Operácia Splinter Factor

**Operácia Splinter Factor** bola údajná tajná podvratná operácia americkej Central Intelligence Agency v rokoch 19491952 pod vedením Allena Dullesa, provokácia využitím poľského dvojitého agenta Józefa Światło a amerického ľavicového intelektuála Noela Fielda s cieľom kompromitovať národných komunistických vodcov vo východoeurópskych krajinách (Maďarsko, Bulharsko, Československo). Tí boli vykreslení ako americkí špióni a vďaka Stalinovej podozrievavosti umocnenej jeho sporom s juhoslovanským vedením komunistickej strany a roztržkou s Izraelom mali byť súdení komunistickými vládami, na ustanovení ktorých sa sami podieľali. Operácia vyústila do politických procesov s László Rajkom v Maďarsku, s Trajčo Kostovom v Bulharsku a vyvrcholila procesom s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským v Československu. Informácie o operácii publikoval ako prvý britský žurnalista Steven Stewart v roku 1974 a opätovne doplnené o nové zdroje publikoval David Talbot. Provokácie západných tajných služieb voči Rudolfovi Slánskému, *„velkému metařovi“*, pripúšťajú aj českí historici a bývajú citovaní západnými kolegami. Existencia operácie Splinter Factor býva využívaná na ospravedlnenie komunistických politických procesov 50. rokov.

## Predohra
Ľavicovo orientovaný americký diplomat Noel Haviland Field bol už v roku 1935 kontaktovaný sovietskou spravodajskou službou prostredníctvom Hede Massingovej. Mal nastúpiť na miesto vedúceho nemeckej sekcie State Department-u. Vybral si však miesto v Spoločnosti národov v Ženeve a odmietol sa stať plnohodnotným agentom, čím stratil dôveru sovietskych kruhov. Počas druhej svetovej vojny a tesne po nej pracoval Noel Haviland Field vo Francúzsku a Švajčiarsku na repatriáciách a podpore židovských a antifašistických utečencov, medzi nimi mnohých bývalých španielskych interbrigadistov. Osobne sa spoznal s mnohými komunistami, ktorí sa neskôr dostali po komunistickom prevzatí moci vo východnej Európe do významných straníckych a štátnych pozícií. V tomto období mal tiež kontakty s americkou spravodajskou službou OSS a dôstojníkom Allenom Dullesom, ktoré využil na podporu nemeckých komunistov zo strany OSS prostredníctvom *Výboru slobodného Nemecka pre západ* (**'). [[Allen Dulles|Dulles]] na Fieldov podnet mal podporovať vydávanie a distribúciu podzemných novín ''Neues Deutschland''. Po vojne sa noviny s rovnakým menom stali oficiálnymi komunistickými novinami [[Nemecká demokratická republika|Východného Nemecka]], ktoré nastúpilo cestu sovietizácie a [[Allen Dulles|Dulles]] utŕžil profesionálnu prehru. Vtedy sa mala začať osobná [[Allen Dulles|Dullesova]] antipatia voči Fieldovi.

Ďalším aktérom budúcej operácie bol [[Józef Światło]], predvojnový poľský komunista, počas vojny politický dôstojník 1. poľskej pešej divízia Tadeusza Kościuszka sformovanej v Sovietskom zväze. V roku [[1945]] bol prevelený do novovytvoreného Ministerstva verejnej bezpečnosti komunistického Poľska. Pri svojej práci Światło, podobne ako mnoho iných agentov komunistickej tajnej polície, používal mučenie a falšovanie. Podieľal sa na zatýkaní členov a vedenia poľskej podzemnej organizácie [[Armia Krajowa]] a na falšovaní poľského referenda z roku [[1946]]. Časom bol povýšený na podplukovníka a slúžil v rôznych úradoch a oddeleniach. V roku [[1951]] skončil v 10. oddelení, kde bol jedným z vedúcich dôstojníkov. 10. oddelenie bolo zodpovedné za dohľad nad samotnými členmi komunistickej strany.

V roku [[1948]] [[Józef Światło]] údajne kontaktoval britskú SIS s úmyslom stať sa jej agentom. Briti mali odovzdať [[Światłov]] prípad novovytvorenej americkej [[Central Intelligence Agency]] a [[Józef Światło]] sa stal americkým agentom.

==Operácia Splinter Factor==
===Zatknutie Fieldovcov===
V roku [[1949]] sa [[Noel Field]] rozhodol presťahovať na Východ. Jeho príchod vyvolal záujem poľskej tajnej služby, ktorá ho podozrievala ako potenciálneho amerického špióna ([[Noel Field]] sa poznal s mnohými členmi Politbyra komunistických strán [[Poľská ľudová republika|Poľska]], [[Česko-Slovensko|Československa]], [[Nemecká demokratická republika|východného Nemecka]], [[Bulharská ľudová republika|Bulharska]]). Kvôli podozreniam tajnej polície sa ho poľskí komunisti stránili, až na Annu Duracz, sekretárku náčelníka tajnej polície [[Jakub Berman|Jakuba Bermana]], ktorú [[Noel Field]] požiadal o pomoc pri hľadaní práce a prostredníctvom nej oslovil listom aj [[Jakub Berman|Jakuba Bermana]], aby získal súhlas sovietskej strany na prácu a život vo východnej Európe. 
[[Józef Światło|Józefa Światło]] sa rozhodol využiť list [[Noel Field|Noela Fielda]] na osobný útok proti Bermanovi tým, že Bermana obviní z podpory amerických špiónov. Ako americký agent sa pre istotu dotázal [[Central Intelligence Agency|CIA]], či môže zahájiť operáciu, kde obvinenie [[Noel Field|Noela Fielda]] môže priniesť veľké škody Fieldovým bývalým známym v poľskej komunistickej strane. 

[[Allen Dulles]] sa rozhodol využiť prípad [[Noel Field|Noela Fielda]] na kompromitáciu národných komunistických predstaviteľov, ktorí sa predsa len tešili vo východoeurópskych štátoch značnej autorite a popularite, a na vynútenie sovietskeho zásahu, ktorý by spravil komunizmus v očiach obyvateľov východoeurópskych štátov netolerovateľným. Táto kompromitácia mala viesť k od zhoršenia vzťahov so Sovietskym zväzom až k potenciálnemu odtrhnutiu východoeurópskych štátov od [[Sovietsky zväz|Sovietskeho zväzu]]. [[Józef Światło]] dostal od [[Central Intelligence Agency|CIA]] odpoveď, že jeho úlohou bude odhaľovať vedúcich predstaviteľov komunistických strán ako amerických agentov, odhalí medzinárodné trockistické sprisahanie vo všetkých východoeurópskych krajinách a ukáže, že titoizmus našiel živnú pôdu nielen v Poľsku, ale aj v Maďarsku, Bulharsku, Československu a východnom Nemecku.

Report [[Józef Światło|Józefa Światła]] o [[Noel Field|Noelovi Fieldovi]] vzbudil vzhľadom na [[Noel Field|Fieldove]] široké kontakty medzi komunistami v sovietskych kruhoch veľkú pozornosť a od [[Lavrentij Pavlovič Berija|Beriju]] sa dostal k [[Josif Vissarionovič Stalin|Jozefovi Stalinovi]]. Sovieti preverovali [[Noel Field|Noela Fielda]] prostredníctvom svojho agenta v [[Central Intelligence Agency|CIA]], ktorý bol ale dvojitým agentom (Stewart jeho totožnosť utajuje). Agentova neurčitá odpoveď Sovietov utvrdila v presvedčení, že [[Noel Field|Field]] je americkým agentom. Podľa analýzy sovietskeho generála Belkina, s ktorou Stalin súhlasil, bolo centrom protisovietskej činnosti [[Maďarská ľudová republika|Maďarsko]]. Maďarský komunistický vodca [[Mátyás Rákosi]] na [[Josif Vissarionovič Stalin|Stalinov]] príkaz požiadal Čechov o zatknutie [[Noel Field|Noela Fielda]] v Prahe. České úrady pôvodne odmietli, no Belkin intervenoval u [[Klement Gottwald|Gottwalda]] a ten následne privolil, aby zatknutie v [[Praha|Prahe]] vykonali agenti maďarskej tajnej polície.

[[Noel Field]] priletel [[5. máj|5. mája]] [[1949]] z [[Paríž|Paríža]] do [[Praha|Prahy]]. [[11. máj|11. mája]] [[1949]] odišiel z hotela sprevádzaný dvoma mužmi a ďalej sa neozýval.  Bol prevezený do Budapešti, kde započali výsluchy pod dohľadom Gábora Petra, hlavy maďarskej tajnej polície. [[Noel Field]] len raz priznal, že je americkým agentom, no následne to odvolal.

Noelova manželka Herta Field postupne začínala mať obavy a odcestovala do Prahy pátrať po manželovi. Noelov brat, [[Hermann Field]], jej prisľúbil, že na ceste z [[Varšava|Varšavy]] do [[Londýn|Londýna]] sa zastaví v [[Praha|Prahe]]. [[22. august|22. augusta]] [[1949]] bol však zatknutý na varšavskom letisku. Herta Field bola v [[Praha|Prahe]] navštívená agentami [[Štátna bezpečnosť|ŠtB]]. Opísala im kontakty svojho manžela a sovietskej spravodajskej služby. Jej výpoveď sa zhodovala s Fieldovou výpoveďou maďarskej tajnej polícii, ktorá bola sprístupnená československej [[Štátna bezpečnosť|ŠtB]]. [[28. august|28. augusta]] [[1949]] Hertu previezli do [[Bratislava|Bratislavy]] a tu ju odovzdali Maďarom, ktorí ju zatkli a odviezli do [[Budapešť|Budapešti]].

===Proces s László Rajkom===
Následne sa rozbehlo v [[Maďarská ľudová republika|Maďarsku]] a v celej východnej Európe zatýkanie komunistov nejako spojených s [[Noel Field|Noelom Fieldom]]. Jedna z prvých zatknutých  v [[Poľská ľudová republika|Poľsku]] bola Anna Duracz, Bermanova sekretárka. V [[Maďarská ľudová republika|Maďarsku]] bol zatknutý Tibor Szonyi, vedúci kádrového oddelenia maďarského ústredného výboru strany. Jeho zatknutie priviedlo vyšetrovateľov k [[László Rajk|Lászlovi Rajkovi]], ktorý bol od roku [[1946]] ministrom vnútra (zodpovedným za perzekúciu nekomunistov) a od roku [[1948]] ministrom zahraničných vecí. V tejto pozícii vykonal čin, ktorý mu bol neskôr vytýkanýv októbri [[1948]] už po sovietskojuhoslovanskej roztržke sa stretol tajne na maďarskojuhoslovanskej hranici s juhoslovanským ministrom vnútra [[Alexander Rankovič|Alexandrom Rankovičom]]. Podľa Stewarta bol Rajk na základe informácií z vypočúvania Szonyiho a Fielda zatknutý [[30. máj|30. mája]] [[1949]]

Rajkov proces bol prvým z východoeurópskych politických procesov proti komunistickým funkcionárom. Na súde, ktorý sa konal od [[16. september|16.]] do [[24. september|24. septembra]] [[1949]], vo veľkej zasadacej sieni ústredia Odborového zväzu kovospracujúcich a strojárskych robotníkov v [[Budapešť|Budapešti]], sa [[László Rajk|Rajk]] priznal ku všetkým obvineniam, ktoré boli proti nemu vznesené. Po jeho priznaní obžaloba požadovala pre neho a ďalších sedem mužov, ktorí s ním stáli pred súdom, tresty smrti. [[László Rajk|Rajkov]] proces mal byť príkladom pre začiatok Stalinových protititovských čistiek. [[László Rajk|Rajk]] bol spolu s Dr. Tiborom Szönyim a Andrásom Szalaiom odsúdený na trest smrti. Rajk bol popravený [[15. október|15. októbra]] [[1949]]. [[Józef Światło]] sa podľa Stewarta zúčastnil tak výsluchov [[Noel Field|Noela Fielda]], kde mal získavať mená poľských komunistov napojených na [[Noel Field|Fielda]], tak samotného procesu.

===Proces s Trajčo Kostovom===
Trajčo Kostov Džunev (**';* 17. jún 1897 † 16. december 1949) bol bulharský politik, predseda Rady ministrov a tajomník Ústredného výboru Bulharskej komunistickej strany. 27. marca 1949 bol odvolaný z postu predsedu Národného ekonomického a finančného výboru a následne z ostatných štátnych funkcií, pretože sa pri dohadovaní obchodných zmlúv so Sovietskym zväzom snažil vybojovať čo najlepšie obchodné podmienky pre Bulharsko. Bol ustanovený riaditeľom národnej knižnice, pričom nebol podľa Stewarta z ničoho obvinený. Zo strany bol vylúčený mesiac po Fieldovom zatknutí a 20. júna 1949 bol zatknutý. 

Trajčo Kostov a ďalších 10 prominentných komunistov boli v Sofii súdení od 7. do 14. decembra 1949. Kostov bol obvinený, že zorganizoval ústredie podzemnej organizácie zameranej na násilné zvrhnutie vlády, spáchal činy zamerané na zhoršenie priateľských vzťahov medzi Bulharskom a Sovietskym zväzom a ostatnými ľudovými demokraciami, podriadil sa rozkazom britských, amerických a juhoslovanských spravodajských služieb na špionáž, pri plnení štátnych povinností a pokynov voči zahraničným vládam úmyselne vykonával svoje služby a plnil pokyny na úkor štátu, dopustil sa činov zameraných na dezorganizáciu národného hospodárstva a zásobovacieho systému krajiny a mal úzke politické väzby s Titom, ktorý sa rozišiel so Stalinom. V tomto jedinom prípade východoeurópskych politických procesov zlyhala réžia procesu a Kostov svoje písomné priznanie vynútené nátlakom pred súdom naživo poprel. Následne bol odvedený a súdny proces sa konal v jeho neprítomnosti. Kostov bol ako jediný odsúdený na trest smrti, dva dni o vynesení rozsudku bol popravený a bolo publikované jeho údajné priznanie sa pred smrťou, kde oľutoval aj svoje správanie pred súdom.

### Československo
V Československu Klement Gottwald nepodporoval myšlienku veľkých procesov. Józef Światło presvedčil poľského prezidenta Bieruta a maďarského  generálneho tajomníka maďarskej strany pracujúcich Mátyása Rákosiho, aby vyvíjali na Československo nátlak. 3. septembra 1949 poslal Mátyás Rákosi prezidentovi Gottwaldovi list, v ktorom upozorňuje, že pri vyšetrovaní László Rajka narazili medzi špiónmi na československé mená. Konkrétne obviňoval Vladimíra Clementisa (ministra zahraničných vecí), Artura Londona, jeho námestníka, ministra vnútra Václava Noska, Otta Šlinga a ďalších. 16. septembra 1949 Gottwald kapituloval a prizval sovietskych poradcov Lichačova a Makarova.
Po príchode sovietskych poradcov k československej bezpečnosti boli ako prví vyšetrovaní komunistickí funkcionári zatknutí v súvislosti s prípadom Noela Fielda – V. Nový, Eugen Löbl a Gejza Pavlík. Pre sovietskych poradcov a vyšetrovateľov však boli málo reprezentatívni a tým pádom nevhodní pre pripravovaný politický proces.

Vladimír Clementis v októbri 1949 vycestoval na zasadnutie OSN. Podľa Stewarta začali v tom čase provokácie zo strany CIA. Clementis bol v západných novinových článkoch označovaný za jedného z mála nezávisle mysliacich politikov východnej Európy, oponujúcich stalinizmu. Švajčiarske noviny priniesli správu, že Clementis bude po návrate do Československa zatknutý. Gottwald, aby Clementisa ubezpečil o podpore, vyslal za ním do New Yorku manželku Ľudmilu. Vtedy CIA priamo kontaktovala Clementisa a ponúkla mu emigráciu, on však odmietol a v decembri sa vrátil do Prahy.

Clementis bol 13. marca 1950 obvinený z buržoázneho nacionalizmu a uvoľnený z pozície ministra zahraničných vecí. V tom čase vyšetrovatelia ŠtB pod dozorom sovietskych poradcov, vytvorili koncepciu prepojeného sprisahania v KSČ s dvoma vetvami – českou, na čele s O. Šlingom a M. Švermovou, ktorá mala odstrániť z funkcií Rudolfa Slánského a Antonína Zápotockého a izolovať Klementa Gottwalda, a slovenskú, na čele s Vladimírom Clementisom, Gustávom Husákom a Lacom Novomeským, ktorá mala rozvrátiť a rozbiť republiku oddelením Slovenska.

Keďže medzi zatknutými osobami aj naďalej chýbali najvyšší funkcionári strany a štátu, nebolo vedenie rezortu bezpečnosti ani sovietski poradcovia spokojní s touto koncepciou vyšetrovania. Tieň podozrenia tak postupne padol na Rudolfa Slánského, generálneho tajomníka ÚV KSČ. Podľa Stewarta aj Allen Dulles hodnotil Rudolfa Slánského ako človeka schopného udržať Československo v sovietskom bloku.

### „Velký metař“
V novembri 1951 priniesol do ČSR dvojitý agent (pracoval pre Štb aj pre exilovú čs. tajnú službu) Rudolf Nevečeřal list „velkému metaři“. 

O liste vedela Štb. Agent list odovzdal Daniele Kaňkovskej, ktorá ho mala odovzdať adresátovi. Tá ho však spálila, napriek tomu však bola zatknutá a strávila 13 rokov vo väzení. Vyšetrovatelia Štb a sovietski poradcovia usúdili, že adresátom bol Slánský. Česká historiografia doteraz neurčila, kto mal byť „Velký metař“, ale pripúšťa, že mohlo ísť o provokáciu západných tajných služieb voči Slánskému. Stewart spomína dvojitého agenta pod fiktívnym menom Otto Haupter, ktorý poslal list Kaňkovskej. Pokyn k zatknutiu Rudolfa Slánského však musel prísť od samotného J. V. Stalina. V noci z 23. na 24. novembra 1951 bol Rudolf Slánský zatknutý.

### Proces s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským

Proces s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským prebehol od 20. novembra do 27. novembra 1952 v Prahe. Všetci obvinení sa v rámci zrežírovaného súdneho konania priznali k vine a požadovali pre seba prísne tresty. Bolo vynesených a vykonaných 11 rozsudkov smrti a tri rozsudky doživotia.

## Dohra
Po smrti Jozefa Stalina v roku 1953 a zatknutí Lavrentija Beriju vycestoval Józef Światło na služobnú cestu do Východného Nemecka. 5. decembra 1953 počas cesty berlínskym metrom cez Západný Berlín, „utiekol“ a prebehol na Západ. Światłov útek oznámila v Poľsku Poľská tlačová agentúra 25. októbra 1954, pričom Światła označila za zradcu a provokatéra. V priebehu nasledujúcich mesiacov americké noviny a Rádio Slobodná Európa (v cykle „V zákulisí tajnej polície a strany“) rozsiahlo informovali o politických represiách v Poľsku na základe Światłových odhalení. 

Už na prvej tlačovej konferencii 28. septembra 1954 Józef Światło odhalil, že Noel a Hermann Fieldovci sú držaní vo väzení za železnou oponou. Poľská komisia opätovne preskúmala prípad Fieldovcov a oznámila sovietskej strane, že boli nevinní. 25. októbra 1954 bol v Poľsku prepustený Hermann Field a 17. novembra 1954 v Budapešti Noel a Hertha Fieldovci. Ako odškodné dostali 40&nbsp;000 dolárov. Napriek nezákonnému väzneniu sa rozhodli ostať a žiť v Maďarsku. Stewart usudzuje, že psychologická ujma spôsobená konaním Spojených štátov bola pre nich závažnejšia ako fyzické utrpenie spôsobené komunistickým žalárom.

## Poznámky


## Referencie

## Pozri aj
* Allen Dulles
* Rudolf Slánský
* László Rajk
* Proces s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským
* Zoznam osôb popravených z politických dôvodov v komunistickom Československu

Kategória:Dejiny Česko-Slovenska
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Komunizmus na Slovensku
Kategória:Politické procesy v komunistickom Česko-Slovensku