Zoznam niektorých chýb v slovenčine

Toto je **zoznam niektorých častých chýb v slovenčine**. Väčšinou ide o chyby vznikajúce mechanickým preberaním z češtiny (vyskytujúcich sa aj pri prekladoch vo Wikipédii z češtiny).

Výraz pred šípkou je nesprávny (alebo ak nasleduje výraz „vhodnejšie“: nevhodný) tvar, výraz za šípkou je správny (alebo ak mu predchádza výraz „vhodnejšie“: vhodnejší) tvar. Tvary označené ako nevhodné sú inak správne (teda spisovné – kodifikované). Zaradenie medzi „správne/nesprávne“ sa riadi primárne textom KSSJ.

## Abecedný zoznam

## Témy
*Výraz pred šípkou je nesprávny (alebo ak nasleduje výraz „vhodnejšie“: nevhodný) tvar, výraz za šípkou je správny (alebo ak mu predchádza výraz „vhodnejšie“: vhodnejší) tvar. Tvary označené ako nevhodné sú inak správne (teda spisovné – kodifikované). Zaradenie medzi „správne/nesprávne“ sa riadi primárne textom [[Krátky slovník slovenského jazyka|KSSJ]].*

### Podstatné mená
#### Pádové prípony
**Vzor dub a stroj – množné číslo – nominatív a genitív – zvieracie podstatné mená**Zvieracie podstatné mená (okrem čiastočne slov pes, vlk, vták a ďalej okrem slov podľa vzoru pony a okrem umeleckého štýlu) sú v slovenčine *v množnom čísle* (na rozdiel od češtiny) neživotné, t. j. považujú sa v množnom čísle za veci/neživé tvory, a skloňujú sa preto v množnom čísle podľa vzorov dub resp. stroj, nie podľa vzoru chlap. Preto:
*hadi → hady
*sloni → slony
*medvedi → medvede
*mravci → mravce
*dvojitozubci → dvojitozubce
*samci → samce

**Vzor dub – jednotné číslo – genitív – konkrétne podstatné mená a zdrobneniny ** V genitíve jednotného čísla podľa vzoru dub sa často pod vplyvom češtiny robí chyba v skloňovaní. Pri konkrétnych (t. j. neabstraktných) podstatných menách a zdrobneninách sa tu namiesto správneho -a používa nesprávne -u, napr.:
*denníku → denníka
*motoru → motora
*mostíku → mostíka
*obrázku → obrázka [Pri slove obrázok bol staršie prípustný aj tvar obrázku.]
Tvary na -u existujú aj v slovenčine, ale:
*pri vyššie uvedených typoch slov v iných pádoch, napr. podísť k motoru, na obrázku
*v tom istom páde pri iných typoch slov, najmä abstraktných podstatných menách, napr. charakteru, začiatku, indexu, záhybu

**Vzor dub – jednotné číslo – lokál – niektoré podstatné mená ** V lokáli jednotného čísla podľa vzoru dub je štandardne koncovka -e, nie -i (ako tomu je napr. v západoslovenských nárečiach) alebo -u. Výnimku však tvoria (teda -i alebo -u majú):
*slová končiace na -ár/-iar/-ier (okrem pár, svár, nesvár, nešvár, suchopár), cudzie slová končiace na -ál/-(i)ér (okrem bál, šál, paušál, paškál), niektoré cudzie slová na -ír, slová apríl, jún, júl a tie cudzie slová na -er, -el, -or, ktoré strácajú v kmeni pri skloňovaní -e-/-o- (napr. liter, kufor): tieto majú príponu -i
*slová končiace na -k /-g /-h /-ch alebo (v cudzích slovách) na – samohláska + us: tieto majú príponu – u

Preto:
*na/o/v motúzi → na/o/v motúze
*o účeli → o účele
*o večeri → o večere [od slova večer]
*pri skoroceli → pri skorocele
*v/o/na ovsi → v/o/na ovse
*v Šúri → v Šúre
*v Svätom Juri → v Svätom Jure
*v Bolerázi → v Boleráze
*v Zohori → v Zohore

**Vzor srdce – množné číslo – inštrumentál ** V inštrumentáli množného čísla podľa vzoru srdce je často nesprávne -iami namiesto správneho -ami, napr.:
*moriami → morami
*srdciami → srdcami
*poliami → poľami
*vajciami → vajcami

**Vzor žena/ulica/mesto/srdce – množné číslo – genitív – cudzie slová ** V genitíve množného čísla *cudzích slov* podľa týchto vzorov sa často nesprávne pod vplyvom domácich slov predlžuje kmeňová samohláska:
*komtés → komtes [slovo komtesa]
*revôlt → revolt [slovo revolta]
*lóg → log [slovo logo]
*eúr → eur [slovo euro]
*gést/giest → gest [slovo gesto]

#### Podstatné mená, ktoré môžu byť životné aj neživotné
a) **zvieracie**: pozri hore

b) **ostatné**: Niektoré podstatné mená môžu skloňovať aj ako životné, aj ako neživotné v závislosti od toho, ktorý ich význam máme na mysli. Týka sa to napr. slova **robot, antagonista, predátor, agresor, tenor, člen, bežec, manažér a klient**. Napr. bežec vo význame osoba má nominatív a akuzatív množného čísla bežci (vzor chlap), ale vo význame súčiastka stroja má nominatív a akuzatív množného čísla bežce (vzor stroj).

#### Názvy jazykov
Veľká väčšina jazykov, ktorých skrátený názov sa v češtine končí na -ština, sa v slovenčine končí na -čina (napr. arabština → arabčina). Vyplýva to z nasledujúcich základných zásad tvorby zakončenia názvov jazykov v slovenčine:
*„-čtina“ ak prídavné meno končí na „-cký“: napr. anglický – angličtina, grécky – gréčtina
*„-ština“:
** bez zmeny v kmeni: ak prídavné meno končí na „samohláska + ský“ alebo „z/ž+ský“: napr. ruský – ruština, český – čeština, francúzsky – francúzština, konžský - konžština
** s vynechaním predchádzajúcej spoluhlásky kmeňa: ak prídavné meno končí na „š+ský“: napr. lotyšský – lotyština
*„-čina“ ak sa prídavné meno končí na „spoluhláska (iná než z/š) + ský“: napr. arabský – arabčina, latinský – latinčina, holandský – holandčina
*výnimky: nemecký – nemčina (nie: nemečtina), poľský – poľština (nie: poľčina), čínsky – čínština (nie: čínčina)

O tom, či sa prídavné meno končí na -ský, -cký atď. pozri nižšie.

#### Názvy národov
V slovenčine sa tvoria:
*dnes väčšinou pomocou prípony -i/-ci (Rusi, Arméni, Normani, Fíni, Švédi, Kašubi, Katalánci a veľa ďalších),
*menej často (spravidla buď zastarano alebo pri niektorých jednoslabičných slovách) pomocou -ovia (Baskovia, Vikingovia, Latinovia, Rómovia, Bojkovia)
*niekedy sú možné obidva spôsoby (Nóri/Nórovia, Briti/Britovia, Búri/Búrovia, Gali/Galovia. Íri/Írovia)
V češtine je často (nie vždy) namiesto slovenského tvaru na -i tvar na -ové.

#### -šte
Mnohé zo slov na -šte (napr. dejište, hradište, letište, úložište, mravenište, parkovište…) sú (dnes už) nesprávne (a české), správne sa končia na -isko, napr.:
*dejište → dejisko
Ale správne je napr. schodište (aj schodisko) a stanovište (aj stanovisko).

#### -ičnosť
Slová na -ičnosť sú nesprávne (a české), správne sa končia na -ickosť:
*elastičnosť → elastickosť
*autentičnosť → autentickosť

#### -tko
Slová na -tko sú nesprávne (a české), správne sa končia na -dlo (a skracuje sa predchádzajúca slabika) a často dochádza zároveň k inej úprave slova, napr.:
*kružítko → kružidlo
*vodítko → vodidlo [a pozri v abecednom zozname]
*lehátko → ležadlo
*kvapátko → kvapkadlo
*merítko → meradlo [a pozri v abecednom zozname]
*tlačítko → tlačidlo [tiež ako ovládací prvok systému Windows]
Výnimkami sú slovo pravítko a zdrobneliny (napr. tatko).

#### -ňa, -eň
Mnohé slová na -ňa (najmä všetky na -árňa/-iarňa) sú nesprávne (a české), správne sa končia na -eň (niekedy dochádza aj k zmene v kmeni), napr.
*knihovňa → knižnica, strižňa → striháreň, jedálňa → jedáleň, papierňa → papiereň, pastierňa → pastiereň,
*baliarňa → baliareň, cementárňa → cementáreň, podobne: cukrárňa, čakárňa, čistiarňa, čitárňa, drevárňa, farbiarňa, kasárňa, kaviarňa, kolkárňa, koksárňa, lekárňa, mliekárňa, pletiarňa, plynárňa, súkárňa, škrobárňa, tlačiarňa, učtárňa, zápalkárňa, zlievárňa

Opačný prípad (teda že by sa chyba robila v tom, že nesprávne je -eň a správne je -ňa) je veľmi zriedkavý, napr.:
*vyheň, výheň → vyhňa
*spáleň → spálňa

#### -ová
V slovenčine je z jazykového hľadiska (existujú výnimky v zákonoch) správne používať -ová v domácich aj cudzích ženských priezviskách. Zásady k pripájaniu -ová sú uvedené v PSP v kapitole „Prehľad tvorenia ženských priezvisk“.

#### Súhrnné pomenovania rodiny na -í/-oví/-ovci
Súhrnné pomenovania rodiny (na rozdiel od češtiny) tvoríme nie paušálne pomocou -í/-oví, ale takto:
*Ak meno rodiny nie je prídavným menom (inými slovami: tam, kde má ženský tvar mena príponu -ová), tak príponou -ovci, napr.:
**Žiakoví/Žiakovi → Žiakovci
**Leškoví/Leškovi → Leškovci
*Ak je meno rodiny dvojslabičným prídavným menom, tak príponou -í, napr.:
**Šťastnovci → Šťastní
**Čiernovci → Čierni
*Ak je meno rodiny iným prídavným menom, tak buď príponou -ovci alebo príponou -í, napr.:
**správne je: Jesenskí aj Jesenskovci
**správne je: Lehockí aj Lehockovci

V spojení so slovom rodina nasleduje hore uvedený tvar v genitíve (rodina Žiakovcov, rodina Šťastných, rodina Jesenkých/Jesenskovcov). V prvom prípade (teda ak meno rodiny nie je prídavným menom) možno v spojení so slovom rodina použiť aj tvar v nominatíve s -ová (rodina Žiakovcov aj rodina Žiaková), nie však -ova (rodina Žiakova je teda nesprávne).

V spojení so slovom manželia, bratia, Peter a Anna, pán a pani a pod. (manželia Žiakovci, pán a pani Jesenskí) sa v prípade, ak je priezvisko tvorené príponou -í, píše -í (nie -ý):
*Peter a Jana/manželia/bratia Jesenský → Peter a Jana/manželia/bratia Jesenskí

#### Historické osobné mená z uhorských dejín
Mená osôb z uhorských dejín (do roku 1918) sa nepíšu – ako tomu bolo do vydania PSP z roku 1991 – podľa maďarského pravopisu z 19. storočia alebo rozlične zložkovo a podobne, ale sa píšu slovenským pravopisom podľa zásad uvedených v PSP v kapitole III. Konkrétne formy písanie jednotlivých mien sa nachádzajú v Slovenskom biografickom slovníku (Martin 19861994) a z diel, kde je veľa mien a používajú tento novší pravopis, možno spomenúť napr. Kroniku Slovenska.

Preto napr.:
*Rákóczi/Rákóczy/Rákoczi → Rákoci
*Zichy → Ziči
*Pázmány → Pázmaň
*Thurzo → Turzo
*Illésházy → Ilešházi
*Szentiványi → Svätojánsky

### Prídavné mená
#### Pádové prípony
**Vzor páví – množné číslo – lokál muž. a str. rodu, inštrumentál žen. rodu ** V týchto prípadoch prípona nie je -iom resp. -iou , ale -om resp. -ou a prípadné predchádzajúce d, t, n, (!)l má mäkčeň:
*o páviom, s páviou → o pávom, s pávou
*o obriom, s obriou → o obrom, s obrou
*o hadiom/hadom, s hadiou/hadou → o haďom, s haďou
*o sokoliom/sokolom, so sokoliou/sokolou → o sokoľom, so sokoľou

** -ovo/-ove ** V nominatíve a akuzatíve jedn. č. privlastňovacích zámien str. rodu je -ovo a nie -ove, napr.:
*Štúrove rodisko → Štúrovo rodisko
*otcove pole → otcovo pole
Tvar -ove je ale samozrejme správny v množnom čísle, napr. otcove deti.

#### Spojovník v prídavných menách zložených z dvoch slov
Prídavné meno synonymné k spojeniu typu „X-ý a Y-ý“ sa píše so spojovníkom, ale prídavné meno synonymné k spojeniu typu „týkajúci sa X-ého Y“ sa píše bez spojovníka, teda napr.:
*vedeckotechnický → vedecko-technický (lebo sa myslí vedecký a technický)
*cisárskokráľovský → cisársko-kráľovský (lebo sa myslí cisársky a kráľovský)
*občiansko-právny → občianskoprávny (lebo sa myslí týkajúci sa občianskeho práva, nie občiansky a právny)
*rímsko-katolícky → rímskokatolícky (lebo sa myslí týkajúci sa rímskych katolíkov, nie rímsky a katolícky)

Pri farbách sa rozlišuje (analogicky pre iné farby):
*čiernobiely znamená biely s odtienkami dočierna, tieňovaný (napríklad čiernobiely film)
*čierno-biely znamená čierny a biely s čiernymi a bielymi plochami ako samostatnými, oddelenými plochami (pruhovaný, štvorčekovaný a podobne)

#### Prídavné mená zložené typu „Xov-Yov“ vytvorené z osobných mien
V takýchto prídavných menách sa na rozdiel od češtiny v slovenčine prípona -ov (resp. po samohláske -ho) pridáva aj k prvej časti zloženého prídavného mena, teda napr.:
*Geiger-Müllerov počítač → Geigerov-Müllerov počítač
*Boyle-Mariottov zákon → Boylov-Mariottov zákon

#### -lý
České prídavné mená na -lý (resp. -ly po dlhej slabike) sú väčšinou v slovenčine nesprávne:

Správne je zakončenie -lý v niektorých zaužívaných slovách, ale len pokiaľ sa nimi vyjadruje vlastnosť, ktorá už tesne nesúvisí so slovesom (t. j. už nemajú svoj prapôvodný význam): čulý (vo význame rušný, nie taký, ktorý čuje), smelý (vo význame odvážny, nie taký, čo smie), skvelý, znelý, stály, jedlý, minulý, hnilý (ale: prehnitý, uhnitý), dokonalý, nedbalý, závislý, súvislý, odľahlý, priľahlý, rozsiahly, zrelý, lesklý, skleslý, uplynulý a dospelý.

#### Prídavné mená k názvom geografických objektov
Tieto prídavné mená sú uvedené jednak v slovníkovej časti PSP a jednak – pre názvy slovenský obcí – v špeciálnej časti v PSP.

#### Prídavné mená od vlastných mien na nemé -e
**A) Nemé e po spoluhláske** V slovenčine sa (na rozdiel od češtiny) v prídavných menách od vlastných mien zakončených na -e nasledujúce po spoluhláske toto e vynecháva, ak je vo výslovnosti nemé (okrem prípadov, kde jeho prítomnosť mení výslovnosť predchádzajúcej spoluhlásky, čo je časté napríklad v niektorých prípadoch vo francúzštine a angličtine), napr.:
*Boole [vyslov: búl]: Booleova algebra , booleovská algebra → Boolova algebra, boolovská algebra
*Hooke [vyslov:húk]: Hookeov zákon → Hookov zákon
*Joule [vyslov: džaul]: Jouleovo teplo → Joulovo teplo
*Drake [vyslov: drejk]: Drakeov prieliv → Drakov prieliv
*Libreville [vyslov: librvil]: librevilleský → librevillský
Ale napr.:
*Cambridge: Cambridgeská univerzita [vyslov: kembridžská] je správne (lebo e spôsobuje, že sa g vysloví ako ž, jeho vynechanie by teda skreslilo výslovnosť)
Pri niektorých geografických názvoch sa však upravuje koniec kmeňa podľa výslovnosti, napr.:
*Liège [vyslov: lijéž]: liègesky → liè**ž**sky [vyslov: lijéžsky]

**B) Nemé e po samohláske** Prídavné mená od vlastných mien zakončených na nemé -e nasledujúce po samohláske e ponechávajú (a majú privlastňovaciu príponu -ho namiesto -ov), napr.:
*Curieho zákon [vyslov: küriho] je správne

#### Prídavné mená od viacslovných geografických názvov
V týchto prípadoch sa vynechávajú medzery a nevsúvajú sa spojovníky, napr.:
*Buenos Aires: buenos-aireský → buenosaireský
*New York: new-yorský → newyorský

#### -ský (-sky)
##### Základné pravidlo
Základné pravidlo pre tvorenie prídavných mien na -ský (-sky) znie, že sa tvoria takto:
*ak sa východiskové slovo končí na spoluhlásku: pridaním -ský (-sky) k východiskovému slovu (napr. strojár – strojársky, zem – zemský, Istanbul – istanbulský)
*ak sa východiskové slovo končí na jednu samohlásku (aj dlhú) alebo na slovanské -ie/-ia: odobratím tejto samohlásky resp. tohto -ie/-ia a pridaním -ský (napr. Krupina – krupinský, Slaná – slanský; Grenada – grenadský, Leváre – levársky, Sarajevo – sarajevský, Bermudy – bermudský; Podhorie – podhorský, Podhoria – podhorský).
V slovách sa pridáva -ský podľa písanej podoby slova, nie podľa výslovnosti (napr. Chamonix [vyslov: šamoni] – chamonixský, nie chamonský)

##### Výnimky
Vyššie uvedenézákladné pravidlo má početné výnimky, z ktorých hlavné nasledujú (Variant -sky namiesto -ský sa už nižšie výslovne neuvádza, ale použije sa vždy, keď si to vyžaduje rytmické krátenie):
* A) Namiesto **-ecský** podľa základného pravidla je:
** **-ecký** ak je východiskové slovo:
***akékoľvek slovo, ktoré nie sú vlastným menom (napr. let – letecký, herec – herecký), teda letecský → letecký
***vlastné meno dvojslabičné na **-ec** (napr. Senec – senecký) [Existujú výnimky, napr. Hronec má tvar hronecký]
** **-ský** ak je východiskové slovo:
***trojslabičné a viacslabičné vlastné meno na **-ec** (napr. Lučenec, Hlohovec), teda lučenecký/ lučenecský → lučenský
***pomnožné podstatné meno na **-ovce** alebo **-ince** (napr. Michalovce – michalovský, Mošovce – mošovský, Dudince – dudinský) [Patrí sem aj príd. meno od slova Medzilaborce]
*B) Namiesto **-sský** podľa základného pravidla je **-ský** (napr. Sas – saský, Athos – athoský, Laos – laoský, Nová Ves – novoveský, Tisa – tiský, Kinshasa – kinshaský). Platí to aj pre nevyslovené francúzske –es (napr. Cannes - canneský).
*C) Namiesto **-skský** podľa základného pravidla je **-ský** (napr. Damask – damaský, Slovensko – slovenský, Prusko – pruský)
*D) Namiesto **-cský** podľa základného pravidla je **-cký** (napr. Kysuce – kysucký, Skalica – skalický) - ale pozri bod A)
*E):
** Namiesto **-kský** alebo **-gský** (alebo **-khský** či **-ghský**) podľa základného pravidla je:
*** **-ský** často ak je východiskové slovo cudzie slovo na **-spoluhláska+g(h)/k** (napríklad vždy od slov na -burg(h), -berg, -bourg(h)); patria sem napr. slová Habsburg – habsburský, Luxemburg – luxemburský, Pittsburgh – pittsburský, Edinbourgh – edinbourský, Norimberg –norimberský, Hongkong – hongkonský, Mekong – mekonský, York – yorský, Frank – franský, Malorka – malorský (ale napr. Ink - inkský); teda: habsburgský → habsburský, norimbergský → norimberský, malorkský → malorský.
*****-cký** ak je východiskové slovo:
**** domáce slovo na **-k, -g** (napríklad banícky, zámocký, balocký)
****cudzí geografický názov na **– samohláska + ka/ko** (napríklad: kostarický, tanganický, africký, mexický)
** Namiesto **-gský** podľa základného pravidla je:
*** **-geský** niekedy pri nemom **-e**(pozri I)
*****-žský** niekedy ak je východiskové slovo názov na **-ga** z oblasti slovanských štátov (napr. Volga – volžský, Riga – rižský), ojedinele aj iný cudzí názov na -ga (napr. Katanga – katanžský) či **-go** (Kongo – konžský, ale napr. Togo – togský atď.).
**Namiesto **-okský** podľa základného pravidla je len **-ský** niekedy ak je východiskové slovo domáce slovo na **-ok** (napr. Pezinok – pezinský).
*F):
**Namiesto **-hský** resp. **-chský** podľa základného pravidla je **-žský** resp. **-šský** (napr. Praha – pražský, súdruh – súdružský; Krompachy – krompašský, Vlachy – vlašský). Výnimky sú najmä slová Čech – český, Valach – valaský a hajdúch – hajdúsky.
**Namiesto **-chský** podľa základného pravidla je **-cheský** niekedy pri nemom **-e** (pozri I)
*G) Namiesto **-ňský, -ďský, -ťský** podľa základného pravidla je **-nský, -dský, -tský**, napr. viedenský, poznanský, riazanský, kenský, krivánsky, plzenský, kodanský, bukureštský, detský, zámostský, hrochotský, mokradský.
*H) Namiesto **-gnský** podľa základného pravidla je **-nský** (vždy?) ak východiskové slovo je francúzske slovo na **-gne** alebo talianske slovo na **-gn+samohláska** (t. j. tam kde sa gn vyslovuje ako ň), napr. Champagne, Bologna (zároveň platí bod G), teda bolognský → bolonský atď…
*CH) Namiesto **-giský** podľa základného pravidla je **-džský** (vždy?) ak východiskové slovo je talianske slovo na **-gia** (vyslovuje sa dža), teda napr. Perugia – perudžský.
*I) Namiesto **-ský** podľa základného pravidla je:
** **– samohláska + ský**:
***-eský је ak sa východiskové slovo končí na také nemé **-e**, ktorého vynechanie by spôsobilo nesprávnu výslovnosť predchádzajúcej spoluhlásky (najčastejšie ch, g, c), napr. Cambridge-cambridgeský (pozri pod nadpisom Prídavné mená od vlastných mien na nemé -e). Ale napríklad je La Manche – lamanšský (nie lamancheský), Liège - lièžsky (nie liègesky).
***-iský/-eský/-ésky је ojedinele ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na **-i/-e/-é**, napr. pri slovách Dušanbe - dušanbeský, Youndé - youndésky, Lilongwe – lilongweský (porov. Zimbabwe).
***-uský/-ásky/-ósky je často ak východiskové slovo je cudzie geografické (asi aj iné) meno a končí na **-u** alebo na neslovanské **-á/-ó**, napr. Thimphu, Nassau, Saná. Výnimky sú napr. Vanuatu – vanuatský a Peru → peruánsky.
** **– samohláska + jský**
*** -ijský/-ejský je niekedy ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na **-i/-e/-é**, napr. pri slovách Capri, Malawi, Bali, Bari, Fidži, Gobi, Lahti, Moroni, Bairiki, Bangui, Abú Zábí, Male, San José. Teda napr. Capri: caprský → caprijský.  Poznámka: Ale mnohé iné cudzie geografické mená na -i/-e majú -ský podľa základného pravidla, napr. Nairobi, Kigali, Kiribati, Bikini, Burindi, Gaborone, Mbabane: Teda napr. Nairobi: nairobijský, nairobiský → nairobský 
***-yjský je (vždy?) ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na **-y**, ktoré nesymbolizuje množné číslo, napr. pri slovách Port Moresby a Konakry (napr. Port Moresby – portmoresbyjský).
** **-jský**:
***ak východiskové slovo je cudzie meno na **-ea, -oa, -ua** resp. **-eo, -uo** a **-io**, napr. Guinea – guinejský, Samoa – samojský, Managua – managujský, Montevideo – montevidejský, Tokio – tokijský. Výnimka je napr. Papua – papuánsky
***niekedy ak východiskové je cudzie geografické (aj iné?) meno na **-ia**, napr. Namíbia – namíbijský. Patria sem (z geografický názvov) napr. Namíbia, Galícia, Gambia, Malajzia, Istria, Kalábria, Kantábria, Valencia, Alexandria, Apia, Bolívia, Libéria, Monrovia, Nikózia, Nigéria, Pretória, Sofia, Victoria. Porovnaj J).
****-iansky**:
***niekedy ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na **dve rôzne spoluhlásky + samohláska** (napr. Basra – basriansky, Grenoble – grenobliansky, Yamoussoukro – yamoussokriansky, Zimbabwe – zimbabwiansky)
***niekedy ak je východiskové slovo domáce geografické meno (napr. Dukla – dukliansky, Čaba – čabiansky), často aj s rozličnými zmenami v kmeni, napr. Barca – barčiansky (zoznam tvarov pre slovenské obce pozri v PSP vzadu)
*J) Namiesto **–iský** podľa základného pravidla je **-ský** niekedy ak východiskové slovo je cudzie meno na -ia, napr. Sardínia – sardínsky. Patria sem napr. gubernia a z geografických názvov Sardínia, Perzia, Galia, Gdynia, Ilýria, Indonézia, Ligúria, Melanézia, Mikronézia, Polynézia, Mezopotámia, Panónia, Patagónia. Sicília, Slavónia, Tasmánia, Transylvánia, Astúria, Asýria, Austrália, Brazília. Porovnaj I). Ale je napr. Praia – praiský.
*K) iné, napr.:
**Byzancia – byzantský, Dalmácia – dalmatínsky, dalmátsky
**Trácia – trácky
**India – indický
**Líbya – líbyjský (podobne asi pre všetky na **-ya**).
**Oslo – osloský
**Dauha – dauhaský (podobne asi pre všetky **-ha, -ho**)
**Helsinki – helsinský

Z hore uvedeného vyplýva okrem iného, že:
*od slov na **-ia** sa tvoria prídavné mená najmä týmito rôznymi spôsobmi:
**podhoria – podhorský (základné pravidlo) resp. Sardínia – sardínsky (bod J)
**Namíbia – namíbijský (bod I)
**Perugia – perudžský (bod CH)
**ako v bode K
*od slov na **-i/-í/-e/-é** sa tvoria:
**more – morský, Nairobi – nairobský, libreville – librevillský (základné pravidlo)
**Capri – caprijský (bod I)
**Dušanbe – dušanbeský (bod I)
**Helsinki – helsinský (bod E)
*od slov na **-y** sa tvoria:
**Bermudy – bermudský (základné pravidlo)
**Konakry – konakryjský (bod I)
*od slov na **-a/-o** sa tvoria rozličnými spôsobmi (rôzne body vyššie)

### Číslovky a číslice
#### Bilión a podobne
Je nesprávne doslova prekladať z anglických textov číslovky „billion“ a vyššie, pretože v angličtine (a kedysi aj v ZSSR a vo Francúzsku) majú iný význam než v strednej Európe. Preto napr.:
*bilión (vo význame: anglické billion ) → miliarda (pozri bilión)
*trilión (vo význame: anglické trillion) → bilión (pozri trilión)
atď.

#### -tych/tich rokoch
*v dvadsiatych rokoch (vo význame: veku života) → v dvadsiatich rokoch
*v dvadsiatich rokoch (vo význame: napr. roky 19201930) → v dvadsiatych rokoch
*v 20-tich/v 20-tych/20. rokoch (vo význame: veku života) → v 20 rokoch [bez bodky!]
*v 20-tych rokoch (vo význame: napr. roky 19201930) → v 20. rokoch

Analogicky pre ostatné čísla.

#### Percentá
Medzi číselným údajom a znakom % sa v zásade píše medzera (napr. nárast o 12 % = nárast o 12 percent). Podľa výkladu normy STN 01 6910  a vyjadrenia jazykovej poradne SME to platí aj vtedy, ak znak % znamená prídavné meno (napr. 12 % roztok = 12-percentný roztok); podľa knihy *Slovenčina bez chýb* sa však v takomto prípade medzera nepíše (napr. 12% roztok = 12-percentný roztok). V češtine sa prípadoch, kde znak % označuje prídavné meno, medzera nepíše..

#### -krát, raz
*prvý krát (druhý krát a pod.) → prvýkrát (druhýkrát a pod.)
*dva krát, jedenapol krát (tri krát a pod.) → dvakrát, jedenapolkrát (trikrát a pod.)
*2krát, 17,5krát → 2-krát, 17,5-krát
*viac krát, veľa krát, mnoho krát → viackrát, veľakrát, mnohokrát
*prvýraz (druhýraz a pod.) → prvý raz (druhý raz a pod.)
*päť/šesť razy, jeden a pol razy (a pod.) → päť/šesť ráz, jeden a pol ráz (a pod.) [Ale pre celé číslovky do čísla 4 je (samozrejme): jeden raz, dva/tri/štyri razy.]
*6ráz, 21,5ráz → 6 ráz, 21,5 ráz
*viac razy, veľa razy, mnoho razy → viac ráz, veľa ráz, mnoho ráz

#### Medzery pri písaní číslic
Čísla s viac ako tromi číslicami sa členia do skupín po troch čísliciach od poslednej číslice alebo od desatinnej čiarky doľava, alebo od desatinnej čiarky doprava a jednotlivé skupiny sa oddeľujú medzerou:
*6358 → 6 358
*3589522 → 3 589 522
*567255,563 → 567 255,563
*5,789456123 → 5,789 456 123
Ale roky (letopočty) sa píšu bez medzery (napr. 5263 pred Kr., v roku 2011).

Za desatinnou čiarkou sa nepíše medzera.

Medzery pri písaní dátumu pozri nižšie pod sekciou Interpunkcia.

### Skloňovanie cudzích vlastných mien
#### Skloňovanie mien so šľachtickým prídomkom pripojeným k menu predložkou
V takýchto prípadoch (pri slovenských menách je to samozrejmé) sa skloňuje iba krstné meno, teda:
*Leonarda da Vinciho → Leonarda da Vinci
*Tychovi de Brahovi → Tychovi de Brahe
Ale ak prídomok stojí samostatne, tak sa skloňuje (napr. Dal som to da Vincimu).

#### Skloňovanie slovanských (aj českých) vlastných mien
Slovanské priezviská, geografické a iné vlastné mená, ktoré vo svojom jazyku majú prípony prídavných mien (napr. pri priezviskách ruské -kij, -oj, poľské a južnoslovanské -li, -ski, -cki, -čki, české -ný, pri geografických menách ruské -aja) sa skloňujú ako prídavné mená, napr. (Majakovskij, Tolstoj, Taszycki, Vážný), teda napr.:
*Tolstoj: Tolstoja → Tolstého
*Cimľanskaja: v Cimľanskaji → v Cimľanskej
České vlastné mená nechávame v nominative v pôvodnom tvare, ale pri skloňovaní používame slovenské (nie české) pádové prípony, napr. Ohře – nad Ohřou (nie nad Ohří), Praha – v Prahe (nie v Praze). Pritom netreba zabúdať, že:
*niektoré české miestne mená majú v slovenčine iný rod (napr. Olomouc, Chrudim, Litomyšl sú v slovenčine mužského rodu)
*priezviská na -ě skloňujeme niektoré podľa vzoru kuli, iné podľa vzoru hrdina a iné zas podľa vzoru chlap
*v priezviskách a krstných menách na -něk pri skloňovaní vynechávame -ě- a mäkčíme n (napr. Vaněk – Vaňka)

### Rytmické krátenie
Niekedy sa chybne nedodržuje rytmické krátenie (napr. v češtine neexistuje rytmické krátenie, preto vznikajú pri preklade chyby), napr.:
*sovietský, sovietského … → sovietsky, sovietskeho …
*talianský, talianského … → taliansky, talianskeho …
*hollywoodský, hollywoodského … → hollywoodsky, hollywoodskeho… [lebo sa vyslovuje holiv**ú**dsky]
*vládnú – vládnúci – vládnúcemu – vládnúcim … → vládnu – vládnuci – vládnucemu – vládnucim …
*hrádzám – hrádzách → hrádzam – hrádzach

### Prepisy (transkripcie) z iných písiem
Nie je správne preberať prepisy cudzích názvov a termínov z anglických alebo inojazyčných textov (pokiaľ nie sú myslené ako vysoko odborné medzinárodné prepisy); prepisy sa riadia v prvom rade pravidlami uvedenými v PSP v kapitole III a VII. České prepisy – ale s výnimkou prepisov pre grécke písmo a cyriliku (V češtine sa používa iný systém na prepis z cyriliky – pozri pod Prepis z cyriliky do latinky) – sú však často rovnaké resp. veľmi podobné prepisu vhodnému podľa PSP alebo pre slovenského čitateľa.

### Názvy geografických objektov
Správny tvar názvu **domáceho** geografického objektu možno nájsť na stránkach Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky (ÚGKK SR) a PSP. Iba ak tam daný objekt nie je uvedený, použijú sa iné relevantné zdroje.

Správny tvar názvu **zahraničného** geografického objektu je takýto:
*Ak je uvedený na stránkach ÚGKK SR, tak sa preberie tak, ako je na týchto stránkach uvedený (tieto názvy sú záväzné podľa zákona)
*Inak sa použijú iné vhodné zdroje alebo sa preberie originálny názov. Ak originálny názov nie je v latinke, prepíše sa podľa zásad prepisu (transkripcie) uvedených v PSP (Vo Wikipédii sa v prípade b) preberie originálny názov. Tento originálny názov sa prepíše podľa zásad prepisu uvedených v PSP; pre jazyky neuvedené v PSP sa použijú pravidlá prepisu stanovené vo Wikipédii; pre jazyky bez pravidiel stanovených vo Wikipédii sa prepisuje tak, aby sa čo najvernejšie slovenskými písmenami zobrazila fonetická podoba originálneho názvu)

Ďalšie témy súvisiace s názvami geografických objektov pozri v kapitolách Podstatné mená, Prídavné mená a Písanie veľkých/malých písmen.

### Názvy živočíchov a rastlín
Hoci niektoré rastliny a zvieratá majú zhodný názov v češtine aj slovenčine (najmä v prvej časti názvu), veľká väčšina názvov je rozdielna, preto nemožno české názvy rastlín a zvierat prekladať tak, že sa mechanicky preložia jednotlivé slová názvu do slovenčiny. Ak živočích alebo rastlina má vo wikipédii článok, preklad možno urobiť podľa názvov článku v slovenčine a češtine, ak nemá vo wikipédii článok, preklad možno urobiť zadaním latinského názvu živočícha alebo rastliny do internetového vyhľadávača a odsledovaním jeho slovenských ekvivalentov uvedených na takto nájdených odborných stránkach.

Ďalšie témy súvisiace s názvami živočíchov a rastlín pozri v kapitolách Podstatné mená (podkapitola „Vzor dub a stroj – množné číslo – nominatív a genitív – zvieracie podstatné mená“), Prídavné mená a Písanie veľkých/malých písmen.

### Vykanie
Pri vykaní je v príslušnej vete prísudkové sloveso aj doplnok vyjadrený príčastím minulým (na rozdiel od češtiny) v množnom čísle, zatiaľ čo prídavné meno v prísudku aj doplnku je (rovnako ako v češtine) v jednotnom čísle a v rode svojho podmetu. Preto napr.:
*Slečna, keby ste bola taká dobrá a pomohla mi → Slečna, keby ste boli taká dobrá a pomohli mi.
*Pán Novák, bol ste tam? → Pán Novák, boli ste tam?
*Tetka, prišla ste posledná → Tetka, prišli ste posledná
*Písal ste to sám? → Písali ste to sám?
*Ďakujem, že ste mi pomohol. → Ďakujem, že ste mi pomohli.
Tento princíp platí aj pre menné prídavné mená rád, dlžen, hoden:
*Aj vy by ste bola rada, keby pršalo → Aj vy by ste boli rada, keby pršalo

### Pasív (trpný rod)
V slovenčine sa správne dáva prednosť zvratnému pasívu (t. j. spojeniu typu „robí sa“) pred opisným pasívom (t. j. spojením typu „je robené“). Opisný pasív nie je nesprávny, ale je štylisticky nevhodný (okrem prípadov, kde by jeho nepoužitie mohlo viesť k nejasnostiam). V češtine je opisný pasív oveľa častejší a v jazykoch ako angličtina či nemčina zvratný pasív vôbec neexistuje, preto tu často dochádza k chybám pri preberaní z cudzích jazykov. Napr.:
*je používaný → (vhodnejšie:) používa sa
*Bolo použité násilie → (vhodnejšie:) Použilo sa násilie/Použili násilie
*Dvere sú otvárané každý pondelok → (vhodnejšie:) Dvere sa otvárajú každý pondelok [Len ak by mohlo dôjsť k nejasnostiam, či máme na mysli dvere, ktoré niekto otvára alebo dvere, ktoré sa otvárajú samy, použijeme opisný pasív: Dvere sú otvárané každý pondelok.]
Ak je vo vete uvedený aj pôvodca deja, je najlepšie zmeniť pasívnu vetu na aktívnu, napr.:
*Dvere sú otvárané vrátnikom každý pondelok → (vhodnejšie:) Vrátnik otvára dvere každý pondelok.

### Písanie veľkých/malých písmen
#### Viacslovné názvy geografických objektov, štátov, administratívnych jednotiek, inštitúcií, podnikov a pod. a nadpisy
Na rozdiel od napr. angličtiny, v ktorej sa všetky začiatočné písmená v rámci vlastného mena inštitúcie, podniku, geografického objektu a podobne alebo akéhokoľvek nadpisu píšu veľkým, v slovenčine sa v takýchto prípadoch veľkým píše len začiatočné písmeno prvého slova celého názvu. Preto napr.:
*Ďaleký Východ → Ďaleký východ
*Organizácia Bojovníkov za Vzduch → Organizácia bojovníkov za vzduch
*Matica Slovenská → Matica slovenská

**Výnimka 1**: Výnimku tvoria prípady, v ktorých názov zahŕňa časti, ktoré sú samy o sebe názvami (vlastnými menami). Tieto sa potom píšu veľkým začiatočným písmenom, napr.:
*Predná india → Predná India
*Malá ázia → Malá Ázia
*Organizácia Spojených Národov / Organizácia spojených národov → Organizácia Spojených národov [lebo výraz „Spojené národy“ (United Nations, UN) sa tu považuje za vlastné meno]
*Filozofická fakulta univerzity Komenského/Filozofická Fakulta Univerzity Komenského → Filozofická fakulta Univerzity Komenského

**Výnimka 2**: Výnimku tvoria aj oficiálne názvy obcí (t. j. sídelných administratívnych jednotiek), čiže administratívnych miest, dedín a osád, a ich administratívnych štvrtí a podobných administratívnych častí, pretože v týchto prípadoch píšeme aj v slovenčine všetky začiatočné písmená (okrem predložiek vnútri názvu) veľkým:
*Devínska Nová Ves je správne
*Dlhé Diely → Dlhé diely [nejde o administratívnu jednotku, ale iba o sídlisko v rámci Karlovej Vsi]
*Štrbské Pleso → a) Štrbské Pleso (administratívny celok), b) Štrbské pleso (jazero)
*Dobšinská Ľadová Jaskyňa → a) Dobšinská Ľadová Jaskyňa (administratívny celok), b) Dobšinská ľadová jaskyňa (samotná jaskyňa)
*Večné Mesto → Večné mesto [Lebo názov je síce názov obce, ale nie je oficiálny.]
Ak však názov administratívnej obce zahŕňa aj zemepisný názov iného druhu, tento zemepisný názov sa pokiaľ ide o písanie veľkých/malých písmen píše ako keby stál samostatne, teda:
*Závada pod Čiernym Vrchom → Závada pod Čiernym vrchom [Čierny vrch je názov miestneho vrchu.]

**Výnimka 3**: Výnimku tvoria aj názvy štátov, hradov a zámkov, ale len pokiaľ ide o ich vnútorné časti iné než všeobecné základné slová „republika, štát, kráľovstvo“ (a pod.), „hrad, zámok“ (a pod.):
*Pobrežie slonoviny → a) Pobrežie Slonoviny (štát), b) Pobrežie slonoviny (pobrežie)
*Slovenská(/Poľská atď.) Republika → Slovenská (/Poľská atď.) republika [v názve je slovo republika]
*Červený kameň → Červený Kameň
*Devínsky Hrad → Devínsky hrad [v názve je slovo hrad]

**Výnimka 4**: V cudzojazyčných názvoch písaných latinkou ponechávame pôvodné písanie, napr. Rio Grande, Alfa Centauri, Süddeutsche Zeitung, Rocznik Slawistyczny. Pre cudzojazyčné názvy písaných písmami, v ktorých sa nerozlišuje písanie veľkých a malých písmen, sa obyčajne postupuje tak, ako by sa daný názov písal, keby to bol názov slovenský.

#### Názvy svätých
Slovo svätý sa v menách svätých píše malým:
*Svätý Peter → svätý Peter

#### Názvy živočíchov a rastlín
Latinské názvy všetkých taxonomických kategórií odhora až po úroveň rodu (vrátane jeho podkategórií napr. podrodu) sa píšu s veľkým začiatočným písmenom, napr. doména Eukaryota, ríša Tetrapoda, čeľaď Strigidae, rod Bubo. Názov druhu a poddruhu sa začína veľkým písmenom (lebo prvé slovo je názov rodu) a pokračuje ďalej slovami začínajúcimi malými písmenami (lebo sú to prídavné mená), napr. druh Bubo bubo, poddruh Bubo bubo bengalensis.

Slovenské názvy všetkých taxonomických kategórií sa píšu malými začiatocnými písmenami, teda napr. doména eukaryoty, ríša štvornožce, čeľaď sovovité, rod výr, druh výr skalný, poddruh výr skalný bengálsky.

#### Názvy historických štátov
Veľkým začiatočným písmenom píšeme nielen oficiálne názvy štátov, spolkových krajín a podobne, ale aj všetky názvy štátov ustálené dodatočne historikmi (v češtine to tak nie je – napr. je osmanská říše, franská říše, římská říše):
*osmanská ríša → Osmanská ríša
*franská ríša → Franská ríša
*rímska ríša → Rímska ríša [V prvom a druhom vydaní KSSJ bola – ako uvádza tretie vydanie – tlačová chyba „rímska ríša“]
Malým začiatočným písmenom však píšeme pomenovania rozlíšené číslovkami a pomenovania motivované istými udalosťami, osobami (panovníkmi) a podobne:
*Prvá republika → prvá republika
*Druhé cisárstvo → druhé cisárstvo
*Tretia ríša → tretia ríša
*Habsburská monarchia → habsburská monarchia
*Predmníchovská republika → predmníchovská republika
Názov typu Samova ríša by sa podľa tohto druhého pravidla mal písať malým začiatočným písmenom, ale prevažuje skutočnosť, že je na začiatku privlastňovacie prídavné meno od vlastného mena, preto sa píše veľkým (t. j. (neexistujúci) tvar Habsburgova monarchia by sa tiež písal veľkým).

#### Názvy historických udalostí (vojen, revolúcií, bitiek a pod.)
*veľkým začiatočným písmenom píšeme:
**revolúcie a povstania (nie však vzbury a štrajky): Slovenské národné povstanie, Májové povstanie, Veľká francúzska revolúcia (alebo Francúzska revolúcia)
**vojenské operácie: Púštna búrka, Overlord
*malým začiatočným písmenom píšeme ostatné udalosti, napr.:
**vojny: tridsaťročná vojna, prvá/druhá svetová vojna, britsko-afganská vojna, napoleonské vojny
**vzbury, štrajky: krompašská vzbura, handlovský štrajk
**uzavretia mieru: versaillský mier [ale: Versaillská (mierová) zmluva]
**bitky [pozri poznámku dole]: bitka o Ardeny, bitka o Kursk, bitka pri Stalingrade, bitka pri Lamači, bitka troch cisárov
**iné: revolučné udalosti na Slovensku

Poznámka k bitkám: Pri bitkách je pravidlo nejasné. PSP uvádzajú ako ako jediný príklad pre bitku „Stalingradská bitka“, ale uvádzajú ju ako príklad vojenskej operácie, pričom nie je jasné, či vojenskou operáciou myslia len veľké bitky, dlhodobé bitky, bitky niekým oficiálne pomenované ako vojenská operácia alebo či tým myslia akékoľvek bitky (ak sa myslia akékoľvek bitky, potom by sa muselo písať aj Bitka o Ardeny, Bitka o Kursk a podobne). Napríklad Encyclopaedia Beliana píše (tak ako všetky odborné zdroje) bitky typu „bitka pri/o/na XY“, „bitka troch cisárov“ malým začiatočným písmenom. Zároveň však píše tvary „xy-ská bitka“ (zdá sa že zásadne) s veľkým začiatočným písmenom (teda má napr. bitka o Ardeny a zároveň Ardenská bitka, bitka o Kursk a zároveň Kurská bitka atď.), nie je však jasné, na základe akého pravidla resp. akej logiky takto postupuje. 

#### Názvy historických zmlúv a dohôd
Píšu sa veľkým začiatočným písmenom: Postupimská dohoda, Versaillská (mierová) zmluva [ale: versaillský mier – porov. vyššie].

#### Fyzikálne jednotky a ich značky
Jednotky sa píšu s malým začiatočným písmenom (napr. meter, farad). Značky jednotiek sa tiež v zásade píšu malým (napr. m), ale značky jednotiek pomenovaných po osobe sa píšu veľkým (napr. F, A, W, V). Výnimku tvorí značka litra (povolené je L aj l, do roku 1979 sa písalo len malé l) a staršia značka fermi (f – malé písmeno).

### Interpunkcia
a) Za bodkou a čiarkou v bežnom texte sa píše medzera:
*Muž,ktorý sa usmieva,má dobrú náladu.Jeho žena oddychuje. → Muž, ktorý sa usmieva, má dobrú náladu. Jeho žena oddychuje.
Platí to aj pre inciály:
*T.G. Masaryk → T. G. Masaryk
Platí to aj pre dvojpísmenové skratky typu t. j., a. s. a tak ďalej.

Medzera za bodkou sa nepíše pred iným interpunkčným znamienkom (napr. čiarkou):
*B. B. , → B. B.,

b) Bodka vypadáva pred bodkou označujúcou koniec vety (aby nevznikli dve bodky za sebou):
*Vítame kráľa Ľudovíta IV..→ Vítame kráľa Ľudovíta IV.

c) Na rozdiel od angličtiny sa príslovkové určenie na začiatku vety nikdy neoddeľuje čiarkou:
*V matematike, Einsteinova rovnica označuje… → V matematike Einsteinova rovnica označuje…
*Po príchode do mesta, rodina našla dom … → Po príchode do mesta rodina našla dom…

d) V spojeniach typu „podstatné meno + …-ný/-ná/-né + ďalšie slová“ (časť za podstatným menom je vlastne skrátené vyjadrenie vedľajšej vety začínajúcej sa na „ktorý“) písanie čiarky závisí od významu vety: (a) ak si do spojenia možno domyslieť slovo „mimochodom“, čiarka sa píše, (b) ak si nemožno domyslieť slovo „mimochodom“ (inými slovami: ak je časť za podstatným menom skráteným vyjadrením vedľajšej vety začínajúcej na „(len) taký, ktorý“), čiarka sa nepíše, napr.:
*Dom postavený rodičmi raz dávno je najkrajším domom v meste. (hovoriaci má len jeden dom) → Dom, postavený rodičmi raz dávno, je najkrajším domom v meste. [Možno si domyslieť „Dom (ktorý bol) mimochodom postavený rodičmi…“; inými slovami: význam nie je „Len taký dom, ktorý bol postavený rodičmi…“, pretože dom majú len jeden.]
*Dom, postavený na piesku, sa ľahko zrúti → Dom postavený na piesku sa ľahko zrúti [Nemožno si domyslieť „Dom (,ktorý bol) mimochodom postavený na piesku…“; inými slovami: význam je „Len taký dom, ktorý je postavený na piesku…“]
Toto rozlišovanie je mimochodom obsahovo rovnaké ako v(o vzorovej spisovnej) angličtine rozlišovanie medzi použitím spojky that alebo which (oboje vo význame „ktorý“).

e) V prívlastkových spojeniach typu „prídavné meno + prídavné meno + podstatné meno“ písanie čiarky závisí od významu vety: (a) ak si medzi prídavné mená možno domyslieť slová „inak/lepšie povedané“ alebo jednoducho spojku „a (to)“, čiarka sa píše, (b) inak sa čiarka nepíše, napr.:
*mastná, sparená krajina → mastná, sparená krajina [krajina je mastná a (inak povedané) sparená]
*súčasná, slovenská poézia → súčasná slovenská poézia [zo slovenskej poézie len súčasná]

f) Pred výrazmi **a preto, a tak, a teda, a predsa, a jednako, a pritom** a podobne, ako aj pred **a to** sa píše čiarka:
*Nikto tam nebol a tak odišiel → Nikto tam nebol, a tak odišiel.

g) Pred **alebo** sa normálne nepíše čiarka. Píše sa len v spojení buď – alebo (resp. alebo – alebo) a môže sa písať len vtedy, ak vyjadruje zreteľný stupňovací, odporovací alebo vylučovací vzťah (teda mimo jej „hlavného“ použitia).

h) Pred **ako/než/ani** sa píše čiarka, len keď nasleduje (celá) vedľajšia veta (vrátane porovnávacej vedľajšej vety), inak sa čiarka nepíše:
*Je tu lepšie ako som čakal. → Je to lepšie, ako som čakal. [vedľajšia veta je „ako som čakal“, teda ako pripája vetu „čakal som“.]
*Je to lepšie, ako vlani. → Je to lepšie ako vlani. [„vlani“ nie je vedľajšia veta, ale len slovo.]

i) V číselne vyjadrenom dátume uvedenom vo vete sa píšu medzery (Prišli 20. 3. 2011), iba ak stojí samostatne, môžu sa medzery vynechať (20.3.2011).

j) Príslovkové určenia rozličného druhu alebo toho istého druhu so širším a užším určením neoddeľujeme čiarkou:
*Bratislava, 2. 10. 2011 → Bratislava 2. 10. 2011 [bez čiarky za mestom a navyše mimochodom bez bodky na konci!]
*V Bratislave, 2. 10. 2011 → V Bratislave 2. 10. 2011
*Bratislava, dňa 2. 10. 2011 → Bratislava dňa 2. 10. 2011
*Leteli dolu kopcom, v najprudšom cvale, rovno do mňa. → Leteli dolu kopcom v najprudšom cvale rovno do mňa.
*Olej sa nalieva až po kontrolnú skrutku, po boku skrine. → Olej sa nalieva až po kontrolnú skrutku po boku skrine.

## Referencie

## Literatúra
*''Pravidlá slovenského pravopisu'', ''Krátky slovník slovenského jazyka'', ''Slovník slovenského jazyka'', ''Synonymický slovník slovenčiny''
*web.Archive.org: MK SR: ''Ako nehrešiť proti slovenčine'' vyšlo knižne v roku 1995, treba poznamenať, že zoznam označuje ako „nesprávne“ aj tvary, ktoré sú v skutočnosti kodifikované – napr. v KSSJ – a teda sú správne, ale len nevhodné
*
*  
*  
*Horák, G. et al. – Česko-slovenský slovník, 1981
* 
*https://web.archive.org/web/20110811165519/http://www.juls.savba.sk/poradna/poradnaint3.pdf
*Ministerstvo kultúry SR: ''Jazykové okienko'' 

Chyby v slovenčine
Kategória:Slovenčina
Kategória:Čeština