open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trhy s mokrým tovarom v Číne

[náhľad|Sekcia morských plodov na trhu v [Pekingu]]
[náhľad|Stánok s rybami na mokrom trhu v [Kanton (mesto)|Kantone]]
náhľad|Sekcia bravčového mäsa na trhu v Pekingu
V Číne sú mokré trhy tradičnými trhmi, na ktorých sa predáva čerstvé mäso, produkty a iný tovar podliehajúci skaze. Sú najrozšírenejším predajným miestom potravín v mestských oblastiach Číny, ale čelia rastúcej konkurencii supermarketov. Od 90. rokov 20. storočia sa mokré trhy vo veľkých mestách prevažne presúvajú do moderných krytých priestorov.

Na mokrých trhoch v Číne sa bežne nepredávajú voľne žijúce zvieratá, ale nedostatočne regulované mokré trhy boli spojené so šírením zoonotických chorôb vrátane epidémie SARS v rokoch 20022004, epidémie vtáčej chrípky v roku 2013 a pandémie COVID-19. Chov voľne žijúcich zvierat v malom rozsahu sa v Číne objavil v 80. rokoch 20. storočia a v 90. rokoch sa rozšíril s podporou vlády. V roku 2003 bol na čínskych mokrých trhoch zakázaný predaj divo žijúcich zvierat, pričom v roku 2020 sa po rozšírení COVID-19 zaviedli ďalšie obmedzenia a presadzovanie.

## Modernizácia
Od 90. rokov 20. storočia veľké mestá v Číne presúvajú tradičné vonkajšie mokré trhy do moderných krytých priestorov. V roku 1999 boli všetky trhy pri cestách v meste Chang-čou zakázané a presunuté do krytých priestorov. Do roku 2014 boli všetky mokré trhy v meste Nanking presunuté do krytých priestorov.

Od roku 2018 zostávajú mokré trhy najrozšírenejším predajným miestom potravín v mestských regiónoch Číny napriek tomu, že od 90. rokov 20. storočia vzrástol počet reťazcov supermarketov. V roku 2016 sa v štúdii Meat & Livestock Australia o spotrebiteľoch dovážaného mäsa v 15 čínskych mestách zistilo, že 39 % týchto spotrebiteľov si v predchádzajúcom mesiaci kúpilo hovädzie mäso na mokrom trhu, zatiaľ čo rovnaký podiel spotrebiteľov si v predchádzajúcom mesiaci kúpil hovädzie mäso v supermarkete. Mokré trhy však v porovnaní so supermarketmi strácajú na popularite, a to napriek tomu, že ich možno považovať za zdravšie a udržateľnejšie. Správy naznačujú, že „hoci v Číne a v blízkosti väčších miest existujú dobre spravované, hygienicky vyhovujúce mokré trhy, hygiena môže byť neusporiadaná, najmä v menších obciach“. V priebehu roka 2010 sa objavili „inteligentné trhy“ vybavené terminálmi na elektronické platby, keďže tradičné mokré trhy čelili rastúcej konkurencii diskontných predajní. Mokré trhy tiež začali čeliť konkurencii internetových obchodov s potravinami, ako sú napríklad obchody Hema spoločnosti Alibaba.

## Referencie

Kategória:Podniky v Číne
Kategória:Maloobchod
Kategória:Predajne
Live In Mushow Big Opening 2006

***Live In Mushow Big Opening 2006*** je názov koncertného albumu, ktorý slovenský spevák Marián Greksa nahral so skupinou hudobníkov, ktorá si dala názov Psycho. Album z väčšej časti zložený akustických coververzií rockových hitov vyšiel pod nezávislou hudobnou produkciou v roku 2006.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;zoskupenie Psycho
* Marián Greksa – spev, basová gitara, vokály
* Michal Kovalčík – elektrická gitara, vokály
* Ladislav Kováč – bicie, vokály

## Referencie

Kategória:Albumy Mariána Greksu
Kategória:Koncertné albumy z 2006
Kategória:Albumy coververzií
Gregová (vrch v Spišsko-gemerskom krase)

**Gregová** () je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Telgártom, približne  južne od Popradu.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Telgárt. Najbližším sídlom je na juhozápadnom úpätí situovaný Telgárt, západne sa nachádza Šumiac, severovýchodne osada Pusté Pole a Vernár a východne Dobšinská Ľadová Jaskyňa a Stratená. Vrch patrí do Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Gregová leží na západnom okraji Slovenského raja, priamo nad obcou Telgárt. Severným smerom sa nachádzajú Tri kopce (), Úplaz (), Predná hoľa (), Prostredný vŕšok () a Popová (), východným Javorina (), Kopa (), Ondrejisko (), Borovniak () Rakytovec () a Buchvald (), južným Trsteník (), Kyprov (), Priehybka () a Čelo () a západným Grúň (), Kráľova skala () a Kráľova hoľa (). Voda zo severnej časti odteká Zbojníckym potokom do rieky Hnilec, južné svahy odvodňujú prítoky Hrona, prameniaceho na juhovýchodnom úpätí. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a juhovýchodným úbočím prechádza cesta I/66 z Popradu do Brezna i železničná trať Červená Skala – Margecany, ktorá má v južnej časti Gregovej vybudovaný jedinečný Telgártsky tunel.
 
### Geológia
Vrch Gregová je tvorený masívom ryolitov. V súčasnosti sú považované za súčasť tektonickej jednotky silicika. Pre svoje vystupovanie medzi mladšími sedimentami spodného triasu, kam boli štruktúrne inkorporované pri presune vernárskeho a muránskeho príkrovu, boli pôvodne považované za spodnotriasové. Ryolity sú však vrchnopermského veku. Datované boli na základe veku monazitu na 263 ±3,5 milióna rokov. Datovania na základe U-Pb vekov zirkónu preukázali ten istý vek 263,3 ±1,9 milióna rokov.

### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít sú pozorovateľné okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu, Nízkych Tatier a Stolických vrchov, nezriedka i Levočské a Volovské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník a prístup je tak možný neznačenými lesnými chodníkmi z blízkeho Telgártu.

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-gemerský kras
* Slovenský raj 
* Národný park Slovenský raj
* Zoznam vrcholov v Spišsko-gemerskom krase

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Kategória:Vrchy v Slovenskom raji
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Telgárt
Parný rušeň 264.2

**Parný rušeň 264.2** je rad dvojvalcových dvojspražných rýchlikových rušňov, ktoré v rokoch 19001902 zakúpila Spoločnosť štátnej dráhy pre vedenie rýchlikov medzi Viedňou a Budapešťou. Ide o typické dvojspražné rýchlikové rušne z prelomu 19. a 20. storočia.

## Vznik
V rokoch 1900 až 1902 vyrobila Lokomotívka Spoločnosti štátnej dráhy pre Spoločnosť štátnej dráhy celkom 16 rýchlikových rušňov, ktoré boli určené pre dopravu rýchlikov z Viedne cez Marchegg, Bratislavu, Párkán (dnes Štúrovo) až do Budapešti. Rušne konštrukčne plne zodpovedali vtedy vyrábaným rakúskym Rrušňom radu 6 (neskôr 264.0 ČSD) s výnimkou parného stroja – miesto združeného, aký presadzoval vtedajší vrchný konštruktér rakúskych štátnych železníc Karl Golsdorf, bol použitý jednoduchší dvojčitý.

## Prevádzka
Rušne boli spočiatku nasadené tam, kde boli pôvodne zamýšľané – na rýchliky z Viedne cez Bratislavu až do Štúrova. Už od roku 1904 však boli nasadzované aj na pravobrežnú trať medzi Viedňou a Budapesťou, cez Ráb.

V roku 1909 boli v rámci poštátnenia Spoločnosti štátnej dráhy prevzaté rakúskymi štátnymi železnicami, ktoré ich preznačili na radu 406 a používali na vedenie rýchlikov z Viedne predovšetkým do Českých miest. V roku 1918 bolo 11 rušňov umiestnených v Prahe a 5 vo Viedni.

Po rozpade Rakúsko-Uhorska ich všetky prevzali Československé dráhy a umiestnili do výtopní v Bratislave a Nových Zámkoch, kde spočiatku slúžili pôvodnému účelu, avšak po dodávke nových rušňov radu 375.1, objednaných ešte MÁV a dodávaných v rokoch 19191920, prešli na podradnejšie výkony. Po dodávkach ďalších nových rušňov boli postupne presúvané ďalej na východ, kusy v horšom stave hneď vyradzované. V roku 1924, kedy došlo k ich prečíslovaniu na rad 264.2, už boli vyradené stroje 406.01 a 406.04. Ich posledným domovom sa stala výtopňa v Košiciach, kde absolvovali aj svoje posledné prestížne výkony -vedenie rýchlikov Praha – Jasy, konrétne v úseku Košice – Kráľovo.

Presúvaním podstatne modernejších a hlavne výkonnejších rušňov radu 363.0 a 354.5 do výtopne v Košiciach boli postupne v priebehu triadsiatych rokov 20. storočia vyradzované, až v roku 1938 zostali posledné dva kusy – 264.202 a 264.206, ktoré po Viedenskej arbitráži prevzali MÁV a zaradili pod číslami 227.01 a 227.02. Rušeň 227.01 bol na konci druhej svetovej vojny odvlečený do Poľska a jeho ďalší osud nie je známy. Rušeň 227.02 bol vyradený v roku 1953.

## Technický popis
Rušne mali vnútorný rám. Jeho pojazd bol zhodný z rakúskymi rušňami radov 6 (264.0) a 106 (264.1). Vpredu sa nachádzal otočný podvozok s rázvorom náprav 2700 mm, ktorého otočný čap bol posunutý dozadu o 80 mm. Dvojčitý parný stroj mal 2 parné valce s priemerom 490 mm a zdvihom piestov 650 mm. Výmenu pary vo valcoch zabezpečovalé ploché posúvače. Vonkajší rozvod bol Heusingerov, ktorý poháňal prvú nápravu za otočným behúňom. Na kotli boli umiestnené dva parné domy vzájomne prepojené trúbkou, čo predchádzalo strhavaniu vody do valcov.

## Referencie

Kategória:Parné rušne
Jon Stewart (filozof)

**Jon Bartley Stewart** (* 1961) je americký filozof a historik filozofie. Špecializuje sa na kontinentálnu filozofiu 19. storočia s dôrazom na myšlienky Kierkegaarda a Hegela. Stewart v súčasnosti pôsobí ako vedecký pracovník na Filozofickom ústave Slovenskej akadémie vied. Od mája 2023 je šéfredaktorom časopisu *[[Filozofia (časopis)|Filozofia]]*.

Stewart je známy najmä svojou prácou v oblasti nemeckého idealizmu, existencializmu, filozofie náboženstva a štúdií týkajúcich sa Hegela a Kierkegaarda. Zaslúžil sa o to, aby sa filozofia a kultúra tzv. dánskeho zlatého veku stala medzinárodne známejšou. Jeho práca je široko interdisciplinárna, dotýka sa oblastí ako filozofia, religionistika, literatúra, história a škandinávske štúdiá. Jeho filozofický korpus zahŕňa vedecké monografie, časopisecké články, preklady a editorské práce. Je známy aj ako organizátor a administrátor veľkých výskumných projektov.

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Narodenia v 1961
Kategória:Filozofi USA
Kategória:Vysokoškolskí pedagógovia USA
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Absolventi Humboldt-Universität zu Berlin
Jon Stewart

**Jon Stewart** môže byť:

* americký komik, moderátor, politický satirik a spisovateľ, pozri Jon Stewart (komik)
* americký filozof a historik filozofie, pozri Jon Stewart (filozof)

Stewart, Jon
Filozofický ústav Slovenskej akadémie vied

**Filozofický ústav Slovenskej akadémie vied**, v. v. i. je jeden z ústavov Slovenskej akadémie vied.

Riaditeľom ústavu je v súčasnosti doc. Mgr. Richard Sťahel, PhD.

Filozofický ústav vznikol v roku 1946 ešte v rámci Slovenskej akadémie vied a umení. V roku 1953 sa stal súčasťou Slovenskej akadémie vied. V roku 1975 bol zlúčený so Sociologickým ústavom pod názvom Ústav filozofie a sociológie SAV. V roku 1990, keď sa oba ústavy opäť osamostatnili, vrátil sa k svojmu pôvodnému názvu.

## Činnosť ústavu
Ústav sa „zameriava na základný výskum v oblasti analytickej filozofie, environmentálnej filozofie, logiky a metodológie vied, sociálnej a politickej filozofie, fenomenológie, filozofickej antropológie a tiež dejín filozofického a politického myslenia na Slovensku.“

Vydáva dva odborné filozofické časopisy, *[[Filozofia (časopis)|Filozofia]]*, ktorá je určená pre široké odborné filozofické publikum, a *Organon F*, časopis zameraný na analytickú filozofiu, filozofiu vedy a logiku. Šéfredaktorom časopisu *Filozofia* je Jon Stewart, PhD., Dr. habil. phil. et theol. Šéfredaktorom časopisu *Organon F* je Mgr. Martin Vacek, PhD.

## Štruktúra ústavu
* Oddelenia analytickej filozofie.
* Oddelenie dejín slovenského filozofického a politického myslenia.
* Oddelenie environmentálnej filozofie.
* Oddelenie výskumu normativity a ľudských práv.
* Oddelenie sociálnej filozofie a filozofickej antropológie.

## Vedeckí pracovníci (výber)
* Jon Stewart, PhD., Dr. habil. phil. et theol.
* prof. Mgr. Mgr. Peter Šajda, PhD.
* prof. PhDr. Břetislav Horyna, PhD.
* prof. PhDr. František Novosád, CSc.
* prof. Dr. Martin Muránsky, PhD.
* doc. Mgr. Richard Sťahel, PhD.
* doc. Mgr. Jaroslava Vydrová, PhD.
* doc. PhDr. Eva Smolková, CSc.

## Emeritní vedeckí pracovníci
* prof. PhDr. Pavel Cmorej, CSc.
* prof. PhDr. Ondrej Mészáros, CSc.
* prof. PhDr. Tibor Pichler, CSc.
* prof. PhDr. Jozef Viceník, CSc.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Ústavy Slovenskej akadémie vied
Kategória:Organizácie založené v 1946
Kategória:Filozofia
Breath

***Breath*** je názov prvého štúdiového albumu slovenského gitaristu Henryho Tótha. Album v roku 1996 vyšiel v hudobnom vydavateľstve Jumbo Records.

Za tento album, ktorý je známy (podľa hlavného motívu dizajnu na jeho obale) aj pod názvom ***The Big H - Breath*** získal Henry Tóth od Slovenskej hudobnej akadémie Grammy West ocenenie v kategórií „Najlepší inštrumentalista roka“. Bol nominovaný tiež v kategóriách „Producent roka“, „Platňa roka“ a mal nomináciu aj za „Zvuk“. V tomto roku spolu s Delmarom Brownom, Emilom Frátrikom a Braňom Valantským absolvoval Henry Tóth úspešné koncertné turné.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Henry Tóth – gitara, gitarový syntetizátor
* Joe Vötter – spev (1, 3, 5, 6, 8, 10, 11)
* Marcel Palonder – spev (13)
* Mike Spane – spev (6, 12)
* Ivan Vereš – klávesové nástroje (10), spev (1, 11), saxofón (1, 6, 9 to 11)
* Juraj Tatár – klávesové nástroje (6)
* Martin Gašpar – basová gitara (1 – 5, 7, 8, 11, 12)
* Andrej Turok – basová gitara (10), bicie (5), programovanie (5) 
* Juraj Griglák – basová gitara (6)
* Emil Frátrik – bicie (6, 10)
* Marcel Buntaj – bicie (1 – 4, 7, 8, 11, 12)
* Oldřich Petráš – perkusie (6, 9)
* Made 2 Mate – vokály (3)
; Produkcia
* Andrej Turok – hudobná réžia
* Ivan Jombík – zvuková réžia
* Ivan Minárik  – zvuková a hudobná réžia (10, 13)
* Vladimír Dercalik  – fotografie 
* Joe Vötter  – dizajn

## Referencie

Kategória:Debutové albumy
Kategória:Albumy Henryho Tótha
Kategória:Hudobné albumy z 1996
Ukrajinský ústav národnej pamäti

[alt=Sídlo Ukrajinského ústavu národnej pamäti v Kyjeve|náhľad|Sídlo Ukrajinského ústavu národnej pamäti v [Kyjev|Kyjeve]]
**Ukrajinský ústav národnej pamäti** (ukrajinsky *Український інститут національної пам'яті*, UINM), v preklade aj **Ukrajinský inštitút národnej pamäti**, je ústredný výkonný orgán pôsobiaci pri Kabinete ministrov Ukrajiny. Bol zriadený 31. mája 2006 ako osobitný orgán na obnovu a zachovanie národnej pamäti ukrajinského národa. V rokoch 2006 až 2010 bol ústrednou vládnou inštitúciou s osobitným štatútom, v rokoch 2010 až 2014 výskumnou rozpočtovou inštitúciou.

## História
Dňa 9. decembra 2010 bol UINR zrušený dekrétom Viktora Janukovyča a v ten istý deň Kabinet ministrov Ukrajiny namiesto neho vytvoril Ukrajinský inštitút národnej pamäti ako výskumnú inštitúciu v rámci rozpočtu Kabinetu ministrov Ukrajiny.

Podľa historika Georgija Kasianova bol Ukrajinský ústav národnej pamäti od roku 2015 pod kontrolou ukrajinských nacionalistických síl, konkrétne Centra pre výskum oslobodzovacieho hnutia. Tieto sily, ktoré neboli na Ukrajine populárne a ktorým sa nikdy nedarilo v národných voľbách, zrazu získali významný nástroj na ovplyvňovanie ukrajinského vzdelávania a politiky. Tento vplyv bol roznesený ruskou propagandou a použitý ako jedna zo zámienok ruskej invázie na Ukrajinu v roku 2022. 

## Dekomunizácia Ukrajiny
V máji 2015 podpísal prezident Petro Porošenko štyri zákony týkajúce sa dekomunizácie na Ukrajine. Riaditeľ inštitútu Volodymyr Viatrovič sa podieľal na príprave dvoch z týchto zákonov. Trestné sankcie uložené týmito zákonmi a ich formulácie sa stali terčom kritiky v krajine aj v zahraničí. Zákon "O prístupe k archívom represívnych orgánov komunistického totalitného režimu v rokoch 1917 - 1991" podriadil štátne archívy týkajúce sa represií počas sovietskeho obdobia právomoci Ukrajinského inštitútu národnej pamäti.

## Riaditelia

* Ihor Juchnovskij, 2006 – 2010.
* Valerij Soldatenko, 2010 – 2014.
* Volodymyr Viatrovič, 2014 – 2019.
* Anton Drobovič, 2019
* Alina Shpak, 2020

## Obdobné inštitúcie v iných krajinách

* Slovensko – Ústav pamäti národa
* Česko – Ústav pre štúdium totalitných režimov, ÚSTR
* Poľsko – Instytut Pamięci Narodowej – Komisja Ścigania Zbrodni przeciwko Narodowi Polskiemu, IPN

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálna web stránka

## Zdroj

Kategória:Antikomunizmus
Kategória:Národné archívy
Kategória:Dejiny Ukrajiny
Kategória:Organizácie založené v 2006
Červená skala (vrch v Spišsko-gemerskom krase)

**Červená skala** () je vrch v pohorí Spišsko-gemerský kras, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Dedinky, približne  juhozápadne od Spišskej Novej Vsi.

## Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Spišská Nová Ves a na katastrálnom území obce Smižany. Najbližším sídlom sú južne situované Mlynky a juhozápadne ležiace Dedinky, západne sa nachádza Stratená, severne Hrabušice, severovýchodne Spišské Tomášovce, Smižany a Spišská Nová Ves a východne Novoveská Huta, Hnilec a Hnilčík. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj.

## Opis
Červená skala leží v severovýchodnej časti planiny Geravy, na juhovýchodnom okraji Slovenského raja. Z východu je vymedzená dolinou Berezinec, zo severu údolím Bieleho potoka, ktorý odvádza vodu z tejto oblasti do rieky Hornád. Severným smerom sa nachádza Bykárka (), Zadný Turník () a Jabloň (), východným Dubnica (), Holý kameň (), Hýľ (), Haniskova () a Veľká Knola (), južným Viničiar () a Kráľova hoľa () a západným Gačovská skala (), Suchý vrch () a Havrania skala (). Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu a blízkych Volovských vrchov, nezriedka však aj Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou a Stolické vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no južne a východne prechádza  zeleno značený chodník z Dediniek cez Geravy a rázc. Predný Hýľ do údolia Berezinec (pripojenie na  modrú značku Košiarny briežok – Klauzy).

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-gemerský kras
* Slovenský raj (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Spišsko-gemerskom krase

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Kategória:Vrchy v Slovenskom raji
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Smižany
Hanshin Tigers

**Hanshin Tigers** je profesionálny bejzbalový klub z Nippon Professional Baseball, patriaci do *Central League*. Je to druhý najstarší bejzbalový tím v Japonsku. Klubové farby sú Žltá, čierna a biela.

Klub bol založený v roku 1935. 
Fanúšikovská základňa Tigers je jedna z najväčších v Japonsku, najmä preto, že sa tím stal v posledných rokoch jedným z najsilnejších. Fanúšikovia sú však tiež považovaní – na japonské pomery – za besných. Po posledných ligových majstrovstvách tímu došlo na moste Ebisu-bashi v Osake k nepokojom, ktoré mali za následok zranenia a škody na majetku.

Za svoju históriu klub celkom 5-krát vyhral *Central League*, z toho 1-krát aj nasledujúcu Japonská sériu:
* Víťazstva v Japonská séria: 1985
* Ostatné víťazstva v CL: 1962, 1964, 2003 a 2005

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky

## Zdroj

Bejzbalisti
Kategória:Organizácie založené v 1935
Stredná odborná škola interiérovej architektúry a drevárstva Christa Boteva

**Stredná odborná škola interiérovej architektúry a drevárstva Christa Boteva** (), v minulosti známa aj ako **Stolárska škola** (), alebo **Priemyselná škola** () je budova školy z prvej polovice 20. storočia, ktorá sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

## Lokalita
Budova leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na ulici „Gladston“ ( č. 70.

## Dejiny a charakteristika budovy
Budova je predstaviteľom bulharskej moderna. Bola postavená podľa projektu architektov Svetoslava Grozeva a Dimităra Popova. 

Základný kameň budovy bol položený v priebehu roku 1931. a budova bola dokončená v roku 1933. V tom istom roku sa do budovy presťahovala Stredná odborná škola interiérovej architektúry a drevárstva Christa Boteva (v tom čase pod názvom Priemyselná škola).

Zaujímavým prvkom je schodisko, ktorého priestor je presklený štyrmi zvislými pásmi okien, pričom jednotlivé pláty skla sú vložené do tenkých kovových rámov. Toto riešenie pripomína budovu Staatliches Bauhaus v Dessau, ktorá bola postavená podľa projektu Waltera Gropiusa.

## Stredná odborná škola interiérovej architektúry a drevárstva Christa Boteva
### Dejiny
Škola bola založená v roku 1907 ako *Stolárska škola* pri Obchodno-priemyselnej komore v Plovdive. V prvých rokoch po založení škola postupne sídlila v rôznych budovách v meste.

V roku 1933 sa premiestnila počas konania *Plovdivského priemyselného veľtrhu* do súčasnej budovy, ktorá bola počas veľtrhu oficiálne otvorená. V roku 1934 sa škola zúčastnila prvého *Plovdivského veľtrhu vzoriek* pričom exponáty vystavovala vo vlastnej budove. V roku 1936 škola získala zlatú medailu na medzinárodnom veľtrhu v Bruseli.

### Súčasnosť
V súčasnosti škola pôsobí ako stredná odborná škola financovaná štátom. V škole sú štvorročné a päťročné štúdijné odbory. 

Päťročné štúdijné odbory na škole sú: 
* výroba nábytku 
* projektovanie a výroba interiérového vybavenia
* reštaurovanie štýlového nábytku a stolárstvo
* čalúnnictvo a dekorácia
* výroba dverí a okien
* výroba strunových hudobných nástrojov

Ako štvorročné štúdijné odbory sa na škole vyučuje drevorezba, balenie a výroba parkiet.

Absolventi päťročných oborov získajú po záverečných skúškach tretí stupeň odbornej stredoškolskej kvalifikácie, absolventi štvorročných odborov druhý stupeň.

## Galéria

ProfessionalSchoolOfInteriorArchitectureAndWoodworking-Plovdiv005.jpg|celkový pohľad na budovu z juhu
ProfessionalSchoolOfInteriorArchitectureAndWoodworking-Plovdiv003.jpg|východná fasáda budovy
ProfessionalSchoolOfInteriorArchitectureAndWoodworking-Plovdiv007.jpg|severná fasáda budovy
ProfessionalSchoolOfInteriorArchitectureAndWoodworking-Plovdiv002.jpg|detailný pohľad na časť budovy nad hlavným vchodom
ProfessionalSchoolOfInteriorArchitectureAndWoodworking-Plovdiv004.jpg|hlavný vchod do budovy
Professional School of Interior Architecture and Woodworking, Plovdiv 1.jpg|pohľad na budovu zvrchu


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Stavby v Plovdive
Kategória:Školy v Bulharsku
Kategória:Architektúra z 1933
Ján Markhot

**Ján Martin Nepomuk Markhot - Markhot de Vittencz** (; * 17. november 1811, Dolné Krškany – † 14. september 1888, Ivanka pri Nitre) bol uhorský politik, kráľovský radca, podžupan Nitrianskej župy a poslanec uhorského snemu.

## Životopis
Jeho otec bol Alexander Markhot, právny zástupca majetkov ostrihomského arcibiskupa a matkou Mária Dombay. Jeho mladší brat Imrich Markhot (18131868) bol advokátom a nitrianskym župným podnotárom.

Strednú školu absolvoval v Nitre, právo v Bratislave. Advokátsky diplom získal už ako 18-ročný. V roku 1846 sa stal hlavným slúžnym Nitrianskeho slúžnovského okresu a v roku 1848 druhým podžupanom Nitrianskej župy. Počas uhorskej revolúcie bol vyslancom novozámockého okresu a následne spolu s barónom Jánom Jesenákom bol vládnym zmocnencom v Nitrianskej župe. Po porážke revolúcie sa musel skrývať, no bol zajatý a neskôr prepustený.
Neskôr sa spolupodielal na organizovaní ľudových krúžkov a bol jedným z vodcov župnej opozície. V roku 1869 sa stal nitrianskym prvým podžupanom. V roku 1875 bol zvolený vo volebnom okrsku Veča za poslanca uhorského snemu.
Spolu s manželkou Sidóniou Martonovou (vzdialenou príbuznou Ľudovíta Košuta) mali 4 deti: synov Júliusa a Aladára a dcéry Janku a Melániu.

Rodové sídlo v Ivanke pri Nitre je v súčasnosti sídlom Štátneho archívu v Nitre.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

## Externé odkazy

* Záznam o narodení a krste v matrike -indexovaný – farnosť Dolné Krškany; pokrstený ako Joannes Martinus Markhot

Kategória:Osobnosti z Nitry
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Blhovská vrchovina

**Blhovská vrchovina** je geomorfologickou časťou Bučenskej vrchoviny, podcelku Cerovej vrchoviny. Leží v jej severnej časti, medzi mestami Fiľakovo a Rimavská Sobota. 

## Polohopis
Územie zaberá sever strednej časť pohoria a obklopuje ho na západe Fiľakovská brázda a Bučeň, na juhu susedí Šurická brázda a na juhovýchode Hajnáčska vrchovina. Východne sa nachádzajú Gemerské terasy a Oždianska pahorkatina, geomorfologické časti Rimavskej kotliny a severozápadne nadväzujú Novohradské terasy, časť Lučeneckej kotliny. Vrchovina nezasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Cerová vrchovina.

Severnú a západnú časť územia odvodňujú prítoky rieky Suchá v povodí Ipľa, centrálnu a východnú rieka Gortva v povodí Rimavy. Blhovská vrchovina leží v Banskobystrickom kraji, na území okresov Rimavská Sobota a Lučenec a zasahuje na katastrálne územie mesta Fiľakovo a Rimavská Sobota a obcí Bulhary, Šávoľ, Buzitka, Veľké Dravce, Ožďany, Husiná, Gemerček, Hodejov, Konrádovce, Čierny Potok, Šíd, Šurice, Čamovce a Blhovce. Južným okrajom vedie cesta II/571 z Fiľakova do Jesenského, ktorú kopíruje železničná trať Zvolen – Košice, severne prechádza rýchlostná cesta R2 z Lučenca do Rimavskej Soboty.

## Turizmus
Vrchovina patrí v rámci pohoria medzi turisticky menej atraktívne oblasti, no je tu vyznačených niekoľko turistických chodníkov.

*  červená turistická trasa z Fiľakova do Rimavskej Soboty 
*  žltá turistická trasa z Husinej do Konrádoviec
*  modrá turistická trasa z Hodejova do Konrádoviec

## Referencie

## Pozri aj
* Cerová vrchovina
* Bučenská vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Kategória:Cerová vrchovina
Historická budova Bulharskej národnej banky (Plovdiv)

**Historická budova Bulharskej národnej banky** (), alebo len **Budova Bulharskej národnej banky** () je bývalá budova banky zo začiatku 20. storočia, ktorá sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Kultúrna pamiatka miestneho významu.

## Lokalita
Budova leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na ulici „Rajko Daskalov“ ( č. 51 vedľa domu Levski.

## Dejiny
V roku 1896 pripravil architekt Josef Schnitter architektonický plán Plovdivu, pričom v pláne už sa počíta s budovou banky na súčasnom mieste. Pozemok o výmere približne 0,3 hektára na výstavbu budovy bol zakúpený riaditeľstvom Bulharskej národnej banky od Atanasa Samokovlieva v roku 1897. V ten istý rok bola architektovi Jakobovi Heinrichovi Meyerovi pridelená úloha na prípravu projektu. Samotná výstavba budovy sa začala o rok neskôr v roku 1898, pričom Jakob Heinrich Meyer na výstavbu osobne dozeral. Neskôr dozor nad výstavbou budovy prevzal architekt Kamen Petkov. Výstavba budovy bola dokončená v roku 1909.

V roku 1929 bola budova rozšírená podľa projektu Kamena Petkova. Ďalšia rekonštrukcia sa uskutočnila v roku 1974, kedy bola na budove postavená nadstavba.

V roku 1985 bol budove Národným inštitútom pre kultúrne pamiatky pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.

V roku 2013 Bulharská národná banka podarovala budovu plovdivskému magistrátu výmenou za pozemky v blízkosti pamätníku Skobeleva majka.

## Charakteristika
Budova bola postavená podľa projektu švajčiarskeho architekta Jakoba Heinricha Meyera.

Pre výstavbu sa využili tie najkvalitnejšie materiály privezené z rôznych miest, napríklad tehly a škridle boli privezené z Francúzska a sklá z Budapešti. Budova je trojposchodová. Celková vnútorná plocha budovy dosahuje 5400 m².

## Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu

Roky vyhlásenia: 1985

Dôvody zaradenia medzi kultúrne pamiatky miestneho významu:  
* súčasť systému pouličných ansáblov na uliciach „Rajko Daskalov“, „Kňaz Aleksandăr I“, „Otec Pajsij“, „Christo G. Danov“ a námestí „Džumaja“
* súčasť kultúrno-historického dedičstva so štatútom skupinovej archeologickej a architektonicko-stavebnej kultúrnej pamiatky, pamiatky urbanizmu a kultúrnej krajiny v historickej zóne „Filipopol-Trimontium-Plovdiv“

## Zaujímavosť
* Plovdivská pobočka Bulharskej národnej banky bola otvorená v roku 1895, v začiatkoch sídlila v budove na území starého mesta.

## Galéria

HistoricalBuildingOfBulgarianNationalBank-Plovdiv002.jpg|celkový pohľad na budovu zo severovýchodu
HistoricalBuildingOfBulgarianNationalBank-Plovdiv003.jpg|detail z prednej východnej fasády


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Stavby v Plovdive
Kategória:Banky v Bulharsku
Kategória:Architektúra z 1909
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Kategória:Administratívne budovy v Bulharsku
The Spirit of Memory

***The Spirit of Memory*** je názov druhého štúdiového albumu slovenského gitaristu Henryho Tótha. Album v bol v roku 2000 vydaný bez oficiálneho vydavateľa ako nezávislý hudobný projekt. Vybrané skladby z tohoto albumu boli vydané v množstve 12&nbsp;500 kópií ako multimediálna príloha časopisu *[[Playboy (časopis)|Playboy]]*.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Henry Tóth – gitara
* Marián Čekovský – klávesové nástroje
* Marek Minárik – basová gitara
* Emil Frátrik – bicie
;Hostia
* Delmar Brown – syntetizátory, vokály
* Lew Soloff – dychové nástroje
* Vesta Maxey – vibrafón, vokály
; Produkcia
* Lou Holtzman – zvuková réžia, mastering
* Federico Panero, Ivan Minárik, Juraj Kupec – zvuková réžia
* Marek Desset, Viktor Čumakov – výkonní producenti
* Delmar Brown – mixovanie, koproducent
* Martin Vrabko – fotografie
* Barbara Baloghova  – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Henryho Tótha
Kategória:Hudobné albumy z 2000
Breath & Blue

***Breath & Blue*** je kompilácia zložená z pôvodného debutového albumu, *[[Breath]]*, nového štúdiového albumu, *Blue*, a niekoľkých hudobných bonusov z nahrávania, ktorý pod týmto spoločným názvom vydal v roku 2006 cez hudobné vydavateľstvo Forza Music slovenský gitarista Henry Tóth. 

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Henry Tóth – gitara, gitarový syntetizátor (CD1-1 – CD1-13), basová gitara (CD2-1 – CD2-10), programovanie (CD2-1 – CD2-10), aranžmány (CD1-1, CD1-3 – CD1-13, CD2-1 – CD2-10)
* Andrej Turok – basová gitara (CD1-10), programovanie (CD1-2, CD1-4, CD1-5, CD1-7, CD1-9, CD1-11), špeciálne efekty (CD1-13), bicie (CD1-5), perkusie (CD1-9), aranžmány (CD1-2)
* Marián Čekovský – klávesové nástroje (CD2-1 – CD2-10)
* Ivan Vereš – saxofón (CD1-1, CD1-6, CD1-9 – CD1-11), klávesové nástroje (CD1-10), vokály (CD1-1, CD1-6, CD1-11, CD1-12), aranžmány (CD1-12)
* Juraj Tatár – klávesové nástroje (CD1-6)
* Joe Vötter – vokály (CD1-1, CD1-3, CD1-5, CD1-8, CD1-10), aranžmány (CD1-3, CD1-5)
* Marcel Buntaj – bicie (CD1-1 – CD1-4, CD1-7, CD1-8, CD1-11, CD1-12, CD2-1 – CD2-10), perkusie (CD2-1 – CD2-10), basová gitara (CD2-2), aranžmány (CD1-3), koprodukcia
* Juraj Griglák – basová gitara (CD1-7)
* Martin Gašpar – basová gitara (CD1-1 – CD1-5, CD1-7, CD1-8, CD1-11, CD1-12)
* Martin Žiak – basová gitara (CD2-11, CD2-12)
* Emil Frátrik – bicie (CD1-6, CD1-10), perkusie (CD1-10)
* Marián Slávka – bicie (CD2-11, CD2-12)
* Mário „Gapa“ Garbera – saxofón (CD2-1 – CD2-10)
* Pavol Jeňo – trúbka (CD2-1 – CD2-10)
* Oldo Petráš – perkusie (CD1-6)
* Marcel Palonder – vokály (CD1-13)
* Mike Spane – vokály (CD1-6, CD1-11)
* Suí Vesan – vokály (CD2-1 – CD2-10)
* Made 2 Mate – vokály (CD1-3)
; Produkcia
* Andrej Turok – koprodukcia (CD1-1 – CD1-13), supervízia (CD1-1 – CD1-13)
* Viliam Slezák – nahrávanie, mixovanie (CD2-11, CD2-12)
* Ivan Jombík – zvuková réžia (CD1-1 – CD1-9, CD1-11 – CD1-13), mastering (CD1-1 – CD1-13), koprodukcia (CD1-1 – CD1-13)
* Ivan Minárik – zvuková réžia (CD1-10), remastering, (CD1-1 – CD1-13), hudobná réžia, nahrávanie, mixovanie (CD2-1 – CD2-10), koprodukcia, programovanie (CD2-1 – CD2-10)
* Henry Tóth – hudobná réžia, nahrávanie, mixovanie (CD2-1 – CD2-10)
* Pavel Kleprlík – fotografie
* Michal Tankovič  – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Henryho Tótha
Kategória:Hudobné albumy z 2006
Kategória:Kompilačné albumy z 2006
Nie je čas zomrieť

***Nie je čas zomrieť*** () je americko-britský špionážny, akčný krimitriler režiséra Caryho Joji Fukunagu, v poradí dvadsiata piata oficiálna Bondovka. V hlavnej úlohe Jamesa Bonda sa naposledy predstavil britský herec Daniel Craig. Film uzatvára Craigovu pentalógiu, ktorá sa začala v *Casino Royale* (2006) a pokračovala v *Quantum of Solace* (2008), *[[Skyfall]]* (2012) a *Spectre* (2015). Film sa stal zatiaľ najdrahšou Bondovkou aká bola kedy natočená. Mal premiéru 28. septembra 2021 v Londýne a za necelé dva roky stihol zarobiť vyše 775 miliónov dolárov.

V slovenčine sa film dočkal dvoch dabingov. V prvom pre Sunrise Studio dabuje Bonda Miloslav Kráľ a v druhej novšej verzii pre TV JOJ sa zhostil hlavnej role Ján Galovič. V Česku daboval agenta 007 Jiří Dvořák. Dabing vyrobila pre MagicBox tvorivá skupina Josefa Petráska v štúdiu Pro-Time.

## Dej

James Bond, agent 007, skončil aktívnu službu a užíva si zaslúžený oddych na Jamajke. Pokoj však nemá dlhé trvanieobjaví sa totiž jeho starý priateľ Felix Leiter z CIA a požiada ho o pomoc. Misia na záchranu uneseného vedca sa ukáže byť oveľa zradnejšou, ako spočiatku vyzerala. Bond sa počas nej dostane na stopu nevyspytateľného zločinca, ktorý disponuje nebezpečnou a veľmi ničivou novou technológiou.

## Fakty a zaujímavosti
* Film mal mať premiéru oveľa skôr, no kvôli pandémii Covid-19 bola odložená o viac než rok.
* Pracovné názvy pre film boli *Bond 25*, *A Reason to Die* a *Shatterhand*.
* Zo všetkých Bondoviek má *Nie je čas zomrieť* najdlhší úvod (Pre-Title Sequences). Trvá vyše dvadsať minút.
* Cary Joji Fukunaga je prvý režisér za celú históriu série, ktorý režíroval Bondovku a pochádza z USA.
* Vo svojich 18 rokoch sa Billie Eilish stala najmladšou autorkou spievajúcou hlavnú pieseň.
* Natáčalo sa v Londýne, v Taliansku, na Jamajka, v Škótsku, v Nórsku a na Faerských ostrovoch.
* Jedným z koordinátorov kaskadérov sa stal Michel Carliez, syn Claude Carlieza ktorý sa už v minulosti na pár bodavkách podieľal.
* Vo filme sa objaví mnoho odkazov na predošlé filmy o agentovi 007.
* Počas natáčania si Craig spôsobil mnoho zranení.
* Pôvodne sa mala sfilmovať poviedka *Risico* z knihy *For Your Eyes Only* (*Iba pre tvoje oči*) od Iana Fleminga.

## Galéria

Súbor:Maniac UK premiere (Fukunaga).jpg|Režisérom snímky sa stal Cary Fukunaga.
Súbor:Basilicata Matera7 tango7174.jpg|Mesto Matera kde sa natáčali úvodné scény filmu.
Súbor:No Time to Die.svg|Anglický plagát.


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* ''Nie je čas zomrieť'' na Oficiálnej stránke 
* ''Nie je čas zomrieť''  na Oficiálnej stránke 

Kategória:Filmy z 2021
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy podľa knihy
Kategória:Filmy o Jamesovi Bondovi
Kategória:Britské filmy
Kategória:Filmy USA
Dlhý vrch (vrch v Spišsko-gemerskom krase)

**Dlhý vrch** () je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Telgártom, približne  severne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Muránska planina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Telgárt. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Červená Skala a Šumiac, severne sa nachádza Telgárt, juhozápadne Muránska Huta a východne Rejdová. Vrch patrí do ochranného pásma Národného parku Muránska planina.

## Opis
Dlhý vrch leží na severnom okraji Muránskej planiny, priamo nad údolím Hrona. Severným smerom dominujú Nízke Tatry s vrcholmi Stredná hoľa (), Kráľova hoľa () a Kráľova skala (), rovnakým smerom leží aj Gregová (), východne sa nachádza Ondrejisko (), Borovniak (), Trsteník (), Homoľa () a Priehybka (), južne Kyprov (), Stolica (), Magura () a Čelo () a západne Šiance (), Veľký Cigán (), Lopušná () a Grúň (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Hron, ktorý odvodňuje severné svahy, vodu z južných odvádza potok Stračaník. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. Severným úpätím vedie popri Hrone cesta I/66 z Brezna do Popradu a železničná trať Červená Skala – Margecany.

### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú pozorovateľné okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu, Nízkych Tatier a Stolických vrchov.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník a prístup je tak možný neznačenými lesnými chodníkmi z blízkeho Telgártu alebo Červenej Skaly.

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-gemerský kras
* Muránska planina 
* Zoznam vrcholov v Spišsko-gemerskom krase

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Kategória:Vrchy v Muránskej planine
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Telgárt
Dan Přibáň

náhľad|Automobily a motocykel z expedície Transtrabant.

**Dan Přibáň** (* 7. januára 1976, Praha) je český novinár, režisér a cestovateľ, známy svojimi kurióznymi expedíciami po svete na žltých trabantoch. Niekoľkých jeho expedícii sa na motocykli zúčastnil aj slovenský cestovateľ Marek Slobodník.

## Biografia
Od roku 2002 do roku 2008 pôsobil ako redaktor portálu *[[iDNES.cz]]* a časopisu *[[ABC (časopis)|ABC]]*. V rokoch 2008 až 2009 bol šéfredaktorom populárno-vedeckého časopisu *[[VTM Science]]*. V súčasnosti pôsobí ako nezávislý novinár a venuje sa najmä cestovateľským výpravám po exotických krajinách.

### Trabanty
Dan Přibáň je náčelníkom cestovateľských projektov, ktoré organizuje pod názvom *[[Transtrabant]]*.

V júli 2007 sa vydal na prvú trabantovú výpravu, nazvanú „Trabantom Hodvábnou cestou“. V roku 2009 uskutočnil cestu naprieč Afrikou a v októbri 2012 odštartoval cestovateľský projekt „Trabantom naprieč Južnou Amerikou“. V apríli 2015 zahájil expedíciu do Tichomoria a v roku 2019 prezentoval v kinách film *Trabantom tam a zasa naspäť*. Přibáň potom ohlásil koniec trabantích expedícii, no avizuje ďalšie cestovateľské plány s inými vozidlami špecifickej žltej farby.

## Filmografia
* *Trabantem Hedvábnou stezkou* (57 minút, 2007)
* *Trabantem napříč Afrikou* (106 minút, 2010)
* *Trabantem až na konec světa* (98 minút, 2014)
* *Trabantem do posledního dechu* (96 minút, 2016)
* *Trabantem tam a zase zpátky* (114 minút, 2019)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Záznam prednášky "20 000 km Južnou Amerikou"

## Zdroj
* 

Kategória:Českí cestovatelia
Kategória:Českí novinári
MODRÍ – ES

náhľad|Sídlo na Trnavskej ceste 37

**MODRÍ – ES**, skratka **MES** (v máji 2023 krátko **MODRÍ – Európske Slovensko**, od mája 2023 do decembra 2023 **Modrí, Most – Híd**) bola slovenská mimoparlamentná stredopravá politická strana, zaregistrovaná v máji 2023. Iniciátorom jej vzniku bol expremiér Mikuláš Dzurinda, ktorý ju založil po neúspechu projektu Modrá koalícia (dnes Demokrati).

V zakladajúcom tíme strany bola približne dvadsiatka prevažne mladších ľudí, vrátane dcéry Mikuláša Dzurindu, sociálnej antropologičky a absolventky medzinárodných vzťahov Jany Šokovej, informatika a podnikateľa Tomáša Halgaša alebo mládežníckeho aktivistu a kresťansko-demokratického politika Milana Kabinu. Vznik strany Dzurinda konzultoval s Pálom Csákym, ten sa ale členom strany nestal. Podľa Dzurindu chceli byť „stredopravou stranou konzervatívno-liberálneho typu“.

Na ustanovujúcom kongrese strany, ktorý sa konal 14. mája 2023 v Košiciach, zvolili delegáti predsedu strany (Mikuláš Dzurinda ako jediný kandidát) a štyroch podpredsedov – Ľuboša Schwarzbachera, Martina Hubinského, Janu Ambrošovú a Michala Horta. Medzi programové priority pre parlamentné voľby 2023 zaradili posilnenie ekonomického rastu, zastavenie drastického zvyšovania cien a inflácie, reformu školstva a zdravotníctva.

18. mája 2023 avizovala spoluprácu so stranou MODRÍ platforma bývalej strany MOST – HÍD (pod názvom MOST – HÍD 2023) na čele s Lászlóm Sólymosom potom, čo oznámila vystúpenie z projektu SZÖVETSÉG – ALIANCIA v reakcii na umiestnenie Györgya Gyimesiho na kandidátku. 25. mája bola strana oficiálne premenovaná na *Modrí, Most – Híd*. 19. decembra 2023 bola strana premenovaná na *MODRÍ – ES* (ES znamenajúc „Európske Slovensko“), vedenie však avizovalo, že naďalej plánuje spolupracovať so stranou MOST – HÍD.

V parlamentných voľbách v septembri 2023 strana získala len 7 935 (0,26 %) platných hlasov, pričom na predvolebnú kampaň minula 1,15 milióna eur. Jeden hlas ich tak vyšiel v priemere na 145 eur, čo je najviac spomedzi všetkých kandidujúcich strán. Strana sa následne dostala do finančných problémov, ktoré vyvrcholili vyhlásením konkurzu vo februári 2025, v rámci ktorého si deväť veriteľov prihlásilo pohľadávky za vyše 625-tisíc eur.

## Volebné výsledky

## Volebné preferencie
;Volebné preferencie strany v percentách podľa agentúry AKO

;Volebné preferencie strany v percentách podľa agentúry FOCUS

;Volebné preferencie strany v percentách podľa agentúry NMS

## Referencie

## Externé odkazy
* Modrí – ES, oficiálny web
* Modrí – ES v registri politických strán a politických hnutí MV SR


Kategória:Politické strany na Slovensku – funkčné
Kategória:Liberálne strany
Kategória:Konzervatívne strany
Kategória:Organizácie založené v 2023
Henry Tóth (album)

***Henry Tóth*** je názov štvrtého štúdiového albumu, ktorý v roku 2023 cez hudobné vydavateľstvo Soundberg Hill Records 2022 vydal slovenský gitarista Henry Tóth.

Toto autorské dielo, ktoré Henry Tóth vydal pri príležitosti okrúhlych 60. narodenín, obsahuje 22 inštrumentálok založených na jeho gitarových linkách a nápadoch. Žánrovo autor čerpal hlavne v štýloch založených na blues, rocku a džeze, no miestami zaskočí poslucháča tanečnejším tempom a aranžmánmi. 

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Henry Tóth – gitara
* Mário „Gappa“ Garbera, Pavol Jeňo – dychové nástroje
* Ivan Petrík – klávesové nástroje
* Braňo Jurnečka – bicie
;Produkcia
* Norbert Müller – producent
* Braňo Jurnečka – mixovanie, mastering
* Martin Fridner – fotografie
* Martin Výbošťok – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Henryho Tótha
Kategória:Hudobné albumy z 2023
USB OTG

**USB On-The-Go** (**USB OTG** alebo len **OTG**) je špecifikácia prvýkrát použitá koncom roku 2001, ktorá umožňuje USB zariadeniam, ako sú tablety alebo smartfóny, fungovať aj ako hostiteľ, čo umožňuje iným USB zariadeniam, ako sú USB flash disky, digitálne fotoaparáty, myš alebo klávesnice, ktoré sa k nim majú pripojiť. Použitie USB OTG umožňuje týmto zariadeniam prepínať tam a späť medzi rolami hostiteľa a zariadenia. Mobilný telefón môže čítať z vymeniteľného média ako hostiteľské zariadenie, ale po pripojení k hostiteľskému počítaču sa prezentuje ako veľkokapacitné pamäťové zariadenie USB.

USB OTG predstavuje koncept zariadenia, ktoré plní rolu hostiteľa aj periférie – vždy, keď sú pripojené dve USB zariadenia a jedno z nich je USB OTG, vytvoria komunikačné spojenie. Zariadenie, ktoré riadi prepojenie, sa nazýva hostiteľ, zatiaľ čo druhé zariadenie sa nazýva periféria.

USB OTG definuje dve úlohy pre zariadenia: OTG A-device a OTG B-device, pričom špecifikuje, ktorá strana napája prepojenie a ktorá je na začiatku hostiteľ. Zariadenie OTG A je dodávateľom energie a zariadenie OTG B je spotrebiteľom energie. V predvolenej konfigurácii pripojenia sa zariadenie A správa ako hostiteľ USB a zariadenie B funguje ako periférne zariadenie USB. Hostiteľský a periférny režim je možné vymeniť neskôr pomocou protokolu HNP (Host Negotiation Protocol).

Zapojenie pre ID pin definuje počiatočnú úlohu každého zariadenia. 

## Zdroj

Kategória:Zbernice
Slovenský reklamný klub

**Slovenský reklamný klub** bol nezávislou slovenskou organizáciou, ktorá sa po druhej svetovej vojne oddelila od československého Reklubu.

## Vznik združenia
Ustanovujúca schôdza sa konala 14. februára 1946 v spoločenskej miestnosti reštaurácie Leier - Meštiansky pivovar na Rybnom námestí v Bratislave o 19. hodine. Zakladajúci členovia diskutovali o tom, či má byť Slovenský reklamný klub založený ako samostatná inštitúcia alebo či má byť súčasťou Reklamného klubu československého. Prevládol názor, že má byť založený samostatne. Podobne ako československý, aj slovenský klub zanikol v roku 1949.

## Činnosť klubu
Vzhľadom na krátkosť času svojej existencie toho samostatný Slovenský Reklub nestihol veľa dosiahnuť. V októbri 1946 na mimoriadnom valnom zhromaždení založil tri sekcie: dámsku a módnu, aranžérsku a tvorivú.

V dňoch 21.-24. októbra 1946 zorganizoval vo veľkej sále Grémia bratislavského obchodníctva na Gorkého ulici kurz „Umenie jednať s ľuďmi“, na ktorom vystúpili slovenskí a českí odborníci:

* 21. októbra, veselý večer
** Ako jednať s cudzincami (Jozef Podolay, riaditeľ Riaditeľstva pre cestovný ruch)
** Ako sa správať k mladým ľuďom a ženám (Jiří Solar, priekopník československého Reklubu)

* 22. októbra, vážny večer
** Psychológia medziľudských vzťahov (univerzitný profesor Anton Jurovský, riaditeľ Štátneho psychotechnického ústavu)
** Všetko závisí od ľudí (Dr. Jan Brabec, zakladateľ a redaktor časopisu Typ)

* 23. októbra, vzdelávací večer
** Ako vychádzať s rodičmi (Ivan Pikala, Štátny psychotechnický ústav)
** Ako sa stať neobľúbeným (Dr. Emil J. Štaffa, tajomník Obchodného grémia)

* 24. októbra, poučný večer
** Ako žena presvedčí muža (Dr. Marta Michalová, Štátny psychotechnický ústav)
** Ako písať úspešné listy (Václav Poštolka, pražský reklamný poradca)

## Československý Reklub
Záujmová organizácia združujúca pracovníkov z oblasti reklamy a príbuzných profesií vznikla ako Reklamní klub československý 6. októbra 1927. V prvom roku činnosti mala jediná pražská pobočka 80 členov, v roku 1948 bolo v celom Československu šestnásť pobočiek s 3 690 členmi.

## Referencie

Kategória:Reklama
Gemerské terasy

**Gemerské terasy** sú geomorfologickou časťou Rimavskej kotliny, podcelku Juhoslovenskej kotliny. Zaberajú nivy riek Rimava, Blh a Slaná v okrese Revúca, Rimavská Sobota a Rožňava. 

## Polohopis
Územie zaberá juhovýchodnú časť Juhoslovenskej kotliny, presnejšie južnú časť Rimavskej kotliny. Južne susedí Petrovská vrchovina a Hostická kotlina, západne Hajnáčska vrchovina, Blhovská vrchovina a Oždianska pahorkatina, severne Cinobanské predhorie, Rimavské podolie, Pokoradzská tabuľa, Valická pahorkatina a Licinská pahorkatina a východne Koniarska planina, Plešivská planina, Silická planina a Gemerská pahorkatina. Západnú časť územia odvodňujú prítoky Rimavy, strednú časť prítoky Blhu a východnú rieka Slaná.

Gemerské terasy ležia v Banskobystrickom kraji, na území okresov Rimavská Sobota a Revúca, no východným okrajom zasahujú malou časťou aj do okresu Rožňava v Košickom kraji. Z významných sídiel sa v západnej časti nachádza Rimavská Sobota a Jesenské, v južnej Rimavská Seč a Lenartovce a vo východnej Tornaľa a Plešivec. Územím vedie rýchlostná cesta R2 a cesta I/16 z Lučenca do Rožňavy, I/67 z Tornale do Maďarska, I/72 z Rimavskej Soboty do Hnúšte a cesta II/571 z Fiľakova cez Jesenské do Lenartovec. Od západu na východ vedie i železničná trať Zvolen – Košice a severne aj železničná trať Brezno – Jesenské.

## Chránené územie
V južnej časti sa nachádza chránený areál Martinovská nádrž. Na juhu sa územia dotýka Chránená krajinná oblasť Cerová vrchovina, na východnom okraji Národný park Slovenský kras.

## Turizmus
Nížinatá krajina je pre turistov zaujímavá predovšetkým kvôli historickým pamiatkam. Medzi významné patrí Gemerský hrad, no tiež mnohé stredoveké kostoly. V južnej časti sa nachádza kúpeľná obec Číž. Cez Rimavskú Sobotu prechádza  červeno značený Chodník Márie Széchy z Fiľakova na Muránsky hrad. Z Tornale vedie  modrá turistická trasa k jaskyni Domica.

## Referencie

## Pozri aj
* Juhoslovenská kotlina
* Rimavská kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Kategória:Juhoslovenská kotlina
Kategória:Rimavská kotlina