open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dotkni sa hviezd

**„Dotkni sa hviezd“** je spoločná pieseň všetkých finalistov tretej série *[[Slovensko hľadá Superstar]]*. Hudbu zložili Marián Kachút a Peter Graus a text k piesni napísal Tomáš Zubák. Pieseň vyšla na singlovom nosiči, na ktorom sa okrem rádiovej verzie nachádza aj chlapčenská karaoke verzia, dievčenská karaoke verzia a úplná karaoke verzia. 

## Zoznam skladieb

## Výroba singlu
* Dominika Mirgová, Ivana Kováčová, Natália Hatalová, Viera Berkyová, Alexandra Zelezníková, Marcel Berky, Martin Konrád, Róbert Šimko, Tomáš Krak, Michal Chrenko - spev
* Marián Kachút, Peter Graus - autori skladby
* Tomáš Zubák - text piesne
* CreativeMusicHouse - hudobná produkcia
* Lenka Slaná, CreativeMusicHouse - výkonná produkcia
* Marián Kachút - aranžovanie
* Marián Kachút - réžia spevu
* Marián Kachút - gitary, klávesy, loopy
* GIBON, grafické štúdio - grafické spracovanie
* Milan Krupčík - fotografie
Nahrané, editované a mixované v štúdiách CreativeMusicHouse.

## Externé odkazy
* ''Slovensko Hľadá Superstar – Dotkni Sa Hviezd'' na Discogs

Kategória:Slovensko hľadá Superstar
Kategória:Piesne z 2007
Kategória:Single z 2007
Synagóga v Pohořeliciach

**Synagóga v Pohořeliciach** je bývalá židovská synagóga v Pohořeliciach, v okrese Brno-venkov.

## Dejiny
Pôvodná synagóga v Pohořeliciach bola snáď z 15. alebo 16. storočia; Údajne bola najstaršia na Morave. Pretože v polovici 19. storočia už kapacitne nevyhovovala, bola v roku 1853 zbúraná. V rokoch 1854 až 1855 na jej mieste vznikla nová, väčšia synagóga v neorománskom slohu, ktorá bola vysvätená v roku 1856. Svojmu účelu slúžila do roku 1938 kedy bola po Mnichovskej dohode a odstúpeniu pohraničia Nemecku spustošená nacistami. Zbúraná bola nedlho po skončení Druhej svetovej vojny, teda po roku 1945.

V roku 2016 mesto plánovalo pri celkovej rekonštrukcii ulice Stará Obec, tvoriacej pôvodné jadro židovskej štvrti, vyznačiť pôdorys synagógy v dlažbe ulice.

## Referencie

## Pozri aj
* Židovský cintorín v Pohořeliciach
* Zoznam židovských pamiatok v Juhomoravskom kraji
* Zoznam synagóg v Česku

## Zdroj

*

Pohořelice
Kategória:Pohořelice (okres Brno-venkov)
Pohořelice
Maciej Ruczaj

**Maciej Ruczaj** (* 1983, Poznaň) je poľský diplomat a od 14. októbra 2023 do 2024 veľvyslanec Poľska na Slovensku.

## Životopis
Ruczaj sa narodil v roku 1983. Absolvoval magisterské štúdium anglistiky a amerikanistiky a tiež politológie a medzinárodných vzťahov (2008) a doktorandské štúdium na Filozofickej fakulte (2015) Karlovej univerzity v Prahe. Študoval aj na Národnej univerzite Írska v Galway.

Pracoval ako publicista a analytik, špecializoval sa dejiny a politiku Česka, Slovenska a Poľska. Ako publicista a analytik spolupracoval okrem iného s denníkom Lidové noviny, týždenníkom .týždeň alebo štvrťročníkom International Political Review (Medzinárodná politická revue). V rokoch 2010 až 2016 bol vedúcim programového oddelenia a následne v rokoch 2016 až 2023 riaditeľom Poľského inštitútu v Prahe. V rokoch 2016 až 2023 bol tiež členom programovej rady Poľsko-českého fóra.

Veľvyslancom na Slovensku bol od 14. októbra 2023 do 2024.

V januári 2025 sa stal vedúcim výskumným pracovníkom v Centre pre transatlantické vzťahy (senior fellow PCTR) na univerzite CEVRO v Prahe.

Hovorí plynule po anglicky a česky.

Je ženatý a má tri deti.

## Ocenenia
Vedúci Úradu pre vojnových veteránov a obete represií ho vyznamenal medailou Pro patria (2016).

Prezident Andrzej Duda mu udelil medailu Stulecia Odzyskanej Niepodległości – Storočnice znovuzískanej nezávislosti (2022).

Nositeľ vyznamenania Tacy Jesteśmy (Takí sme), ktoré udeľuje Kongres Poliakov v Českej republike (2022).

## Dielo

* Josef Mlejnek, Maciej Ruczaj (ed.), *Ze země Pana Nikoho. Zbigniew Herbert a Jan Zahradníček: dva básníci tváří v tvář totalitě*, Praha: Dokořán, 2008, .
* Ryszard Legutko, Maciej Ruczaj (ed.), *Ošklivost demokracie a jiné eseje*, Brno: CDK, 2009, .
* Maciej Ruczaj, Maciej Szymanowski (ed.) *Pravým okem. Antologie současného polského politického myšlení*, Brno: CDK, 2010, .
* Maciej Ruczaj (ed.), *Návrat člověka bez vlastnosti. Krize kultury v současné polské esejistice*, Brno: CDK, 2010, .
* Andrzej Nowak, Maciej Ruczaj (red.), *Impérium a ti druzí. Eseje z moderních dějin východní Evropy*, Brno: CDK, 2010, .
* Maciej Ruczaj (ed.), *Jagellonské dědictví. Kapitoly z dějin středo-východní Evropy*, Brno: CDK, 2012, .
* Tadeusz Gajcy, Maciej Ruczaj (red.), *Zády opřen o věčnost*, Praha: MAKE detail, 2014, .
* Maciej Ruczaj (ed.), *Chtěli jsme být svobodní… Příběhy z Varšavského povstání 1944*, Ostrava: PANT, 2015, .
* Petr Fiala, Maciej Ruczaj (ed.), *Koniec beztroski : o Europie, demokracji i polityce, jakiej nie chcemy*, Kraków : Ośrodek Myśli Politycznej, 2016, .

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Bývalý poľský veľvyslanec Maciej Ruczaj: Slovensko šialene zaspalo. Máte problém s budovaním spoločného dobra – rozhovor v denníku *[[Konzervatívny denník Postoj|Postoj]]* (2025)

## Zdroj
* 

Kategória:Osobnosti z Poznane
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Absolventi Fakulty sociálnych vied Karlovej univerzity
Kategória:Veľvyslanci Poľska na Slovensku
Kategória:Poľskí politológovia
Kategória:Poliaci v Česku
Kategória:Poľskí publicisti
So mnou vždy môžeš rátať

**„So mnou vždy môžeš rátať“** je spoločná pieseň všetkých finalistov druhej série *[[Slovensko hľadá Superstar]]*, ktorá vyšla na singlovom nosiči prostredníctvom hudobných vydavateľstiev Sony BMG a Ariola v roku 2006. Hudbu zložil Paľo Habera a text k piesni napísal Daniel Hevier. Nahrávka obsahuje dve verzie skladby: prvá s Petrou Kepeňovou a druhá s Alexandrou Okálovou. Keď sa projekt pripravoval, ešte totiž nebolo jasné, ktorá z nich získa Divokú kartu. Tretím trackom na singli je karaoke verzia. Singel získal za predajnosť troj- až štvornásobnú platinu.

## Zoznam skladieb

*'''A: '''spev: Barbora Balúchová, Peter Bažík, Mária Bundová, Peter Cmorik, Petra Kepeňová, Matej Koreň, Martin Krausz, Lenka Kvaková, Jakub Petraník, Ivan Štroffek, Richard Vida
*'''B: '''spev: Barbora Balúchová, Peter Bažík, Mária Bundová, Peter Cmorik, Matej Koreň, Martin Krausz, Lenka Kvaková, Alexandra Okálová, Jakub Petraník, Ivan Štroffek, Richard Vida

## Výroba singlu
* Barbora Balúchová, Peter Bažík, Mária Bundová, Peter Cmorik, Petra Kepeňová, Matej Koreň, Martin Krausz, Lenka Kvaková, Alexandra Okálová, Jakub Petraník, Ivan Štroffek, Richard Vida - spev
* Pavol Habera - autor skladby
* Daniel Hevier - text piesne
* Marián Kachút - gitary, basa, klávesy, loopy
* Juraj Tatár - sample, orchestrálne nástroje, klávesy, loopy
* Pavol Habera - gitary
* Marián Kachút, Juraj Tatár - aranžovanie
* Pavol Habera - réžia spevu a aranžovanie vokálov
* Ivan Jombík, Ella štúdio - mastering a mixáž
* CreativeMusicHouse - hudobná produkcia
* Lenka Slaná, CreativeMusicHouse - výkonná produkcia
* GIBON, grafické štúdio - grafické spracovanie
* Milan Krupčík - fotografie
Nahrané, editované a mixované v štúdiách CreativeMusicHouse.

## Referencie

## Externé odkazy
* ''TOP 11 ‎– So Mnou Môžeš Rátať'' na totalaudioandvideo.sk 
* Recenzia: SuperStar - Kým vieš snívať - hudba.sk

Kategória:Slovensko hľadá Superstar
Kategória:Piesne z 2006
Kategória:Single z 2006
Železničná zastávka Kuklov

**Železničná zastávka Kuklov** je železničná zastávka pri obci Kuklov. Nachádza sa medzi obcou Kúty a mestom Šaštín-Stráže na 65,005 km. Táto zastávka súčasťou trate Kúty – Trnava, ktorá je elektrifikovaná 25 kV 50 Hz. Na železničnej zastávke nie je možná kúpa cestovného lístka.

Prístrešok zastávky sa nachádza vpravo, v smere od Kútov. Stanica je položená medzi obcami Kuklov a Čáry, vzdialenosť do Kuklova je zhruba 350 m. Pri železničnej zastávke sa autobusová zastávka nenachádza.

Železničná zastávka Kuklov je súčasťou komplexnej rekonštrukcie železničnej trate Kúty – Šaštín-Stráže, ktorá v súčasnej dobe je dokončená. Súčasťou opravy tohto úseku je nástupište na zastávke Kuklov, nový mobiliár a prístrešok na zastávke Kuklov, komplexná rekonštrukcia železničného zvršku aj trakčného vedenia, oprava mostných objektov a obnova dvoch priecestí.

## Referencie

Kuklov
Kategória:Doprava v okrese Senica
Kategória:Kuklov
Turíkov Žiar

**Turíkov Žiar** () je vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Medzibrodie nad Oravou, približne  severovýchodne od Dolného Kubína. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obce Medzibrodie nad Oravou, Oravský Podzámok a Pribiš. Najbližšími sídlami sú západne situované Medzibrodie nad Oravou a Oravský Podzámok, severne sa nachádza Dolná Lehota, východne Horná Lehota a južne Pribiš a Pucov.

## Opis
Turíkov Žiar leží v centrálnej časti vrchoviny, južne od údolia Oravy. Severne sa nachádza Búčie (), Poľany (), Skalica (), Javorová () a Príslop (), západne Mokradská hoľa (), Kýčera (), Čierny vrch (), Sopúšky (), Minčol () a Trniny (), južne Predný Krnáč (), Ostrá skala (), Veľký Choč (), Magura () a Pravnáč () a východne Diel (), Súšava (), Kopec (), Blato (), Jastrabie () a Ostrý vrch (). Masív patrí do povodia Oravy, kde vodu z východných a severných svahov odvádza potok Pribiš, z južných a západných potok Pucov. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a susednú Oravskú Maguru, no tiež Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy, Nízke Tatry, Veľkú a Malú Fatru. 

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolitých obcí. 

## Referencie

## Pozri aj
* Oravská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Oravskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Oravskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Dolný Kubín
Kategória:Medzibrodie nad Oravou
Kategória:Oravský Podzámok
Kategória:Pribiš
Jamie Chungová

**Jamie Jilynn Chungová** (neprechýlene Jamie Jilynn Chungová; * 10. apríl 1983, San Francisco, Kalifornia, USA) je americká herečka kórejského pôvodu. Je známa z filmov ako *Tajné sesterstvo* (2009), *Dragonball: Evolúcia* (2009), *Sucker Punch* (2011), *[[Sin City: Ženská, pre ktorú by som vraždil]]* (2014), *1985* (2018) a účinkovala aj v televíznych seriáloch ako *Princezná Samuraj* (2008), *[[Kde bolo, tam bolo]]* (20112018), *[[Gotham]]* (20142019),  *Mutanti* (20172019) a *[[Dexter (seriál)|Dexter]]* (20062022).

## Detstvo a mladosť
Jamie Jilynn Chungová sa narodila v San Franciscu v Kalifornii, kde aj vyrastala. Ona a jej staršia sestra sú kórejské Američanky druhej generácie, vychované kórejskými rodičmi, ktorí sa presťahovali do Spojených štátov v roku 1980, kde prevádzkovali hamburgerovú reštauráciu.

Chungová absolvovala Lowell High School v roku 2001 a navštevovala a absolvovala Kalifornskú univerzitu v Riverside, ktorú ukončila s titulom B.A. v ekonomike v roku 2005.

## Kariéra
Prvá krát sa pred kamerami zúčastnila v roku 2004 v televíznej relácii *The Real World*. Neskôr, bola obsadená do rôznych menších úloh v televízii a filmoch.
vľavo|náhľad|Chungová na Comic Con 2017.

V roku 2008 mala svoju prvú hlavnú rolu v televíznom miniseriáli *Samurai Girl*. O rok neskôr stvárnila vedľajšie úlohy v celovečerných filmoch *Tajné sesterstvo* (2009) a *Dragonball: Evolúcia* (2009).

V marci 2011 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Emily Browningová, Jena Malonová a Abbie Cornishová v akčnom fantasy filme *Sucker Punch*.

V roku 2012 získala svoju prvú veľkú celovečernú rolu vo filme *Expresná zásielka*. V tom istom roku hrala hlavnú úlohu v nezávislom filme *Eden*, v ktorom hrala kórejsko-americké dievča unesené a donútené k prostitúcii americkými obchodníkmi s ľuďmi. Od roku 2012 sa objavovala v úlohe Mulan v televíznom seriáli *[[Kde bolo, tam bolo]]*.

V roku 2014 nahradila herečku Devon Aokiovú vo filme *[[Sin City: Ženská, pre ktorú by som vraždil]]*. V októbri bol uvedený na trh animovaný film od Disneyho *Veľká šestka*, v ktorom poskytla hlas postave GoGo Tomago. V roku 2015 mal premiéru film *Already Tomorrow in Hong Kong*, kde si zahrala so svojim vtedy snúbencom, dnes manželom Bryanom Greenbergom.

Chungová bola obsadená ako Blink v superhrdinskom televíznom seriáli *Mutanti*.

V roku 2020 si zahrala v televíznom seriáli *Lovecraft Country*. V rokoch 2021 až 2022 hosťovala v televíznom seriáli *[[Dexter (seriál)|Dexter]]*. Chungová sa aktívne venuje aj dabingu.

## Súkromný život
V roku 2013 sa Chungová presťahovala na Manhattan. Začiatkom roku 2012 začala chodiť s hercom a hudobníkom Bryanom Greenbergom. Zasnúbili sa v decembri 2013. Zosobášili sa v októbri 2015. 24. októbra 2021 manželia oznámili, že sú rodičmi dvojčiat, ktoré boli privedené do pôrodu pomocou kryokonzervácie oocytov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Osobnosti USA kórejského pôvodu
Kategória:Osobnosti zo San Francisca
Zoznam česko-slovenských piesní

Toto je **zoznam česko-slovenských piesní**. Zoznam obsahuje piesne obsahujúce slovenčinu i češtinu a duety interpretov z oboch krajín spievané spoločným jazykom.

Česká a slovenská kultúra si je aj mnoho rokov po rozpade Československa v roku 1993 veľmi blízka, ako vďaka spoločnej histórii, tak aj pre podobnosť jazykov. Nasledujúci zoznam uvádza výber česko-slovenských piesní, v ktorých znie čeština aj slovenčina:

## Piesne obsahujúce slovenčinu i češtinu
### Duety

### Sólo
Okrem duetov boli nahrané skladby v češtine aj slovenčine iba jedným umelcom:

## Duety v jednom jazyku
Do spoločnej kategórie bývajú zaradené aj duety interpretov z oboch krajín spievané spoločným jazykom:

### v češtine

### v slovenčine

## Externé odkazy
* Češi a Slováci si nejen v muzice rozumějí
* Spolu sme si spievali. Česi, Slováci a ich známe duetá

## Zdroj

Kategória:Slovenské hudobné zoznamy
Kategória:České hudobné zoznamy
Kategória:Zoznamy piesní
Bakunovský potok

**Bakunovský potok** je potok v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Medzilaborce na území obce Krásny Brod. Je ľavostranným prítokom Laborca, ktorý ústi do Latorice. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Jeho dĺžka je .

## Prameň
Bakunovský potom pramení v nadmorskej výške  v stredovýchodnej časti územia obce Krásny Brod juhozápadne od vrchu Bakunová s  v lesnom extraviláne v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez lesný extravilán, pravým brehom obmýva juhozápadný svah vrchu a lesa Bakunová, ľavým brehom obmýva severozápadné úpätie lesa Monastierske, mení smer na západ, vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, tečie cez severný okraj intravilánu miestnej časti Monastier v obci Krásny Brod, v  podteká cestu spájajúcu obce v doline Laborca s mestom Medzilaborce a v blízkosti podteká aj železničnú trať Michaľany – Łupków, v  ústi do Laborca ako jeho ľavostranný prítok. Laborec je prítokom Latorice. Nemá prítoky. Pramení, preteká a ústi na území obce Krásny Brod.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve vrchu a lesa Bakunová, na juhozápadnom svahu ktorého potok pramení a preteká. Pôvodný význam názvu lesa je nejasný, zrejme vznikol podľa osobného mena. Z toponyma Bakunová pridaním formantu *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Bakunovský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum *Bakunovský potok* bolo štandardizované v roku 1990. V dnešnej slovenskej hydronymii je hydronymum *Bakunovský potok* jedinečným názvom (november 2023).
## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Laborca
Kategória:Vodné toky v okrese Medzilaborce
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Krásny Brod
Borovský potok (prítok Laborca)

**Borovský potok** (pred rokom 1990 aj *Borový potok*) je potok v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Medzilaborce na území obce Habura a mesta Medzilaborce. Je ľavostranným prítokom Laborca, ktorý ústi do Latorice. Je vodným tokom V. rádu. Číslo hydronyma: 4-30-03-2849. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má dĺžku .

## Začiatok
Začína sa sútokom zdrojníc v nadmorskej výške  vo východnej časti územia obce Habura na juhozápadnom svahu lesa a pasienka *Revajka* v lesnom extraviláne v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji. Severná zdrojnica pramení v  a východná zdrojnica (dlhšia) v 

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadozápadným smerom cez lesný extravilán, skrúca sa na juh, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, preteká cez pole *Laz*, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  opúšťa územie obce Habura a vteká do katastrálneho územia *Borov* v meste Medzilaborce, tečie cez lúku *Laziny*, v  priberá ľavostranný prítok Skromný potok, v  vteká do intravilánu mestskej časti *Borov*, pokračuje juhozápadným smerom stredom intravilánu, v  podteká cestu z Medzilaboriec do Habury, v  ústi do Laborca ako jeho ľavostranný prítok. Laborec je prítokom Latorice. Má jeden dôležitejší prítok Skromný potok. Pramení a hornou časťou toku preteká na území obce Habura a dolnou časťou toku vrátane ústia preteká na území mesta Medzilaborce.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve mestskej časti *Borov* v meste Medzilaborce, cez ktorú tečie a v ktorej ústi. Dnešná mestská časť *Borov*  bola pred rokom 1971 samostatnou obcou. Pôvodný význam názvu mestskej časti *bor-ov* je spojený s ihličnatým stromom *Pinus silvestrus*, alebo s miestom *zhromaždenia, družiny, výberu daní, poplatkov*. Z toponyma *Borov* pridaním formantu *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Borovský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum *Borovský potok* bolo štandardizované v roku 1990. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum *Borovský potok* nie je jedinečným názvom (november 2023).
## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Laborca
Kategória:Vodné toky v okrese Medzilaborce
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Habura
Kategória:Medzilaborce
Koios (kovotepec)

**Koios** () bol grécky kovotepec v 6. storočí pred Kr.

Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaný arybalos v tvare korintskej prilby vyrobený zo zliatiny medi.

 

Podľa typu písma (epigrafických znakov) sa datuje približne do rokov 540 – 520 pred Kr. Neznelá uvulárna plozíva Ϙ (písmeno koppa) sa totiž používala v archaických dórskych alfabetách. Najmä po polovici 6. stor. pred Kr., keď sa rozšírilo používanie jedného písmena Κ (kappa) sa zabudlo na akýkoľvek rozdiel vo výslovnosti dvoch súvisiacich písmen. 

Táto malá nádoba na drahé oleje (vysoká 6,3 cm) bola zrejme vyrobená neďaleko Élidy (Olympie). Nádobka bola zakúpená v Pyrgose a dostala sa do zbierky britského plukovníka W. M. Leakeho. Od roku 1864 je uložená vo Fitzwilliamovom múzeu v meste Cambridge.

Arybalos bol umelcom odliaty do formy, pričom základňa (ktorá je už stratená) bola vyrobená samostatne a prispájkovaná k celku. Detaily skutočnej korintskej prilby sú jemne a verne znázornené v miniatúre, ako napr. výzdoba, ako sú vyryté diviaky na každom lícnom chrániči a hady na prednej časti, alebo modelovanie spodného okraja prilby, splošteného a vyvýšeného na bokoch a chrbte. Zvýraznený zadný okraj nádoby nahrádza chochol, ktorý korunoval skutočné prilby. Signatúra umelca je vyrytá na hornej časti čela, nad oblúkmi obočia. V súčasnosti prázdne očné jamky boli pravdepodobne pokryté striebrom alebo iným materiálom. Najbližšími podobnými modelmi tohto typu arybalosu sú keramické nádobky na parfumy z východného Grécka.
 
## Referencie a bibliografia

Kategória:Kovotepci starovekého Grécka
Semelé

[alt=Jupiter a Semelé (1894–95), Gustave Moreau|náhľad|''Jupiter a Semelé'' ([18941895), Gustave Moreau]]
**Semelé** (/ˈsɛmɪli/; starogrécky Σεμέλη Semelê) alebo **Thyone** (/ˈθaɪəni/; starogrécky Θυώνη Thyônê) v gréckej mytológii bola najmladšia dcéra Kadma a Harmonie a matka Dionýza od Dia v jednom z mnohých mýtov o jeho pôvode. Táto tébska princezná mala sestry Autonoé, Inó a Agaué a brata Polydóra.

Niektoré prvky Dionýzovho a Semelinho kultu pochádzali od Frýgov, ktoré upravili, rozšírili a rozvinuli iónski grécki nájazdníci a kolonisti. Dórsky grécky historik Hérodotos (asi 484 – 425 pred Kr.), ktorý sa narodil v meste Halikarnas za vlády Achaimenidskej ríše a ktorý podáva správu o Kadmovi, odhaduje, že Semelé žila buď 1 000 alebo 1 600 rokov pred jeho návštevou Súru v roku 450 pred Kr. na konci grécko-perzských vojen (499 –  449 pred Kr.), alebo okolo roku 2050 alebo 1450 pred Kr. V Ríme bola bohyňa Stimula stotožňovaná so Semelé.

## Mytológia
Podľa jednej verzie mýtu bola Semelé Diovou kňažkou a pri jednej príležitosti ju Zeus pozoroval, keď na jeho oltári zabíjala býka a potom plávala v rieke Asópos, aby sa očistila od krvi. Zeus sa do Semelé zamiloval, keď tadiaľ preletel v podobe orla a opakovane ju tajne navštevoval. 

Semelé ale bola z Kadmovho prekliateho rodu. Diova manželka Héra, bohyňa žiarlivá na uzurpátorov, milencov odhalila, keď neskôr otehotnela. Nahovorila Semelé, aby si želala uvidieť Dia. Zvedavá Semelé požiadala Dia, aby jej udelil dobrodenie. Zeus, túžiaci potešiť svoju milovanú, jej na rieke Styx sľúbil, že jej splní všetko, čo si bude priať. Potom žiadala, aby sa Zeus ukázal v celej svojej sláve ako dôkaz svojho božstva. Hoci ju Zeus prosil, aby to nežiadala, trvala na svojom a on bol nútený prísahou vyhovieť. Zeus sa ju snažil ušetriť tým, že jej ukázal najmenšie zo svojich bleskov a najredšie búrkové mraky, aké mohol nájsť. Smrteľníci sa však nemôžu pozerať na bohov bez toho, aby sa spálili, a ona zahynula, strávená v plameňoch zapálených bleskom.

Zeus však zachránil svoje dieťa Dionýza. Keď Dionýzos vyrástol, zachránil svoju matku z podsvetia a tá sa stala bohyňou na Olympe s novým menom *Thyone*, patrónkou posadnutia, ktoré vyvolával jej syn Dionýzos. 

## Hudba
* Georg Friedrich Händel, *Semele*, oratórium (1743)

## Rodostrom: postavenie medzi bohmi Olympu

## Referencie

## Literatúra
* Vojtech Zamarovský: *Bohovia a hrdinovia antických bájí*, Bratislava, Perfekt, 2015.

## Pozri aj
* Zoznam postáv gréckej mytológie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Homérske hymny (anglicky)

## Zdroj

Kategória:Grécke bohyne
Kategória:Postavy gréckej mytológie
Kategória:Fiktívne princezné
Imperátorská koruna Ruska

náhľad|Nákres Imperiálnej koruny Ruska
**Imperiálna koruna Ruska** (), tiež známa ako **veľká imperiálna koruna** (), sa používala na korunováciu panovníkov Ruska od roku 1762 až do zrušenia ruskej monarchie v roku 1917. Veľkú imperiálnu korunu prvýkrát použila pri korunovácii Katarína Veľká a naposledy ju nosil pri korunovácii Mikuláš II. Bola vystavená na poduške vedľa Mikuláša II. na štátnom otvorení Ruskej dumy v Zimnom paláci v Petrohrade v roku 1906. Prežila revolúciu v roku 1917 a následnú občiansku vojnu a v súčasnosti je vystavená v Moskve v Diamantovom fonde Kremeľskej zbrojnice.

Hlavnými tvorcami koruny boli v 18. storočí dvorní klenotníci Jérémie Pauzié a Georg Friedrich Eckart. Koruna je osadená vzácnym žiarivo červeným spinelom s hmotnosťou 398,72 karátov. Ľahký štrbinový rám je vyrobený zo striebra, vnútro je čalúnené červeným zamatom, vonkajšia časť je rozdelená na dve pologule a pokrytá diamantmi.

## História
Keď bol Michal III. Fiodorovič Romanov korunovaný ako prvý cár romanovskej dynastie v roku 1613, ruské korunovačné klenoty pozostávali z kríža, zlatej reťaze, zdobených límcov, Monomachovej čiapky, žezla a korunovačného jablka. V priebehu storočí si rôzni cári nechaali vyrobiť vlastné koruny, zvyčajne na základe Monomachovej čiapky, ale tie sa slúžili na osobné použitie, nie na korunováciu.

V roku 1719 cár Peter Veľký založil pôvodnú podobu aktuálneho Diamantového fondu Ruskej federácie. Peter navšítivil iné európske nárovy a priniesol do Ruska mnoho inovácií, medzi ktoré patril vznik permanentného fondu, ktorý uchovával zbierku šperkov, ktoré patrili Romanovcom, ale nie Rusku. Peter do tohto fondu umiestnil všetky korunovačné klenoty a vyhlásil, že šperky patriace štátu boli nedotknuté a nemohli byť zmenené, predané ani rozdané. Okrem toho nariadil, že každý ďalší cár či cárka by mali ponechať štátu istý počet kusov, ktoré nadobudli počas svojej vlády, pre trvalú slávu Ruskému impériu

Z tejto kolekcie vznikol nový set korunovačných klenotov, vrátane imperátorskej koruny, ktorá nahradila Monomachovu čiapku a iné koruny, ktoré využívali predchádzajúci ruský cári a veľkokniežatá Moskovského veľkokniežatstva, ako symbol prijatia nového titulu cisára (1721).

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Korunovačné klenoty
Rupert (rieka)

**Rupert** (, ) je rieka v kanadskej provincii Quebec.

## Geografia
Rieka sa nachádza v regióne Nord-du-Québec.

Vyteká z jazera Mistassini, najväčšieho jazera provincie Quebec. Sériou jazier vteká do Ruperts Bay na južnom konci Jamesovej zátoky. Dĺžka rieky je , prípadne  po Lac Témiscamie.

## Názov
Pomenovaná bola po princovi Rupertovi, prvom guvernérovi Spoločnosti Hudsonovho zálivu.

## Dejiny
Oblasť rieky je po stáročia obývaná Cree obyvateľmi. Rieka bola Európanmi objavená keď Henry Hudson prezimoval pri jej ústí v zime 1610/1611. V roku 1668 bol pri jej ústí vybudovaná prvá obchodná stanica Spoločnosti Hudsonovho zálivu, Fort-Rupert. Táto obchodná stanica bola hlavnou základňou obchodu s kožušinami. Dnešná Cree osada Waskaganish sa nachádza blízsko miesta Fort-Rupert.

Od 70. rokoch 20. storočia sa v oblasti James Bay realizuje výstavba hydroelektrických projektov. Rupert River Diversion od roku 2012 odkláňa približne 70% objemu rieky do elektrárne.

## Galéria

Súbor:Rupert River Oatmeal.JPG|Oatmeal Rapids na rieke
Súbor:Rupert River.jpg|Rieka pri Route de la Baie James/James Bay Road
Súbor:Bridge over the Rupert River.jpg|Most na Route de la Baie James/James Bay Road


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Rieky v Quebecu
Kategória:Nord-du-Québec
Kategória:Úmorie Hudsonovho zálivu
Mistassini (jazero)

**Mastassini** (; ) je jazero na v kanadskej provincii Quebec. Je najväčším jazerom provincie.

## Opis
Jazero sa nachádza v regióne Nord-du-Québec. Nadmorská výška jazera je  metrov. Jazero má rozlohu 2 335&nbsp;km² a maximálnu hĺbku 180 metrov.

Voda do neho priteká z viacerých menších zdrojov. Odteká cez jazerá Mesgouez a Némiscau do rieky Rupert. Tvorí tak prameň rieky Rupert. Sériou ostrovov je rozdelené na dva jazerá.

## Názov
Názov pochádza z Krí výrazu pre veľký kameň: „mista-assini“.

## Dejiny
Európanmi bolo objavené v roku 1672, keď ho objavil Charles Albanel. Stalo sa centrom obchodu s kožušinami. V júni až júli 1885 jazero preskúmal geológ Albert Peter Low.

## Využitie
Na brehoch jazera je rozvinutá ťažba dreva. Divá zver bola prepoľovaná. Oblasť je tiež známa čučoriedkami.

## Galéria

Súbor:Large Bark Canoe on North West Side, Lake Mistassini (756).jpg|Kanoe na jazere v roku 1884
Súbor:Lac Mistassini, Baie du Poste (Mistissini). Billots traînés par deux canots à moteur.jpg|1947


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Jazerá v Quebecu
Kategória:Nord-du-Québec
Židovský cintorín v Pohořeliciach

náhľad|Pohľad na cintorín
**Židovský hřbitov v Pohořeliciach** sa nachádza asi 300 m severozápadne od Námestia Svobody pri Tyršovej ulici (vedúcej do Cvrčovic). Má rozlohu . Pamiatkovo chránený je od 3. mája 1958, od 2. novembra 1964 je národnou kultúrnou pamiatkou.

V poradí druhý židovský cintorín v Pohořeliciach bol založený zrejme v druhej polovici 17. storočia a je tu zachovaných celkom 250 náhrobkov. O datovaní najstaršieho náhrobku sa pramene rozchádzajú. Zatiaľ čo staršia literatúra uvádza rok 1749, v mladšej sa objavuje rok 1687, resp. 1676. Pochovávalo sa tu do druhej svetovej vojny. Počas nej bol cintorín zdevastovaný nacistami, po oslobodení bol opravený. Nachádza sa tu viacero cenných náhrobkov barokového a klasicistického typu.

Pohořelická židovská komunita prestala existovať v roku 1938.

## Galéria

Súbor:Information board.jpg|Informačná tabuľka na stene židovského cintorína pri ulici Tyršovej
Súbor:Jewish cemetery in winter, Pohorelice, Czech Republic.jpg|Pohľad na židovský cintorín v zimnom období z ulice Tyršovej
Súbor:Pohořelice cemetery 21.JPG|Židovský cintorín v Pohořeliciach v letnom období
Súbor:Pohořelice cemetery 04.JPG|Pamätník v areáli židovského cintorína
Súbor:Pohořelice cemetery 15.JPG|Bližší pohľad na náhrobky v areáli židovského cintorína


## Referencie

## Pozri aj
* Synagóga v Pohořeliciach
* Zoznam židovských pamiatok v Juhomoravskom kraji
* Zoznam židovských cintorínov v Česku 
* Pohreb v judaizme

## Zdroj
* 

Pohořelice
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Brno-venkov
Kategória:Pohořelice (okres Brno-venkov)
Mistassini

**Mistassini** môže byť:

* jazero v Quebecu, pozri Mistassini (jazero)
* rieka v Quebecu, pozri Mistassini (rieka)
* bývalé mesto v Quebecu, dnes súčasť mesta Dolbeau-Mistassini, pozri Dolbeau-Mistassini
Robert Kubiš

JUDr. **Robert Kubiš** (* 28. máj 1889, Veľká Bytča† 16. august 1953, Maršová-Rašov) bol slovenský právnik a politik v prvej polovici 20. storočia.

## Životopis
Študoval na gymnáziu v Ružomberku, odkiaľ bol vylúčený za požívanie slovenčiny. Neskôr absolvoval štúdium práva v Bratislave. Po jeho skončení sa začal venovať advokácii. V roku 1918 utvoril v okolí Veľkej Bytče prvú jednotku slovenských dobrovoľníkov. Znefunkčnením koľajovej dopravy v okolí Veľkej Bytče táto jednotka prerušila styky Maďarska s danou oblasťou a pri Kotešovej odrazili útok maďarských vojsk, čím zachránili považské krídlo čs. vojska.

V parlamentných voľbách v roku 1920 bol za Slovenskú ľudovú stranu zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát nadobudol až dodatočne 20. januára 1922, kedy nastúpil na uprázdnený mandát po Karolovi Kmeťkovi, ktorý sa mandátu vzdal po svojom vymenovaní za nitrianskeho biskupa. V tom čase pôsobil ako advokát v Žiline.

Mandát obhájil aj po parlamentných voľbách v roku 1925. Po začatí procesu proti Vojtechovi Tukovi sa s politikou HSĽS postupne rozchádzal, až bol 1. júla 1929 zo strany vylúčený a do konca volebného obdobia pôsobil ako nezaradený poslanec.

Po odchode z parlamentu bol verejným notárom v Galante. Spočiatku sa pridal k Ferdinandovi Jurigovi, ktorý sa taktiež rozišiel s politikou HSĽS. No už v roku 1931 sa uvádza ako predstaviteľ Česko-slovenskej strany ľudovej.

Neskôr sa presťahoval do Košíc, kde zotrval do roku 1938. Po Viedenskej arbitráži, ktorá prisúdila Košice Maďarsku, sa vrátil do Žiliny, kde sa vrátil ku svojej advokátskej profesii. S režimom Slovenského štátu sa nestotožnil a pomáha organizovať ilegálny oblastný výbor pre severozápadné Slovensko a stáva sa vedúcim predstaviteľom jej občianskej frakcie. Tento ilegálny výbor významne prispel k zapojeniu žilinskej posádky do Slovenského národného povstania. Po oslobodení Slovenska sa vracia do Žiliny a stáva sa prvým predsedom Okresného národného výboru v Žiline, ktorého úlohou je odstraňovanie následkov vojnových škôd. Podieľa sa na zakladaní žilinskej okresnej organizácie Demokratickej strany, za ktorú kandidoval aj vo voľbách do SNR v roku 1946. Po prevzatí moci komunistickou stranou je zaistený a jeho verejné účinkovanie je ukončené. Po prepustení bol prinútený sa vysťahovať zo Žiliny do obce Predmier.

## Referencie


Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Slovenskí advokáti
Kategória:Politici HSĽS
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Politici DS
Kategória:Osobnosti z Bytče
Cochrane (Ontário)

**Cochrane** je mesto v kanadskej provincii Ontário. V roku 2021 malo 5 390 obyvateľov. Je sídlom okresu Cochrane.

## Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1908 na križovatke železníc Temiskaming and Northern Ontario Railway (dnes Ontario Northland) a National Transcontinental Railway. Rozvoj mesta podporila železnica. Od roku 1910 má štatút „town“. Predlohou názvu mesta bol minister Francis Cochrane.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 5 390 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 5 321. V roku 2021 nikto neuviedol ako etnický pôvod český, slovenský ani česko-slovenský. Ako rodný jazyk 3 165 uviedlo angličtinu, 1 755 francúzštinu, 230 oba, 140 ľudí neoficiálne jazyky z toho 60 jazyky pôvodných obyvateľov.

## Doprava
V meste sa nachádza Cochrane Airport (ICAO:CYCN). Mestom prechádza provinčná cesta 11. Železničná stanica je prevádzkovaná spoločnosťou Ontario Northland a je najjužnejšou zastávkou jej linky Polar Bear Express smerujúcej na sever k Jamesovej zátoke do Moosonee.

## Kultúra a turizmus
V meste sa nachádza múzeum snežných skútrov či Tima Hortona, ktorý sa v meste narodil.

## Galéria

Súbor:Cochrane ON.jpg|Okresný súd a radnica mesta
Súbor:Cochrane Ontario.jpg|Železničná stanica
Súbor:Tim Hortons in Cochrane, Ontario.jpg|Tim Hortons v meste


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj

Kategória:Mestá v Ontáriu
Skromný potok

**Skromný potok** je potok v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Medzilaborce na území obce Kalinov a mesta Medzilaborce. Je ľavostranným prítokom Borovského potoka, ktorý ústi do Laborca. Je vodným tokom VI. rádu. Číslo hydronyma: 4-30-03-2850. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v nadmorskej výške  v juhozápadnej časti územia obce Kalinov na juhovýchodnom svahu lúky a poľa *Tlstá* v poľnohospodárskom extraviláne premiešanom s lesnými porastmi v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez lesný extravilán premiešaný lúkami a pasienkami, v  opúšťa územie obce Kalinov a vteká na územie mesta Medzilaborce v mestskej časti *Borov*, pravým brehom obmýva úpätie lesa *Plaziny*, ľavým brehom obmýva úpätie lesa *Za Stavencom*, vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, mení smer na západ, v  pri maštali Pasienkovej spoločnosti Borov ústi do Borovského potoka ako jeho ľavostranný prítok. Borovský potok je prítokom Laborca. Pramení a hornou časťou toku preteká na území obce Kalinov a dolnou časťou toku vrátane ústia preteká na území mesta Medzilaborce.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod vo vlastnosti potoka s nízkymi prietokmi vody, čiže potoka, ktorým pretekalo menšie než očakávané alebo žiaduce množstvo vody. Z apelatíva *skromný* vo význame *nedosahujúci priemerný prietok, nemajúci očakávané množstvo vody, bezvýznamný* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Skromný potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum *Skromný potok* bolo štandardizované v roku 1990. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum *Skromný potok* je jedinečným názvom (november 2023).
## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Laborca
Kategória:Vodné toky v okrese Medzilaborce
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Medzilaborce
Anna Mojžišová

**Anna** **Mojžišová**, rodená **Nagyová**, (* 1953) je slovenská právnička. Bola osobnou tajomníčkou predsedu vlády Slovenskej republiky Vladimíra Mečiara pred aj po rozdelení Česko‑Slovenska. S priebehom rokovaní o vzťahoch medzi Slovenskom a Českom bola informovaná. A to aj napriek tomu, že rokovania niekedy prebiehali iba medzi Václavom Klausom a Vladimírom Mečiarom, teda medzi štyrmi očami. Jej vplyv na Vladimíra Mečiara bol taký zásadný, že o nej novinári písali ako o „železnej Anne“.

## Kariéra
Mojžišová pracovala ako asistentka riaditeľa hotela Bôrik, bola členkou vedenia Slovenskej technickej knižnice, členkou vedenia Slovenského zväzu bytových družstiev, od roku 1988 pracovala na Úrade vlády a od januára 1990 bola osobnou tajomníčkou predsedu vlády, najskôr Milana Čiča a potom Vladimíra Mečiara.

### Éra Vladimíra Mečiara
Ako osobná tajomníčka predsedu vlády Vladimíra Mečiara mala taký vplyv, že by ho podľa samotného Mečiara dokázala zničiť do 24 hodín. Mala vplyv v tajnej službe a kontakty v biznise i podsvetí.

Koncipientskú prax vykonávala počas práce na Úrade vlády SR v Banskej Bystrici, aj keď koncipientská prax si vyžaduje každodennú prítomnosť a blízkosť dozorcu. Dohliadateľom bol JUDr. Juraj Koval, predseda klubu HC Banská Bystrica, ktorému Úrad vlády SR udelil dotáciu na štadión vo výške 1 mil. €. 

Stála pred súdom v kauze Pavla Ruska.

Dnes sa vyhýba médiám a v politike sa neangažuje. Vykonáva funkciu predsedníčky dozornej rady vo firme SLOVAKOR INDUSTRY, a.s., kde je jej manžel Ing. Marián Mojžiš predsedom predstavenstva.

## Rodina
Manžel Ing. Marián Mojžiš bol štátnym tajomníkom na slovenskom ministerstve hospodárstva, potom bol v rokoch 1995 – 1998 generálnym riaditeľom firmy *[[Petrimex]]* a tiež pôsobil aj ako vládny splnomocnenec pre hospodársku spoluprácu s Ruskom. Svadba prebehla 25. novembra 2002 vo Zvolene, rodisku o rok staršieho partnera.

## Zhoda priezviska a funkcií
V českom verejnom priestore bola často spomínaná pani Nagyová, vedúca kabinetu predsedu vlády petra Nečasa. Išlo však o Janu Nagyovú (aktuálne Janu Nečasovú), ktorá nie je v príbuzenskom pomere s Annou Nagyovou.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Úrad vlády Slovenskej republiky
Kategória:Politické aféry na Slovensku
Kategória:Slovenskí podnikatelia
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Jozef Vrabec (politik)

**Jozef Vrabec** (pseudonym: **Janko Halenár**; * 1. apríl 1887, Rosina – † ?) bol slovenský legionár, politik, odborár a publicista v období medzivojnového Česko-Slovenska.

## Životopis
Po vzniku Česko-Slovenska patril k zakladateľom Slovenskej ľudovej strany. Pôsobil na pozícii trenčianskeho župného tajomníka strany. V parlamentných voľbách v roku 1920 je zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. V týchto voľbách ľudová strana išla v koalícii s Česko-slovenskou stranou ľudovou. V rámci ľudovej strany patril do jej kresťansko-sociálneho krídla. Zakladal celoslovenskú ľudácku odborovú organizáciu, ktorú istý čas aj viedol. V októbri 1922 sa pre svoje ideologické rozpory s Andrejom Hlinkom a jeho stranou rozišiel. Volebný súd nevyhovel návrhu jeho materskej strany a nebol zbavený mandátu a v snemovni sprvu pôsobil ako nezaradený poslanec. Zakladá aj svoju vlastnú kresťansko-sociálnu stranu, ktorá však väčší ohlas nezaznamenala. 26. marca 1924 vstúpil do poslaneckého klubu Česko-slovenskej národnej demokracie.

V roku 1931 Jozef Vrabec vybudoval v budove železničnej stanice Poprad novú reštauráciu v hodnote 70 000 vtedajších korún.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1887
Kategória:Osobnosti z Rosiny
Kategória:Slovenskí odborári
Kategória:Slovenskí redaktori
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici HSĽS
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Príslušníci česko-slovenských légií
Kategória:Osoby s neistým dátumom úmrtia
Quorum sensing

[náhľad|Model QS vo ''[Vibrio fischeri*. Pomocou génu LuxI sa produkuje proteín LuxR, ktorý sa viaže na Lux Box. Pri nízkej koncentrácii autoinduktoru ([[Acylovaný homoserínový laktón|acylovaného homoserínového laktónu]]) sa však LuxR nedokáže viazať na Lux Box. Pri vysokej koncentrácii autoinduktora sa LuxR úspešne viaže, čo má za následok expresiu [[Luciferáza|luciferázových]] génov, luxICDABEG, čo vedie k [[Bioluminiscencia|bioluminiscencii]].]]

*'Quorum sensing** alebo **QS*' (doslova *vnímanie najnižšieho stanoveného počtu prítomných členov'') je anglický termín, ktorý označuje schopnosť organizmu detegovať a reagovať na hustotu populácie pomocou zmeny génovej expresie. QS je druh bunkovej signalizácie, konkrétne sa dá považovať za parakrinnú komunikáciu. Na základe jeho vlastností možno QS považovať i za autokrinnú komunikáciu: bunka produkuje autoinduktor a i receptor pre túto látku. QS môže prebiehať v rámci jedného druhu alebo medzi rôznymi druhmi oranizmov. Ako príklad, QS umožňuje baktériám obmedziť expresiu génov, ktoré súvisia s vysokou hustotou populácie, čo vedie k expresii najprospešnejšieho fenotypu, a to hlavne v prípade fenotypov, ktoré by boli neefektívne pri nízkej hustote populácie a teda príliš energeticky náročné. Mnohé druhy baktérií využívajú quorum sensing na riadenie expresie génov podľa aktuálnej hustoty lokálnej populácie. Podobným spôsobom niektoré druhy sociálneho hmyzu využívajú quorum sensing na určenie miesta, kde sa usadia. Patogénne baktérie využívajú QS na aktiváciu signalizácie imunitného systému hostiteľa, čím predlžujú život hostiteľa, pretože obmedzujú bakteriálny príjem živín, napríklad tryptofánu, ktorý sa potom mení na serotonín. QS takto umožňuje komenzálizmus medzi patogénnymi baktériami a ich hostiteľom. QS môže byť užitočný i pri komunikácii rakovinových buniek.

Ovplyvnenie QS možno využiť napríklad na zastavenie tvorby biofilmu u patogénnych baktérií a zastavenia ich virulencie. QS bol takisto využitý na identifikáciu nádorov a ich potenciálnu liečbu vďaka tomu, že baktérie sú schopné preniknúť do tumorov.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Bakteriológia
Kategória:Bunková signalizácia
Kategória:Génová expresia
Michal Černigovský

**Svätý Michal Černigovský**, alebo tiež *Michal Vsevolodovič* (* asi 1185, Kyjev† 20. september 1246, Saraj) bolo ruský knieža z rodu Rurikovcov. So svojim spoločníkom Fedorom boli za svoju mučenícku smrť u Tatárov kanonizovaní.

## Vláda
Počas svojho života vládol ako veľký knieža kyjevský (12361240, 12411243), perejaslavský (1206), novgorodsko-severský (12191226), černigovský ( 12231221, 12291230) a haličský (12351236).

Podľa archeologických nálezov prechádzal za jeho obdobie Černihiv obdobím predtým nepoznanej prosperity, čo naznačuje, že jednou z oblastí, na ktoré sa Michaelova pozornosť zameriavala, bol obchod. Čiastočne aj záujmy v obchodnej sfére ho viedli k získaniu Haliča a Kyjeva, dvoch významných centier ležiacich na obchodnej ceste mieriacej z rýnskej oblasti a Uhier do Černihiva. Vyjednal tiež obchodné dohody a politické spojenectvo s Poliakmi a Uhorskom.

Znížil daňové zaťaženie Novgorodu a povolil jeho obyvateľom väčšiu politickú slobodu. Bol posledným autonómnym starším kniežaťom Kyjeva, a to až do chvíle, keď bol zvrhnutý mongolskou armádou.

V čase na začiatku mongolskej invázie bol jedným z najmocnejších ruských kniežat. Bol obvinený, že vďaka jeho neschopnému vedeniu sa nepodarilo spojiť ruské kniežatá v boji proti mongolským nájazdníkom. Avšak v daných podmienkach to bol takmer neuskutočniteľný čin.

Michalov syn Rostislav Michajlovič si vzal za ženu Annu Uhorskú, dcéru uhorského kráľa Bela IV., aj keď svadba sa odkladala.

## Smrť a kanonizácia
Michal zomrel v Saraji, hlavnom meste mongolskej Zlatej hordy, spolu s jedným zo svojich bojarov Fedorom, kam sa šiel podrobiť chánovi Batuovi, aby udržal kniežací stolec. Pretože sa tu odmietli zrieknuť kresťanskej viery, obaja veľmoži tu boli vystavení mučeniu a nakoniec im bola sťatá hlava. Obaja boli z toho dôvodu vyhlásení za svätcov a mučeníkov.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam panovníkov Ruska

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 80. rokoch 12. storočia
Kategória:Úmrtia v 1246
Kategória:Pravoslávni panovníci
Kategória:Kniežatá Ruska
Kategória:Černigovské kniežatá
Kategória:Novgorodské kniežatá
Kategória:Ruskí pravoslávni svätci
Kategória:Ukrajinskí svätci a blahoslavení
Kategória:Popravení sťatím
Kategória:Osobnosti z Kyjeva
Kategória:Rurikovci
Kategória:Ukrajinskí kresťanskí mučeníci
Dipolieia

**Dipolieia** alebo **Boufonia** () bola staroveká aténska slávnosť k pocte boha Dia Poliea (*Dia Ochrancu mesta*), oslavovaná v lete 14. dňa atického mesiaca skiroforión.
 
Spomedzi všetkých aténskych sviatkov, tento sviatok vynikal vďaka svojim jedinečným, ba až „groteskným“ črtám. Dipolieia, slávnosť k pocte Dia Poliea, ktorá sa oslavovala archaickými obradmi, mala zrejme agrárny charakter (Aristofanes zosmiešňoval Dipolieiu alebo Boufoniu ako archaický nezmysel, ktorý sa „modernej mládeži“ nepáčil.). Počas Dipolieie sa konal rituál boufonia (*zabitie vola*), tento rituál bol taký zvláštny a primitívny, že ho dokonca Aténčania z 5. stor. pred Kr. považovali za bizarný. Podľa starovekých správ (aj vďaka správe od Theofrasta) a vázových malieb sprievod Aténčanov (vrátane dievčat nesúcich nádoby na vodu alebo hydriai a mladých ľudí nesúcich jačmeň, pšenicu a nôž) hnal skupinu volov (boli to ťažné voly, vhodné na ťahanie pluhov) hore na Akropolu do Diovej svätyne. Na oltár alebo bronzový stôl vo svätyni položili obilie, zdanlivo ako obetu Diovi, ale v skutočnosti ako návnadu pre voly, a zvieratám bolo umožnené voľne sa pohybovať, až kým jedno z nich nezačalo to obilie žrať.

Pausanias o obetovaní býka uvádza: *„...a iná socha Dia zvaného Polieus. Opíšem obrad pri obeti jemu prinesenej, ale o tom, ako sa vykladá jeho pôvod, sa nezmienim. Na oltár Dia zvaného Polieus položia jačmeň zmiešaný s pšenicou a nestrážia ho. Dávajú potom iba pozor na býka, ktorého chystajú k obeti. Ten ide k oltáru a žere z neho obilie. I zavolajú jedného z kňazov zvaného búfonos („býkobijca“) a ten, zabije býka a odhodí sekeru – taký je totiž zvyk – a ujde. Oni potom, ako keby nepoznali muža, ktorý tento čin vykonal, ženú pred súd sekeru. Vykonávajú teda obetu týmto spôsobom. ...“*
 
Tí, čo zostali, obetným nožom stiahli kožu z vola, mäso z neho upiekli a zjedli. Nasledoval súd na radnici (v prytaneione) pod Akropolou, ktorý mal obviniť vraha vola, ale keďže samotný „zabijak“ ušiel, obvinenie bolo nakoniec vznesené proti dvojitej sekere alebo obetnému nožu, z ktorých bol jeden (zdroje neuvádzajú, ktorý z nich) uznaný vinným a za trest hodený do mora. Aby sa s obeťou „zmierili“, jeho kožu vypchali a vypchaté zviera potom stálo v Diovej svätyni až do ďalšej Dipolieie. Dipolieia, ktorá sa takmer určite radila k najstarším sviatkom v Aténach (dvojitá sekera mohla byť skutočnou mykénskou relikviou), pretrvala napriek všetkej svojej absurdnosti po dlhé stáročia (prežila až do čias rímskych cisárov).

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Starogrécke sviatky
Uhlisko (vrch v Oravskej vrchovine)

**Uhlisko** () je vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží približne  západne od mesta Trstená. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie miest Trstená a Tvrdošín. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Trstená, južne ležiaci Tvrdošín a západne Štefanov nad Oravou, severne sa nachádza Bobrov.

## Opis
Uhlisko leží na severovýchodnom okraji vrchoviny, v samostatnom masíve, od zbytku pohoria oddelenom údolím Oravy. Severne sa nachádza Kriváň (), Gluchová () a Kopanica (), západne Slepčianka (), Vráta (), Stará hora (), Magurka () a Javorový vrch (), južne Borová (), Prasatín (), Kopec (), Biedna () a Javorková () a východne Skorušina (), Vajdovka (), Oravická Magura () a Výr (). Masív patrí do povodia Oravy, kde vodu zo západných a severných svahov odvádzajú krátke potoky, voda z východných svahov odteká Vlčím potokom do Oravice. Na vrchol, kde stojí vysielač, vedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva po ťažbe len nízka vegetácia, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a okolie Oravskej priehrady, no tiež Oravskú Maguru, Oravské Beskydy, Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy.

## Vysielač Uhlisko
Na vrchole sa nachádza 36 m vysoký oceľový stožiar, ktorý patrí spoločnosti Expres Net. Rozhlasové vysielanie v pásme VKV môžu z tejto kóty prijímať najmä obyvatelia Hornej Oravy.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke (Medzinárodná diaľková turistická trasa E3):
** od východu z Trstenej
** od západu z Ústia nad Priehradou 

## Referencie

## Pozri aj
* Oravská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Oravskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Oravskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Tvrdošín
Kategória:Trstená
Kategória:Tvrdošín
Kategória:Vysielače na Slovensku