Gustáv Appel

**Gustáv Appel** (celým menom: **Gustáv Adolf Jozef Appel**, ; * 25. máj 1804, Mojmírovce, Habsburská monarchia† 26. marec 1903, Šalgočka, Rakúsko-Uhorsko) bol uhorský poľnohospodár, priekopník v živočíšnej výrobe a veľkostatkár z rodiny Appelovcov. 

Ako prvý v Uhorsku zaviedol cieľavedomé pestovanie krmovín a podvojný systém. „*Jeho meno sa stalo symbolom vzorového hospodárenia v krajine.*“ V čase svojej smrti bol považovaný za „najpovolanejšieho nestora uhorského poľnohospodárstva“. Jeho plemená boli veľmi pozitívne oceňované aj na zahraničných výstavách. Bol rytierom Radu Františka Jozefa.

## Život
Jeho otcom bol nobilitovaný statkár a poľnohospodársky reformátor Karol Appel a matkou Anna Appelová, rodená Staderová. Bol najmladším z troch synov, bratia Jozef Appel a Karol Appel sa podobne ako ostatní členovia rodiny venovali poľnohospodárstvu.

V rokoch 1807 až 1810 navštevoval Gustáv súkromnú školu v kaštieli v Mojmírovciach, následne piaristické gymnázium v Nitre (1812 až 1818), no jeden ročník strávil aj na bratislavskom lýceu (1815/16). Po štúdiách niekoľkých predmetov na Filozofickej fakulte Viedenskej univerzity študoval na Lekárskej fakulte, kde sa venoval štúdiu veterinárstva a špeciálnej liečby koní. Neskôr študoval na Hospodárskom inštitúte v Hohenheime, kde navštevoval prednášky Jána Nepomuka Huberta von Schwerza.

Po návrate domov pôsobil ako správca esterháziovských a huňadiovských majetkov. Sám mal statok s koňmi v Šalgočke a majetky v okolitých obciach. Pokračoval v úsilí svojho otca o rozvoj živočíšnej výroby. Organizáciou práce a plemenárskou prácou dosiahol vynikajúce výsledky v chove bernského plemena hovädzieho dobytka, oviec merino a koní. Založil prvé mliečne hospodárstva na území dnešného Slovenska: na majeri Hetmeň pri Šali, v Poľnom Kesove a v Šalgočke. Vlastné skúsenosti uplatňoval aj v rámci statkov v Sasinkove, Pate, Zemianskych Sadoch a Nitrianskej Blatnici. Bol členom Uhorského hospodárskeho spolku. Bol spoluzakladateľom a správcom Sereďsko-komárňasnského vážskeho družstva proti povodniam na Váhu.

V čase jeho smrti, v roku 1903, patril k najváženejším a najstarším poľnohospodárom v Uhorsku. Patril k uznávaným odborníkom na živočíšnu i rastlinnú výrobu. Nikdy sa nevenoval politike.

## Úspechy a ocenenia
Vlna z jeho mojmírovského chovu získala viacero ocenení na výstavách v Uhorsku (zlato v Székesfehérvári, 1879; zlato na krajinskej výstave v Budapešti, 1894) i v zahraničí (Antverpy, 1894). Jeho bernský hovädzí dobytok bol ocenený na výstave v Zürichu (1882).

Vďaka kontaktom s anglickou firmou Clayton, John Shuttleworth et Comp. sa mu podarilo priniesť do Mojmíroviec viacero parných strojov. Na svojich majetkoch v Šalgočke a v Pate dosiahol vynikajúce výsledky v kultivovaní cukrovej repy. V Šalgočke založil nový žrebčín a obnovil chov arabských koní, ktorý pred tým zanikol v Mojmírovciach. Krížením koní z mojmírovského žrebčína založil vlastné plemeno typické dobrými fyzickými vlastnosťami a elegantnou formou.

Bol rytierom Radu Františka Jozefa.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Mojmíroviec
Kategória:Nositelia Radu Františka Jozefa
Kategória:Uhorské osobnosti
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Agronómovia
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity