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku, v súčasnosti jej územie leží v západnom Rumunsku (kedysi stredné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Aiud (maď. *Nagyenyed*, nem. *Straßburg am Mieresch*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Fogarašská župa

**Fogarašská župa** resp. **Fogarašská stolica** (, , ) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v strednom Rumunsku (kedysi juhovýchodné Sedmohradsko). Hlavným mestom bol Făgăraş (, ).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Hajducká župa

**Hajducká župa** alebo **Hajducká stolica** (staršie názvy: **Hajdú**, **Stolica Hajdú**; po maďarsky: *Hajdú vármegye*, po nemecky: *Komitat Haiduck*) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží vo východnom Maďarsku (Hajducko-bihárska župa). Hlavným mestom bol Debrecín (maď. *Debrecen*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Háromsecká župa (Uhorsko)

**Háromsecká župa** resp. **Háromsecká stolica** (, ) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží vo strednom Rumunsku (kedysi juhovýchodné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Sfântu Gheorghe (maď. *Sepsiszentgyörgy*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Kostol Najsvätejšej Trojice (Bánovce nad Bebravou)

**Kostol Najsvätejšej Trojice** na dnešnom námestí Ľudovíta Štúra v Bánovciach nad Bebravou vznikol v neskoršom období po postavení kostola sv. Mikuláša Biskupa, v súvislosti s postupným rozširovaním mesta smerom k rieke Bebrave. Asanovaný bol v roku 1799. Bol patronátnym kostolom Ilešháziovcov.

## História
Kostol Najsvätejšej Trojice v minulosti utrpel viaceré škody spôsobené požiarmi, ale zakaždým bol obnovený. To by svedčilo o tom, že stál už v 17. storočí, možno aj skôr. Orientácia pôvodného kostola je nejasná. Hlavné predné dvere totiž viedli spredu zo severnej strany, kým bočné dvere boli umiestnené na západnej strane. To by naznačovalo severojužnú orientáciu, v baroku celkom bežnú. Kostol bol pomerne úzky, postavený bol z kameňa a zaklenutý. Nad hlavným vchodom bol umiestnený murovaný chór s organom. Boli tu tiež kovové tympany (bubny), tri klarinety, tri waldhorny (trúbky) a troje husle. Po bokoch lode boli dva bočné murované chóry. Pod kostolom boli dve krypty a vo vnútri mal kostol tri oltáre. Najstarší bol oltár Blahoslavenej Panny Márie na evanjelickej strane kostola. Inventár bohoslužobného náčinia bol bohatý.

Nový kostol Najsvätejšej Trojice bol postavený v roku 1803 v klasicistickom slohu na mieste staršieho svätostánku, zasväteného tiež Najsvätejšej trojici. Bol vysvätený 1. októbra 1803 kanonikom Antonom Ďateľom a konsekrovaný 8. júla 1804 nitrianskym biskupom F X. Fuchsom.

Potvrdzuje to latinský nápis DEO VNITRINO HABITACVLVM ISTHOC EX STRVXIT VNITA PIETAS () na priečelí, objavený pri rekonštrukcii  v 70. rokoch 20. storočia, oznamujúci zasvätenie kostola a slúžiaci aj ako chronogram ), udávajúci začiatok stavby kostola. Pri poslednej oprave kostola v polovici 90. rokov 20. storočia bol nahradený ďalším latinským nápisom v podobe DEO VNITRINO HABITACVLVM ST. HOC EXSTRVXER  VNT EX PIETATE (). Nový kostol Najsvätejšej Trojice bol postavený predovšetký z príspevkov župných a cirkevných hodnostárov. V roku 1929 bol pre kostol získaný drevený Betlehem, dielo rezbára B. Reka z Kutnej Hory. Pred hlavným vstupom do kostola stojí kamenný kríž s ukrižovaným Kristom na štvorbokom podstavci umiestnenom na trojstupňovom podnoží.

## Referencie

## Iné projekty

Bánovce nad Bebravou
Kategória:Stavby v Bánovciach nad Bebravou
Bánovce nad Bebravou
Najsvätejšia Trojica
Kategória:Architektúra z 1803
Van Halen

**Van Halen** je americká hard rocková skupina, ktorá vznikla v Pasadene v Kalifornii v roku 1974. Od vydania svojho debutového albumu s názvom *[[Van Halen (album)|Van Halen]]* v roku 1978 skupina slávila úspechy až do konca 90. rokov, kedy ju postihlo viacero problémov. 

Do roku 2007 sa skupine Van Halen podarilo na celom svete predať viac ako 80 miliónov hudobných nosičov a viacero jej singlov sa umiestnilo na prvej priečke v rebríčku *[[Mainstream Rock Tracks]]* časopisu *[[Billboard]]*.. Predajom viac ako 56 miliónov albumov v USA je podľa hodnotení RIAA je táto skupina na 19. mieste medzi najlepšie predávajúcimi kapelami všetkých čias. a je zároveň jednou z piatich rockových formácií, ktorých dva albumy dosiahli predaj v USA vyšší ako 10 miliónov kusov. 12. marca 2007 bola táto skupina uvedená do Rokenrolovej siene slávy. Koncom roku 2007 po rôznych špekuláciách skupina začala koncertné turné po Severnej Amerike, ktoré trvalo až do začiatku roku 2008.

Skupina Van Halen nahrala na svoj debutový album krátku skladbu s názvom „Eruption“, ktorej gitarové sólo je považované za jedno z najvýznamnejších v rockovej hudobnej histórii. Táto skladba sa objavuje vo viacerých zoznamoch výberov gitarových sól vrátane aktuálneho rebríčka časopisu *[[Guitar World]]*. 

## Členovia skupiny
### Súčasná zostava
*David Lee Roth - spev (1974–1985, 1996, 2000, 2000, 2001, 2006-súčasnosť)
*Wolfgang Van Halen - basová gitara, vokály (2006–súčasnosť)
*Alex Van Halen - bicie, perkusie, vokály pri nahrávaní albumov (1972–súčasnosť)

### Bývalí členovia
*Eddie Van Halen - gitary, klávesy, vokály (1972–2020)
*Michael Anthony - basová gitara, klávesy, vokály (1974–2002, 2003-2005)
*Sammy Hagar - spev, gitary (1985–1996, 2003–2005)
*Gary Cherone - spev (1996–1999)
*Mark Stone - basová gitara, vokály (1972–1974)
*Mitch Malloy - spev (1996)

## Diskografia
### Štúdiové albumy
* 1978 - *[[Van Halen (album)|Van Halen]]*
* 1979 - *[[Van Halen II]]* 
* 1980 - *[[Women and Children First]]* 
* 1981 - *[[Fair Warning]]*  
* 1982 - *[[Diver Down]]* 
* 1984 - *[[1984 (album)|1984]]*  
* 1986 - *[[5150 (album)|5150]]*  
* 1988 - *[[OU812]]*  
* 1991 - *[[For Unlawful Carnal Knowledge]]*  
* 1993 - ** 
* 1995 - *[[Balance]]* 
* 1998 - *[[Van Halen III]]*
* 2012 - *[[A Different Kind of Truth]]*

### Kompilácie
* 1996 - *[[Best of Volume I]]*
* 2004 - *[[The Best of Both Worlds]]*

### Single

## Referencie


## Iné projekty


Kategória:Hudobné skupiny USA
Krašovsko-severinská župa

**Krašovsko-severinská župa** resp. **Krašovsko-severinská stolica** (namiesto slova severinská môže byť slovo **severínska**; , , , ) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti leží prevažná časť jej územia v juhozápadnom Rumunsku (župa Caraș-Severin) a malá časť územia pripadla Srbsku. Hlavným mestom bolo mesto Lugoj (,).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Marmarošská župa (Uhorsko)

**Marmarošská župa** resp. **Marmarošská stolica** resp. **Marmarošský komitát** (namiesto slova Marmarošká/-ý môže byť slovo **Maramurešská/-ý** alebo **Máramurešská/-ý** alebo staršie *Marmarušská/-ý*; iný názov: **Marmaroš**, staršie *Marmaruš*; po latinsky: *comitatus Maramarosiensis/Marmarosiensis/Maramarusiensis*, po maďarsky: *Máramaros vármegye*, po rumunsky: *Comitatul Maramureş*, po nemecky: *Komitat Maramuresch*) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v severozápadnom Rumunsku a na západnej Ukrajine (Zakarpatská oblasť). Hlavným mestom bolo mesto Sighetu Marmaţiei (po slovensky *Marmarošská Sihoť*, rusín. *Sihota*, maď. *Máramarossziget*, nem. *Maramureschsigeth* alebo *Siget*).

Po prvej svetovej vojne bola župa rozdelená medzi Česko-Slovensko (2/3) a Rumunsko (1/3). Rokovania, ktoré sa uskutočnili po februárovej revolúcii medzi Česko-Slovenskom a Rumunskom, aby Sihoť aj s okolím bola pripojená k Podkarpatskej Rusi, neviedli ku kladnému výsledku. Časť územia Marmaroša bola najvýchodnejšou časťou Česko-Slovenska. Rumunský diel Marmaroša vedie po ľavej strane rieky Tisa. Hranice jeho územia siahali až na sever po Halič, na juhu to boli súčasné hranice Rumunska. Do jeho územia spadá tok rieky Tisa, no bez rumunských prítokov. Obyvateľstvo oblasti je väčšinou rusínskej (oficiálne "ukrajinskej") národnosti. Vo väčších obciach žije veľa Židov, menej Rumunov a Maďarov. Najvýchodnejší cíp oblasti obývajú Huculi.

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Marmarošská župa (Česko-Slovensko)

Kategória:Geografia Rumunska
Kategória:Župy v Uhorsku
Stará Rauma

**Stará Rauma** je označenie pre centrum fínskeho mesta Rauma, ktoré je postavené z dreva. Na ploche okolo  sa nachádza okolo 600 domov. Žije v nich asi 800 ľudí. Najstaršie domy pochádzajú zo 17. storočia, väčšina však je z nasledujúceho storočia. 

Dobrý výhľad na Starú Raumu poskytuje  vysoká vodárenská veža, ktorú v roku 1934 postavili podľa projektu architekta Larsa Soncka.

Od roku 1991 je celé centrum súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Old Rauma

Kategória:Rauma (mesto)
Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Fínsku
Marušsko-turdská župa (Uhorsko)

**Marušsko-turdská župa** resp. **Maruško-turdská stolica** (po latinsky: *comitatus Marosiensis et Thordensis*, po maďarsky: *Maros-Torda vármegye*, po rumunsky: *Comitatul Mureş-Turda*, po nemecky: *Komitat Mieresch-Thorenburg*) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v strednom Rumunsku (kedysi východné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Târgu Mureş (lat. *Novum Forum Siculorum*, maď. *Marosvásárhely*, nem. *Neumarkt am Mieresch* alebo *Siget*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Peštiansko-pilišsko-šoltsko-malokumánska župa

**Peštiansko-pilišsko-šoltsko-malokumánska župa** resp. **Peštiansko-pilišsko-šoltsko-malokumánska stolica** (namiesto slova Peštiansko- môže byť slovo **Pešťsko-**; po latinsky: *comitatus Pestiensis et Pilisiensis et Soltensis et Cumania Minor*, po maďarsky: *Pest-Pilis-Solt-Kiskun vármegye*, po nemecky: *Komitat Pest-Pilisch-Scholt-Kleinkumanien*) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v strednom Maďarsku. Hlavným mestom bola Budapešť.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Sabolčská župa

**Sabolčská župa** resp. **Sabolčská stolica** resp. **Sabolčský komitát** (iný názov: **Sabolč**; po latinsky: *comitatus Szabolcsensis*, po maďarsky: *Szabolcs vármegye*, po nemecky: *Komitat Szabolcs/Saboltsch* alebo *Saboltscher Gespanschaft*) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti toto územie leží v severovýchodnom Maďarsku. Hlavným mestom bola Níreďháza.

Ešte v roku 1880 žilo podľa sčítania ľudu v meste Níreďháza (mesto so zriadeným magistrátom) 8 678 Slovákov, ktorí tvorili 36,01 % jeho obyvateľov. Už pri sčítaní ľudu v roku 1910 ich tam však žilo len 405 a tvorili zanedbateľných 1,06 %.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Solnocko-dobocká župa (Uhorsko)

**Solnocko-dobocká župa** resp. **Solnocko-dobocká stolica** (po maďarsky: *Szolnok-Doboka vármegye*, po rumunsky: *Comitatul Solnoc-Dăbâca*, po nemecky: *Komitat Sollnok-Dobeschdorf*) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v severnom Rumunsku (kedysi severné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Dej (maď. *Dés*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Torontálska župa

**Torontálska župa** resp. **Torontálska stolica** (namiesto slova Torontálska môže byť staršie slovo **Torontalská**; iné názvy: **Torontál**, **Torontal**; , , ) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie rozdelené medzi severné Srbsko, západné Rumunsko a južné Maďarsko. Hlavným mestom bolo mesto Veliki Bečkerek ().

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Turdsko-araňošská župa

**Turdsko-araňošská župa** alebo **Turdsko-araňošská stolica** (po rumunsky: *Comitatul Torda-Aranyos *, po maďarsky: *Torda-Aranyos vármegye*) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti toto územie leží v strednom Rumunsku (kedysi stredné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Turda (maď. *Torda*, nem. *Thorenburg*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Udvarheľská župa (Uhorsko)

**Udvarheľská župa** resp. **Udvarheľská stolica** (po rumunsky: *Comitatul Odorheiu*, po maďarsky: *Udvarhely vármegye*) bola župa resp. stolice resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti toto územie leží v strednom Rumunsku (kedysi východné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Odorheiu Secuiesc (maď. *Székelyudvarhely*, nem. *Oderhellen*, lat. *Areopolis*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Ugočská župa (Uhorsko)

**Ugočská župa** resp. **Ugočská stolica** resp. **Ugočský komitát** (iný názov: **Ugoča**; , , , ) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. V súčasnosti je územie rozdelené medzi západnú Ukrajinu a severozápadné Rumunsko. Hlavným mestom bolo mesto Vynohradiv (maď. *Nagyszőllős*, rum. *Seleuşu Mare*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Veľkokykulská župa

**Veľkokykulská župa** alebo **Veľkokykulská stolica** (po latinsky: *comitatus Küküllőensis/Kukoliensis*, po rumunsky: *Comitatul Târnava Mare*, po maďarsky: *Nagy-Küküllő vármegye*, po nemecky: *Komitat Großkokel*) bola župa resp. stolica v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v strednom Rumunsku (kedysi stredné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Sighişoara (maď. *Segesvár*, nem. *Schäßburg*).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Župy v Uhorsku
Chorvátsko-slavónske kráľovstvo

náhľad|Administratívne delenie Chorvátska-Slavónska
náhľad|Chorvátsko-Slavónsko v Rakúsko-Uhorsku

**Chorvátsko-slavónske kráľovstvo** (po chorvátsky: *Kraljevina Hrvatska i Slavonija*, po maďarsky: *Horvát-Szlavón Királyság*, po nemecky: *Königreich Kroatien und Slawonien*), skrátene **Chorvátsko-Slavónsko**, bolo autonómne kráľovstvo v rámci Rakúsko-Uhorska v rokoch 18681918. Bola to autonómna časť uhorskej časti monarchie (tzv. Zalitavska) a jej územie tvorili časti dnešného Chorvátska a severozápadného Srbska.

## Územnosprávne členenie
Chorvátsko-slavónske kráľovstvo bolo rozdelené na osem žúp (stolíc):
* Bjelovarsko-križevatská župa
* Licko-krbavská župa
* Modrušsko-skorjecká župa
* Požecká župa
* Sriemska župa
* Varaždínska župa 
* Virovitická župa
* Záhrebská župa

Kategória:Dejiny Chorvátska
Kategória:Slavónsko
Kategória:Uhorsko
Kategória:Zaniknuté štáty Európy
Bjelovarsko-križevatská župa

**Bjelovarsko-križevatská župa** resp. **Bjelovarsko-križevatská stolica** (namiesto slova "križevatská" môže byť slovo **križevecká**; po chorvátsky: *Bjelovarsko-križevačka županija*, po maďarsky: *Belovár-Kőrös vármegye*, po nemecky: *Komitat Bellau-Kreuz*) bola župa resp. stolica resp. komitát v Chorvátsku-Slavónsku. V súčasnosti jej územie leží v severnom Chorvátsku. Hlavným mestom bolo mesto Bjelovar (maď. *Belovár*).

## Referencie

Kategória:Župy v Uhorsku
Varaždínska župa

**Varaždínska župa** môže byť:
*župa v Chorvátsku, pozri Varaždínska župa (Chorvátsko)
*župa v Uhorsku, pozri Varaždínska župa (Uhorsko)
Joseph Percival Allen

**Joseph Percival Allen** (* 27. jún 1937, Crawfordsvill, Indiana, USA) je bývalý americký astronaut z programu Apollo a letov s raketoplánmi.

## Život
### Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole vyštudoval v roku 1959 univerzitu DePauw. Potom pokračoval na yalskej univerzite a v roku 1965 sa tak stal doktorom fyzikálnych vied. Rok potom sa dostal do šiestej skupiny pripravujúcich sa kozmonautov. Bol zaradený do záložnej posádky Apolla 15 vo funkcii vedeckého pracovníka. Po ukončení programu Apollo sa v roku 1973 zapojil do jedného z prezidentských výborov a v rokoch 1975 - 1978 bol zamestnaný v administratíve NASA. V roku 1978 sa opäť zapojil do výcvikového strediska v Johnson Space Center. O štyri roky neskôr vzlietol na raketopláne Columbia na obežnú dráhu Zeme a stal sa tak 113 kozmonautom.

### Lety do vesmíru
V roku 1982 na palube raketoplánu pri prvej netestovacej, teda už ostrej operačnej misii leteli s dr. Allenom traja kozmonauti: ing. elektrotechnik dr. William Lenoir, veliteľ letu Vance Brand a pilot Robert Overmyer. Posádka vypustila na obežnú dráhu dve telekomunikačné družice SBC-3 a Anik C-3. Pristáli na základni Edwards.

V roku 1984 letel na raketopláne Discovery. Veliteľom misie bol Frederick Hauck a miesto v pilotnom kresle zaujal nováčik David Walker. Ako letoví špecialisti figurovali Joseph Allen a Dale Gardner. Ovládanie „kanadskej ruky“ mala na starosti Anna Fisherová. Hneď potom, čo sa dostali na obežnú dráhu, vypustili kanadskú družicu Anik D2 a na druhý deň vojenskú družicu Leasat 1. Potom sa im podarilo odchytiť z obežných dráh družice Westar 6 a Palapa B2 a vrátiť sa s nimi na Zem po 7 letových dňoch. Vďaka splneným úlohám bola misia pre NASA zárobkovým podnikom.

V kozmickom priestore strávil 13 dní.

* STS-5, Columbia ( 11. november 1982 – 16. november 1982) 
* STS-51-A, Discovery (8. november 1984 – 16. november 1984)

### Po letoch
Usadil sa v meste Arlington, štát Virgínia. Je ženatý a má dve deti.

## Zdroje
*
* Allen, J.P. v Malé encyklopedii kosmonautiky
* Biografia v katalógu SPACE.40
 

Kategória:Kozmonauti USA
Kategória:Osobnosti z Indiany
Radomír

**Radomír** je mužské meno, ktoré oslavuje meniny na Slovensku 29. februára, t. j. každý štvrtý rok. V Česku meniny pripadajú na 3. júl.

Meno má slovanský pôvod a v preklade znamená „má rád mier“.

## Známi nositelia
* Radomír Šimůnek (1962), česko-slovenský a český cyklokrosár
* Radomír Šimůnek (1983), český cyklokrosár

## Referencie

Kategória:Krstné mená
Kategória:Mužské mená
Kategória:Mužské mená slovanského pôvodu
Struveho geodetický oblúk

**Struveho geodetický oblúk** je sústava triangulačných bodov, ktoré sa tiahnu v celkovej dĺžke  od najsevernejšieho bodu v Hammerfeste v Nórsku až po najjužnejšie položený bod pri Čiernom mori. Jednotlivé body ktorých bolo veľké množstvo, tu rozmiestnili na podnet ruského vedca Friedricha Struveho v rokoch 1816 – 1855. Ich úlohou bolo napomôcť určiť presné rozmery Zeme pomocou poludníka. 

Struveho geodetický oblúk pozostávajúci z 258 hlavných trojuholníkov a 265 stanovíšť, ktoré sú od seba vzdialené , prechádza cez desať rôznych krajín: Nórsko, Švédsko, Fínsko, Rusko, Estónsko, Lotyšsko, Litvu, Bielorusko, Moldavsko a Ukrajinu. Celkovo 34 z týchto bodov bolo kvôli svojej historickej hodnote 15. júla 2005 zaradených na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
vľavo|náhľad|Priebeh oblúka
V zozname svetového dedičstva je Struveho geodetický oblúk výnimočný tým, že je prvou pamiatkou, ktorá prináleží viacerým krajinám.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Proposal to UNESCO for the Struve Geodetic Arc to become a World Heritage Monument 
* Hodnotiaca správa 
*  Struve Geodetic Arc - A tour de force in land surveying before the satellite era  
* Spoločné dedičstvo ľudstva 

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Bielorusku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Fínsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Litve
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nórsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Rusku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Švédsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva na Ukrajine
Van Halen (album)

***Van Halen*** je debutový album americkej hard rockovej skupiny Van Halen, ktorý ktorý bol nahrávaný v roku 1977 a vo februári 1978 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Warner Bros. Tento album sa so svojim predajom viac ako 10 miliónov nosičov v USA spolu s takými dielami ako sú *[[Led Zeppelin (album)|Led Zeppelin]]* od Led Zeppelin, *[[Are You Experienced]]* od Jimiho Hendrixa, *[[Boston (album)|Boston]]* od skupiny Boston, *[[Black Sabbath (album)|Black Sabbath]]* od Black Sabbath a *[[Appetite for Destruction]]* od skupiny Guns N’ Roses' dostal medzi najúspešnejšie hard rockové a heavy metalové debutové albumy.  Spolu s albumom *[[1984 (album)|1984]]* formácia Van Halen vydala dve edície štúdiových (nekompilačných) albumov, ktoré za svoju predajnosť získali diamantové ocenenie. Takýto úspech majú iba štyri rockové skupiny:  The Beatles, Led Zeppelin, Pink Floyd a Def Leppard. Roku 2003 bol album časopisom Rolling Stone umiestnený na 415, miesto zoznamu 500 najlepších albumov všetkých čias. 

Na albume sa nachádza skladba „Eruption“, v ktorej Eddie Van Halen z hľadiska perspektívy spôsobu techniky hry na sólovú gitaru v masívnej miere ovplyvnil spôsob hry mnohých ďalších gitaristov hardrockového a heavy metalového hudobného žánru. Kadencia sóla pri konci skladby je všeobecne dávaná ako príklad pre virtuozitu gitarových sólových partov 80. rokov 20. storočia. Nahranie sóla navrhol dať na album producent albumu Ted Templeman potom ako ho začul pri rozcvičovaní sa na nahrávanie.

## Zoznam skladieb
Autormi skladieb sú Anthony, Roth a bratia Van Halenovci okrem uvedených výnimiek.
### Strana 1
# „Runnin' With the Devil“ – 3:35 
# „Eruption“ – 1:42
# „You Really Got Me“ (Ray Davies) – 2:37 
#*(coververzia skladby od skupiny Kinks)
# „Ain't Talkin' 'Bout Love“ – 3:49 
# „I'm the One“ – 3:46

### Strana 2
# „Jamie's Cryin'“  – 3:30†
# „Atomic Punk“ – 3:01
# „Feel Your Love Tonight“ – 3:42
# „Little Dreamer“ – 3:22
# „Ice Cream Man“ (John Brim) – 3:19
# „On Fire“ – 3:00

## Výroba albumu
* David Lee Roth - spev
* Eddie Van Halen - gitara
* Michael Anthony - basová gitara
* Alex Van Halen - bicie
* Ted Templeman - producent
* Donn Landee, Peggy McCreary, Kent Nebergall - technici
* Jo Motta - koordinátor projektu
* Dave Bhang - umelecký vedúci
* Dave Bhang - dizajn
* Elliot Gilbert- fotografia
* Jodi Cohen - sadzba

## Rebríčky
### Album
Billboard (Severná Amerika)

### Single
Billboard (Severná Amerika)

## [[RIAA]] certfikácia
*Zlato: 24. máj 1978
*Platina: 10. október 1978
*Multiplatina:
**22. október 1984 (5x)
**1. február 1989 (6x)
**29. september 1993 (7x)
**11. júl 1994 (8x)
*Diamant: 7. august 1996

Kategória:Albumy skupiny Van Halen
Kategória:Hudobné albumy z 1978
Kategória:Debutové albumy
Suply Reef

**Suply Reef** je názov podmorskej sopky v Pacifiku, asi 10&nbsp;km severozápadne od ostrovov Maug. Vrchol sopky je len 9m pod hladinou mora, základňa je v hĺbke 1&nbsp;800&nbsp;m. Prevažne andezitový vulkán je v súčasnosti neaktívny, podmorské erupcie zachytené sonarmi boli lokalizované v 15 až 25&nbsp;km okolí vulkánu.

## Externé odkazy
* www.volcano.si.edu  - Suply Reef na Global Volcanism Program 

Kategória:Sopky Severných Marián