open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Konské (prítok Šuňavského potoka)

**Konské** je krátky vodný tok v Kozích chrbtoch na území okresu Poprad. Je to pravostranný prítok Šuňavského potoka s dĺžkou približne 2,9 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Kozích chrbtov, v geomorfologickom podcelku Važecký chrbát, v lokalite Brezové, v nadmorskej výške približne 

Pramení v nesúvislom lesnom poraste a od prameňa tečie južným smerom. Preteká Vôňovou dolinou, západným úpätím vrchu Konská hlava, priberajúc menšie prítoky. Na strednom toku sa stáča na juhovýchod, priberá významnejší pravostranný prítok z lokality Pod Kimberkom a následne aj ľavostranný z úbočia Konskej hlavy (). Tu sa opäť stáča južným smerom a dolným tokom preteká údolím, vedúcim východným úpätím Brady (). Priberá menší pravostranný prítok z Hoškovej a juhovýchodným smerom pokračuje k údoliu Šuňavského potoka, do ktorého ústí v nadmorskej výške cca  Je súčasťou povodia Čierneho Váhu.

Potok pramení a preteká iba územím obce Štrba v okrese Poprad v Prešovskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Kozie chrbty 
* Važecký chrbát

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v Kozích chrbtoch
Kategória:Vodné toky v okrese Poprad
Giovanni Battista Tommasi

Fra' **Giovanni Battista Tommasi** (* 6. október 1731, Cortona, Taliansko† 13. jún 1805, Catania, Taliansko) bol taliansky šľachtic a 73. veľmajster Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu.

Narodil sa v Neapolskom kráľovstve a do rádu vstúpil ako 12-ročný, keď ho poslali na Maltu ako páža veľmajstra Manuela Pinto de Fonseca. Po skončení tejto služby bol odvelený k rádovému námorníctvu, kde sa neskôr stal jeho vrchným veliteľom.

V roku 1798, keď Napoleon Bonaparte dobyl Maltu a veľmajster Ferdinand von Hompesch zu Bolheim abdikoval, Tommasi a ostatní rytieri boli nútení opustiť ostrov a rozptýlili sa po Európe. Dôležitá časť rádu sa presunula do Ruska a zvolila cára Pavla I. za veľmajstra, ale pápež Pius VI. ako aj Pius VII. túto voľbu neuznali, pretože boli presvedčení, že rád nemôže viesť ženatý ruský pravoslávny muž, ktorý nikdy nepatril do rádu. Po Pavlovej smrti sa jeho syn Alexander I. rozhodol ukončiť túto zvláštnu situáciu a odmietol sa stať veľmajstrom.

Medzitým Briti dobyli Maltu, spojenci súhlasili s obnovením rádu, ale ten bol stále rozptýlený po Európe a Rusku, a preto sa nemohlo uskutočniť valné zhromaždenie. Voľba nového veľmajstra bola teda pre tento prípad presunutá na pápeža Piusa VII., pričom každé priorstvo mu predložilo návrh kandidáta. Jedným z nich bol Giovanni Battista Tommasi, ktorý bol vtedy v exile v Messine.

Po svojom vymenovaní za veľmajstra Tommasi požadoval od Britov evakuáciu ostrova v súlade s článkom 10 Amienskej zmluvy a odovzdanie vládneho paláca v pevnosti vo Vallette. Britský guvernér Alexander Ball odpovedal 2. marca 1803, že niektoré mocnosti stále neuznávajú nezávislosť Malty, a preto je Británia oprávnená naďalej rozmiestňovať jednotky na ostrove a vládny palác obsadený britskými štátnymi úradníkmi nemožno opustiť. Tommasi zvolal 27. júna 1803 generálnu kapitulu rádu v kostole v Messine, kde sa rozhodlo, že veľmajster sa usadí v Catanii na Sicílii, kde bude v kláštore augustiánov aj kancelária rádu a archívy.

Veľmajster Tommasi zomrel 13. júna 1805 vo veku 74 rokov, ešte predtým vymenoval za dočasného poručíka Rádu Innica Maria Guevara-Suarda. Jeho nomináciu potvrdil aj pápež a Zvrchovaná rada, zastával ju až do smrti 15. apríla 1814. Rád potom riadili ďalší dočasní poručíci, až kým pápež Lev XIII. v roku 1879 neschválil riadne voľby veľmajstra.

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Talianski šľachtici
Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Osobnosti z Toskánska
Kategória:Maltézski rytieri
Princezná Lilibet zo Sussexu

**Princezná Lilibet zo Sussexu** (Lilibet Diana, * 4. jún 2021, Santa Barbara, Kalifornia, USA) je druhé dieťa princa Harryho, vojvodu zo Sussexu, a Meghan Markle, vojvodkyne zo Sussexu. Je vnučkou kráľa Karola III. a princeznej Diany, a je v poradí siedmou v línii nástupníctva na britský trón.  

## Život

### Narodenie a prvé roky života
Princezná Lilibet sa narodila v Cottage Hospital v Santa Barbare v Kalifornii. 4. júna 2021 v 11:40 PST (jej narodenie bolo oznámené spolu s menom o dva dni neskôr). Jej krstné meno Lilibet je poctou jej prastarej matke, kráľovnej Alžbete II., ktorú blízki familiárne nazývali Lilibet. Druhé meno Diana nesie na počesť svojej starej matky, princeznej Diany. Jej prezývka je „Lili“. Je druhým dieťaťom vojvodu a vojvodkyne zo Sussexu a má staršieho brata Archieho. Lilibet je členkou britskej kráľovskej rodiny a z matkinej strany má afroamerických a euroamerických predkov. Má dvojité občianstvo Spojených štátov a Spojeného kráľovstva.

V decembri 2021 sa na verejnosť dostala prvá fotografia Lilibet na vianočnej pohľadnici svojich rodičov. 

Lilibet sa prvýkrát osobne stretla so svojou prababičkou Alžbetou II. a starým otcom Karolom III., vtedy princom z Walesu, keď rodina cestovala do Londýna na platinové jubileum Alžbety II. v júni 2022. 

Lilibet bola pokrstená v episkopálnej cirkvi, ktorá je súčasťou Anglikánskeho zväzu cirkví na súkromnej bohoslužbe v dome jej rodičov 3. marca 2023 Johnom H. Taylorom, biskupom z Los Angeles. Jej krstným otcom je americký herec a komik Tyler Perry. 

Lilibet a jej rodina žije predovšetkým v Montecite v Kalifornii.

## Tituly, oslovenie a následníctvo
Po smrti kráľovnej Alžbety II. a nástupe kráľa Karola III. na trón získala v súlade s protokolom titul princezná a oslovenie „kráľovská výsosť“ ako dieťa syna panovníka podľa patentu vydaného kráľom Jurajom V.  v roku 1917.  Zdroje uviedli, že nie je jasné, či bude tento titul používať, pričom poznamenali, že nie všetci členovia kráľovskej rodiny, ktorí majú nárok na titul, sa ho rozhodnú používať. Vo vyhlásení hovorcu Lilibetiných rodičov z 8. marca 2023, v ktorom potvrdil, že pred niekoľkými dňami bola pokrstená, bol zároveň u Lilibet prvýkrát verejne použitý titul princezná, pričom sa o nej hovorilo ako o „princeznej Lilibet Diane“. Oficiálna webová stránka kráľovskej rodiny bola 9. marca aktualizovaná tak, aby sa o nej hovorilo ako o „princeznej Lilibet zo Sussexu.“ Lilibet bude používať tituly vo formálnom prostredí, ale nie v každodennom živote. 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Britské princezné
Kategória:Osobnosti zo Santa Barbary (Kalifornia)
Kategória:Windsorovci
Kategória:Osobnosti USA anglického pôvodu
Antoine de Lamothe-Cadillac

**Antoine de Lamothe-Cadillac**, tiež aj **Antoine de la Mothe Cadillac**, narodený ako **Antoine Laumet** (* 5. marec 1658, Saint-Nicolas-de-la-Grave, Francúzsko† 16. október 1730, Castelsarrasin, Francúzsko) bol francúzsky objaviteľ a dobrodruh v Novom Francúzsku.

Začínal ako lovec a obchodník s alkoholom a kožušinami v Akádii, neskôr sa stal veliteľom pevnosti Fort de Buade v Michigane. V roku 1701 založil pevnosť Fort Detroit (dnešný Detroit), kde bol veliteľom až do roku 1710. Potom bol do roku 1716 guvernérom Louisiany, ktorá bola súčasťou francúzskej kolónie Nové Francúzsko.

## Život
Narodil sa ako Antoine Laumet v mestečku Saint-Nicolas-de-la-Grave v Gaskonsku v juhozápadnom Francúzsku (dnes departement Tarn-et-Garonne). V 17 rokoch vstúpil v belgickom Charleroi do armády. Keď mu bolo 25 rokov, odišiel z Francúzska do Ameriky. Pristal v Port Royal v Novom Škótsku. V Novom svete si vytvoril novú identitu, ktorú odvodil od francúzskej obce Cadillac.

V roku 1687 sa v Québecu oženil. Do rodiny sa narodilo šesť dcér a sedem synov, niektorí však zomreli v ranom detstve.

Dňa 24. júla 1701 založil **Fort Pontchartrain du Détroit**, skrátene **Fort [[Detroit]]**. V roku 1710 sa stal guvernérom Nového Škótska. Až potom v roku 1713 však dorazil do Fort Louis (dnes Mobile County, Alabama).

V roku 1717 sa Cadillac s rodinou vrátil do Francúzska a usadil sa v La Rochelle.

## Odkaz
* Jeho meno nesie vo svojom názve americká automobilka Cadillac.
* Pripomína ho americká trojcentová poštová známka vydaná 24. júla 1951, vydaná k 250. výročiu jeho pristátia v Detroite v roku 1701.
* Je po ňom pomenovaná stanica metra v Montreale.
* V roku 2016 prevzala do svojho názvu jeho meno francúzska stredná škola v kanadskom Windsore.

### Ocenenia
* Rád svätého Ľudovíta z rúk francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Francúzski objavitelia
Sľub (seriál)

***Sľub*** je slovenský denný výpravný rodinný komediálny televízny seriál odohrávajúci sa v 80. rokoch 20. storočia v ČSSR, ktorý sa vysiela cez pracovné dni 18:00 na TV Markíza a v piatok pondelková časť na Voyo. 

## Dej
Píše sa 3. september 1984, prvý deň nového školského roku 1984/1985. Prváčikovia plní očakávaní, rebelantskí tínedžeri aj učitelia prichádzajú do Základnej školy SNP so svojimi radosťami, snami, ale aj menšími či väčšími tajomstvami. Príbeh prepletá nielen osudy žiakov, učiteľov, ale aj celých rodín, ktoré sú poznačené dianím v ČSSR aj v okolitom svete. V seriáli sledujeme príbeh učiteľky a jej manžela, ktorých o pokoj pripraví sestrina emigrácia na západ. Spoznávame rodinu riaditeľa školy, ktorú spája aj rozdeľuje jedno veľké tajomstvo, alebo rodinu malého prváčika, ktorá prejde príchodom nového školského roka viacerými životnými skúškami. V niekedy úsmevných, inokedy vážnejších príbehoch sa sľubuje vernosť aj nenávisť, no najmä – hľadá sa životná láska. Tak je to aj v prípade obľúbenej učiteľky ôsmakov Zuzany (Adriána Brnčalová), ktorej život sa v jeden moment obráti naruby. Musí sa postarať o malé dieťa svojich najlepších priateľov. Nie je na to však sama. Okrem starostlivosti o malého Kubka tak rieši aj boj medzi rozumom a srdcom. Vyhrá ho seriózny a úspešný detský chirurg Igor (Jakub Švec), ktorého jej chce dohodiť jej mama Mária (Zuzana Tlučková), alebo divoký a trochu nezodpovedný učiteľ Michal (Kristián Baran), s ktorým sa stále smeje?

## Obsadenie

## Série

## Časti

### 1. séria (2025)

### 2. séria (2025)

### 3. séria (2026)

## Galéria

Súbor:Cyklotrasa R11 Dúbravka - centrum (Bratislava), prejazd 24.3.2022.jpg|Exteriér Základnej školy SNP (v skutočnosti Spojená škola internátna pre žiakov so zrakovým postihnutím na Svrčej ulici 6 v Bratislave)
Súbor:Druzba internat 2007 (cropped).jpg|Budova domu služieb, kde sa nachádzajú aj lahôdky Heleny Horváthovej (v skutočnosti budova kongresového centra vysokoškolského internátu Družba v Bratislave)
Talichova Bratislava.jpg|Bytový dom rodiny Horváthovcov a Hanúskovcov (v skutočnosti bytový dom na Talichovej ulici 6 v Bratislave)
Súbor:Bratislava Tobrucká 02 01.jpg|Bytový dom rodiny Bartošovcov, Gálikovcov a Gregorovcov (v skutočnosti bytový dom na Tobruckej ulici 2, Medenej ulici 10 a Vajanského nábreží 15 – 17)
Súbor:Garaze_Bratislava.jpg|Miesto, kde sa nachádzala garáž kapely Roba Hanúska a jeho spoluhráčov (v skutočnosti Koncerty na garážach)


## Referencie

## Externé odkazy
* ''Sľub'' na TV Markíza
* 
* 
* 

Kategória:Slovenské televízne seriály
Kategória:Televízne seriály TV Markíza
Kategória:Televízne seriály z roku 2025
Sľub

**Sľub** môže byť:

* vyjadrenie záväzku niečo urobiť, dať, dodržať a podobne, pozri pod záväzok (právo)
* film:
** česko-slovenský z roku 1967, pozri Sľub (film z roku 1967)
** americký z roku 1979, pozri Sľub (film z roku 1979)
** americký z roku 1991, pozri Sľub (film z roku 1991)
** belgicko-francúzsko-luxembursko-tuniský z roku 1996, pozri Sľub (film z roku 1996)
** americký z roku 1999, pozri Sľub (film z roku 1999)
** čínsky z roku 2005, pozri Sľub (film z roku 2005)
** nemecký z roku 2007, pozri Sľub (film z roku 2007)
** poľsko-dánsky z roku 2014, pozri Sľub (film z roku 2014)
* slovenský seriál z roku 2025, pozri Sľub (seriál)
* pieseň Dary Rolins z roku 2025, pozri Sľub (pieseň)

## Referencie
Mckenna Grace

**Mckenna Grace** (* 25. jún 2006, Grapevine, Texas, USA) je americká herečka a speváčka, známa z filmov ako *Pan Church* (2016), *[[Ja, Tonya]]* (2017)*, [[Annabelle 3: Návrat|Annabelle 3]]* (2019), *Krotitelia duchov: Dedičstvo* (2021), *Krotitelia duchov: Mrazivá hrozba* (2024) a z televíznych seriálov ako *[[The Haunting (seriál)|The Haunting]]* (2018), *[[Malý Sheldon]]* (2018–2024) a *[[Príbeh služobníčky (televízny seriál)|Príbeh služobníčky]]* (2021–2022). 

## Detstvo

Graceová sa narodila ako jedináčik ortopedickému chirurgovi a obchodnej zástupkyni. Vyrastala v oblasti Dallas-Fort Worth, kde sa venovala roztlieskavaniu, gymnastike, stepu a baletu. Bola vzdelávaná doma. 

Herectvo ju začalo lákať už ako štvorročnú, keď od prababičky dostala kolekciu filmov so Shirley Temple. Prvú úlohu získala v reklame ako päťročná. Na odporúčanie učiteľky herectva a agenta sa s rodinou presťahovala do Los Angeles. 

## Kariéra

Svoju hereckú kariéru začala v roku 2012 v televíznom seriáli *Crash & Bernstein*, kde hrala do roku 2014. Objavila sa aj v seriáloch *The Goodwin Games* a *The Young and the Restless*, a svoj filmový debut mala v dráme *Goodbye World* z roku 2013. 

V septembri 2015 získala Graceová hlavnú úlohu v dráme *Veľký dar* (2017), kde hrala spoločne s hercom Chrisom Evansom. Táto rola sa stala jej prelomom v kariére a vyslúžila si uznanie kritikov. Za svoj výkon bola nominovaná na Critics' Choice Movie Award za najlepší výkon mladého herca. V roku 2017 si zahrala v niekoľkých úspešných filmoch, vrátane *[[Ja, Tonya]]*, kde stvárnila mladšiu verziu Tonyi Harding a *Amityville: Prebudenie*. 

V roku 2018 ju obsadil Steven Spielberg do filmu *Ready Player One: Hra sa začína*, účinkovala po boku hercov ako Olivia Cooke, Tye Sheridan a Ben Mendelsohn. V rovnakom roku sa pripojila k hereckému obsadeniu minisérie *[[The Haunting (seriál)|The Haunting]]*. O rok neskôr, si po boku Very Farmigy, Patricka Wilsona a Madison Iseman zahrala v horore ''Annabelle 3''*. 

Graceová získala uznanie za rolu Esther Keyes v televíznom seriáli *Príbeh služobníčky* z roku [[2021]], kde za svoj herecký výkon bola nominovaná na [[Emmy Award|cenu Emmy]], čo ju spravilo jednou z najmladších nominovaných herečiek. V tom istom roku si zahrala vo filme *Krotitelia duchov: Dedičstvo*, pričom si zahrala aj v ďalšom pokračovaní *Krotitelia duchov: Mrazivá hrozba* (2024). 

V roku [[2025]] si zahrala v romantickej komédii *Neľutujem nič*, po boku herca [[Mason Thames|Masona Thamesa]], pričom herecký výkon Thamesa a Graceovej bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi. V rovnakom roku bolo potvrdené, že stvárni postavu Maysilee Donner, vo filme *Hry o život: Úsvit žrebovania*, ktorý má premiéru v roku [[2026]]. V rovnakom roku sa tiež objaví vo filme *Vreskot 7''. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Speváčky USA
Kategória:Osobnosti z Texasu
The Haunting (seriál)

***The Haunting*** je americký mysteriózny televízny seriál, s prvkami drámy a hororu, ktorý režíroval Mike Flanagan. Seriál má dve série a natočených bolo spolu devätnásť epizód. Televízny seriál bol odvysielaný na Netflixe. 

## Série

### ''Hill House'' (2018)
V lete 1992 sa Hugh a Olivia Crainovci spolu s piatimi deťmi – Stevenom, Shirley, Theodorou (Theo), Lukom a Eleanor (Nell) – nasťahujú do Hill House s plánom zrekonštruovať ho, predať a postaviť si svoj vysnívaný dom, ktorý navrhla Olivia. Nečakané opravy však predĺžia ich pobyt, počas ktorého začnú zažívať stále desivejšie paranormálne javy. Tie nakoniec vyústia do tragédie, ktorá prinúti rodinu v panike opustiť dom. O 26 rokov neskôr sa súrodenci Crainovci spolu so svojím odcudzeným otcom znovu stretávajú po ďalšej tragédii, pričom sú konfrontovaní s temnými dôsledkami, ktoré na nich pobyt v Hill House zanechal.

#### Hlavné postavy
* Timothy Hutton ako Hugh Crain 
** Henry Thomas ako mladý Hugh Crain
* Carla Gugino ako Olivia Crain
* Michiel Huisman ako James Patrick March
** Paxton Singleton ako dieťa, James Patrick March
* Oliver Jackson-Cohen ako Luke Crain
** Julian Hilliard ako dieťa,Luke Crain
* Elizabeth Reaser ako Shirley Crain Harris
** Lulu Wilson ako dieťa, Shirley Crain Harris
* Victoria Pedretti ako Eleanor "Nell" Crain Vance
** Violet McGraw ako dieťa, Eleanor "Nell" Crain
* Kate Siegel ako Theodora "Theo" Crain 
** Mckenna Grace ako dieťa, Theodora "Theo" Crain 

#### Vedľajšie postavy

* Annabeth Gish ako Clara Dudley
* James Lafferty ako Ryan Quale
* Anthony Ruivivar ako Kevin Harris
* Samantha Sloyan ako Leigh Crain

### ''Bly Manor'' (2020)
Príbeh sleduje mladú au pair, ktorú si najme muž, aby sa postarala o jeho neter a synovca v ich rodinnom vidieckom sídle po tom, čo mu boli zverení do starostlivosti. Po príchode na panstvo Bly však začne vídať záhadné zjavenia, ktoré ju čoraz viac desia a odhaľujú temné tajomstvá ukryté v priestoroch sídla. 

#### Hlavné postavy
* Oliver Jackson-Cohen ako Peter Quint
* Victoria Pedretti ako Danielle "Dani" Clayton
* Amelie Bea Smith ako Flora Wingrave 
** Christie Burke ako Flora Wingrave (staršia) / nevesta 
* Tahirah Sharif ako Rebecca Jessel
* Amelia Eve ako Jamie Taylor
** Carla Gugino ako Jamie Taylor (staršia), rozprávačka 
* T'Nia Miller ako Hannah Grose
* Benjamin Evan Ainsworth ako Miles Wingrave
* Rahul Kohli ako Owen Sharma

#### Vedľajšie postavy

* Henry Thomas ako Henry Wingrave
* Kate Siegel ako Viola Willoughby-Lloyd
* Lynda Boyd ako Judy O'Mara
* Alex Essoe ako Charlotte Wingrave

## Zdroj

Kategória:Televízne seriály USA
Kategória:Televízne seriály z roku 2018
Kategória:Televízne seriály z roku 2020
Kategória:Televízne seriály Netflix
Kategória:Hororové televízne seriály
Kategória:Dramatické televízne seriály
Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce

Fra' **Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce** (* 21. február 1827, Benátky – † 24. január 1905, Rím) bol taliansky šľachtic a v rokoch 1879 – 1905 bol 74. veľmajster Maltézskeho rádu. Je s ním spojené obnovenie úradu veľmajstra po 74 rokoch.

Od smrti veľmajstra Giovanni Battista Tommasiho v roku 1805 úrad veľmajstra z rozhodnutia pápeža nebol obsadzovaný a boli iba menovaní dočasní poručíci. Od roku 1871 ním bol Giovanni Battista Ceschiho. Pápež Lev XIII. rozhodol o obnovení úradu veľmajstra apoštolským listom z 28. marca 1879 a potvrdil to listom *Inclytum antiquitate originis* z 12. júna 1888. Veľmajstrom sa stal práve Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce.

Obnovenie Veľkého magistéria predstavuje skutočný začiatok Rádu ako významnej medzinárodnej katolíckej charitatívnej a špitálskej organizácie a počas nasledujúcich niekoľkých rokov sa aj oddelené francúzske a španielske asociácie zmierili s Veľkým magistériom. Keď Rád už nebol zahltený politickými otázkami, rytieri sa mohli viac sústrediť na starodávne povinnosti starostlivosti o chorých.

*Zvrchovaný vojenský maltézsky rád* vtedy ešte nebol dostatočne organizovaný na to, aby poskytoval významné medzinárodné služby, ale počas prvej svetovej vojny dokázal, že je schopný fungovať veľmi efektívne ako medzinárodná humanitárna agentúra. Jeho suverénne postavenie a nezávislosť od vládneho financovania zaručovali, že bol vo väčšej miere ako Červený kríž oslobodený od zasahovania zo strany bojujúcich štátov.

Veľmajster Ceschi inicioval vytvorenie národných asociácií laických rytierov (bez profesijných rytierov) - v roku 1875 vznikla Britská asociácia, aby oddelil katolíckych rytierov od anglikánskych, nasledovali Talianska asociácia (1877), Španielska asociácia (1886), Francúzska asociácia (1891) a Portugalská asociácia (1899).

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Talianski šľachtici
Kategória:Osobnosti z Benátok
Kategória:Maltézski rytieri
Veľká cena Kanady 2024

**Veľká cena Kanady 2024** (angl. **Formula 1 AWS Grand Prix du Canada 2024**), ktorá sa uskutočnila 9. júna 2024 na mestskom okruhu Circuit Gilles Villeneuve v meste Montreal v Kanady. Preteky boli deviatimi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
## Kvalifikácia
Kvalifikácia sa uskutočnila 8. júna 2024 16:00 miestneho času UTC-4

**Poznámky:**
* – George Russell a Max Verstappen stanovili identický čas. Russell získal pole position vďaka tomu, že tento čas zajazdil skôršie.
* – Valtteri Bottas sa kvalifikoval ako 17., ale doštartovať musel z pit lane potom, čo na jeho monoposte došlo k úpravám pod parc fermé.
* – Esteban Ocon obržal penalizáciu 5 miest na štarte za spôsobenie kolízie s tímovým kolegom Pierrom Gaslym v minulých pretekoch (VC Monaka).
* – Zhou Guanyou sa kvalifikoval ako 20., ale odštartovať musel z pit lane potom, čo na jeho monoposte došlo k úpravám pod parc fermé.
## Preteky
Preteky sa uskutočnili 9. júna 2024 v 14:00 miestneho času (UTC-4).

## Priebežné poradie šampionátu
**Poradie šampionátu jazdcov (Top 5)**

**Poradie šampionátu konštruktérov (Top 5)**

## Referencie

Kategória:Formula 1 v roku 2024
Kategória:Veľká cena Kanady
Kategória:2024 v Kanade
Kategória:Športové podujatia v Montreale
Galeazzo von Thun und Hohenstein

Fra' **Galeazzo Maria von Thun und Hohenstein** (* 24. september 1850, Trento† 26. marec 1931, Rím) bol taliansky šľachtic z južného Tirolska a 75. veľmajster Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu.

Po skončení strednej školy študoval právo na univerzitách v Innsbrucku a v Prahe, potom pôsobil 13 rokov v administratíve (vrátane miestodržiteľstva v Terste). V roku 1875 vstúpil do Maltézskeho rádu ako Rytier spravodlivosti (angl. *Knight of Justice*) a v roku 1885 bol vymenovaný za splnomocnenca a zástupcu českého a rakúskeho veľkopriorstva v Ríme. V roku 1886 zložil profesné rehoľné sľuby a úzko spolupracoval s veľmajstrom, ktorý ho poveroval rôznymi misiami.

V roku 1905 bol zvolený za veľmajstra Maltézskeho rádu. Podporoval historické práce o ráde a otvoril jeho knižnicu a archívy v Ríme. V období jeho vlády došlo k založeniu národných asociácií v Belgicku, Holandsku, Poľsku, Maďarsku a v USA. Počas Prvej svetovej vojny Maltézsky rád významne prispel k organizácii nemocníc vo viacerých krajinách.

Von Thun und Hohenstein kvôli vážnej chorobe odišiel v roku 1929 do dôchodku a od 8. marca 1929 až do zvolenia nového veľmajstra 30. mája 1931 Rád viedol zástupca veľmajstra Fra' Pio Franchi de Cavalieri.

## Rodokmeň

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Talianski šľachtici
Kategória:Rakúski šľachtici
Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Kategória:Osobnosti z Tridentu
Kategória:Maltézski rytieri
Galeazzo
Blombos

thumb|Jaskyňa Blombos
**Blombos** je jaskyňa nachádzajúca sa v súkromnej prírodnej rezervácii Blombos v Južnej Afrike, asi 300 km východne od Kapského Mesta. Ide o archeologickú lokalitu, v ktorej boli objavené artefakty zo strednej doby kamennej. Tieto vykopávky sú staré približne 70 000 až 100 000 rokov.

Archeologický materiál nájdený v jaskyni Blombos zahŕňa okrové rytiny, súpravy na spracovanie okru, korálky z morských mušlí, dômyselné kostené a kamenné nástroje, ako aj početné zvyšky suchozemskej a morskej fauny vrátane mäkkýšov, vtákov, škrupín korytnačiek, pštrosích vajec a cicavcov rôznych veľkostí.

Našlo sa tam aj krížové šrafovanie v okrovej farbe na kamennom fragmente, ktoré sa považuje za najstaršiu známu kresbu vytvorenú človekom. Odhaduje sa, že táto kresba je stará asi 73 000 rokov.

## História vykopávok
Prvé vykopávky sa v jaskyni Blombos zrealizovali v rokoch 19911992 ako súčasť doktorandskej práce profesora Christophera S. Henshilwooda z University of Cambridge. Kým Henshilwoodov počiatočný doktorandský výskum bol zameraný na novšie úrovne osídlenia neskoršej doby kamennej, od roku 1997 sa pozornosť sústredila na sekvenciu strednej doby kamennej. Projekt jaskyne Blombos sa odvtedy akademicky, ekonomicky a administratívne rozvinul z testovacieho výkopu malého rozsahu až po medzinárodný, komplexný a vysoko technologický archeologický projekt. Od roku 1999 do roku 2011 sa v jaskynnej lokalite uskutočnilo celkovo desať sezónnych archeologických výskumov, každý v dĺžke šesť týždňov.

## Galéria

File:Claimed Oldest Known Drawing by Human Hands Discovered in South African Cave.jpg|Najstaršia známa kresba vytvorená človekom z jaskyne Blombos.
File:Blombo.jpg|Okrový kameň nájdený v jaskyni Blombos.
File:BBC-shell-beads.jpg|Mušľové korálky z jaskyne Blombos.


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Jaskyne v Južnej Afrike
Kategória:Archeologické lokality v Južnej Afrike
Cesta III. triedy 1126 (Slovensko)

**Cesta III. triedy číslo 1126** (*III/1126*) je cesta III. triedy na Slovensku, v okrese Skalica. Jej celková dĺžka je približne 2 km a spája obce Lopašov a Oreské.

Začína na križovatke s cestou I/51 na okraji obce Lopašov a vedie západným smerom k obci Oreské, kde končí na križovatke s cestou III/1146. V roku 2021 bola jej značná časť opravená ako súčasť výstavby vodovodu v Oreskom. Pri ceste sa nachádza aj polder Oreské.

## Referencie

## Zdroj
* Slovenská správa ciest

1126
Kategória:Doprava v okrese Skalica
Kategória:Stavby v okrese Skalica
Ariccia

náhľad|Panoráma mesta Ariccia
náhľad|Mapa
**Ariccia** (lat. *Aricia*) je obec v Taliansku v regióne Lazio v metropolitnej oblasti Ríma na úpätí Albanských vrchov. Žije tu asi 20-tisíc obyvateľov (2015). Je súčasťou oblasti nazývanej Castelli Romani.

Pôvodne starobylé latinské mesto Aricia ležalo na rímskej ceste Via Appia. V 6. až 4. storočí pred Kr. bolo jedným z centier Latinského spolku. Pri Nemorenskom jazere neďaleko mesta sa nachádzal chrám, ktorý bol kultovým centrom bohyne Diany, ochrankyne latinských miest. Keď Rimania začiatkom 5. storočia pred Kr. ovládli územie Latinov, zaviedli obdobný kult aj v Ríme.

V roku 1661 mesto kúpila rodina Chigi, ktorá ho obohatila o nádherné a elegantné majstrovské diela Giana Lorenza Berniniho a iných umelcov ako architekt Carlo Fontana. Prítomnosť pápeža Alexandra VII. bola mimoriadne prekvitajúcim obdobím, počas ktorého sú palác Chigi, priľahlý park, námestie a kostol Nanebovzatia Panny Márie vynikajúcimi príkladmi.

V Ariccia sa nachádzajú zvyšky mestských múrov, stanice cesty Via Appia a Dianinho chrámu.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Obce v Taliansku
Kategória:Lazio
Ludovico Chigi Albani della Rovere

Fra' **Ludovico Chigi Albani della Rovere** (* 10. júl 1866, Ariccia† 14. november 1951, Rím) bol taliansky šľachtic a 76. veľmajster Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu. Pochádzal z jednej z najvýznamnejších šľachtických rodín v Ríme. Bol zodpovedný za tri pápežské konkláve, bol tiež čestným členom Pápežskej akadémie vied.

Za veľmajstra bol Chigi zvolený 30. mája 1931. V roku 1933 zvolal generálnu kapitulu všetkých rytierov v Ríme a využil túto príležitosť na založenie Misijnej školy medicíny a chirurgie, aby katolíckym misiám poskytol vyškolený zdravotnícky personál.

Chigi získal pre rád širšie medzinárodné uznanie a ako veľmajster uskutočnil štátne návštevy Budapešti v roku 1938 a Tripolisu v roku 1939, odkiaľ sa vrátil neoficiálne na Maltu.

Druhá svetová vojna vážne narušila činnosť Rádu, ale národné asociácie pokračovali vo svojej činnosti podľa najlepších schopností, hoci niektorým - nemeckej, rakúskej a českej - bolo zabránené vykonávať svoju humanitárnu misiu. Po prímerí v Taliansku sa veľmajstrovi podarilo nadviazať dobré vzťahy s okupačnými silami, čiastočne vďaka zásahu amerického generála Edgara Erskina Humea, ktorý bol Rytierom cti a poslušnosti a tiež spojeneckým vojenským guvernérom južného Talianska.

Úspešnými diplomatickými manévrami po skončení druhej svetovej vojny získal veľmajster k dispozícii niekoľko lietadiel, ktoré Rád používal pri svojich zdravotníckych misiách. V roku 1947 bol vymenovaný za prezidenta medzinárodného výboru, ktorý mal dohliadať na prestavbu opátstva Monte Cassino.

Ako jeden z mála veľmajstrov mal Chigi rodinu – v roku 1893 sa oženil s Donnou Annou Aldobrandini, s ktorou mal dve deti. Po piatich rokoch manželstva však ovdovel.

Po jeho smrti v roku 1951 sa Rád dostal do ťažkostí a pápež Pius XII. zakázal voľbu nového veľmajstra. Rád bol riadený poručíkmi a komisiou kardinálov, kým nebola ústavná charta v roku 1961 schválená apoštolským listom pápeža Jána XXIII. a nebol zvolený nový veľmajster Angelo de Mojana di Cologna.

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Talianski šľachtici
Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Členovia Pápežskej akadémie vied
Kategória:Maltézski rytieri
Kategória:Nositelia Radu bielej orlice
Medzinárodný filmový festival San Sebastián

náhľad|Budova filmového festivalu.

**Medzinárodný filmový festival v San Sebastiane** (MFFSS) alebo **San Sebastián International Film Festival** (SSIFF), tiež známy ako **Zinemaldia**, je filmový festival, ktorý sa koná každý rok v septembri v baskickom meste San Sebastian (Španielsko). Festival sa po španielsky volá Festival Internacional de Cine de San Sebastián a po baskicky Donostiako Nazioarteko Zinemaldia. V paláci Kursaal sa konajú premietania, tlačové konferencie a otváracie a záverečné galavečery.

## História
Festival bol založený v roku 1953, pričom prvý ročník sa začal 21. septembra 1953. Hoci bol pôvodne určený na počesť filmov v španielskom jazyku, filmy v iných jazykoch sa dostali do úvahy v roku 1955, keď sa festival špecializoval na farebné filmy. Organizácia FIAPF ho uznáva ako festival kategórie A od roku 1957, s výnimkou obdobia 19801984, keď sa neudeľovali žiadne významné ocenenia. V roku 2024 sa konal 72. ročník festivalu.

## Ocenenia
Medzi hlavné ocenenia festivalu patria:

* Zlatá mušľa za najlepší film
* Špeciálna cena poroty
* Strieborná škrupina za najlepší hlavný výkon (od roku 2021)
* Strieborná škrupina za najlepší vedľajší výkon (od roku 2021)
* Silver Shell za najlepšiu réžiu
* Cena poroty za najlepšiu kameru
* Cena poroty za najlepší scenár
* Cena Donostia

## Galéria

Súbor:San Sebastian Palacio Kursaal.JPG
Súbor:San Sebastian Kursaal Festival.jpg
Súbor:San Sebastian Festival Zabaltegi.JPG


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálny web

Kategória:Filmové festivaly v Španielsku
Kategória:Kultúra v Španielsku
Kamzičník chlpatý

**Kamzičník chlpatý** (iný názov: **kamzičník Clusiov**, , syn. *Doronicum stiriacum*) je druh trvácej vysokohorskej byliny rodu kamzičník, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa pohoria južnej a strednej Európy.

## Opis
Kamzičník chlpatý je trváca vysokohorská bylina s krátkym, plazivým a nezhrubnutým podzemkom. Byľ je krátko vystúpavá až priama, nerozkonárená, riedko listnatá, vysoká 10 až 40 cm, v hornej časti chlpatá až žliazkatá.

Prízemné a dolné listy sú v ružici, čepeľ je podlhovastá až elipsovito vajcovitá, celistvookrajová, alebo oddialene plytko zúbkatá, mierne chlpatá až lysá, na okrajoch brvitá a klinovito zúžená do krídlatej listovej stopky. Horné listy sú sediace, čepeľ je podlhovastá, na báze mierne srdcovitá, na líci aj rube roztrúsene chlpatá, bez žliazok.

Úbory sú jednotlivé, krátko stopkaté, s priemerom 35 až 65 mm. Jazykovité samičie kvety sú zlatožlté, dlhé do 35 mm, rúrkovité obojpohlavné kvety sú tmavšie. Zákrovné listene sú kopijovité, končisté, brvito chlpaté, dlhé do 15 mm.

Plodmi sú ochlpené biele nažky, ktoré sú z oboch druhov kvetov s chocholcom.

## Rozšírenie
Areál rozšírenia kamzičníka chlpatého zahŕňa pohoria južnej a strednej Európy – Pyreneje, Alpy, Karpaty. Na Slovensku je hojný vo Vysokých Tatrách, menej v Západných Tatrách, v Nízkych Tatrách je prítomný v oblasti Ďumbiera a na Kráľovej holi.

Najnižší výskyt pochádza z Račkovej doliny (1 300 m n. m.), najvyššie položený výskyt bol zaznamenaný vo výške 2 645 m n. m., na Gerlachovskom štíte. 

## Ekológia
Kamzičník chlpatý rastie na morénach, zarastených sutinách, strmých svahoch, trávnatých a kamenistých holiach a zasahuje aj do kosodreviny v subalpínskom stupni. Vo Vysokých Tatrách vystupuje až na najvyššie končiare, do subniválneho (podsnežného) stupňa. Vyhovujú mu vlhké, plytké pôdy na silikátovom podklade. Kvitne od (júna) júla do septembra. Vzhľadom na veľký počet populácií nie je priamo ohrozený ľudskými aktivitami.

## Galéria

Javorová dolina, Vysoké Tatry, kamzičník Clusiův.JPG|Detail rozkvitnutého úboru.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Trvalé rastliny
chlpatý
Kategória:Rastliny so žltými kvetmi
Kategória:Eponymné rastlinné taxóny
Kamenná Tichá

**Kamenná Tichá** je krátky vodný tok v Tatrách na území okresu Poprad. Je to pravostranný prítok Belej, resp. Tichého potoka ako jej zdrojnice, s dĺžkou približne 1,8 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina, ktorá je súčasťou Tatranského národného parku.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a v ich časti Vysoké Tatry, na západnom úbočí Valentkovej (), v nadmorskej výške približne 

Pramení na svahu nad hornou hranicou lesa i nad pásmom kosodreviny a od prameňa tečie západným smerom. Vteká do Valentkovho plieska, kde zároveň priberá nestály prítok spod Valentkovho sedla. Pokračuje Valentkovou dolinou západným smerom a na strednom toku už v pásme kosodreviny priberá významnejší prítok spod Svinického sedla, pravostranný Valentkov potok. Na dolnom toku sa stáča na juhozápad a vytvára hranicu Vysokých Tatier a Červených vrchov, patriacich už do Západných Tatier. Svoj tok končí v Tichej doline, kde sa v nadmorskej výške približne  vlieva do Tichého potoka, čoby zdrojnice Belej. Je súčasťou povodia Váhu.

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím Štrbského Plesa, časti mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Tatry 
* Západné a Východné Tatry
* Vysoké Tatry a Červené vrchy
* Tichá dolina (národná prírodná rezervácia)
* Tatranský národný park

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách
Kategória:Vodné toky vo Vysokých Tatrách
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Poprad
Kolchos

[náhľad|Atické [čiernofigúrová keramika|čiernofigúrové oinochoé so signatúrou hrnčiara Kolcha (ΧΟΛΧΟΣ ΜΕΠΟΙΕΣΕΝ), cca 550 pred Kr., Altes Museum (Antikensammlung) F 1732, Berlín]]
**Kolchos** () bol atický hrnčiar, činný približne v polovici 6. storočia pred Kr.

Kolchos je známy vďaka signatúre na čiernofigúrovom oinochoé (krčahu), datovanom približne do rokov  550 – 540 pred Kr. (Boardman), vystavenom v Berlíne (Altes Museum - Antikensammlung, F 1732), vyzdobenom aténskym maliarom Lydom.

::- text v starogréčtine

Maliar Lydos na tejto čiernofigúrovej váze zobrazil mytologickú scénu. Našťastie nápismi označil mená všetkým postáv, inak by zrejme jej časť bola nejasná. V centre diania sa tu v boji nad mŕtvolou Kykna proti sebe postavili Herakles a boh vojny Ares (Kyknos, syn Area, zomrel rukou Herakla a Ares zasiahol). Bohyňa Aténa podporuje svojho chránenca Herakla.

Pôvod niektorých hrnčiarov alebo maliarov pracujúcich v aténskej štvrti *Kerameikos* možno odhaliť aj prostredníctvom ich mien. Hrnčiar Kolchos pravdepodobne pochádzal z Kolchidy, krajiny pri Čiernom mori (v archaických časoch bolo meno Kolchos známe nielen v Atike, ale aj v Iónii).
 
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Dikastérium pre komunikáciu

**Dikastérium pre komunikáciu** () je jedno zo šestnástich dikastérií rímskej kúrie. Bolo ustanovené ako *Sekretariát pre komunikáciu* () pápežom Františkom v júni 2015. Nové dikasterium rímskej kúrie má za úlohu reštrukturalizáciu „*všetkých skutočností, ktoré sa rôznym spôsobom až do tejto doby zaoberali komunikáciou*“, aby „*lepšie zodpovedali nárokom poslania cirkvi*“. Štatút dikastéria bol premulgovaný 6. septembra 2016 a nadobudol účinnosť k 1. októbru. Od 23. júna 2018 nesie svoje súčasné meno.

Súčasťou dikastéria sú:
* oficiálny web Sv. stolice Vatican.va
* Tlačový úrad Svätého Stolca
* informačný portál Vatican News
* denník L’Osservatore Romano
* Vatikánske vydavateľstvo a kníhkupectvo (Libreria Editrice Vaticana)
* Vatican Media (fotografia, audio, video)
* Vatikánsky rozhlas
* Vatikánska tlačiareň (Tipografia Vaticana)
* Vatikánska filmotéka

## Chronológia prefektov
* Mons. Dario Edoardo Viganò (27. jún 2015 – 21. marec 2018) bol prvým prefektom dikastéria, ale v marci 2018 musel odstúpiť po manipulatívnom zverejnení listu Benedikta XVI., známom v médiách ako lettergate.
* dr. Paolo Ruffini, od 5. júla 2018

## Referencie

## Zdroj

Komunikáciu
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2025

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2025** boli sedemnáste hokejové MS žien do 18 rokov. Turnaj Top divízie sa hral vo Vantaa vo Fínsku od 4. do 12. januára 2025. Titul z minulého roku obhajovali hokejistky USA, avšak vo finále prehrali s Kanadou .

## Základné skupiny
Všetky tímy postupujú do štvrťfinále.

*Všetky časy sú miestne – Východoeurópsky čas (UTC+2).*

### Skupina A
#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

### Skupina B
#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

## Play-off
Všetky tímy zo základných skupín hrali play-off. Tímy, ktoré postúpili do semifinále, boli znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy. Najhoršie dva vyradené štvrťfinálové tímy hrali zápas o udržanie v Top divízii.

### Tabuľka skupinovej fázy
**Kritériá:**
# Lepšia pozícia v skupine
# Vyšší počet bodov
# Lepší gólový rozdiel
# Vyšší počet strelených gólov
# Lepšie nasadenie do turnaja (konečné poradie z minuloročných MS)

**Poradie:**

### Pavúk

### Štvrťfinále

### Semifinále

### O 7. miesto

### O 3. miesto

### Finále

## Konečné poradie

## Nižšie divízie

Súčasťou MS 2025 bolo aj päť turnajov nižších divízií, na ktorých hralo ďalších 27 reprezentačných tímov.

## Referencie

2025
ženy
Kategória:Ľadový hokej v 2025
Kategória:Ľadový hokej vo Fínsku
Kategória:Športové podujatia vo Fínsku
Kategória:2025 v Európe
Kategória:Šport vo Vantaa
Sendigova fontána

**Sendigova fontána** () je pieskovcovo-bronzová fontána s&nbsp;prvkami historizmu a&nbsp;secesie nachádzajúce sa na námestí saského kúpeľného mesta Bad Schandau. Jej výstavbu v roku 1896 financoval miestny hotelier Rudolf Sendig (18481928).

## História
Stavbu pieskovcovej fontány na do tej doby prázdnom námestí inicioval miestny hotelier Rudolf Sendig (18481928) v&nbsp;roku 1896. Na jeseň toho istého roku nasledovalo jej požehnanie. Jej stavba sa stala symbolom rozmachu mesta, ktorý ukončila prvá svetová vojna. Počas vojnových a&nbsp;povojnových udalostí niekedy v&nbsp;rokoch 19421945 bol kovový vrchol fontány zničený a&nbsp;demontovaný. Predpokladaným dôvodom je potreba kovu na vojnové účely alebo jeho odcudzenie Červenou armádou. Zostávajúca časť studne v&nbsp;povojnovom období chátrala a&nbsp;kvôli netesnosti bola zavezená zeminou. Nad prívodom vody tak tvorila len plytkú nádrž.

## Obnova
Prípravy na obnovu fontány v&nbsp;pôvodnej podobe prišla v&nbsp;roku 1994. Mala sa tak stať jedným zo symbolov obnovovaného centra kúpeľného mesta. Obnove predchádzal historický prieskum, počas ktorého boli neúspešne hľadané pramene v&nbsp;regionálnych aj&nbsp;celoštátnych archívoch. Príprava rekonštrukcie bola v&nbsp;roku 1995 zverená drážďanskému sochárovi Eberhardovi Wolfovi (*&nbsp;1938). Ten v&nbsp;ďalších rokoch zhromaždil dostatok prameňov (fotografie, správy a&nbsp;popisy) a&nbsp;v&nbsp;roku 1998 vytvoril model v&nbsp;mierke 1:10. V&nbsp;februári 2008 bol založený *Podporný spolok Sendigova fontána Bad Schandau*. Krátko nato odliala spoločnosť *[[Kunst- und Glockengießerei Lauchhammer|Kunstgießerei Lauchhammer]]* bronzovú vaňu pre hornú časť fontány, ktorá bola osadená v&nbsp;roku 2009. Sochy na vrchole fontány bola doplnené v&nbsp;lete 2011. Slávnostné odhalenie rekonštruovanej studne prebehlo 4.&nbsp;septembra 2011.

Sendigova fontána je chránená ako kultúrna pamiatka pod číslom 09222255.

## Popis
Samotná fontána je kruhového tvaru. Použitým materiálom je pieskovec. Fontána je osadená na vyvýšenom štvorcovom stupni. Vnútro studne tvorí na podstavci nesená bronzová fontána, na ktorej je umiestnené bronzové súsošie.

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Brunnen in Bad Schandau, Wehlen und Rathen (und in Kleingießhübel): Der Sendig-Brunnen in Bad Schandau 

## Zdroj

Kategória:Architektúra z 1896
Kategória:Fontány v Nemecku
Kategória:Secesné stavby v Nemecku
Kategória:Stavby v krajinskom okrese Saské Švajčiarsko-Východné Krušné hory
Kategória:Bronzové sochy
Coppa Italia 2024/2025

**Coppa Italia 2024/2025** je 78. ročníkom hlavnej vyraďovacej súťaže v Taliansku pod hlavičkou talianskej futbalovej federácie. V súťaži sa predstavilo 44 tímov. Juventus je úradujúci šampión.

Víťazom Coppa Italia bola Bologna. Vo finále zdolali AC Miláno po výsledku 1:0. Pre Bolognu išlo o prvú trofej po 51 rokoch.

## Rozdelenie tímov
Všetkých 40 tímov zo Serie A a zo Serie B sa prihlásilo do Coppa Italia. Šancu dostali aj štyri tímy zo Serie C. Tímy zo Serie A sa do súťaže dostali v prvom kole. 

## Prvá fáza

### Predkolo
V tejto fáze hralo 8 tímov. Štyri tímy zo Serie B a štyri tímy zo Serie C.

### Prvé kolo
V tomto kole hralo 32 tímov. 12 tímov zo Serie A, 16 tímov zo Serie B a štyria víťazi z predkola. V tejto fáze bol aj účastník 3. ligy Avellino.

### Druhé kolo
V tejto fáze hralo 16 tímov postupujúcich z 1. kola. V tomto kole hrala Cesena, tím z predkola.

## Finálová fáza

### Osemfinále
V osemfinále bude hrať 16 tímov. Do tejto fáze vstupuje osem tímov zo Serie A, ktoré v sezóne 2023/2024 skončili na 1. až 8. mieste. V tomto kole hrala Cesena, tím z predkola.

### Štvrťfinále
Do štvrťfinále postúpilo osem víťazov z osemfinále. Vo štvrťfinále sa predstavia iba tímy zo Serie A.

**Zápasy**

### Semifinále

*Bologna postúpila do finále po výsledku 5:1 v dvojzápase.*

*AC Miláno postúpilo do finále po výsledku 4:1 v dvojzápase.*

## Finále
Finále sa odohralo 14. mája 2025 na Stadio Olimpico v Ríme.

Bologna sa stáva víťazom Coppa Italia

## Zdroj

Kategória:Futbal v Taliansku
Kategória:Futbal v 2024
Kategória:Futbal v 2025
Kategória:2024 v Taliansku
Kategória:2025 v Taliansku
Brniansky kraj (1948 – 1960)

**Brniansky kraj** () bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bolo mesto Brno a kraj mal rozlohu 7&nbsp;433 km². Od súčasného Juhomoravského kraja, zriadeného v roku 2000, sa líšil najmä tím, že jeho súčasťou bol sčasti aj okres Svitavy, no nezahrňoval okres Hodonín.

## Historický vývoj
Brniansky kraj vznikol prevažne na území južnej a západnej Moravy 24. decembra 1948 na základe zákona o krajskom zriadení, podľa ktorého bolo k 31. decembru 1948 zrušené dovtedajšie krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený k 1. januáru 1949.

Dňa 1. júla 1960 bol na základe zákona o územnom členení štátu kraj zrušený a jeho územie rozdelené medzi Juhomoravský (väčšina územia) a Východočeský kraj (okolie Svitav a Moravskej Třebovej). V súčasnej dobe patrí väčšina územia niekdajšieho Brnianskeho kraja do Juhomoravského kraja, ktorý sa krátko nazýval aj Brněnský kraj. Západné oblasti, najmä okolie miest Velká Bíteš a Bystřice nad Pernštejnem patrí dnes ku Kraju Vysočina; územie v okolí Svitav patrí k Pardubickému kraju a niekoľko obcí v súčasnom okrese Prostějov leží v kraji Olomouckom.

## Geografia
Na severe susedil s krajom Olomouckým a Pardubickým, na severozápade s krajom Pardubickým, na západe s Jihlavským, na juhu s Rakúskom, na juhovýchode so slovenským Bratislavským krajom, na východe s Gottwaldovským krajom a na severovýchode s krajom Olomouckým.

## Administratívne členenie
Kraj sa členil na mesto Brno a 18 okresov:  Blansko, Boskovice, Brno, Břeclav, Bučovice, Bystřice nad Pernštejnem, Hustopeče, Mikulov, Moravská Třebová, Moravský Krumlov, Rosice, Slavkov, Svitavy, Tišnov, Velká Bíteš, Vyškov, Znojmo a Židlochovice.

## Referencie


## Literatúra
*  

## Pozri aj
* Česko-Slovensko v rokoch 1948 až 1989
* Juhomoravský kraj

## Zdroj
* 

Kategória:Kraje v Česku (1948 – 1960)
Olomoucký kraj (1948 – 1960)

**Olomoucký kraj** bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bolo mesto Olomouc a kraj mal rozlohu 6&nbsp;233 km², bol teda o niečo väčší, ako ten súčasný (5 159 km²).

## Historický vývoj
Olomoucký kraj vznikol v strednej a severozápadnej časti Moravy a na severozápade Sliezska 24. decembra 1948 na základe zákona o krajskom zriadení, podľa ktorého bolo k 31. decembru 1948 zrušené dovtedajšie krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený k 1. januáru 1949.

Dňa 1. júla 1960 bol na základe zákona o územnom členení štátu kraj zrušený a jeho územie bolo rozdelené medzi Juhomoravský (okres Prostějov), Severomoravský (väčšina územia) a Východočeský kraj (katastrálne územie Velká Morava, Červená Voda, Šanov, Moravský Karlov, Bílá Voda, Mlýnice, Mlýnický Dvůr, Cotkytle, Strážná, Tatenice a Krasíkov). V súčasnej dobe je územie niekdajšieho Olomouckého kraja rozdelené medzi Olomoucký (väčšina územia), Juhomoravský (severná časť vojenského obvodu Březina), Moravsko-sliezsky (väčšina okresu Bruntál a katastrálne územie Dub a Heřmanice v okrese Nový Jičín) a Pardubický kraj (katastrálne územie Velká Morava, Červená Voda, Šanov, Moravský Karlov, Bílá Voda, Mlýnice, Mlýnický Dvůr, Cotkytle, Strážná, Tatenice a Krasíkov).

## Geografia
Na západe susedil s krajom Hradeckým, Pardubickým a Brnianskym, na juhu s Brnianským a Gottwaldovským, na juhovýchode s Gottwaldovským, na severovýchode s krajom Ostravským, na severe a severozápade s Poľskom.

## Administratívne členenie
Kraj sa členil na mesto Olomouc a 11 okresov: Bruntál, Hranice, Jeseník, Kojetín, Litovel, Olomouc, Prostějov, Přerov, Rýmařov, Šternberk, Šumperk a Zábřeh.

## Referencie


## Literatúra
*  

## Pozri aj
* Česko-Slovensko v rokoch 1948 až 1989
* Olomoucký kraj

## Zdroj
* 

Kategória:Kraje v Česku (1948 – 1960)
Hrbáč

**Hrbáč** môže byť:

* človek majúci na chrbte hrb, synonymum: hrbáň, pozri pod hrb (chrbát)
* slovenský názov chrobáčieho rodu *Zabrus*, pozri hrbáč (rod)
* nárečovo: menší kopec, pozri pod vrch (vyvýšenina)
* viacero filmov:
** francúzsky film z roku 1944, pozri Hrbáč (film z roku 1944)
** francúzsko-taliansky film z roku 1959, pozri Hrbáč (film z roku 1959)
** francúzsko-taliansky film z roku 1997, pozri Hrbáč (film z roku 1997)
** portugalsko-francúzsky film z roku 2016, pozri Hrbáč (film z roku 2016)
* priezvisko, pozri Hrbáč (priezvisko)

## Pozri aj
* hrb
Prior (cirkevný)

náhľad|Schéma znaku priora

**Prior** (latinsky: *prior*, česky: *převor*, maďarsky: *perjel*) je predstavený kláštora v niektorých katolíckych rehoľných spoločenstvách a rádoch, ako sú dominikáni, augustiniáni, milosrdní bratia.

V iných katolíckych reholiach je zástupcom opáta (premonštráti, benediktíni, cisterciáni). V rytierskych rádoch je prior na čele priorstva. Riadi konvent duchovných a je podriadený veľkopriorovi. O zriadení priorov a priorstiev rozhoduje ústava jednotlivých rádov. Najvyšší predstavený kartuziánov a augustiniánov se volá generálny prior.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Cirkevní hodnostári
Kategória:Cirkevné tituly
Kategória:Náboženské povolania