open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomaž Pengov

**Tomaž Pengov** (* 29. september 1949, Ľubľana, Slovinsko† 10. február 2014, Golnik, Slovinsko), prezývaný *Pigl*, bol slovinský hudobník a pesničkár, hráč na lutne i gitare.

Pengov hral na dvanásťstrunovej akustickej gitare a lutne, spieval a písal piesne. Jeho prvé vystúpenia sa datujú do roku 1968, keď spieval piesne Boba Dylana a Donovana, potom ich piesne prekladal do slovinčiny. Prvou zdokumentovanou nahrávkou Pengova je jeho vokálny spev v piesni *Oda Ireni* („*Óda Irene*“) od Dušana Velkaverha, ktorú nahral s Mladými levmi.

Spolu s Milanom Deklevom, Jerkom Novakom, Bogdanom Hermanom, Ladom Jakšom a inými pôsobil v hudobnej skupine Salamander, fungujúcej v 70. rokoch.

Pengov vydal štúdiové albumy autorských piesní: *Odpotovanja* („*Putovania*“) v roku 1973, *Pripovedi* („*Príbehy*“) v roku 1988, *Rimska cesta* („Rímska cesta“) v roku 1992 a *Biti tu* („*Byť tu*“) v roku 1996. Album *Odpotovanja* bol prvým pesničkárskym a nezávislým albumom v Slovinsku a bývalej Juhoslávii. V roku 2006 vydal výber svojich skladieb na albume *Koncert* a v roku 2011 audioknihu *Drevo in zvezda* („*Strom a hviezda*“). 

## Diskografia
Pengov vydal celkom sedem albumov:
* *Odpotovanja („Putovania“)* (ŠKUC, 1973 − LP mono) (ZKP RTVL, 1981 − LP stereo, kazeta) (Sraka, 1991 − CD)
* *Napisi padajo („Nápisy padajú“) / Črna pega čez oči („Čierna páska cez oči“)* (ŠKUC, 1978)
* *Pripovedi („Príbehy“)* (ZKP RTVL, 1988 − LP, kazeta) (Sraka, 1992 − CD)
* *Rimska cesta („Rímska cesta“)* (Sraka, 1992)
* *Biti tu („Byť tu“)* (Sraka, 1996)
* *Koncert* (Dallas Records, 2006)
* *Drevo in zvezda („Strom a hviezda“)* (Sanje, 2011)

## Referencie

Kategória:Slovinskí speváci
Kategória:Slovinskí gitaristi
Kategória:Slovinskí básnici
Kategória:Osobnosti z Ľubľany
Kategória:Absolventi Ľubľanskej univerzity
Veronika trojúkrojková

**Veronika trojúkrojková** () je jednoročná bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po strednú Áziu a severozápadnú Afriku.

## Opis
Veronika trojúkrojková je jednoročná, nepríjemne zapáchajúca bylina, dlhá 5 až 20 cm. Byľ je priama alebo krátko vystúpavá, jednoduchá alebo od bázy rozkonárená a husto chlpatá.  

Protistojné listy sú krátkostopkaté až sediace. Dolné sú často vajcovité, nedelené a vrúbkované. Ostatné listy sú dlaňovito dielne, v obryse okrúhlo vajcovité, s 3 až 7 obrátene kopijovitými dielmi. Na líci sú tmavozelené, na rube červenkasto fialové a na oboch stranách husto žliazkaté.  

Kvety sú usporiadané v riedkych, 6 až 15 kvetých vrcholových strapcoch. Štvorpočetná tanierovitá koruna, s priemerom 5 až 8 mm, je sýtomodrá a tmavšie žilkovaná. Dve tyčinky sú biele s modrými peľnicami. Čnelka s pologuľovitou bliznou je rovnako dlhá alebo mierne prevyšuje výkroj na vrchole tobolky. Štyri diely kalicha sú podlhovasté až obrátene kopijovité, tupo končisté, nerovnako dlhé (predné sú dlhšie) a husto žliazkaté. Stopky kvetov, dlhé do 10 mm, sú jeden až dvakrát dlhšie ako kalich a sú žliazkaté. Listene v dolnej polovici súkvetia sú 5 až 7 dielne, podobné stonkovým listom, vyššie sú trojdielne, najvyššie niekedy až nedelené.

Takmer guľovité tobolky sú na vrchole plytko vykrojené, na obvode žliazkaté, s výraznou žilnatinou, veľké do 6 mm. Elipsovité semená sú tmavohnedé až takmer čierne, veľké do 1,5 mm.    

Kvitne od marca do mája.

## Rozšírenie
Prirodzený areál rozšírenia veroniky trojúkrojkovej sa tiahne od Európy po strednú Áziu a severozápadný Irán. Jej južná hranica prechádza v Stredomorí Portugalskom, Španielskom a v severnej Afrike Marokom. Zavlečená je vo Veľkej Británii a v Spojených Štátoch.

Nie je isté či sa veronika trojúkrojková nachádza aj na Sicílii.

Na Slovensku je hojnejšie zastúpená v povodí Tisy, na Podunajskej nížine a Devínskej Kobyle, roztrúsená je na Záhorskej nížine a ojedinele sa vyskytuje v teplejších oblastiach karpatských predhorí.

## Výskyt
Veronika trojúkrojková obsadzuje stanovištia na suchých a slnečných miestach od nížin po pahorkatiny. Často rastie na obilných poliach, úhoroch a medziach na výživných, na humus chudobných, piesočnatých, mierne kyslých až neutrálnych pôdach. 

## Ochrana
Na Slovensku sa považuje za zraniteľný taxón.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
trojúkrojková
Kategória:Zraniteľné druhy
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Hlboký potok (prítok Zdychavy)

**Hlboký potok** je potok v geomorfologickom celku Stolické vrchy a geomorfologickom podcelku Stolica v regióne Gemer v Banskobystrickom kraji v okrese Revúca. Je ľavostranným prítokom Zdychavy v povodí Muráňa. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení na východnej strane centrálnej časti územia obce Muránska Zdychava v  v lesnom extraviláne severozápadoseverne od Faltenovho vrchu v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie západným smerom územím obce Muránska Zdychava cez lesný extravilán tesnou a úzkou dolinou, ľavým brehom obmýva les Hlboké, skrúca sa na juh, hlbokým zárezom ľavým brehom obmýva dno doliny pod samotou Pod poľanou. Pokračuje juhovýchodným smerom, neďaleko horného okraja intravilánu Muránskej Zdychavy ústi do Zdychavy ako jej ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území obce Muránska Zdychava v okrese Revúca. Nemá prítoky. 

## Pôvod názvu
Je zrejmé, že názov vodného toku Hlboký potok a názov lesa Hlboké v katastrálnom území Muránska Zdychava, okolo ktorého potok preteká, vzájomne súvisia. Priorita pomenovacieho procesu je ešte predmetom skúmania (či bol primárne pomenovaný vodný tok a jeho názov bol sekundárne prenesený na pole, alebo opačne). Motivantom pomenovania vodného toku bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*. Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1976.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Stolických vrchoch
Kategória:Vodné toky v okrese Revúca
Kategória:Muránska Zdychava
Zimná hora

**Zimná hora** () je názov vrchu v Šarišskej vrchovine, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Hrabkov, približne  západne od Prešova. 

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Sedlická brázda. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a zasahuje na katastrálne územie obcí Chminianske Jakubovany a Hrabkov. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí situované Chminianske Jakubovany, východne ležia Krížovany, južne Hrabkov, juhozápadne Ovčie a západne Víťaz a Široké. 

## Opis
Zimná hora leží v západnej časti podcelku Sedlická brázda, v hrebeni vedúcom z vrchu Za horou () juhovýchodným smerom na Ostrý vrch (). Severne sa nachádza Jakubovianska hora (), Vtáčia hora (), Brezina (), Mindžová () a Červená skala (), západne Smrekovica (), Patria (), Zvolanská (), Brezová (), Sľubica (), Za horou () a Zadný Moravec (), južne Koľvek (), Roháčka (), Čierna hora () a Mestické () a východne Grejnár (), Homôľka (), Baba (), Ostrý vrch (), Za vrchmi () a Šarišský vrch (). Oblasť patrí do povodia rieky Hornád a jeho prítoku Svinka, kde vodu zo západných a severných svahov odvádza potok Jakubovianka a z južných potok Krížovianka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady
Pomerne plochý vrchol pokrýva horská lúka, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť okolité vrcholy Šarišskej vrchoviny, no tiež Čergov, Bechureň, Branisko, Čiernu horu a Slanské vrchy. Ojedinele, počas výnimočnej dohľadnosti, je nad priesmykom Branisko vidieť vrchol Gerlachovského štítu v Tatrách.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný chodníkmi z okolitých obcí. 

## Referencie

## Pozri aj
* Šarišská vrchovina
* Sedlická brázda
* Zoznam vrcholov v Šarišskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Šarišskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Prešov
Kategória:Hrabkov
Kategória:Chminianske Jakubovany
Kalibrovanie

**Kalibrovanie** môže byť:
*všeobecne: proces kontroly meracích, zobrazovacích, medicínskych a iných zariadení resp. výrobkov, pozri kalibrácia
*v strojárstve: dokončovacia operácia pri tvárnení, pozri kalibrovanie (tvárnenie)
Kalibrovanie (tvárnenie)

**Kalibrovanie** je tvárnenie za účelom dosiahnutia presných rozmerov, tvaru alebo kvality povrchu. Patrí medzi dokončovacie práce technológie tvárnenia a rozdeľuje sa na ďalšie charakteristické operácie. Nástroj sa nazýva *kalibrovadlo* alebo *zápustka* a výsledný výrobokvýtvarok sa nazýva *výlisok*.

## Operácie kalibrovania
Kalibrovanie sa podľa STN 22 6001 rozdeľuje na nasledovné operácie:
* *Kalibrovanie hladením (tlačením)* odstraňuje nerovnosti na rotačných výtvarkoch.
* *Rovinné kalibrovanie* je kalibrovanie rovinných plôch medzi dvoma alebo viacerými rovinami.
* *Tvarové kalibrovanie*  je kalibrovanie v kalibračnej dutine.
* *Kalibrovanie po ťahaní*
** *Kalibrovanie po plošnom ťahaní*
** *Kalibrovanie po objemovom ťahaní*
* *Kalibrovanie po ohýbaní*
* *Kalibrovanie otvorov*
* *Kalibrovanie valcovaním*

## Referencie


Kategória:Tvárnenie
Hlboký potok (prítok Čiščovatého potoka)

**Hlboký potok** je potok v geomorfologickom celku Bukovské vrchy a geomorfologickom podcelku Bukovce v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Snina. Je ľavostranným prítokom Čiščovatého potoka v povodí Uličky. Má dĺžku .

## Sútok zdrojníc
Začína sa sútokom zdrojníc v juhovýchodnej časti územia obce Runina v  v lesnom extraviláne východne od lesa Volovňa v okrese Snina v Prešovskom kraji. Východná zdrojnica pramení v . Južná zdrojnica (dlhšia) pramení v .

## Opis toku
Od sútoku zdrojníc tečie západným smerom územím obce Runina cez lesný extravilán, pravým brehom obmýva úpätie lesa Volovňa, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, veľkým oblúkom sa okolo lesa Volovňa skrúca na sever, v  priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci zo svahov Minčola a z doliny Košiarna dolinka. Pravým brehom obmýva poľnohospodársky extravilán, južne od intravilánu Runiny v  ústi do Čiščovatého potoka ako jeho ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území obce Runina v okrese Snina. Nemá dôležitejšie prítoky.

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania vodného toku bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*. Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1976.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Bukovských vrchoch
Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Runina
Záhrebská kronika

**Záhrebská kronika** (**') je uhorská krátka latinská [[Kronika (stredovek)|kronika]] zo [[14. storočie|14. storočia]], resp. dá sa hovoriť o dvojici kroník – ''záhrebskej'' a ''varadínskej'', pretože táto kronika sa zachovala v dvoch veľmi podobných verziách. Prvá verzia, ''záhrebská'', vytvorená zrejme v rokoch [[1334]][[1354]] sa nachádza v Kapitule biskupstva [[Záhreb]], ktorá bola založená v roku [[1093]] (rukopis: Záhreb, Archiv Hrvatske, Archivum capituli Zagrabiensis, Liber acclavatus, U 1250). Druhá, ''varadínska'' verzia kroniky (**') bola vytvorená pred rokom 1376 pre kapitulu biskupstva Veľký Varadín (dnes Oradea, Rumunsko), založenú uhorským kráľom Ladislavom I. ako úvod k cirkevným štatútom (rukopis: Alba Iulia, Bibliotheca Batthyaniana, F 5 II, 13).

## Obsah
Kronika začína poctou kráľovi Ladislavovi svätému:

*Záhrebská* kronika pokračuje zásluhami Ladislava, pričom jeho krajinu označuje ako *Sclauonie*:  

Kronikár vyjadril (a v stručnosti zrealizoval) úmysel zachytiť mená a obdobia panovania uhorských kráľov od roku 889 až do roku 1342 (*záhrebská* kronika na rozdiel od *varadínskej* vynecháva Ondreja III.).

Podľa  *varadínska* kronika vychádza zo *záhrebskej* a dopĺňa ju informáciami Budínskej kroniky. Kronika prináša niektoré inde neuvedené fakty (uvádza meno syna Ladislava Lysého ako *[[Domoslav (knieža)|Bonuzlao]]*), respektíve obsahuje informácie, ktoré sa neskoršie v kronikách podávajú v skreslenej podobe (uvádza správne Ondreja, Belu a Leventeho ako synov Vazula):

## Vydania
Text kroniky bola vydaný v nasledovných publikáciach:
* *Záhrebská kronika*:
** 
** 
** 
* *Varadínska kronika*:
** 
** 
** 
* *Scriptores Rerum Hungaricarum* uvádzajú paralelne text oboch kroník.

## Poznámky


## Referencie

Kategória:Kroniky
Kategória:Literatúra v Uhorsku
Kategória:Kroniky 14. storočia
Ťažnica

**Ťažnica** môže byť:
*vo fyzike: priamka prechádzajúca ťažiskom telesa, pozri ťažnica (priamka)
*v geometrii: spojnica vrcholu trojuholníka so stredom protiľahlej strany, pozri trojuholník
*v strojárstve: pevná časť nástroja pre tvárnenie ťahaním, pozri hlboké ťahanie
Banský vrch

**Banský vrch** môže byť:

* vrch v Šarišskej vrchovine (), pozri Banský vrch (Šarišská vrchovina)
* vrch v Štiavnických vrchoch (), pozri Banský vrch (vrch v Štiavnických vrchoch)
* vrch vo Volovských vrchoch ()
Matky a dcéry

**Matky a dcéry** () je turecký dramatický seriál, v ktorom stvárňujú hlavné postavy herečky Cansu Dere, Vahide Perçin a Beren Gökyıldız. Na Slovensku seriál vysielala TV Doma od 2. januára 2018 do 15. marca 2018 o 20:30 od pondelka do štvrtka v dvoch častiach za sebou. Následne TV Doma seriál reprízovala od 22. júna 2020 do 3. septembra 2020.

## Obsadenie

## Dej
Mladá žena menom Zeynep (*Cansu Dere*) prijíma dočasnú prácu učiteľky v škole. Tu sa prvýkrát stretne s Melek (*Beren Gökyıldız*), ktorá je jej žiačkou. Spočiatku uzavretá Zeynep zisťuje, v akých hrozných podmienkach Melek žije. Jej matka Şule (*Gonca Vuslateri*) spieva po nociach v baroch a neustále pije, zatiaľčo jej priateľ Cengiz (*Berkay Ateş*) Melek ustavične týra a ponižuje. Jeden večer Zeynep nájde malú Melek vyhodenú pred domom v odpadkovom vreci. Rozhodne sa rýchlo konať, a tak Melek unesie v nádeji, že sa im spolu podarí začať nový život...

## Externé odkazy
* 
* Matky a dcéryoficiálna slovenská webstránka

## Zdroje
* https://www.markiza.sk/relacie/matky-a-dcery
* https://www.startv.com.tr/dizi/anne

Kategória:Turecké televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2016
Frederik X.

**Frederik X.** (* 26. máj 1968, Kodaň, Dánsko) je súčasný kráľ Dánska.

## Životopis
Je najstarším synom bývalej dánskej kráľovnej Margaréty II. a princa Henrika. Vyštudoval politické vedy na univerzite v Aarhuse kde získal magisterský titul. Následne pôsobil v Dánskom kráľovskom námorníctve. V roku 2000 absolvoval výcvik na leteckej škole a stal sa príslušníkom Dánskeho kráľovského letectva. Dosiahol hodnosť generálmajora.

Je športovo založený. Bol členom Medzinárodného olympijského výboru a ako prvý člen kráľovskej rodiny na svete absolvoval triatlon Ironman.

V roku 2004 sa oženil s Austrálčankou Mary Donaldson. Má s ňou štyri deti: Christiana, Isabellu a dvojčatá Vincenta a Josephine. Jeho manželka je známa ako kráľovná Mary.

### Kráľ
Kráľom sa stal po abdikácii svojej matky, kráľovnej Margaréty II., ktorá neočakávane abdikovala 14. januára 2024. Kráľovná svoj zámer vzdať sa trónu verejne oznámila v novoročnom prejave, korunnému princovi to oznámila 3 dni predtým.

Frederik X. sídli v zámku Amalienborg v Kodani.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Králi Dánska
Kategória:Dánski princovia
Kategória:Členovia Medzinárodného olympijského výboru
Kategória:Dánski generáli
Kategória:Osobnosti z Kodane
Kategória:Rytieri veľkokríža Radu za zásluhy Talianskej republiky
Kategória:Nositelia Radu kríža zeme Panny Márie
Kategória:Nositelia Radu holandského leva
Kategória:Nositelia Radu Stará planina
Kategória:Nositelia Radu troch hviezd
Kategória:Nositelia Radu bielej ruže
Kategória:Rytieri Rádu slona
Veronika močiarna

**Veronika močiarna** () je druh z rodu veronika z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Je to jednoročná, na Slovensku chránená bylina. Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po juhozápadnú Sibír a Čínu a severozápadnú Afriku.   

## Opis
Veronika močiarna je jednoročná, zriedka trváca, bylina s rozkonáreným podzemkom, vysoká 20 až 30 cm. Byľ je väčšinou vzpriamená, občas vystúpavá, spravidla plná, tenká, tupo štvorhranná, holá a často od bázy bohato rozkonárená. 

Protistojné listy sú sediace, niekedy po 3 až 4 v praslenoch. Čepele sú úzko kopijovité, na báze zaokrúhlené, takmer celistvookrajové alebo plytko pílkovité, na vrchole ostro končisté a holé.

Kvety sú usporiadané v hustých, mnohokvetých pazušných strapcoch, ktoré sú až 6 krát dlhšie ako podporné listene. Štvorpočetná tanierovitá koruna s priemerom 3 až 4 mm je fialová alebo belavá a fialovo žilkovaná. Jediná čnelka je dlhá do 1,5 mm. Kvetné stopky sú roztrúsene žliazkato chlpaté a dvakrát také dlhé ako čiarkovité listene. Štyri diely kalicha sú podlhovasto elipsovité, na vrchole končisté, nerovnako široké, dlhé do 3 mm a pri dozretí priamo odstávajúce.

Elipsovité tobolky sú zboku stlačené, na vrchole plytko vykrojené, žliazkato chlpaté, nepatrne prevyšujú kalich. Drobné elipsovité až vajcovité semená sú do 0,6 mm.

## Rozšírenie
Prirodzený areál rozšírenia veroniky močiarnej sa rozprestiera od Európy po juhozápadnú Sibír a Čínu, severozápadnú Afriku (Maroko, Alžírsko, Egypt) a Arabský polostrov. Zavlečená je v Holandsku a v Prímorsku. Na Slovensku bola zaznamenaná len v panónskej oblasti a na dvoch lokalitách v Bukovských vrchoch. 

## Ekológia
Veronika močiarna obsadzuje stanovištia na bahnitých brehoch potokov a stojatých vôd. Obľubuje mokré, občas zaplavované, výživné, často slané, neutrálne až slabo zásadité, bahnité pôdy. Kvitne od júla do októbra a patrí medzi ohrozené taxóny flóry Slovenska. 

Je vedená na zozname chránených rastlín, ustanovenom právnym predpisom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky.

## Poddruhy
Webové stránky POWO v súčasnosti rozlišujú v rámci druhu tieto poddruhy:
**[[Veronica anagalloides subsp. anagalloides]]* – Európa, juhozápadná Sibír a Čína, severná Afrika.
**[[Veronica anagalloides subsp. taeckholmiorum]]* – Egypt.  

## Referencie

## Iné projekty
 

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Ohrozené druhy
močiarna
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Kategória:Rastliny s fialovými kvetmi
Grejnár

**Grejnár** () je vrch v Šarišskej vrchovine, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Hrabkov, približne  západne od Prešova. 

## Poloha
Nachádza sa na juhu strednej časti vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Sedlická brázda. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a zasahuje na katastrálne územia obcí Klenov a Hrabkov. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Hrabkov a južne ležiaci Klenov, východne sa nachádzajú Kvačany, severovýchodne Žipov a severne Krížovany. 

## Opis
Grejnár leží v južnej časti podcelku Sedlická brázda, v hrebeni vedúcom od vrchu Mestické () severovýchodným smerom cez Banský vrch () na Bubon (). Východne sa nachádza Zadný dol (), Bekovec (), Nad dolinkami () a Bučina (), severne Bubon (), Homôľka (), Baba (), Ostrý vrch () a Vtáčia hora (), západne Za horou (), Zimná hora (), Sľubica (), Zadný Moravec () a Koľvek () a južne Mestické (), Čierna hora (), Roháčka (), Banský vrch (), Úboč (), Suchý vrch () a Zajačia hora (). Oblasť patrí do povodia rieky Hornád a jeho prítoku Svinka, kde vodu zo západných svahov odvádza Banský potok a z východných Kvačiansky potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no juhovýchodným úbočím prechádza cesta II/546.

### Výhľady
Vrchol pokrýva horská lúka, ktorá umožňuje obmedzený rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť okolité vrcholy Šarišskej vrchoviny, no tiež Slanské vrchy, Čergov, Bechureň, Branisko, Čiernu horu a Kojšovskú hoľu vo Volovských vrchoch.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný chodníkmi z okolitých obcí. Najjednoduchší prístup je z cesty II/546, vedúcej juhovýchodným traverzom.

## Referencie

## Pozri aj
* Šarišská vrchovina
* Sedlická brázda
* Zoznam vrcholov v Šarišskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Šarišskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Prešov
Kategória:Hrabkov
Kategória:Klenov
Hlboký potok (prítok Svinky)

**Hlboký potok** je potok v geomorfologickom celku Šarišská vrchovina a v geomorfologickej časti Sedlická brázda (geomorfologický celok sa nečlení na geomorfologické podcelky) v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Prešov. Je ľavostranným prítokom Svinky v povodí Hornádu. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení na hranici medzi obcou Sedlice a obcou Bajerov v  v lesnom extraviláne južne a východne od lesa a vrchu Bekovec v okrese Prešov v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom po obecnej hranici medzi obcou Sedlice a obcou Bajerov cez lesný extravilán, v  priteká na trojchotárnik obcí Sedlice, Bajerov a Janov, preteká zmiešaným lesným a poľnohospodárskym extravilánom, pravým brehom obmýva úpätie lesa a pasienka Na dolinu, pokračuje po obecnej hranici medzi obcami Bajerov a Janov až po ďalší trojchotárnik s obcou Rokycany v  keď zároveň priberá bezmenný ľavostranný prítok z južného svahu vrchu Bekovec s  a mení smer na východ. Pokračuje po obecnej hranici medzi Rokycanmi a Janovom. Smer na východ si zachováva až do svojho zaústenia, v  priteká na trojchotárnik s obcou Bzenov, pravým brehom obmýva les Hlboký v obci Janov, ľavým brehom obmýva úpätie lesa Hájisko, opúšťa hranicu medzi Janovom a Rokycanmi a krátky úsek preteká po hranici medzi obcami Janov a Bzenov. Vteká na územie Bzenova, na okraji intravilánu Bzenova v  ústi do Svinky ako jej pravostranný prítok. Pramení na hranici území obcí Sedlice a Bajerov, preteká po hranici obcí Janov a Rokycany a ústi na území obce Bzenov v okrese Prešov. Nemá dôležitejšie prítoky. 

## Pôvod názvu
Je zrejmé, že názov vodného toku Hlboký potok a názov lesa Hlboký v katastrálnom území Janov, okolo ktorého potok preteká, vzájomne súvisia. Priorita pomenovacieho procesu je ešte predmetom skúmania (či bol primárne pomenovaný vodný tok a jeho názov bol sekundárne prenesený na les, alebo opačne). Motivantom pomenovania vodného toku bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*. Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1976.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Šarišskej vrchovine
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov
Kategória:Sedlice (okres Prešov)
Kategória:Bajerov
Kategória:Janov (okres Prešov)
Kategória:Rokycany (okres Prešov)
Kategória:Bzenov
Gäddan 8

náhľad|Gäddan 8
**Gäddan 8** je budova v Malmö. Nachádza sa na umelom ostrove Universitetsholmen, v blízkosti ostatných budov prislúchajúcich vysokej škole ako Niagara a Orkanen. Budovu postavili v roku 1998 a bola symbolom novopečenej vysokej školy v Malmö. V priebehu rokov ale stratila svoju administratívnu dôležitosť.

V roku 2024 Univerzita v Malmö prestala budovu využívať, v súčasnosti v nej sídli gymnázium.

## Referencie

Kategória:Malmö
Kategória:Univerzity vo Švédsku
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 19 rokov 1975

**Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 19 rokov 1975** boli ôsme juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Majstrami Európy sa po piatykrát stali hokejisti Sovietskeho zväzu.

## Skupina A
Turnaj Skupiny A sa hral od 21. do 30. marca 1975 vo francúzskych mestách Grenoble a Gap.

### Konečné poradie

|}
Nikto nezostúpil, pretože Skupina A bola od roku 1976 rozšírená zo šiestich tímov na osem.

### Zápasy

## Skupina B
Turnaj Skupiny B sa hral od 15. do 22. marca 1975 vo švajčiarskom meste Herisau.

### Základné skupiny
#### Skupina 1

|}

#### Skupina 2

|}

### Play-off
#### Zápas o 7. miesto

#### Zápas o 5. miesto

#### Zápas o 3. miesto

#### Finále

### Konečné poradie

Švajčiarsko a Bulharsko postúpili do Skupiny „A“ ME 1976.

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Kategória:Ľadový hokej v 1975
Kategória:Ľadový hokej vo Francúzsku
Kategória:Ľadový hokej vo Švajčiarsku
Kategória:Športové podujatia vo Francúzsku
Kategória:Športové podujatia vo Švajčiarsku
Kategória:Športové podujatia v Grenobli
Kategória:Šport v Gape
Matej Gaal

**Matej Gaal** (* 14./15. storočie, pravdepodobne Spišská Nová Ves† 15. storočie, tamže) bol zvonolejársky a kovolejárský majster, príslušník poprednej zvonolejárskej rodiny Gaalovcov na Spiši.

Jeho príbuzenský vzťah k jednotlivým príslušníkom rodiny Gaalovcov je neznámy. Činný medzi rokmi 14271472. Prvýkrát spomenutý v správe z roku 1427, v ktorej je objednávka od mesta Bardejov na medený kotol pre úpravňu plátna. V roku 1437 zhotovil dnes už neexistujúci zvon v Bardejove. Zistiteľný ešte v roku 1472, keď odlial krstiteľnicu pre Kostol svätého Kríža v Kežmarku. Svedčia o tom majuskulné iniciály MG na vrchu krstiteľnice. Matúš Pajdušák na základe iniciál ju pripísal neidentifikovanému majstrovi M. S. Podľa kampanológa Juraja Spiritzu bolo plné znenie iniciál nasledovné: „*Baptismvm eclesie Sancte Crvcis Fvdit M*(atias) *G*(lockengiesser alebo Gaal naw) *Anno domini millesimo CCCCLXXII ihesus xps marie filius*.“ Matej Gaal spolupracoval istý čas súčasne s Mikulášom Gaalom mladším a Vincentom Gaalom.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 14. storočí
Kategória:Úmrtia v 15. storočí
Kategória:Zvonolejári
Kategória:Kovolejári
Kategória:Osobnosti zo Spišskej Novej Vsi
Altaišské anály väčšie

**Altaišské anály väčšie** (**) zo 14. storočia sú latinsky písané anály nazvané podľa miesta vzniku  kláštora v Niederalteich pri Pasove. Prvú časť Altaišských
análov väčších s údajmi z rokov 7081032 napísal pravdepodobne
mních Wolfhere z Hildesheimu, ktorý pôsobil v tomto kláštore, zdrojom boli hlavne stratené Annales Hersfeldenses a Annales Hildesheimenses. 
Druhú časť análov zachytávajúcu roky 10331073 zostavil neznámy altaišský mních.

Nemecký historik Wilhelm von Giesebrecht publikoval v rámci štipendijnej cesty prácu *Jahrbücher des Klosters Altaich ([[1841]])*, kde rekonštruoval stratené *Annales Altahenses*, o ktorých sa vtedy vedelo, že existujú len fragmenty nejasne zahrnuté v iných kronikách. Brilantnosť jeho práce sa ukázala v roku 1867, keď sa našla kópia originálu análov a ukázalo sa, že Giesebrechtov text bol v podstate správny.

## Vydania
Novodobé kritické vydanie textu análov sa uskutočnilo v rámci *Scriptores rerum Germanicarum*.

## Anály a Veľká Morava
Anály obsahujú jediný záznam týkajúci sa Veľkej Moravy:

## Anály a Uhorsko
Anály obsahujú viacero záznamov týkajúcich sa Uhorska:

## Poznámky


## Referencie

## Zdroj

Kategória:Letopisy
Kategória:Literatúra 11. storočia
Kategória:Literatúra v latinskom jazyku
Úboč

**Úboč** môže byť:

* obec v Česku, pozri Úboč (obec v Česku)
* svah, úbočie
* vrch na Slovensku:
** v Šarišskej vrchovine (), pozri Úboč (Šarišská vrchovina)
** v Skorušinských vrchoch ()
** v Levočských vrchoch ()
...
Mamelucký sultanát

**Mamelucký sultanát** (arabsky: سلطنة المماليك, romanizovane: *Salṭanat al-Mamālīk*), známy aj ako **Mamlucký sultanát, Mamelucký Egypt** alebo **Mamelucká ríša**, bol štát, ktorý vládol Egyptu, Levante a Hidžázu od polovice 13. do začiatku 16. storočia. Vládla v ňom vojenská kasta mamelukov (oslobodených otrokov) na čele so sultánom. Sultanát vznikol po zvrhnutí dynastie Ajjúbovcov v Egypte v roku 1250 a v roku 1517 ho dobyla Osmanská ríša. História Mamlúkov sa vo všeobecnosti delí na turkické alebo bahrijské obdobie (12501382) a čerkešské alebo burdžické obdobie (13821517), nazývané podľa prevládajúceho etnika alebo zboru vládnucich Mamelukov v týchto príslušných obdobiach.

Prví vládcovia sultanátu pochádzali z mameluckých plukov ajjúbovského sultána as-Sáliha Ajjúba (v. 12401249), ktorý si v roku 1250 uzurpoval moc od svojho nástupcu. Mameluci pod vedením sultána Kutuzu a Bajbarsa v roku 1260 porazili Mongolov a zastavili ich expanziu na juh. Potom si podmanili sýrske kniežatstvá Ajjúbovcov alebo nad nimi získali suverenitu. Do konca 13. storočia si vďaka úsiliu sultánov Bajbara, Kalawuna (v. 12791290) a al-Ašrafa Chalila (v. 12901293) podmanili križiacke štáty, expandovali do Makúrie (Núbie), Kyrenaiky, Hidžázu a južnej Anatólie. Sultanát potom zažil dlhé obdobie stability a prosperity počas tretej vlády al-Nasira Muhammada (v. 12931294, 12991309, 13101341), než podľahol vnútorným sporom, ktoré charakterizovali nástupníctvo jeho synov, keď skutočnú moc mali v rukách starší emíri.

Jeden z takýchto emirov, Barkuk, zvrhol sultána v roku 1390, čím nastolil vládu Burdžu. Autorita mamlúkov v celej ríši sa za jeho nástupcov oslabila v dôsledku zahraničných invázií, kmeňových povstaní a prírodných katastrof a štát sa dostal do dlhého obdobia finančných ťažkostí. Za vlády sultána Barsbaja sa vynaložilo veľké úsilie na doplnenie štátnej pokladnice, najmä na monopolizáciu obchodu s Európou a daňové výpravy na vidiek.

## Názov
Pojem „mamelucký sultanát“ je moderný historiografický termín. Arabské pramene pre obdobie vlády Bahri Mamelukov označujú dynastiu ako „štát Turkov“ (*Dawlat al-Atrak* alebo *Dawlat al-Turk*) alebo „štát Turecka“ (*al-Dawla al-Turkiyya*). Druhý oficiálny názov bol „štát Čerkesov“ (*Dawlat al-Jarakisa*) počas vlády Burdžovcov. Jeho variant (*al-Dawla al-Turkiyya al-Jarakisiyya*) zdôrazňoval skutočnosť, že Čerkesi boli turkicky hovoriaci.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Zaniknuté štáty Afriky
Kategória:Mameluci
Kategória:Dejiny Egypta
Kategória:Dejiny Jordánska
Kategória:Dejiny Libanonu
Kategória:Dejiny Líbye
Kategória:Dejiny Palestíny
Kategória:Dejiny Sýrie
Stepanakert

**Stepanakert** () alebo **Xankändı** (, ) je bývalé hlavné mesto Náhorného Karabachu a celej *de facto* nezávislej Náhornej karabašskej republiky. 

Žije tu okolo 40 000 obyvateľov. Mesto sa nachádza v horách, jeho priemerná nadmorská výška je 813 m.n.m. Po nepokojoch v 90. rokoch je Stepanakert ovládaný arménskymi silami, väčšina Azerbajdžancov už v meste nežije – buď boli vnútorne presídlení, alebo odišli. Mesto sa pred rokom 1991 ekonomicky zameriavalo na výrobu potravín a spracovanie hodvábu, po rozpade ZSSR však občianska vojna akékoľvek aktivity znemožnila. V súčasnosti sa situácia mierne zlepšuje, prichádzajú hlavne arménske investície.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Náhorný Karabach
Kategória:Mestá v Azerbajdžane
Mameluci

[náhľad|''Traja Mameluci s kopijami na koni'' od [Daniel Hopfer|Daniela Hopfera (cca 1470-1536)]]
**Mameluci** (jednotné číslo **Mameluk**, arabsky مملوك‎ , romansky *mamlūk* (jednotné číslo), مماليك, *mamālīk* (množné číslo), v preklade „ten, kto je vlastnený“, prepisovené ako *mamluq*, *mamluk*, *mamluke*, *mameluke*, *mamaluke* alebo *marmeluke*) boli vojaci, členovia osobnej telesnej stráže egyptských sultánov, pôvodne otroci alebo vojnoví zajatci pochádzajúci z oblasti Kaukazu.

Pôvodne boli mameluci otroci turkického pôvodu z euroázijskej stepi, ale neskôr zahŕňala Čerkesov, Abcházov, Gruzíncov, Arménov, Rusov, a Uhrov, ako aj národy Balkánu, ako sú Albánci, Gréci, a južní Slovania. Verbovali aj Egypťanov. „Fenomén mamlúkov“ mal veľký politický význam a pretrval takmer 1000 rokov, od 9. storočia do začiatku 19. storočia.

Využívanie mamelukov ako hlavnej zložky moslimských armád sa stalo charakteristickým znakom islamskej civilizácie už v 9. storočí nášho letopočtu. Túto prax začal v Bagdade abbásovský kalif al-Muʿtaṣim a čoskoro sa rozšírila po celom moslimskom svete. Politický výsledok bol takmer vždy rovnaký: otroci zneužívali vojenskú moc, ktorá im bola zverená, na prevzatie kontroly nad legitímnymi politickými autoritami, často len na krátky čas, ale niekedy na prekvapivo dlhé časové obdobia. Krátko po vláde al-Muʿtaṣima sa teda kalifát stal obeťou tureckých mameluckých generálov, ktorí mohli kalifov takmer beztrestne zosadzovať alebo vraždiť. Hoci kalifát bol udržiavaný ako symbol legitímnej autority, skutočnú moc mali mameluckí generáli; a do 13. storočia sa mamelukom podarilo založiť si vlastné dynastie v Egypte aj v Indii, v ktorých boli sultáni nevyhnutne muži otrokárskeho pôvodu alebo dedičia takýchto mužov.

## Referencie

Kategória:Mameluci
Hlboký potok (prítok Bzovského potoka)

**Hlboký potok** je potok v geomorfologickom celku Veporské vrchy a v geomorfologickom podcelku Sihlianska planina v regióne Poiplie v Banskobystrickom kraji v okrese Lučenec. Je ľavostranným prítokom Bzovského potoka v povodí Ipľa. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v severnej časti územia obce Mýtna v  v lesnom extraviláne premiešanom s poľnohospodárskym extravilánom západne od vrchu Strhár so  a južne od vrchu Brestina so  v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom v severnej časti územia obce Mýtna cez lesný extravilán premiešaný s poľnohospodárskym extravilánom, ľavým brehom obmýva juhozápadné úpätie vrchu Strhár, mení smer na juhozápad, pravým brehom obmýva úpätie lesa Uplakaná. Mení smer na západ a severozápadozápad, ľavým brehom obmýva úpätie lesa a lúky Skálnik, na obecnej (i okresnej) hranici na hornom konci extravilánu samoty Dolná Bzová v  ústi do Bzovského potoka ako jeho ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi v severnej časti územia obce Mýtna v okrese Lučenec. Nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania vodného toku bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*. Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1992.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch
Kategória:Vodné toky v okrese Lučenec
Kategória:Mýtna (okres Lučenec)
Banský vrch (Šarišská vrchovina)

**Banský vrch** () je vrch v Šarišskej vrchovine, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Klenov, približne  západne od Prešova. 

## Poloha
Nachádza sa na juhu strednej časti vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Sedlická brázda. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Klenov. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaný Klenov, severozápadne sa nachádza Hrabkov, severovýchodne Žipov, východne Kvačany a juhovýchodne Miklušovce. 

## Opis
Banský vrch leží na južnom okraji Sedlickej brázdy, v hrebeni vedúcom východným smerom od vrchu Mestické () na Úboč (). Severne sa nachádza Bubon (), Homôľka (), Grejnár (), Baba (), Ostrý vrch () a Zimná hora (), západne Za horou (), Sľubica (), Zadný Moravec (), Koľvek (), Mestické (), Čierna hora (), Roháčka (), južne Holý hŕbok (), Šľuchta (), Bystrá () a Bujanov () a východne Úboč (), Zajačia hora (), Zadný dol (), Bekovec () a Nad dolinkami (). Oblasť patrí do povodia rieky Hornád, kde voda zo západných a severných svahov odteká Banským potokom a z východných Kvačianskym potokom, ktoré sú prítokmi Svinky. Na južnom úbočí pramení Sopotnica, odvádzajúca vodu rovnako do Hornádu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no neďaleko prechádza cesta II/546.

### Výhľady
Vrchol pokrýva horská lúka, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť okolité vrcholy Šarišskej vrchoviny a blízku Čiernu horu, no tiež Slanské vrchy, Čergov, Bechureň, Branisko a Kojšovskú hoľu vo Volovských vrchoch.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no prístup umožňuje cesta II/546, vedúca v jeho blízkosti.

## Referencie

## Pozri aj
* Šarišská vrchovina
* Sedlická brázda
* Zoznam vrcholov v Šarišskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Šarišskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Prešov
Kategória:Klenov
Veronika jarná

**Veronika jarná** () je jednoročná bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy až po juhozápadnú Sibír a západné Himaláje.  

## Opis
Veronika jarná je jednoročná bylina, dlhá 5 až 15 cm, s tenkým niťovitým koreňom. Byľ je vzpriamená, jednoduchá alebo na báze rozkonárená, oblá, v dolnej časti často červenkastá, hore žliazkatá. 

Protistojné listy sú na báze stonky krátko stopkaté, ostatné sú sediace. Čepele sú tenké, vajcovito kopijovité, vrúbkovane zúbkaté a perovito zárezové (3 až 7 úkrojkov). Sú tmavozelené a na oboch stranách riedko chlpaté. Najvyššie listy prechádzajú do celistvookrajových listeňov, ktoré sú dlhšie ako kvetné stopky.

Drobné modré kvety sú usporiadané v koncových, 15 až 40 kvetých, chlpato žliazkatých strapcoch. Štvorpočetná jasnomodrá koruna je v priemere do 3 mm. Obsahuje dve tyčinky a jednu čnelku s pologuľovitou bliznou. Štyri diely kalicha sú kopijovité, končisté, dlhé do 5 mm, pričom dva predné diely sú dlhšie. Stopky kvetov sú vzpriamené a kratšie ako kalich.

Obrátene srdcovité tobolky sú zboka výrazne stlačené, na vrchole tupo vykrojené, žliazkato chlpaté a kratšie ako kalich. Vajcovité semená sú ploské, žltohnedé a veľké do 1 mm.

## Rozšírenie
Prirodzený areál veroniky jarnej sa rozprestiera od Európy, po juhozápadnú Sibír a západné Himaláje. Pôvodná je aj v severnej Afrike v Maroku. Zavlečená je v Severnej Amerike v Kanade a Spojených štátoch. Na území Slovenska je v panónskej oblasti roztrúsená, v karpatskej oblasti je hojnejšia a na ostatnom území je ojedinelá až vzácna.

## Ekológia
Veronika jarná obsadzuje vhodné stanovištia od nížinného po podhorský stupeň. Rastie na slnečných a suchých miestach, na pasienkoch, trávnatých a skalnatých stráňach, na úhoroch a obilných poliach. Obľubuje výhrevné, zásadité až neutrálne, nevápenaté, humózne, kamenité i piesočnaté pôdy. Kvitne od apríla do júna a na poliach je vnímaná ako burinný druh.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Flóra na Slovensku
jarná
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Laj Čching-te

**Laj Čching-te** alebo **William Laj** (, , ; * 1959, Wanli, hsien Tchaj-pej, Čínska republika) je taiwanský lekár a politik, v súčasnosti 8. prezident Čínskej republiky (Taiwanu).

## Životopis
Pôvodným zamestnaním je lekár. Magisterský titul získal na Harvard University.

### Politická kariéra
V roku 1996 sa rozhodol zanechať lekársku kariéru a venovať sa politike. V meste Tchaj-nan ho zvolili za reprezentanta v Legislatívnom Yuane počas štyroch období: 1999 až 2010. V roku 2010 keď bolo mesto Tchaj-nan a okres Tchaj-nan zlúčené do jedného celku, špeciálnej obce, sa stal Laj jej primátorom. Vo funkcii bol do roku 2017. V rokoch 2017 až 2019 bol premiérom Taiwanu. V novembri 2019 súhlasil s kandidatúrou na viceprezidenta. Za prezidentku bola spolu s ním zvolená Cchaj Jing-wen.

### Prezidentské voľby
V januárových voľbách získal nad 40% hlasov.

Ako prvý prezidentský kandidát na Taiwane získal viac ako 5 miliónov hlasov. Pre svoju Demokratickú pokrokovú stranu vyhral doteraz nevidené tretie za sebou idúce obdobie v prezidentskom úrade. Zníženie počtu kresiel pre DPP v parlamente však môže viesť k zložitejšiemu vládnutiu na Taiwane.

Po výhre Laj vyhlásil, že je za dialóg a výmenu medzi Taiwanom a Čínom namiesto obšturkcií a konflitu. Zároveň však vyhlásil, že chce udržať status quo ohľadom nezávislosti ostrova a dodržať bezpečnosť Taiwanu pred vyhrážkami Číny. V reakcii na volebný výsledok Peking reagoval, že „DPP nemôže reprezentovať hlavnú verejnú mienku na tomto ostrove“. Nesúhlasí tiež so zahraničným zasahovaním do volieb a so separatistickými aktivitami Taiwanu.

Inaugurovaný bol 20. mája 2024.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Absolventi Harvard University
Kategória:Taiwanskí lekári
Kategória:Taiwanskí politici
Kategória:Predsedovia vlády Taiwanu
Kategória:Viceprezidenti Taiwanu
Kategória:Prezidenti Taiwanu
Veronika pŕhľavolistá

**Veronika pŕhľavolistá** alebo staršie **veronika žihľavolistá** () je druh z rodu veronika z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Je to trváca horská bylina. Jej prirodzený areál zahŕňajú hory strednej, južnej a východnej Európy. 

## Opis
Veronika pŕhľavolistá je trváca bylina s priamymi stonkami, vysokými 20 až 70 cm. Byle sú jednotlivé, nerozkonárené, tenké, oblé a roztrúsene krátko chlpaté.

Protistojné listy sú sediace, trojuholníkovito vajcovité až vajcovito podlhovasté, na báze zaokrúhlené. Čepele sú na okraji pílkovité, na vrchole dlho končisté a na oboch stranách a na okraji roztrúsene chlpaté. 

Kvety sú usporiadané v protistojných, stopkatých, riedkych, 10 až 25 kvetých strapcoch, dlhých 5 až 10 cm. Strapce vyrastajú z pazúch najvyšších stonkových listov. Tanierovitá koruna, s priemerom do 7 mm, je bledomodrá alebo bledo ružová (zriedka biela), s tmavšími žilkami, zvonku a na okraji krátko chlpatá. Dve tyčinky sú dlhšie ako koruna, čnelka je dlhá 4 až 5 mm. Štyri kališné diely sú rovnako dlhé, podlhovasté a riedko žliazkaté. Kvetné stopky sú dlhé do 8 mm, sú žliazkaté a dvakrát dlhšie ako kopijovité listene. 

Tobolky s priemerom do 5 mm sú zboku stlačené, takmer okrúhle, na vrchole hlboko vykrojené a riedko chlpaté. Sú dvakrát dlhšie ako kalich. Žlté elipsovite semená sú do 1 mm.

## Rozšírenie
Prirodzený areál rozšírenia veroniky pŕhľavolistej zahŕňajú hory strednej, južnej a východnej Európy a európskeho Ruska. Na Slovensku rastie len v Pieninách. 

## Výskyt
Veronika pŕhľavolistá je tieňomilný druh, ktorý rastie na machom porastených skalách, v sutinových horských lesoch, na čerstvo vlhkých, živinami dobre zásobených, neutrálnych, humóznych, kyprých pôdach. Obsadzuje stanovištia v podhorskom a horskom stupni. Kvitne v júni a júli. 

## Ochrana
Na Slovensku je považovaná za zraniteľný taxón a je na zozname chránených rastlín, ustanovenom právnym predpisom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky. 

## Význam a využitie
Vedecká štúdia zameraná na profiláciu fenolových zlúčenín, získaných z extraktov veroniky pŕhľavolistej, potvrdzuje jej antibakteriálne, antimutagénne a protinádorové účinky.  

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Zraniteľné druhy
Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Liečivé rastliny
pŕhľavolistá
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Kategória:Rastliny s ružovými kvetmi
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Olaf Scholz

**Olaf Scholz** (* 14. jún 1958, Osnabrück) je nemecký sociálnodemokratický politik, od decembra 2021 do mája 2025 kancelár Nemeckej spolkovej republiky. Od marca 2011 do marca 2018 bol starostom (*Erster Bürgermeister*) Hamburgu. Potom až do decembra 2021 zastával úrad ministra financií vo štvrtej vláde Angely Merkelovej. V nej bol taktiež ako líder menšieho koaličného subjektu vicekancelárom.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Osnabrücku
Kategória:Kancelári Nemecka
Kategória:Nemeckí socialisti
Kategória:Primátori Hamburgu
Kategória:Ministri financií Nemecka
Kategória:Poslanci Nemeckého spolkového snemu
Mária Šimková

PhDr. **Mária Šimková**, PhD. (* 17. apríl 1963, Vranov nad Topľou) je slovenská jazykovedkyňa, pracovníčka Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.

## Život
V rokoch 19821987 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach (dnes súčasť Prešovskej univerzity) so zameraním na slovenský jazyk a literatúru s dôrazom na históriu. Titul PhDr. získala v roku 1987. Po skončení štúdia pôsobila v období 19871988 na Pedagogickej fakulte v Prešove UPJŠ v Košiciach ako odborná asistentka. Od roku 1988 je pracovníčkou Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied v Bratislave, kde strávila obdobie študijného pobytu a následne pôsobila ako odborná pracovníčka.

Okrem toho, v rokoch 19951997 vyučovala aj na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, v rokoch 19992001 na Pedagogickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave a v roku 2004 na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne.

Od roku 2002 vedie Slovenský národný korpus. Jej vedecká práca sa zameriava na súčasný slovenský jazyk z hľadiska jeho systému, najmä morfologickej roviny, a komunikácie, predovšetkým syntaktickej roviny. Okrem toho sa venuje aj lexikografickému a počítačovému spracovaniu slovenského jazyka.

## Významné ocenenia
V roku 2005 získala významné ocenenie od Slovenskej akadémie vied za výnimočný prínos k budovaniu infraštruktúry pre vedecký výskum, pričom stála v čele oceneného kolektívu.

## Oblasť výskumu
Jej pôsobenie v oblasti výskumu sa zameriava na korpusovú a kvantitatívnu lingvistiku, kde sa venuje systematickému zhromažďovaniu a analýze lingvistických dát. Okrem toho sa venuje aj synchrónnej a porovnávacej lingvistike, kde preskúmava súčasný stav jazyka a jeho vzťahy s inými jazykmi. Jej záujem sa ďalej rozvíja v oblasti gramatiky, kde skúma jazykové štruktúry a ich funkcie v komunikácii. Jej široký pohľad na lingvistiku je prínosom pre pochopenie jazyka z viacerých perspektív.

## Významné publikácie
Medzi jej najvýznamnejšie publikácie patria:
* *Tradícia a perspektívy gramatického výskumu na Slovensku* (Veda, 2003)
* *The Slovak Language in the Digital Age – Slovenský jazyk v digitálnom veku* (s kolektívom autorov, Springer, 2012)
* *Slovenský národný korpus: texty, anotácie, vyhľadávania* (spolu s K. Gajdošovou, B. Kmeťovou, M. Debnárom, Mikula s. r. o., 2017)
* *Dynamické javy v súčasnej slovenčine a jej výskume* (spolu s J. Velickou, M. Debnárom; Veda, 2018)
* *Slovenský národný korpus: používanie, príklady, postupy.* (spolu s K. Gajdošovou; Mikula s. r. o., 2020)

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Vranova nad Topľou
Kategória:Slovenskí jazykovedci
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Vyučujúci na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Pedagogickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove
Badminton Europe

**Badminton Europe** (BE) je riadiaci orgán bedmintonu v Európe. Je jedným z piatich kontinentálnych riadiacich orgánov pod vlajkou Svetovej bedmintonovej federácie (BWF). Združuje 53 členských krajín a jedného pridruženého člena. Bola založená 27. septembra 1967 vo Frankfurte v Nemecku.

Na svojom výročnom zasadnutí 8. apríla 2006 členovia rozhodli o zmene názvu z **European Badminton Union** na Badminton Europe.

## Prezidenti

## Členské krajiny

* Albánsko
* Arménsko
* Rakúsko
* Azerbajdžan
* Bielorusko
* Belgicko
* Bosna a Hercegovina
* Bulharsko
* Chorvátsko
* Cyprus
* Česko
* Dánsko
* Anglicko
* Estónsko
* Faerské ostrovy
* Fínsko
* Francúzsko
* Gruzínsko

* Nemecko
* Gibraltár
* Grécko
* Grónsko
* Maďarsko
* Island
* Írsko
* Izrael
* Taliansko
* Kosovo
* Lotyšsko
* Lichtenštajnsko
* Litva
* Luxembursko
* Macedónsko
* Malta
* Moldavsko
* Monako

* Čierna Hora
* Holandsko
* Nórsko
* Poľsko
* Portugalsko
* Rumunsko
* Rusko
* Škótsko
* Srbsko
* Slovensko
* Slovinsko
* Španielsko
* Švédsko
* Švajčiarsko
* Turecko
* Ukrajina
* Wales

### Pridružení členovia
*bezrámu|25x25bod Ostrov Man

## Turnaje
* Majstrovstvá Európy
* Majstrovstvá Európy družstiev mužov a žien
* Majstrovstvá Európy zmiešaných družstiev
* Majstrovstvá Európy juniorov
* Majstrovstvá Európy do 17 rokov
* Majstrovstvá Európy do 15 rokov
* European Circuit
* Majstrovstvá Európy klubov
* Majstrovstvá Európy v parabedmintone
* Majstrovstvá Európy seniorov

*Turnaje, ktoré boli zrušené:*
* Helvetia Cup, Majstrovstvá Európy B družstiev v bedmintone
* Finlandia Cup, Majstrovstvá Európy B juniorských družstiev v bedmintone

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Bedminton
Kategória:Športové organizácie
Kategória:Šport v Európe