open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hráč roka FIFA 2005

**[[Futbalista roka FIFA|Hráč roka FIFA]] 2005** (angl. *FIFA World Player of the Year 2005*) bol **15. ročník** udeľovania ocenenia Medzinárodnej futbalovej federácie (FIFA) pre najlepšieho futbalistu sveta. Galavečer sa konal 19. decembra 2005 v Opere v Zürichu vo Švajčiarsku. Víťazom sa po druhýkrát stal Brazílčan Ronaldinho, pričom získal aj najvyšší počet bodov v histórii, čím prekonal Rivalda. V záverečnom kole hlasovania skončil pred stredopoliarom Chelsea Frankom Lampardom a jeho spoluhráčom z FC Barcelona Samuelom Eto’om.

V rámci galavečera sa udeľovala cena **5. ročníka** pre ženskú kategóriu  **Futbalistka roka FIFA 2005** (*FIFA Women’s World Player of the Year 2005*). Birgit Prinzová získala ocenenie tretíkrát po sebe. Na druhom mieste skončila Brazílčanka Marta a tretie miesto obsadila Američanka Shannon Boxxová.

## Systém hlasovania
**Muži**: Víťaz ocenenia bol určený hlasovaním národných trénerov a po prvý krát aj kapitánov mužských reprezentácií členských krajín FIFA. V roku 2005 sa hlasovania zúčastnilo 156 národných trénerov a 145 kapitánov, čo predstavuje spolu 301 hlasov z celého sveta. Každý tréner a kapitán vybrali troch hráčov, pričom prvému miestu bolo pridelených 5 bodov, druhému 3 body a tretiemu 1 bod. Body sa následne sčítali a hráč s najvyšším počtom bodov získal ocenenie.

**Ženy**: Víťazka ocenenia bola určená hlasovaním národných trénerov a po prvý krát aj kapitánok ženských reprezentácií členských krajín FIFA. V roku 2005 sa hlasovania zúčastnilo 134 národných trénerov a 127 kapitánok, čo spolu predstavuje 261 hlasov. Každý tréner a kapitánka vybrali tri hráčky, pričom prvému miestu bolo pridelených 5 bodov, druhému 3 body a tretiemu 1 bod. Body sa následne sčítali a hráčka s najvyšším počtom bodov získala ocenenie.

## Výsledky
Poznámky:
***Poradie** – konečné umiestnenie v hlasovaní
***Hráč** – meno hodnoteného hráča
***5B** – počet hlasov za 1. miesto (5 bodov)
***3B** – počet hlasov za 2. miesto (3 body)
***1B** – počet hlasov za 3. miesto (1 bod)
***Bodov** – celkový počet získaných bodov
***Klub(y)** – klub alebo kluby, v ktorých hráč pôsobil počas daného kalendárneho roka

## Muži

zdroj: 

## Ženy

zdroj: 

## Referencie

## Externé odkazy
**Muži:**
* Hráč sveta FIFA 2005výsledky hlasovania (Excel)
* Hlasy kapitánov FIFA 2005 (Excel)
* Hlasy trénerov FIFA 2005 (Excel)

**Ženy:**
* Hráčka sveta FIFA 2005výsledky hlasovania (Excel)
* Hlasy kapitániek FIFA 2005 (Excel)
* Hlasy trénerov FIFA 2005 (Excel)

## Zdroj

Kategória:Futbalové ocenenia
Kategória:Futbal v 2005
Kategória:FIFA
Cohenit

**Cohenit** je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Fe3C, chemicky ide o karbid železitý. Môže obsahovať aj stopy Ni a Co nahradzujúce Fe.  Cohenit je slovenský typový minerál a bol prvýkrát opísaný spolu so schreibersitom zo svetoznámeho železného meteoritu Magura (hrubozrnný oktaedrit), ktorý spadol pravdepodobne niekedy medzi rokmi 1830-1840 pri dnes už Oravskou priehradou zatopenej obci Slanica na Orave. Minerál pomenoval E. Weinschenk v roku 1889 po nemeckom mineralógovi Emilovi W. Cohenovi (12. október 1842, Akjär, Jutsko, Dánsko - 1905, Greifswald, Nemecko), ktorý prvý opísal a analyzoval materiál z meteoritu Magura a bol priekopníkom v petrografii železných meteoritov.

## Charakteristika a výskyt
Cohenit sa bežne nachádza v železných meteoritoch vo forme tyčinkovitých kryštálov,v meteorite Magura o veľkosti 8 x 4,2 mm a tiež v pozemskom železe v mafických vulkanických horninách, ktoré sú chemicky redukované v dôsledku asimilácie grafitu. Sprievodné minerály sú  schreibersit, troilit a wüstit. Na rozdiel od železných meteoritov, terestriálny pôvod cohenitu je zriedkavý práve kvôli jeho stabilite v silne redukčných podmienkach. Takéto podmienky sa na Zemi vyskytujú vzácne, napríklad v miestach, kde mafická magma preniká do uhoľných slojov. Nájdený bol v oblasti Niakornak a na ostrove Disko v Grónsku, v bazaltovom lome na kontakte s lignitom v Bühl blízko Weimaru, Hessensko, Nemecko, v uhoľnej panve pri Kopejsku, Čeľabinská oblasť, v masíve Ijim, Západné Sajany, Tuviansko,  Rusko, tiež v Burabajskom masíve v Kazachstáne. a spolu so schreibersitom v komplexe Hatrurim, Negevská púšť, Izrael.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam minerálov

## Iné projekty

## Externé odkazy
* cohenit na www.mindat.org

Kategória:Rombické minerály
Kategória:Minerály železa
Kategória:Minerály uhlíka
Kategória:Eponymické termíny v geovedách
Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Hikikomori

náhľad|Hikikomori
**Hikikomori** (, doslovne „odtrhnutie sa“) je japonský termín označujúci jedinca, ktorí sa z rôznych dôvodov vyhýbajú ľudskej spoločnosti. Podľa prieskumu japonského vládneho úradu z roku 2010 sa počet hikikomori pohybuje okolo 700 tisíc. Veľký nárast počtu hikikomori bol zaznamenaný počas pandémie ochorenia COVID-19. Podľa úradnej definície je hikikomori človek, ktorý je vo svojom domove (často len v pokoji v dome svojich rodičov) izoluje od ľudskej spoločnosti na dobu dlhšiu než šesť mesiacov.

Trvanie odlúčenia sa ale samozrejme môže líšiť, môže trvať aj roky, vo výnimočných prípadoch aj desaťročia.  Hikikomori nevychádza z bytu či izby, má málo alebo vôbec žiadnych priateľov, dlhú dobu spí (väčšinou ale cez deň, keď sú v noci aktívni), okrem toho sa venuje nespoločenským aktivitám (sledovanie televízie, hranie počítačových hier, čítanie). Ide často o reakciu jednotlivca na jeho neschopnosť byť úspešný v japonskej spoločnosti, ktorá na neho kladie veľmi vysoké nároky a ktorá si cení workoholizmus.

Autorom termínu a tiež popredným expertom na tento fenomén je japonský psychológ Tamaki Saitó (, *Saitó Tamaki*, * 24. september 1961, Kitakami), ktorý odhaduje, že hikikomori tvorí asi jeden milión populácie v Japonsku a tvorí tak asi jedno percento japonskej populácie.  Fenomén sa samozrejme nevyskytuje len v Japonsku, tam je ale najlepšie vedecký popísaný a veľmi sa tiež odráža v japonskej kultúre (romány, anime, manga), napríklad v diele *[[NHK ni jókoso!]]* od Jošitošiho Abeho ().

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Kultúra v Japonsku
Dionysios z Lamptrai

**Dionysios z Lamptrai** (; * ? – † 205 pred Kr., Atény) bol starogrécky epikurejský filozof, v poradí štvrtý predstavený (scholarch) epikurejskej školy v Aténach.

## Život a pôsobenie
Pochádzal z aténskeho dému Lamptrai (starogr. Λαμπτραί). Do čela epikurejskej školy (známej ako *Záhrada*) nastúpil okolo roku 219 pred Kr. po smrti svojho predchodcu Polystrata.

Vďaka fragmentom z herkulánskych papyrusov (zuhoľnatené zvitky nájdené v rímskej Ville papyrusov v meste Herculaneum), konkrétne z diela filozofa Filodéma, sa zachovali unikátne informácie o právnych a administratívnych aspektoch vedenia školy počas Dionysiovho obdobia. Filodémos cituje dohodu (*synthéké*) uzavretú medzi Dionysiosom, synom Dionysia z Lamptrai, a Diotimom, synom *Eunosta* z dému *Sémachidai*. Táto zmluva bola spísaná počas archontátu Menekrata (v mesiaci gamelión) a pravdepodobne sa týkala spolurozhodovania alebo podmienok nástupníctva v rámci školy.

Dionysios viedol školu približne štrnásť rokov. Zomrel v roku 205 pred Kr., kedy sa jeho nástupcom stal Basileides.

## Filozofické postoje
Hoci sa jeho vlastné spisy nezachovali, Dionysios bol v antike rešpektovaný pre svoju vernosť pôvodnému Epikurovmu učeniu. V herkulánskej knižnici sa našli úlomky textu *O strohom spôsobe života*, ktorý mu býva pripisovaný a v ktorom pravdepodobne obhajoval epikurejskú striedmosť proti kritikám zo strany konkurenčných škôl, najmä stoikov.

## Referencie

## Literatúra
* DORANDI, Tiziano. *Ricerche sulla cronologia dei filosofi ellenistici*. Stuttgart: Teubner, 1991. ISBN 9783519074526.
* ALGRA, Keimpe et al. *The Cambridge History of Hellenistic Philosophy*. Cambridge: Cambridge University Press, 1999. ISBN 9780521250283.

## Pozri aj
* Epikureizmus

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Úmrtia v 3. storočí pred Kr.
Panevėžys

**Panevėžys** je mesto v Litve. Nachádza sa na rieke Nevėžis.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1503, od roku 1842 je okresné mesto. V roku 1614 bola v meste postavená prvá tehlová budova. V rokoch 1791/1792 mesto získalo samosprávu. V roku 1811 mesto kúpila ruská vláda čo prinieslo prosperitu. V roku 1897 v meste žilo 13 000 ľudí. Koncom 19. storočia mesto ovplyvnila Priemyselná revolúcia, zintenzívnil sa obchod a výroba. V meste boli aktívne etnické hnutia Litovcov, Poliakov a Židov. Mesto sa stalo centrom regiónu a 4. najdôležitejším mestom Litvy. V medzivojnovom období počet obyvateľov dosiahol 23 tisíc a mestské ako aj štátne inštitúcie propagovali litovskú kultúru. V júni 1940 mesto obsadili ruskí vojaci a zabili civilistov a politických väzňov. Nemecká okupácia pripravila o život 8 000 obyvateľov, väčšinou Židov. Počas obdobia Sovietskeho zväzu mesto zažilo rozmach priemyslu, medzi rokmi 1959 a 1979 počet obyvateľov stúpol zo 41 000 na 101 500 a v roku 1990 dosiahol 130 000.

## Ekonomika
Najdôležitejším priemyslom je potravinársky. V meste sídli 3 500 spoločností z rôznych odvetví. V roku 2023 malo mesto 87 395 obyvateľov. Je 5. najväčším mestom Litvy.

## Geografia
Mesto sa nachádza približne na polceste medzi mestami Vilnius a Riga. Leží na rieke Nevėžis, podľa ktorej je pomenované.

## Doprava
Mestom prechádza Európska cesta 67, prezývaná Via Baltica. Vo výstavbe je železničná trať Rail Baltica.

## Galéria

Súbor:Headquarters of the Panevėžys City Municipality in Freedom Square in 2024.jpg|Radnica na Námestí slobody
Súbor:Pnv3 by Augustas Didzgalvis.jpg|Oblasť Senvagé
Súbor:BZN Cathedral of King Jesus in Panevezys.jpg|Katolícka katedrála Krista Kráľa
Súbor:JMDT by Augustas Didzgalvis.jpg|Divadlo *Juozo Miltinio dramos teatras*


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Mestá v Litve
Menekrates (archón)

**Menekrates** (; * ? – † ?) bol starogrécky politik, ktorý zastával úrad eponymného archóna v Aténach v roku 220/219 pred Kr. (v období 139. olympiády).

## Historický význam
Menekratov archontát je kľúčovým chronologickým záchytným bodom pre dejiny helenistickej filozofie, konkrétne pre datovanie nástupníctva v epikurejskej škole. Podľa fragmentov z herkulánskych papyrusov (autor Filodémos z Gadary) bola práve počas jeho pôsobenia v úrade (v mesiaci gamelión) uzavretá dohoda medzi budúcim scholarchom Dionysiosom z Lamptrai a Diotimom zo Sémachidai.

Tento údaj umožnil historikom presne datovať smrť predchádzajúceho predstaveného školy Polystrata a začiatok Dionysiovho vedenia na rok 219 pred Kr.

## Referencie

## Literatúra
* DORANDI, Tiziano. *Ricerche sulla cronologia dei filosofi ellenistici*. Stuttgart: Teubner, 1991. ISBN 9783519074526.
* ALGRA, Keimpe et al. *The Cambridge History of Hellenistic Philosophy*. Cambridge: Cambridge University Press, 1999. ISBN 9780521250283.

Kategória:Politici starovekého Grécka
Schreibersit

**Schreibersit** je minerál kryštalizujúci v tetragonálnej sústave. Jeho chemický vzorec je (Fe,Ni)3P, chemicky ide o fosfid železa a niklu. Môže obsahovať aj stopy Cr nahradzujúce Fe a Ni. Schreibersit je slovenský typový minerál a bol prvýkrát opísaný spolu s cohenitom zo svetoznámeho železného meteoritu Magura (hrubozrnný oktaedrit), ktorý spadol pravdepodobne niekedy medzi rokmi 1830-1840 pri dnes už Oravskou priehradou zatopenej obci Slanica na Orave. Minerál pomenoval Wilhelm Karl Ritter von Haidinger v roku 1847 po rakúskom prírodovedcovi a bratislavskom rodákovi Carl Franz Anton Ritter von Schreibersovi (1775 – 1852), ktorý sa zaslúžil o rozvoj prírodovedných zbierok vo Viedni, najmä meteoritov a položil základy jednej z najlepších zbierok meteoritov sveta (dnes v Prírodovednom múzeu vo Viedni).

## Charakteristika a výskyt
Schreibersit sa vyskytuje v asociácii s cohenitom, kamacitom, tetrataenitom v extraterestrických materiáloch, v meteorite Magura vo forme drobných zŕn a plieškov, oceľovosivých ohybných, magnetických tabuliek, ihličiek a malých obličkovitých aj ostrohranných agregátov. Zo známych meteoritov obsahuje Magura najviac a najdokonalejšie vyvinuté kryštály schreibersitu. Okrem meteoritu Magura je bežným minerálom v meteoritoch ako Lenartov (Slovensko), Bohumilitz (Česko), Beaconsfield a Murchison (Austrália), Brahin (Bielorusko), Canyon Diablo (USA), Campo del Cielo (Argentína), Muonionalusta (Švédsko), Vaca Muerta (Čile), Coahuila a Durango (Mexiko) a mnoho ďalších. Bol nájdený aj v mesačných vzorkách pochádzajúcich z misie Apollo 16. Na Zemi sa vyskytuje s prírodným železom, cohenitom, troilitom, wüstitom. Schreibersit pozemského pôvodu sa našiel na ostrove Disko v Grónsku a v geologickej formácii Hatrurim, Negevská púšť, Izrael, Západný breh a Jordánsko známej výskytom typových minerálov vzniknutých pyrometamorfózou.

Schreibersit bol definovaný ako potenciálne významný prebiotický minerál ranej Zeme, ktorý by mohol predstavovať reaktívny zdroj fosforu a prekurzor niektorých molekúl vzniknutých fosforyláciou. Odhaduje sa, že tento minerál predstavoval približne 1–10 % celkového množstva fosforu v zemskej kôre počas *[[Hadean|hadeanu]]*.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam minerálov

## Iné projekty

## Externé odkazy
* schreibersit na www.mindat.org

Kategória:Tetragonálne minerály
Kategória:Minerály železa
Kategória:Minerály fosforu
Kategória:Eponymické termíny v geovedách
Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Paraalpské lyžovanie na Zimných paralympijských hrách 2026 – zjazd žien

**Zjazd žien** na Zimných paralympijských hrách 2026 sa konal v alpskom lyžiarskom stredisku Tofane v Cortine d'Ampezzo 7. marca 2026.

## Výsledky
### Zrakovo znevýhodnení

### Stojaci

### Sediaci

## Referencie

Zjazd žien
Pierre de Corneillan

Fra' **Pierre de Corneillan** (* 1280, Saint-Félix-Lauragais, Francúzske kráľovstvo – † 24. august 1355, Rodos) bol francúzsky šľachtic a 28. veľmajster Rádu rytierov Špitálu svätého Jána Jeruzalemského. Bol 4. veľmajstrom Rádu na Rodose, teda v čase, keď boli označovaní ako *Rytieri z Rodosu*.

Pochádzal z Provensálska a bol tretím synom Arnauda de Corneillana, vikomta z Corneillan a pána z Vernède. Kým najstarší Gagnard zdedil tituly a majetky, Pierre ako tretí syn vo veku osemnásť rokov vstúpil v roku 1298 do Rádu. Od roku 1323 sa Pierre de Corneillan pohyboval v najbližšom okolí veľmajstra Dieudonné de Gozon, v roku 1347 sa stal veľkokomtúrom, od 15. marca 1353 bol priorom Saint-Gilles.

Na jeseň 1354 pápež Innocent VI. vyčítal veľmajstrovi nečinnosť johanitov, nedostatok ich horlivosti, ale aj bohatstvo, ktoré sa zhromažďujú, že žijú ako králi a jedia zo strieborného taniera. Pápež nariadil veľmajstrovi presťahovať sídlo do Anatólie, do Smyrny, ktorú obliehali osmanské vojská. Pápež pohrozil, že ak tak johaniti neurobia, prevezme späť bývalý majetok Rádu templárov , ktorý bol johanitom prevedený pápežským rozhodnutím. Corneillan veril, že neexistuje lepšie miesto ako Rodos, z ktorého by sa dalo útočiť na Osmanov, zatiaľ čo iba 400 špitálnikov so štyrmi galérami udržiavalo optimálnu obranu proti osmanskej agresii. Preto pápežovej žiadosti nevyhovel.

V júni 1355 pápež Innocent VI. opäť napísal veľmajstrovi Corneillanovi, že Benátska republika, Cyperské kráľovstvo, cirkev a Rád johanitov musia venovať rovnaké úsilie prežitiu kresťanskej Smyrny, aké Osmani vynakladajú na znovudobytie mesta. Opäť pohrozil, že prevezme bývalé templárske majetky, ak sa rytieri nepresunú do Malej Ázie a nebude plniť svoje vojnové poslanie proti neveriacim. Naliehanie pápeža mohlo urýchliť smrť 77-ročného veľmajstra, rovnako ako smrť jeho predchodcu Dieudonné de Gozon. Chorý Pierre de Corneillan zomrel v auguste 1355 na Rodose a bol pochovaný v dnes už neexistujúcom Kostole svätého Jána z Collachia. Jeho sarkofág je uchovávaný v hlavnej sále Archeologického múzea na Rodose. Jeho nástupcom na poste veľmajstra sa stal prior Saint-Gilles Roger de Pins.

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Francúzski šľachtici
Kategória:Maltézski rytieri
Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1982/83

**Česko-slovenská hádzanárska liga žien** v **sezóne 1982/83** bol 31. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy žien, najvyššej hádzanárskej súťaže žien v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 10 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul majstra obhájil TJ Štart Bratislava pred TJ Iskra Partizánske a TJ ZVL Prešov. Pre TJ Štart to bol tretí titul v histórii; pre tretí Prešov medailové umiestnenie po 4 rokoch.

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a nadstavbovej. Základná časť pozostávala z 18 kôl a každý s každým sa v nej dvojkolovo stretol doma a vonku. Družstvá sa po nej rozdelili na tri nadstavbové skupiny – o 1. až 4. miesto (o titul), o 5. až 7. miesto (o umiestnenie) a o 8. až 10. miesto (o udržanie). V každej zo skupín sa odohrali 3 turnaje (v skupine o titul štyri turnaje), kde družstvá odohrali jednokolovo zápasy každý s každým, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Dve posledné družstvá zo skupiny o 8. až 10. miesto zostúpili do svojich nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL). Kvôli zníženiu počtu tímov v budúcej sezóne z 10 na 8 sa 8. družstvo po nadstavbovej časti odohralo baráž s víťazmi SNL a ČNL o jedno postupové miesto.

## Účastníci

## Výsledky
### Základná časť

### Nadstavbová časť
#### Skupina o 1.4. miesto

#### Skupina o 5.7. miesto

#### Skupina o 8.10. miesto

## Konečné umiestnenie

## Baráž
* júl 1983, Partizánske
;Účastníci

;Tabuľka

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1982/83
* Slovenská národná hádzanárska liga žien 1982/83

## Zdroje
* 
* 
* 

Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga žien
Kategória:Hádzaná v 1982
Kategória:Hádzaná v 1983
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1982
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1983
Statnett

**Statnett** je energetická spoločnosť v Nórsku vlastnená štátom. Je členskou spoločnosťou Európskej siete prevádzkovateľov prenosových sústav (ENTSO-E). Statnett sídli v Osle. Synchronizovanú sieť tvorí s Fínskom a so Švédskom.

## Dejiny
V 60tych rokoch bolo postavené prepojenie so Švédskom, prvé zahraničné prepojenie. V roku 2025 bolo skompletizované prepojenie Nórskom severojužným smerom na úrovni 420 kV.

### Cezhraničné spojenia
Spoločnosť prevázdkuje tieto cezhraničné spojenia:
* Dánsko (Energinet): Skagerak 1 až 4, spolu 1 700 MW
* Fínsko zo severného Nórska
* Holandsko (Tennet): NorNed 700 MW
* Nemecko (Tennet): NordLink 1400 MW
* Spojené kráľovstvo (National Grid): North Sea Link 1400 MW
* Švédsko z východného, stredného a severného Nórska
* *[[Rusko]] (Boris Gleb)* postavené v 70tych rokoch, v súčasnosti mimo prevádzky

Najviac cezhraničného prenosu bolo v roku 2025 uskutočneného so Švédskom.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Prenosové sústavy
Kategória:Energetické podniky v Nórsku
Kategória:Elektrická energia v Nórsku
Simas Ignatavičius

**Simas Ignatavičius** (* 22. október 2007, Memphis, Tennessee, USA) je litovský hokejový útočník, ktorý hrá za Servette Ženeva vo švajčiarskej lige. Je považovaný za najväčší talent súčasného litovského hokeja a odhaduje sa, že prejde draftom NHL 2026.

## Hokejová kariéra
Narodil sa v Spojených štátoch, ale s hokejom začínal v Litve. Neskôr sa presťahoval do Švajčiarska, kde mal priaznivejšie podmienky pre rozvoj športovej kariéry. Stal sa odchovancom Servette Ženeva, za ktorú od sezóny 2025/26 nastupuje v prvom tíme.

Pretože sa v tak mladom veku presadil v kvalitnej švajčiarskej lige, odhaduje sa, že by mohol byť draftovaný do NHL. Po Dariusovi Kasparaitisovi a Dainiusovi Zubrusovi sa môže stať iba tretím Litovčanom vybraným do NHL a prvým od roku 1996.

### Reprezentácia
Prvýkrát reprezentoval Litvu už ako štrnásťročný na MS hráčov do 18 rokov. Pravidelne štartuje na juniorských šampionátoch nižšej divízie a od roku 2026 je aj členom seniorskej reprezentácie.

## Referencie

Kategória:Litovskí hokejisti
Kategória:Hráči Genève-Servette HC
Kategória:Osobnosti USA litovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Memphisu (Tennessee)
Basileides

**Basileides** alebo **Basilides** ( – *Basileidés*) môže byť:

* starogrécky epikurejský filozof v 3. stor. pred Kr., pozri Basileides (epikurejec)
* starogrécky stoický filozof v 2. stor. pred Kr., pozri Basileides (stoik)
* starogrécky matematik v 2. stor. pred Kr., pozri Basileides z Tyru
* sýrsky gnostik pôsobiaci v 2. stor. v Alexandrii, pozri Basilides (gnostik)
* biskup v Pentapolise v 3. stor., pozri Basilides (biskup)
* rímsky kresťanský mučeník na Via Aurelia v 4. stor. (sviatok 12. júna), pozri Basilides (mučeník)

## Referencie
Basileides (epikurejec)

**Basileides** (iné mená: **Basilides**; ; * cca 250 pred Kr.† cca 175 pred Kr.) bol starogrécky epikurejský filozof, ktorý pôsobil v Aténach. Vo vedení epikurejskej školy (tzv. Záhrady) vystriedal Dionysia z Lamptrai.

## Život a pôsobenie
O jeho živote sa zachovalo len málo správ. Podľa historika Diogena Laertia prevzal vedenie školy okolo roku 205 pred Kr. Existujú vedecké dohady (napr. Jonathan Barnes a Jacques Brunschwig), že tento Basileides by mohol byť totožný s matematikom Basileidom z Tyru.

Otázka jeho nástupcu v úrade scholarchu nie je úplne vyjasnená. Hoci je nasledujúcim istým vodcom školy až Apollodóros, predpokladá sa, že medzi ním a Basileidom mohol školu viesť ešte aspoň jeden ďalší filozof; ako možné meno sa v tejto súvislosti uvádza istý Thespis.

## Referencie

## Pozri aj
* Epikureizmus

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Narodenia v 3. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 2. storočí pred Kr.
Zabité

**Zabité** je vodný tok v Malých Karpatoch na území okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Parnej v povodí Váhu, má dĺžku približne 4,3 km a je tokom VIII. rádu. Preteká Chránenou krajinnou oblasťou Malé Karpaty.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Malých Karpát, v ich podcelku Pezinské Karpaty a časti Biele hory, severovýchodne od Ostrého kameňa (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v lokalite Vydatá tečie východným smerom, no zakrátko prechádza do časti Smolenická vrchovina. Priberá ľavostranný potok z oblasti Tatárske a pod Jaseňovým () sa v strednej časti mierne stáča na juhovýchod. Pokračuje dolinou Zabité a pod Jelením vrchom () priberá významnejší ľavostranný prítok zo svahov Jaseňového. Tu potok preteká okrajom horskej lúky a prechádza do Lošonskej kotliny, ktorá je rovnako geomorfologickou časťou Pezinských Karpát. Jej západným okrajom vedie opäť lesným porastom lokalitou Vojtkov vŕšok, kde sa dočasne stáča na juh. V oblasti Zadné diely sa opäť stáča na juhovýchod a na dolnom toku tečie popri chatách v rekreačnej osade Olšovský mlyn. V nadmorskej výške približne  ústí do Parnej, prítoku Trnávky. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Zabité pramení a preteká územím obce Lošonec v okrese Trnava v Trnavskom kraji, iba v ústí sa povodie dotýka okraja katastra Horných Orešian.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Váhu 
* Malé Karpaty, Pezinské Karpaty
* Biele hory, Smolenická vrchovina, Lošonská kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Malých Karpatoch
Kategória:Povodie Malého Dunaja
Kategória:Vodné toky v okrese Trnava
Kategória:Lošonec
Kategória:Horné Orešany
Vihorlatit

**Vihorlatit** je minerál zo skupiny tetradymitu kryštalizujúci v trigonálnej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Bi24Se17Te4, selenid-telurid bizmutu (skupina Bi ± Ag, Pb chalkogenidov). Je to slovenský typový minerál. Jeho typovou lokalitou, spolu s teluronevskitom je Poruba pod Vihorlatom, okres Michalovce. Nájdený bol počas regionálneho geologického mapovania a banskej prospekcie v oblasti Vihorlatských vrchov na lokalite približne 8 km JJV od Sniny a asi 20 km V od Humenného v katastri spomínanej obce.

## Charakteristika a vznik
Vihorlatit sa na typovej lokalite vyskytuje v kremenno-opálových žilách alebo v sekundárnych kvarcitoch (silne premenené a prekremenené horniny) vo forme alotriomorfných až hypidiomorfných sploštených zŕn podľa (0001), väčšinou 1 až 2 mm veľkých, vzácne až 8 mm, alebo vo forme šupinkovitých agregátov a impregnácií. Jeho chemické zloženie je charakteristické prítomnosťou stopového zlata, striebra, síry a antimónu. Vihorlatit je viazaný na Bi-Te-Se mineralizáciu stratovulkánu Morské oko, ktorá sa vzťahuje na magmatickú, neskorohydrotermálnu a metasomatickú aktivitu tzv. Centrálnej vulkanickej zóny. Sprievodné minerály sú tetradymit, teluronevskit, opál, kremeň a mikroskopický scheelit a stannit.

Vihorlatit bol zatiaľ identifikovaný na dvoch lokalitách. Okrem Poruby pod Vihorlatom aj na Mn-Fe ložisku Răzoare v Rumunsku.

## Referencie

## Iné projekty
.

## Externé odkazy
* https://www.mindat.org/min-7356.html – vihorlatit na mineralogickej databáze

Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo SlovenskaKategória:Trigonálne minerály
Kategória:Minerály bizmutu
Kategória:Minerály telúru
Kategória:Minerály selénu
Bláznivý potok

**Bláznivý potok** je vodný tok v Malých Karpatoch na území okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Bohatej v povodí Váhu, má dĺžku približne 3,4 km a je tokom IX. rádu. Preteká Chránenou krajinnou oblasťou Malé Karpaty.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Malých Karpát, v ich podcelku Pezinské Karpaty a časti Smolenická vrchovina, severovýchodne od Starého plášťa (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v lokalite Vydatá tečie východným, postupne až juhovýchodným smerom. V strednej časti v oblasti Kamenné mlieko smeruje už na východ, priberá menšie ľavostranné prítoky a popod Bláznivé sa stáča opäť na juhovýchod. Zalesneným údolím tečie popod Chrasť, kde prijíma malé prítoky. Na dolnom toku pod Nidlovou priberá významný pravostranný prítok a onedlho vteká do doliny Horná Parina. Tu, v nadmorskej výške približne , ústi do potoka Bohatá, prítoku Parnej. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Bláznivý potok pramení a preteká územím obce Lošonec v okrese Trnava v Trnavskom kraji, iba v ústí sa povodie dotýka okraja katastra Horných Orešian.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Váhu 
* Malé Karpaty, Pezinské Karpaty
* Smolenická vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Malých Karpatoch
Kategória:Povodie Malého Dunaja
Kategória:Vodné toky v okrese Trnava
Kategória:Lošonec
Kategória:Horné Orešany
Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1983/84

**Česko-slovenská hádzanárska liga žien** v **sezóne 1983/84** bol 32. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy žien, najvyššej hádzanárskej súťaže žien v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 8 družstiev, čo bolo o 2 družstvá menej ako v minulej sezóne. Titul majstra získal premiérovo TJ ZVL Prešov. 

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a nadstavbovej. Základná časť pozostávala z 28 kôl a každý s každým sa v nej systémom dvojkôl stretol štvorkolovo doma a vonku. Družstvá sa po nej po novom rozdelili na dve nadstavbové skupiny – o 1. až 4. miesto (o titul) a o 5. až 8. miesto (o udržanie). V skupine o titul sa odohrali 4 turnaje, každé v inom dejisku, v skupine o udržanie dva turnaje, kde družstvá odohrali jednokolovo zápasy každý s každým, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Zo súťaže nikto priamo nevypadával do nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL), posledné družstvo zo skupiny o 5. až 8. miesto odohralo baráž s víťazmi SNL a ČNL o jedno postupové miesto.

Od tejto sezóny sa prestal organizovať Česko-slovenský pohár a do PVP postupovalo priamo druhé družstvo po nadstavbovej časti.

## Účastníci

Poznámka: V roku 1983 došlo k premenovaniu *TJ Jednota Trenčín* na TJ TTS (skratka pre Trenčiansky telocvičný spolok) Trenčín.

## Výsledky
### Základná časť

### Nadstavbová časť
#### Skupina o 1.4. miesto

#### Skupina o 5.8. miesto
* turnaje v Šali a v Bratislave

Pozn.: O umiestnení na 7. a 8. mieste rozhodovali vzájomné zápasy.

## Najlepšie strelkyne

## Diváci
Na 148 zápasov prišlo 55 300 divákov, v priemere 374 divákov na zápas, čo je o 107 divákov na zápas menej ako v predošlej sezóne. Tabuľka ponúka iba zápasy hrané v dlhodobej časti, bez následných turnajov:

* V turnajovej časti súťaže prišlo na 36 zápasov 14 600 divákov, v priemere 406 divákov na zápas.
* Najvyššia návšteva bola na zápase PartizánskeŠtart Bratislava na turnaji nadstavbovej časti1 200 divákov. 
* V halách súperov najviac lákalo Partizánske (7 100 fivákov) pred Topoľníkmi a Štartom Bratislava (oba po 5 300). Najmenej Šaľa (4 150).

## Konečné umiestnenie

Poznámka: Dunajský pohár bola súťaž stredoeurópskych krajín, vznikol v roku 1983 a v 6-člennej skupine v ňom účinkovali družstvá z Česko-Slovenska, Maďarska a Rakúska.

## Baráž
* jún 1984, Plzeň
;Účastníci

;Tabuľka

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1983/84
* Slovenská národná hádzanárska liga žien 1983/84

## Zdroje
* 
* 
* 

Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga žien
Kategória:Hádzaná v 1983
Kategória:Hádzaná v 1984
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1983
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1984
Agathokleia

**Agathokleia** ( – *Agathokleia*) môže byť:

* milenka egyptského kráľa Ptolemaia II., pozri Agathokleia (milenka Ptolemaia II.)
* milenka egyptského kráľa Ptolemaia IV. († cca 203 pred Kr.), pozri Agathokleia (milenka Ptolemaia IV.)
* ptolemaiovská kňažka (athloforos) kráľovnej Bereniky II., pozri Agathokleia (kňažka)
* indo-grécka kráľovná v 2. stor. pred Kr., pozri Agathokleia (kráľovná)

## Referencie
Ptolemaios (meno)

**Ptolemaios** ( – *Ptolemaios*; lat. *Ptolemaeus*) je meno starogréckeho pôvodu.

## Pôvod a význam
Meno je odvodené od epického (homérskeho) slova *ptolemos* (), čo je staršia forma slova *polemos* ( – „vojna“). Význam mena sa interpretuje ako „bojovný“ alebo „vojnový“.

Pôvodne bolo rozšírené najmä medzi macedónskou aristokraciou. Po rozpade ríše Alexandra Veľkého sa stalo dynastickým menom panovníkov v ptolemaiovskom Egypte, kde ho nosilo všetkých 15 kráľov tejto línie.

## Známi nositelia
* Ptolemaios I. Sótér – macedónsky stratég a zakladateľ ptolemaiovskej ríše
* Ptolemaios XV. Kaisarion – posledný egyptský kráľ, syn Kleopatry VII. a Gaia Iulia Caesara
* Klaudios Ptolemaios – grécky astronóm, geograf a matematik žijúci v 2. stor. po Kr.
* Ptolemaios Gnosticus – ranokresťanský gnostický teológ
* Ptolemaios (Téby) – mýtický kráľ Téb

## Varianty v iných jazykoch
* Taliančina: *Tolomeo*
* Angličtina: *Ptolemy*
* Arabčina: *Baṭlumīūs* (بَطْلَمْيُوس)

## Referencie

Kategória:Staroveké grécke mená
Žaneta Baudyšová

**Žaneta Baudyšová**, umeleckým menom **ZANA** (9. januára 1982, Medzilaborce) je slovenská speváčka.   

## Vzdelanie a kariéra
Žaneta Baudyšová sa folklóru venuje od detstva. V rokoch 1996 – 2002 pôsobila v detskom folklórnom súbore a následne vo folklórnom súbore Kamjana v Medzilaborciach, s ktorým sa zúčastnila domácich i zahraničných festivalov. Vysokoškolské vzdelanie získala na Pedagogickej fakulte Trnavskej univerzity.

Od roku 2016 pôsobí ako zakladateľka a umelecká vedúca folklórneho súboru Zavaran v obci Zavar. V rámci svojej činnosti sa zameriava na dokumentáciu a scénické spracovanie miestnych tradícií. Pod jej vedením súbor realizuje programové bloky, zamerané na kalendárny cyklus (fašiangy, vynášanie Moreny, vianočné a veľkonočné obyčaje) a rodinný obradový cyklus, predovšetkým rituál čepčenia nevesty.

V rokoch 2020 – 2025 viedla detský folklórny súbor Fándlyček pri ZŠ J. Fándlyho v Seredi. V rámci pedagogickej činnosti realizovala pravidelné kultúrne podujatia a vystúpenia pre seniorské centrá v Seredi a Galante.

Pod jej umeleckým vedením sa členovia súborov pravidelne zúčastňujú odborných súťaží, organizovaných Národným osvetovým strediskom (NOC) a Maticou slovenskou, kde v kategóriách skupín i jednotlivcov získali umiestnenia v zlatom, striebornom a bronzovom pásme.

### Začiatok sólovej kariéry
Sólovú hudobnú aktivitu začala v závere roka 2024 zverejňovaním videoklipov na platforme YouTube. Prvotná tvorba bola zameraná na vianočnú tematiku a koledy.

Následne vydala sériu videoklipov k moderným úpravám ľudových piesní, ako sú „A ja taká dzivočka“, „Čie sú to húsky“ či „Červené jabĺčko“. Medzi jej prvé autorské diela patrí skladba „Teším sa na Vianoce“, na ktorej spolupracovali David a Lukáš Baudyšovi. Skladba k marcu 2026 zaznamenala na YouTube viac ako 111 000 zhliadnutí.

V rovnakom období vydala album Dzivočka, ktorý obsahuje 16 slovenských ľudových piesní v rockovom aranžmáne. Na hudobnej produkcii a koncepte albumu sa podieľal Filip Baudyš. Súbežne s interpretáciou folklórneho materiálu sa venuje aj tvorbe pôvodných skladieb, ktoré sa žánrovo radia k súčasnej populárnej hudbe.

## Diskografia
*Dzivočka* je debutový štúdiový album, ktorý obsahuje 16 skladieb. Tvoria moderné spracovania slovenských ľudových piesní. Hudobne album kombinuje folklórne motívy s prvkami rocku a popu. Vizuálna stránka albumu a jeho obal pracujú s národnou symbolikou v podobe slovenskej trikolóry. Dielo patrí do prúdu súčasnej slovenskej world music, ktorá reinterpretuje tradičný folklór pre potreby moderného poslucháča.

### Single

# ,,O Holy Night"
# ,,Ó, svätá noc"
# ,,Teším sa na Vianoce"
# ,,Silent Night"
# ,,Po nábreží koník beží"
# ,,Kolo vody, kolo baňurika"
# ,,Tenká som ja, tenučká (Rock Version)"
# ,,Čie sú to húsky"
# ,,Červeníé jabĺčko"
# ,,A ja taká dzivočka"
# ,,Koly jasna zvizda"
# ,,Tichá noc"
# ,,Keď tá jasná hviezda"
# ,,Búvaj dieťa krásne"

## Referencie


## Externé odkazy
* Webstránka
* Žaneta Baudyšová na Frontman.cz
* Žaneta Baudyšová na Facebooku

Kategória:Slovenské folkové speváčky
Ptolemaios II.

**Ptolemaios II.** zvaný **Filadelfos** ( – „Milujúci súrodenca“; * 309 pred Kr. – † 246 pred Kr.) bol druhý kráľ ptolemaiovského Egypta. Bol synom zakladateľa dynastie Ptolemaia I. Sótéra a kráľovnej Bereniky I.

Pôvodne bol ženatý s Arsinoé I., dcérou diadocha Lysimacha. Ptolemaios ju však zapudil po intrikách svojej sestry Arsinoé II., ktorá dosiahla svoj návrat z Trácie do Egypta. Arsinoé I. bola obvinená zo sprisahania a poslaná do vyhnanstva do mesta Koptos v Hornom Egypte. Filadelfos si následne vzal za manželku svoju vlastnú sestru Arsinou II. Tento incestný vzťah mal predovšetkým legitimizovať jeho postavenie ako nástupcu zakladateľa dynastie v očiach domáceho obyvateľstva. Jeho vláda priviedla Alexandriu k vrcholu slávy v oblasti umenia a vied a celý Egypt k prosperite.

## Mladosť a nástup na trón
Otec Sótér poskytol mladému Filadelfovi vynikajúce vzdelanie u filozofa Stratóna a básnika Filéta. Vládnuť začal ako spoluvládca svojho otca v roku 284 pred Kr., pričom po jeho smrti v roku 282 pred Kr. prevzal moc samostatne.

## Zahraničná politika a vojny
Ptolemaios II. viedol expanzívnu politiku. V rokoch 274 – 271 pred Kr. prebehla Prvá sýrska vojna, v ktorej porazil Antiocha I. a upevnil egyptské dŕžavy v Levante. Počas Chremónidovej vojny (268 – 261 pred Kr.) podporoval Grékov proti Macedónii, no utrpel straty v Egejskom mori. Konflikt so Seleukovcami bol neskôr urovnaný sobášom jeho dcéry Bereniky Syrskej s Antiochom II.

Udržiaval diplomatické vzťahy s Rímom, Kartágom a indickým cisárom Ašókom. Vyslal prieskumné misie do Červeného mora a Etiópie, kde založil prístav Ptolemais Theron na lov vojnových slonov.

## Sociálno-ekonomická štruktúra
Za jeho vlády prebehla reorganizácia správy krajiny. K dôležitým ekonomickým počinom patrilo zúrodnenie oázy Fajjúm a obnova kanála medzi Nílom a Červeným morom. Zaviedol prísny daňový systém a štátne monopoly, čo dokumentujú Zenónove papyrusy.

## Kultúra a veda
Ptolemaios II. premenil Alexandriu na centrum vzdelanosti. Výrazne rozšíril Músaion v Alexandrii a Alexandrijskú knižnicu. Pod jeho ochranou pôsobili učenci ako Eukleides, Aristarchos zo Samu či Kallimachos z Kyrény. Inicioval preklad Tóry do gréčtiny, známy ako Septuaginta. Okolo roku 280 pred Kr. bol dokončený Maják na ostrove Faros.

## Monumenty
Okrem Majáka nechal stavať a opravovať chrámy po celom Egypte, napríklad v Behbeit el-Hagar, Tanise či Filai. V Sakkáre zrekonštruoval Serapeion.

## Manželstvá a milenky
Okrem manželiek Arsinoé I. a Arsinoé II. mal Ptolemaios II. množstvo mileniek, ako napríklad Agathokleia, flautistka Mnésis či Bilistiché, s ktorou mal syna menom Ptolemaios Andromachou.

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Ptolemaiovci
* Helenizmus

Kategória:Faraóni
Kategória:Ptolemaiovci
Kategória:Narodenia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 40. rokoch 3. storočia pred Kr.
Loch Coirib

**Loch Coirib** je jazero v Írsku v grófstvach Galway a Mayo. Je súčasťou rámsarskej lokality.

## Názov
Jazero má tieto názvy:  a .

## Opis
Jazero má plochu . Vteká do neho rieka Owenriff River a vyteká rieka Corrib. Bolo vytvorené rozpustením vápencového podložia a ľadovcovým prehlbovaním. Na jeho početných ostrovoch sú ruiny hradov a náboženských stavieb. Je populárne miesto pre rybárčenie.

Lokalita bola 7. júna 1996 vyhlásená za Rámsarskú lokalitu. Poskytuje kritický habitat turpana čierneho pre hniezdenie a hľadanie potravy. Významné druhy fauny sú tiež hvizdák veľký, *[[Tringa tetanus]]*, cíbik chochlatý, *[[Austropotamobius pallipes]]*. Rieka Ovenriff River obsahuje druhy *[[Margaritifera margaritifera]]* či *[[Salmo salar]]*. V oblasti jazera a priľahlých riek sa tiež vyskytuje kriticky ohrozený úhor európsky. Z flóry sa vyskytuje *[[Spiranthes romanzoffiana]]*, *[[Vicia orobus]]* či *[[Najas flexilis]]*. Lokalitu ohrozujú invázne druhy a ľudská činnosť.

## Galéria

Súbor:Inishmicatreer Pastures and Monastic Site 2010 09 14.jpg|Ostrov Inishmicatreer
Súbor:Inchagoill island 2009-08-12 (03).jpg|Ruiny kláštora na ostrove Inchagoill
Súbor:Ashford Castle from the boathouse.jpg|Hrad Ashford Castle


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Jazerá v Írsku
Kategória:Grófstvo Galway
Kategória:Grófstvo Mayo
Kategória:Ramsarské lokality
Majdan (potok)

**Majdan** je vodný tok v Malých Karpatoch na území okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Parnej v povodí Váhu, má dĺžku približne 6 km a je tokom VIII. rádu. Preteká Chránenou krajinnou oblasťou Malé Karpaty.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Malých Karpát, v ich podcelku Pezinské Karpaty a časti Biele hory, na južnom úbočí Čiernej skaly (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste tečie východným smerom cez oblasť Polámané, kde opúšťa Biele hory a prechádza do Smolenickej vrchoviny. Onedlho sa popod Obrtlo oblúkom stáča na juhovýchod a prijíma významný pravostranný prítok spod Tatárskeho (). Pokračuje lokalitou Vŕšky popri kameňolome a pod Jelením vrchom () prechádza v rámci Pezinských Karpát do Lošonskej kotliny. Opúšťa súvislý lesný porast a lemovaný pásom vyššej vegetácie pokračuje cez Lošonské lúky na juhovýchod. Tečie popri lošonskom družstve a okrajom Panského lesa vteká do lokality Majdan s mnohými chatami. Pri rovnomennej horárni sa v nadmorskej výške približne  ľavostranne vlieva do Parnej, prítoku Trnávky. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Majdan pramení a preteká územím obce Lošonec v okrese Trnava v Trnavskom kraji, iba krátko pred ústím prechádza do katastra Horných Orešian.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Váhu 
* Malé Karpaty, Pezinské Karpaty
* Biele hory, Smolenická vrchovina, Lošonská kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Malých Karpatoch
Kategória:Povodie Malého Dunaja
Kategória:Vodné toky v okrese Trnava
Kategória:Lošonec
Kategória:Horné Orešany
Teluronevskit

**Teluronevskit**  je minerál zo skupiny tetradymitu kryštalizujúci v trigonálnej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Bi3TeSe2, selenid-telurid bizmutu. Je to slovenský typový minerál. Jeho typovou lokalitou, spolu s vihorlatitom je Poruba pod Vihorlatom, okres Michalovce. Nájdený bol počas regionálneho geologického mapovania a banskej prospekcie v oblasti Vihorlatských vrchov na lokalite približne  JJV od Sniny a asi  V od Humenného v katastri spomínanej obce.

## Charakteristika a vznik
Teluronevskit bol pôvodne opísaný ako tetradymit a pochádzal z telesa sekundárneho kvarcitu o ploche 120 x  približne  V-JV od sekundárnych kvarcitov Porubského potoka,  JZ od jazera Morské oko. Samostatné zrná a agregáty teluronevskitu sa vyskytujú v kremenno-opálových žilách alebo sú rozptýlené v sekundárnych kvarcitoch (silne premenené a prekremenené horniny). Vytvára masívne agregáty, alebo tabuľkovité, lyštovité kryštály od 0,05 do , miestami tvorí samostatné zrná až do  neodlíšiteľné od tetradymitu a telurobizmutitu. Jeho chemické zloženie je homogénne, síra a olovo predstavujú stopovú prímes. Teluronevskit je viazaný na Bi-Te-Se mineralizáciu stratovulkánu Morské oko, ktorá sa vzťahuje na magmatickú, neskorohydrotermálnu a metasomatickú aktivitu tzv. Centrálnej vulkanickej zóny. Sprievodné minerály sú tetradymit, vihorlatit, opál, kremeň a mikroskopický scheelit a stannit.

Teluronevskit bol zatiaľ identifikovaný na troch svetových lokalitách. Okrem Poruby pod Vihorlatom aj na polostrove Chalkidiki v Grécku a v Kosovskej Mitrovici v komplexe Trepča.

## Referencie

## Iné projekty
.

## Externé odkazy
* https://www.mindat.org/min-7726.html – teluronevskit na mineralogickej databáze

Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo SlovenskaKategória:Trigonálne minerály
Kategória:Minerály bizmutu
Kategória:Minerály telúru
Kategória:Minerály selénu
Pico Turquino

**Pico Turquino** alebo **Pico Real del Turquino** () je najvyšší vrch Kuby. Leží v pohorí Sierra Maestra.

## Názvy
Vrch má tieto názvy: , prípadne  a .

## Opis
Pico Turquino leží v provincii Santiago de Cuba v pohorí Sierra Maestra nachádzajúcom sa na južnej strane ostrova. Prominencia vrchu je 1974 m.

Vrch je súčasťou Národného parku Pico Turquino.

## Galéria

Súbor:Pico Turquino cubierto por nubes - panoramio.jpg|Vrchol v oblakoch
Súbor:Refugio Pico Joaquin - panoramio.jpg|Útulňa Pico Joaquin


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Kategória:Vrchy na Kube
Kategória:Tisícovky na Kube
Kategória:Geografia provincie Santiago de Cuba
Filochoros

**Filochoros** ( – *Filochoros*; * cca 340 pred Kr. – † cca 261 pred Kr.) bol starogrécky historik a kňaz, považovaný za najvýznamnejšieho z tzv. atidografov (zberateľov a pisateľov lokálnych dejín Atiky). Bol oddaným prívržencom protimacedónskej strany a zahynul ako obeť macedónskej pomsty po skončení Chremónidovej vojny.

## Život a politické pôsobenie
Filóchoros pochádzal z vplyvnej aténskej kňažskej rodiny, jeho otcom bol Kyknos. Už od roku 306 pred Kr. je doložená jeho činnosť ako uznávaného veštca a vykladača znamení pri obetiach (hieroskopos, ), vďaka čomu mal v Aténach značný spoločenský a politický vplyv.

Politicky bol konzervatívne orientovaný, obhajoval tradičné aténske hodnoty a bol odporcom macedónskej nadvlády. Podľa byzantského lexikónu *[[Suda (encyklopedický slovník)|Suda]]* bol Filochoros okolo roku 261 pred Kr. popravený na príkaz macedónskeho kráľa Antigona II. Gonata. Dôvodom bolo, že počas Chremónidovej vojny aktívne podporoval spojenectvo s egyptským kráľom Ptolemaiom II. Filadelfom, ktorý podnecoval Aténčanov k odporu proti Macedónii.

## Dielo
Hoci sa z jeho rozsiahlej literárnej produkcie (pripisuje sa mu až 27 diel) zachovali len zlomky, Filochoros je považovaný za vrcholného predstaviteľa atidografie.

### Atthis
Jeho hlavným dielom bola kronika **Atthis** (), dejiny Atén v 17 knihách, siahajúce od najstarších mýtických čias až po rok [262 pred Kr.]] Dielo takmer úplne vytlačilo staršie spracovania lokálnych dejín Atiky. 
* Prvé dve knihy spracovávali mýtické obdobie až po archontát Solóna.
* Knihy 3 a 4 mapovali obdobie do konca 5. storočia pred Kr.
* Knihy 5 a 6 siahali do roku 338 pred Kr. (alebo 317 pred Kr.).
* Zvyšných 11 kníh bolo venovaných autorovej súčasnosti, pričom k udalostiam pristupoval veľmi podrobne a vecne.

Jeho štýl bol triezvy a vecný, pričom k mýtom pristupoval racionalisticky a snažil sa pre ne hľadať historické vysvetlenia. Údaje z jeho diela majú takmer dokumentárnu hodnotu a neskôr ich hojne využívali alexandrijskí učenci pri výklade diel attických rečníkov.

### Ostatné spisy
Filochoros sa venoval aj náboženským a kultúrnym témam. Napísal spisy o veštení, obetiach, aténskych hrách (agóny) a náboženských slávnostiach. Zostavil chronologické zoznamy aténskych archontov a olympionikov. Významným počinom bola aj jeho zbierka attických nápisov, ktorá bola prvou svojho druhu v Grécku. Venoval sa aj literárnej histórii, o čom svedčia jeho práce o živote Euripida, Sofokla či Pytagora.

## Referencie

## Literatúra
* OLIVA, Pavel. *Řecko mezi Makedonií a Římem*. Praha : Academia, 1995. ISBN 80-200-0435-1.
* HARDING, Phillip. *The story of Athens: the fragments of the local chronicles of Attika*. London : Routledge, 2008. ISBN 978-0-415-33808-0.
* JACOBY, Felix. *Die Fragmente der griechischen Historiker (FGrH)*. Nr. 328.

Kategória:Osobnosti starovekých Atén
Kategória:Historici starovekého Grécka
Kategória:Narodenia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 3. storočí pred Kr.
Zelnický potok

**Zelnický potok** môže byť:

* potok v povodí Parnej, pozri Zelnický potok (prítok Orešianskeho náhonu)
* potok na Záhorí, pozri Zelnický potok (prítok kanála Kúty-Brodské)
Zvláštny oddiel z.b.V. 27

**Zvláštny oddiel z.b.V. 27**, alebo aj **oddiel na zvláštne použitie 27**, **** bola špeciálna úderná nemecká protipartizánska prepadová jednotka SD a SIPO pôsobiaca v septembri 1944 až januári 1945 na východnom Slovenska, od konca januára na strednom Slovensku, v apríli na Morave. Bol zodpovedný za likvidačné protipartizánske akcie, často ukončené vypálením dedín a vraždením civilného obyvateľstva (Tokajík, Vinné, Michalovce). 

## História jednotky
Zvláštny oddiel z.b.V. 27 bola špeciálna úderná protipartizánska prepadová jednotka SD a SIPO nasadená na pacifikáciu východného Slovenska. Podliehala ústredni Einsatzgruppe H v Krakove a neskôr osobne Josefovi Witiskovi. V septembri 1944 až decembri 1945 sídlil štáb komanda v Prešove, oporné body malo v Michalovciach, Bardejove, Spišskej Novej Vsi, Poprade, Kežmarku, Levoči a Starej Ľubovni. Trestné oddiely komanda spolu s jednotkami SS a príslušníkmi Wehrmachtu vyrážali na protipartizánske akcie, často ukončené vypálením dedín, ako napríklad v Slanských vrchoch a Čergove, na Ondavskej vrchovine a vo Vihorlate, a vraždením civilného obyvateľstva. Oddielu sa pripisuje 275 zavraždených osôb a 36 masových hrobov, okrem iného účasť na vypálení Vinného 30. októbra 1944, poprava 25 partizánov a civilistov na Bielej Hore v Michalovciach v novembri 1944, zodpovednosť za tokajícku tragédiu 19. novembra, 
vypálenie Závady (zhorelo 70 domov a 69 hospodárskych budov) 21. novembra 1944, 24. novembra 1944 vypálenie Vyšnej Sitnice (80 domov a 80 hosp. budov) a 28. novembra Brusnice (zhorelo 70 domov a 69 hosp. budov). Popravy sa uskutočňovali v Ľubici, Kežmarku, Spišskej Novej Vsi, na hrade v Starej Ľubovni, v obci Marhaň.

Koncom januára 1945 sa komando presunulo na stredné Slovensko a pokračovalo vo svojej činnosti z novozriadených oporných bodov v Ružomberku a Trstenej, neskôr v Žiline a Čadci. Tu neďaleko obce Lúčky zavraždili príslušníci tejto jednotky 2. februára 1945 13 väzňov z väznice Krajského súdu v Ružomberku. Vo svojich zločinoch pokračovali v Liptovskej Lúžnej, kde zavraždili 9. februára 1945 9 občanov a 2 partizánov, v Hubovej, kde 2. marca 1945 zavraždili 8 partizánov z Lúčok, v Liptovskej Osade 28. marca 1945 vypálili 15 domov a zastrelili 3 občanov. Príslušníci trestnej expedičnej jednotky SS vypálili 24. marca 1945 v obci Ľubeľa 13 domov s hosp. budovami, zavraždili 4 osoby a 8 ďalších ťažko zranili. Okrem toho vraždili v Motyčkách rasovo prenasledované osoby. 

V apríli sa jednotka presunula na územie Protektorátu Čechy a Morava.

## Referencie

Kategória:Nemecké vojenské jednotky druhej svetovej vojny
Kategória:Nemecké a iné jednotky nasadené na potlačenie Slovenského národného povstania a partizánov