open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dolinský potok (prítok Uličky)

**Dolinský potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obce Kolbasov v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Bukovské vrchy. Ústi do Uličky. Od sútoku zdrojníc po ústie má dĺžku . Rád toku VIII. 
## Sútok zdrojníc
Dolinský potok sa začína sútokom zdrojníc v lesnom extraviláne v  v juhozápadnej časti územia obce Kolbasov v okrese Snina v Prešovskom kraji, na severných svahoch vrchu *Tlstý* so  Južná zdrojnica pramení v  vo vzdialenosti  západne od vrchu *Tlstý* a vo vzdialenosti  od obecnej hranice medzi Kolbasovom a obcou Ulič; má dĺžku . Západná zdrojnica pramení v  neďaleko vo vzdialenosti  od obecnej hranice medzi Kolbasovom a obcou Kalná Roztoka; má dĺžku .

## Opis toku
Dolinský potok tečie od sútoku zdrojníc severovýchodným smerom cez lesný extravilán územím obce Kolbasov vo vzdialenosti  severne od vrchu *Tlstý* so , v  vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, ľavým brehom obteká pasienok *Hŕbok*, pravým brehom obteká pasienok *Rázsošky*, veľkým oblúkom sa skrúca na východ až juhovýchod, v  ústi v poľnohospodárskom extraviláne v susedstve s južným okrajom intravilánu do Uličky ako jej pravostranný prítok. Ulička ďalej ústi do Uhu.
Dolinský potok patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Začína sa, preteká a ústi do vodného toku Ulička na území obce Kolbasov. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Bukovské vrchy v geomorfologickom podcelku Bukovce. Nemá prítoky. 

## Pôvod názvu
Pôvod hydronyma *Dolinský potok* súvisí s apelatívom *dolina* vo význame *údolie so zalesnenými svahmi alebo so svahmi porastenými trávou, krovím a pod.*, čo presne reflektuje lokálnu topografickú situáciu Dolinského potoka. Názov vodného toku je výsledkom kombinácie pravidelne utvoreného prídavného mena *dolinský* vo význame *patriaci k doline, alebo ináč spájaný s dolinou* a všeobecného podstatného mena potok s významom *menší prirodzený vodný tok* čím bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Dolinský potok* bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Dolinský potok* nie je jedinečným hydronymom; na Slovensku je 12 vodných tokov s týmto štandardizovaným názvom (august 2025).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Bukovských vrchoch 
Kategória:Kolbasov
Cintorínsky potok (prítok Nitry)

**Cintorínsky potok** je vodný tok v pohorí Tribeč a v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok rieky Nitry s dĺžkou približne 6,4 km a je tokom IV. rádu. V hornej časti preteká cez Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a jeho časti Vysoký Tribeč, na severozápadných výbežkoch Veľkého Tribča (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa pod kótou Veľká Kurňa () v závere nevýraznej doliny tečie severozápadným smerom cez lokalitu Medzi žľabmi. Pod vrchom Malá Kurňa () vteká do Hornonitrianskeho predhoria a postupne sa stáča na západ. Opúšťa oblasť súvislého lesného územia, pohorie Tribeč i Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie a severným úpätím Kovarskej hôrky () pokračuje už Poduajskou pahorkatinou, jej podcelkom Nitrianska pahorkatina a časťou Tribečské podhorie. V lokalite Prostredné priberá pravostranný prítok zo svahov Hrdovickej () a lemovaný pobrežným porastom tečie popri farme k obci Kovarce. V oblasti Baranie diely priberá krátky ľavostranný prítok a lemuje severný okraj intravilánu. Križuje cestu II/593 a cez Záhumnie pokračuje na západ. Z Nitrianskej pahorkatiny prechádza do Nitrianskej nivy a jej časti Stredonitrianska niva, kde sa následne v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Kovarce v okrese Topoľčany v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Tribeč, Veľký Tribeč (geomorfologický podcelok), Vysoký Tribeč, Hornonitrianske predhorie
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Tribečské podhorie
* Nitrianska niva, Stredonitrianska niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Kovarce
KF Ballkani

**KF Ballkani** () je kosovský profesionálny futbalový klub z mesta Suva Reka. Tím pôsobí v najvyššej národnej futbalovej súťaži Superliga e Kosovës. Klub bol založený v roku 1947 a svoje domáce zápasy hrávajú na mestskom štadióne Suva Reka s kapacitou 3 000 miest.

## História klubu
Klub založili v roku 1947 športovci pod názvom Rinia, ktorých cieľom bolo zúčastňovať sa rôznych súťaží a turnajov, ktoré sa v tom čase organizovali. V roku 1952 bol klub zaregistrovaný a začal súťažiť na oficiálnych majstrovstvách. V roku 1965 zmenil názov z KF Rinia na KF Ballkani po tom, čo vlastníctvo klubu prevzal Chemický a gumárenský priemysel „Ballkan“ v Suva Reke.

Klub postupne stúpal v juhoslovanskom ligovom systéme a v sezóne 1973/74 postúpili do Kosovskej provinciálnej ligy. V roku 1977 však zostúpili a v lige zotrvali do 90. rokov. Klub bol jedným z prvých v Kosove, ktoré opustili ligový systém spravovaný futbalovým zväzom Juhoslávie a namiesto toho hral v oficiálne neuznanej prvej lige Kosova. 

V Superliga e Kosovës ich prvý titul prišiel v sezóne 2021/22. Tituly získali aj v roku 2023 a 2024. V sezóne 2022/23 sa klub prebojoval do skupinovej fázy Konferenčnej ligy a stal sa prvým klubom z Kosova, ktorý si zahral v skupine v niektorej z európskych súťaží. Tento úspech následnej zopakovali aj v sezóne 2023/24.

## Úspechy klubu

* **[[Superliga e Futbollit të Kosovës|Superliga e Kosovës]] (3x)**
** **Víťaz**: 2021/22, 2022/23, 2023/24
* **[[Kupa e Kosovës]]**
** **Víťaz**: 2023/24
* **[[Superkupa e Kosovës]] (2x)**
** **Víťaz**: 2022, 2024
* **[[Konferenčná liga UEFA]]**
** Skupinová fáza: 2022/23, 2023/24

## KF Ballkani v európskych súťažiach

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Kosovské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1947
C8H11NO3

Sumárny vzorec **C<sub>8</sub>H<sub>11</sub>NO<sub>3</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Mandelát amónny
* Noradrenalín
* Oxidopamín
* Pyridoxín

C8HA11NO3
C9H13NO3

Sumárny vzorec **C<sub>9</sub>H<sub>13</sub>NO<sub>3</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Adrenalín
* Ginkotoxín
* Korbadrín
* Normetanefrín
* Racepinefrín

C9HA13NO3
C15H11I4NO4

Sumárny vzorec **C<sub>15</sub>H<sub>11</sub>I<sub>4</sub>NO<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Dextrotyroxín
* Levotyroxín
* Tyroxín

CA15HA11I4NO4
Château de Clermont

**Château de Clermont** je zámok, ktorý sa nachádza v obci Le Cellier vo francúzskom departemente Loire-Atlantique. Objekt bol postavený medzi rokmi 1643 až 1649. Tento zámok je známy tým, že bol majetkom herca Louisa de Funèsa, ktorého bol posledným sídlom až do jeho smrti v roku 1983.

Stavba bola zaregistrovaná ako historická pamiatka 14. novembra 1941. V rokoch 2013 až 2016 sa v areáli, v oranžérii zámku nachádzalo „Múzeum Louisa“ venované hercovi.

## História
Zámok Clermont je renesančné sídlo v štýle Ľudovíta XIII. (typické červené tehly a biely kameň, vysoké bridlicové strechy a centrálny pavilón slúžiaci ako schodisko), bol postavený v polovici 17. storočia na mieste starého kláštora Mont-Clair, ktorý Normani zničili v 9. storočí. Ponúka výhľad na vinice Muscadet a údolie Loiry. Zámok Clermont stavala od roku 1643 rodina Chenu. V 18. storočí niekoľkokrát menil majiteľa a počas Francúzskej revolúcie sa dostal do rúk republikánov. V roku 1800 ho získala rodina Juchault des Jamonières, ktorá tam žila až do roku 1853, keď ho predala grófovi z Lareinty-Tholozan, ktorý ho o niekoľko rokov neskôr predal Léonovi Nau de Maupassant. Od 60. rokov patril Château de Clermont francúzskemu hercovi Louis de Funèsovi a jeho rodine až do roku 1986.

## Galéria

Súbor:Le Cellier. Clermont.jpg|Pohľad na areál objektu zvrchu
Súbor:Clermont 2.JPG
Súbor:Chateau-clermont-cellier-coindassiere.JPG


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Hrady a zámky vo Francúzsku
Kategória:Stavby v departemente Loire-Atlantique
Pavel Boroš

**Pavel Boroš** (* 26. marec 1900, Vinné† ?, Vihorlat) bol pôvodom roľník, v 30. rokoch sa stal funkcionárom Komunistickej strany Česko-Slovenska na východnom Slovensku.

V roku 1940 po zatknutí P. Tonhausera v januári 1940 bol poverený 1. ilegálnym ústredným výborom KSS vedením prešovskej ilegálnej oblasti. V marci 1940 bol zatknutý a väznený v zaisťovacom tábore v Ilave. Podľa spoluväzňov Boroš už v tábore uvažoval o založení partizánskej skupiny. V júni 1941 pred opätovným zatknutím odišiel do ilegality do Vihorlatu. Tam v roku 1942 založil v zmysle inštrukcií 2. ilegálneho vedenia KSS prvú bojovú jánošíkovská družinu na Slovensku. Skupinu 7. apríla 1942 prepadla na Pirnagovom vrchu žandárska hliadka. Väčšina členov skupiny bola uväznená. Pavlovi Borošovi sa podarilo ujsť, no zahynul za neznámych okolností vo Vihorlate. Bol otcom Jána Boroša, ktorý bol partizánskym veliteľom, komunistickým funkcionárom a politikom.  

## Referencie

Kategória:Narodenia 26. marca
Kategória:Narodenia v 1900
Kategória:Osobnosti z Vinného
Kategória:Osoby s neistým dátumom úmrtia
Kategória:Partizánski velitelia
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici KSČ
Viktorija Petrovna Brežnevová

**Viktorija Petrovna Brežnevová** (), rod. **Denisovová** (; * 11. december 1907, Belgorod, Kurská gubernia, Ruský štát – † 5. jún 1995, Moskva, Rusko) bola manželkou Leonida Brežneva, ktorý bol v rokoch 1964 až 1982 generálnym tajomníkom ÚV KSSZ.

## Životopis
Narodila sa v Belgorode, jej otec Piotr Nikanorovič Denisov bol strojvodcom a matka Anna Vladimirovna bola ženou v domácnosti a vychovávala päť detí – štyri dcéry a syna. Neskôr, keď ju niektorí považovali za židovku, manželka generálneho tajomníka zdôrazňovala, že nemá židovských predkov a meno dostala preto, že v susedstve žili poľské rodiny, v ktorých bolo meno Viktorija zvyčajné.

Po deviatich rokoch v škole nastúpila na strednú zdravotnícku školu.  Tu sa na tanečnej zábave zoznámila s Leonidom Iľjičom, ktorý vtedy študoval tretí ročník strednej poľnohospodársko-melioračnej školy.  Po troch rokoch sa vzali a usadili sa vo Jekaterinburgu/Sverdlovsku, kde sa im narodila dcéra Galina Leonidovna. Viktorija dokončila strednú školu a dostala diplom pôrodnej asistentky, ale v odbore nepracovala, venovala sa výchove detí a starostlivosti o domácnosť. Prvou dámou bola len formálne, zriedkakedy sa zúčastnila štátnych návštev, väčšinu času venovala domácim prácam, deťom a vnukom.

Čoskoro po smrti manžela v roku 1982 bola zbavená časti majetku, okrem iného prišla aj o chatu. Manžela prežila o takmer trinásť rokov, posledné roky života prežila v osamelosti v moskovskom byte.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Belgorodu
Kategória:Sovietske osobnosti
Kategória:Prvé dámy
Kategória:Úmrtia na diabetes mellitus
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
B-S 8 Hřbitov

náhľad|Bunker B-S 8 Hřbitov
**Bunker B-S 8 Hřbitov** je najväčší a najsilnejšie vyzbrojený ťažký objekt v Bratislave. Bol postavený 15.-21. marca 1937 Firmou Ing. Rudolfa Friča. Posádku tvorilo 33 vojakov. Bunker B-S 8 Hřbitov mal ako jediný ťažký objekt v Petržalke dvojramenné schody. Jeho výzbroj tvorili kanóny a dvojguľomety. Bunker B-S 8 Hřbitov má dve podlažia, na hornom podlaží sa nachádzali strieľne, toalety, naftový agregát, sklad a čerpadlo na vodu. Na spodnom podlaží boli sklady na muníciu, sklad potravín, ubytovacia izba pre vojakov a vzduchotechnika s dvoma filtračnými zariadeniami. Pred bunkrom sa nachádzali priekopy, ktoré slúžili na to, aby sa nedalo dostať ku guľometom a taktiež ako miesto, kde padali prázdne nábojnice.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam petržalských bunkrov

Kategória:Vojenské stavby na Slovensku
Kategória:Česko-slovenské opevnenie
Kategória:Architektúra z 1937
Oponický potok

**Oponický potok** je vodný tok v pohorí Tribeč a v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok rieky Nitry s dĺžkou približne 5,4 km a je tokom IV. rádu. V hornej časti preteká cez Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Jelenec, na západnom úbočí vrchu Drža (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite nazývanej Pod Holým vrchom v závere nevýraznej doliny tečie západným, postupne až severozápadným smerom. Pokračuje severovýchodným úpätím Veľkej skaly () popod Oponický hrad a následne opúšťa súvislým lesom porastené územie, pohorie Tribeč i Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie. Vteká do Poduajskej pahorkatiny, jej podcelku Nitrianska pahorkatina a časti Tribečské podhorie. Lemovaný pobrežnou vegetáciou pokračuje k obci Oponice, pred ktorou priberá menší pravostranný prítok od Súloviec. Stáča sa západným smerom, lemuje park s kaštieľom a v južnej časti obce križuje cestu II/593. Západne od obce križuje Oponický kanál a prechádza do Nitrianskej nivy a jej časti Stredonitrianska niva. Západne od Oponíc sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Oponice v okrese Topoľčany v Nitrianskom kraji. V ústí sa dotýka katastra obce Kamanová. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Tribeč, Jelenec (geomorfologický podcelok)
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Tribečské podhorie
* Nitrianska niva, Stredonitrianska niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Oponice
Kategória:Vodné toky v okrese Nitra
C7H6O5

Sumárny vzorec **C<sub>7</sub>H<sub>6</sub>O<sub>5</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Kyselina galová
* Kyselina floroglucinolkarboxylová
Mikošov potok

**Mikošov potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obce Ulič v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Bukovské vrchy. Ústi do Uličky. Má dĺžku . Rád toku VIII. 
## Prameň
Mikošov potok pramení v lesnom extraviláne v  vo východnej časti územia obce Ulič v okrese Snina v Prešovskom kraji, na hornom konci *Mikošovej doliny*, vo vzdialenosti  od slovensko-ukrajinskej štátnej hranice.

## Opis toku
Mikošov potok tečie od prameňa juhozápadozápadným smerom cez lesný extravilán územím obce Ulič, v  vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu a zároveň mení smer na juh, obmýva lúku *Košiare*, mení smer na juhozápad, pravým brehom obteká poľnohospodársku farmu, v  na hranici medzi extravilánom a južným okrajom intravilánu ústi do Uličky ako jej ľavostranný prítok. Ulička ďalej ústi do Uhu.
Mikošov potok patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Začína sa, preteká a ústi do vodného toku Ulička na území obce Ulič. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Bukovské vrchy v geomorfologickom podcelku Bukovce. Nemá prítoky. 

## Pôvod názvu
Pôvod hydronyma *Mikošov potok* súvisí s pôvodom toponyma *Mikošova dolina*, ktorou vodný tok preteká. Otázka skúmania priority názvov, či bol najprv pomenovaný vodný tok a jeho názov bol prenesený na dolinu, alebo opačne, je ešte predmetom ďalšieho skúmania. Ich názov má pôvod v domácej podobe osobného mena *Mikuláš* rozšírenom o formant *-oš* s vývojom *Mikuláš* → *Miko* → *Mikoš*, podobne ako osobné mená *Bartolomej, Miloslav , Ľubomír, Jaroslav, Martin* → *Bartoš, Miloš, Ľuboš, Jaroš, Maroš* alebo apelatíva *gajdoš, hraboš, dudroš*. Názov vodného toku je výsledkom kombinácie prídavného mena *Mikošov* vo význame *patriaci Mikošovi, alebo ináč spájaný s touto osobou* a všeobecného podstatného mena potok s významom *menší prirodzený vodný tok* čím bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Mikošov potok* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Mikošov potok* bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Mikošov potok* je jedinečným hydronymom (august 2025).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Bukovských vrchoch 
Kategória:Ulič
Sarpsborg 08 FF

**Sarpsborg 08 Fotballforening** tiež známy aj ako **Sarpsborg 08** je nórsky profesionálny futbalový klubom so sídlom v meste Sarpsborg. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Eliteserien. Klub bol založený v roku 2008 a domáce zápasy hrávajú na Sarpsborg Stadion s kapacitou 8 022 miest.

## História klubu
Pred Sarpsborgom 08 bol v meste futbal známy na základe klubu Sarpsborg FK, ktorý šesťkrát vyhral pohár a niekoľko sezóne pôsobil v najvyššej nórskej súťaží. Okrem nich v meste pôsobil aj multišportový klub IL Sparta. V roku 1974 však Sarpsborg FK zostúpil a na dlhší čas žiaden klub z mesta nepôsobil v najvyššej súťaži. V roku 1999 sa 16 tímov z oblasti Sarpsborgu spojilo a vytvorilo tím, ktorý by mohol súťažiť v najvyšších súťažiach. Klub pomenovali na **Sarpsborg Fotball**. Klub začal v 2. divízii no hneď v prvej sezóne zostúpili o úroveň nižšie. Neskôr sa zo spolupráce odhlásilo niekoľko klubov vrátane SFK a Sparty.

Zostávajúce kluby v projekte "Sarpsborg Fotball“ vytvorili nový klub s názvom **Borg Fotball**, ktorý v roku 2002 postúpil do 2. divízie, ale v roku 2003 opäť zostúpil. Medzitým Sparta postúpila do druhej divízie a opäť sa pridala ku skupine. Projekt tak po novom dostal názov FK Sparta Sarpsborg. Klub v roku 2005 postúpil do 1. divízie.

Na konci sezóny 2007 sa k spolupráci tímov pridal posledný významný klub v okrese, Sarpsborg FK, a ukončil tak pomerne dlhú a silnú rivalitu medzi týmito dvoma klubmi. Zároveň sa v snahe zjednotiť rôzne frakcie v rámci spolupráce zmenil dres a klub sa premenoval na **Sarpsborg Sparta FK**. Tento názov však zostal zdrojom sporov počas celej sezóny 2008 a v roku 2009 bol prijatý nový názov **Sarpsborg 08 FF**.

Po ťažkých začiatkoch kde bojovali o záchranu v prvej divízii sa v sezóne 2010 umiestnili na druhom mieste a premiérovo postúpili do najvyššej nórskej súťaže Eliteserien. Pri premiérovej sezóne dokázali niektoré kluby prekvapiť no nakoniec zostúpili. V roku 2012 si však opäť vybojovali postup do Eliteserien. V roku 2015 sa klub do finále nórskeho pohára. V roku 2017 skončili v lige na treťom mieste čo je ich najlepší výsledok v najvyššej súťaži. Vďaka skvelému miestu v lige mali možnosť bojovať o Európsku ligu, ktorú si nakoniec vybojovali a zúčastnili sa skupinovej fázy.

## Úspechy klubu

* **[[Eliteserien]]**
** 3. miesto: 2017
* **[[Nórsky futbalový pohár]]**
** Finále (2. miesto): 2015, 2017
* **[[Európska liga UEFA]]**
** Skupinová fáza: 2018/19

## Sarpsborg 08 v európskych súťažiach

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Nórske futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 2008
Kategória:Šport v Sarpsborgu
Turistická značkovaná trasa číslo 8680

**Turistická značkovaná trasa číslo 8680** je žltá trasa v Súľovských vrchoch. Vedie zo Súľova do Rajeckých Teplíc a je dlhá 13,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Súľovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8680
8680
C3H6O

Sumárny vzorec **C<sub>3</sub>H<sub>6</sub>O** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Acetón
* Alylalkohol
* Cyklopropanol
* Metylvinyléter
* Oxetán
* Propanál
* Propén-1-ol
* Propén-2-ol
* Propylénoxid
Muž so železnou maskou (rozlišovacia stránka)

**Muž so železnou maskou** môže byť:

* označenie neznámeho väzňa, pozri Muž so železnou maskou
* britsko-americký film z roku 1998, pozri Muž so železnou maskou (film z roku 1998)
* britsko-americký film z roku 1977, pozri Muž so železnou maskou (film z roku 1977)
Utečenci

**Utečenci** môže byť:

* množné číslo slova utečenec
* španielsky film z roku 2017, pozri Utečenci (film z roku 2017)
* americký film z roku 1998, pozri Utečenci (film z roku 1998)
* francúzsky film z roku 1986, pozri Utečenci (film z roku 1986)

## Pozri aj
* Utečenec
Breiðablik Kópavogur

**Breiðablik Kópavogur** je islandský futbalový klub, ktorý patrí do multišportového klubu Breiðablik so sídlom v meste Kópavogur. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaží Úrvalsdeild. Klub bol založený v roku 1950 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Kópavogsvöllur.

## História klubu
Športový klub Breiðablik vznikol v roku 1950. Prvý futbalový zápas sa odohral až v roku 1957, keď tím prehral 0:1 s Þróttur Reykjavík. V roku 1971 prvýkrát súťažili v najvyššej islandskej klubovej súťaži Úrvalsdeild. Medzi rokmi 1971 až 2005 sa klub pohyboval medzi prvou a druhou ligou. Po roku 2006 sa ich výkony v lige zlepšili a začali patriť medzi najlepšie kluby v krajine. V roku 2009 vyhrali prvýkrát pohár a o rok neskôr sa tešili z prvého titulu.

Od roku 2010 sa pravidelne zúčastňujú európskych súťaží. V roku 2022 a 2024 navyše pridali ďalšie tituly. V sezóne 2023/24 sa dostali do skupinovej fázy Konferenčnej ligy čím sa stali prvým klubom z Islandu, ktorý si zahral v niektorej z európskych súťaží.

## Úspechy klubu
* **[[Úrvalsdeild]] (3x)**
** **Víťaz**: 2010, 2022, 2024
* **[[Islandský futbalový pohár]]**
** **Víťaz**: 2009
* **[[Lengjubikar karla]] (3x)**
** **Víťaz**: 2013, 2015, 2024
* **[[Islandský futbalový superpohár]]**
** **Víťaz**: 2023, 2025
* **[[Konferenčná liga UEFA]]**
** Skupinová fáza: 2023/24

## Breiðablik v európskych súťažiach

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Islandské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1950
C9H8O4

Sumárny vzorec **C<sub>9</sub>H<sub>8</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Acetozón
* Dihydroxyškoricové kyseliny
** Kyselina kávová
** Kyselina 2,3-dihydroxyškoricová
** Kyselina 2,5-dihydroxyškoricová
** Kyselina 3,5-dihydroxyškoricová
** Kyselina umbelová
* Kyselina acetylsalicylová
* Kyselina homoftalová
* Kyselina 4-hydroxyfenylpyrohroznová
* Kyselina uvitová
* Monometylftalát
C9H8O2

Sumárny vzorec **C<sub>9</sub>H<sub>8</sub>O<sub>2</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Izochromanón
* Kyselina škoricová
C4H10O

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>10</sub>O** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Butanoly
** Bután-1-ol
** Bután-2-ol
** Izobutanol
** ''terc''-butanol
* Étery
** Dietyléter
** Metylpropyléter
** Metylizopropyléter

C4HA10O
C9H8O

Sumárny vzorec **C<sub>9</sub>H<sub>8</sub>O** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Akrylofenón
* Benzopyrán
* Cinnamaldehyd
* Indán-1-ón
C11H12O2

Sumárny vzorec **C<sub>11</sub>H<sub>12</sub>O<sub>2</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Alylfenylacetát
* Centalun
* Cinnamylacetát
* 2,2-di-2-furylpropán
* Etylcinnamát

CA11HA12O2
Klub Winx

***Klub Winx*** (taliansky: Winx Club) je taliansky animovaný seriál produkovaný Rainbow, s neskoršími sezónami v koprodukcii Nickelodeon. Vytvoril a režíroval ho taliansky animátor Iginio Straffi a mal premiéru 28. januára 2004.

Živá akčná adaptácia Klubu Winx, , mala premiéru na Netflixe v roku 2021 a trvala dve sezóny.

## Súhrn
Séria sleduje dobrodružstvá skupiny šiestich dievčat známych ako Winx. Skupinu tvoria Bloom, Stella, Musa, Tecna a Flora. V druhej sezóne sa Layla stala šiestym členom skupiny.

## Postavy
* Bloom: Víla ohnivá
* Stella: Víla slnka
* Flora: Víla prírody
* Musa: Víla hudby
* Tecna: Víla technológie
* Layla: Víla vody

## Referencie

## Pozri aj
* PopPixie
* World of Winx
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webová stránka

## Zdroj

Kategória:Talianske televízne seriály
Turistická značkovaná trasa číslo 8414

**Turistická značkovaná trasa číslo 8414** je krátka žltá trasa v Strážovských vrchoch. Vedie z Malinovej na  rázcestie Horné  lazy a je dlhá 3,8 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Strážovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8414
8414
Oponický kanál

**Oponický kanál** je vodný tok v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany a Nitra. Je to pravostranný prítok Lefantovského potoka v povodí rieky Nitra s dĺžkou približne 7,2 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Poduajskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Nitrianska niva a jej časti Stredonitrianska niva, v lokalite Pod Klenovou, v nadmorskej výške približne  Od prameňa v rovinatej, poľnohospodársky využívanej oblasti, tečie prevažne južným, krátko aj západným smerom. Pokračuje západne od Oponíc, kde križuje Oponický potok a oblasťou Veľké lúky smeruje na juh. Priberá menší ľavostranný kanál, stáča sa na juhozápad a v lokalite Stávky sa naň pravostranne pripája ďalší kanál. Lemovaný nesúvislou pobrežnou vegetáciou sa esovito stáča, križuje cestu do Dolných Lefantoviec a západne od ich intravilánu, sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Lefantovského potoka v povodí rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Kanál pramení na katastrálnom území obce Oponice, následne pokračuje hranicou území obcí Preseľany, Hrušovany a Horné Lefantovce a napokon aj Koniarovce a Dolné Lefantovce. Preteká územím okresov Topoľčany a Nitra v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska niva, Stredonitrianska niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Oponice
Kategória:Preseľany
Kategória:Hrušovany (okres Topoľčany)
Kategória:Horné Lefantovce
Kategória:Dolné Lefantovce
Kategória:Koniarovce
C4H8O3

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>8</sub>O<sub>3</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Kyseliny hydroxymaslové (kys. hydroxybutyrové)
** Kyselina 2-hydroxymaslová
** Kyselina β-hydroxybutyrová
** Kyselina gama-hydroxymaslová
* Kyseliny hydroxyizomaslové (kys. hydroxyizobutyrové)
** Kyselina 2-hydroxyizomaslová
** Kyselina 3-hydroxyizomaslová
* Metyllaktát
C8H8O4

Sumárny vzorec **C<sub>8</sub>H<sub>8</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* 3,4-dihydroxyfenylglykolaldehyd
* 2,6-dimetoxybenzochinón
* Kyselina dehydrooctová
* Kyselina 2,4-dihydroxy-6-metylbenzoová
* Kyselina 3,4-dihydroxyfenyloctová
* Kyselina homogentizová
* Kyselina chinoloctová
* Kyselina 4-hydroxymandľová
* Kyselina 5-metoxysalicylová
* Kyselina vanilínová
* Norkantaridín
* Trihydroxyacetofenón
** Galacetofenón (2,3,4-trihydroxyacetofenón)
** 2,4,6-trihydroxyacetofenón
Kachrylión

[náhľad|[Kylix (keramika)|Kylix *typu B* s dvojitým dekorom, interiér červenofigúrový (v tonde) na koralovočervenom podklade, hrnčiar: Kachrylión, cca 510 pred Kr., Staatliche Antikensammlungen 2620, Mníchov]]
**Kachrylión** () bol atický hrnčiar, činný na konci 6. a na začiatku 5. storočia pred Kr.
 
Kachrylión, jeden z najlepších hrnčiarov svojej doby, sa špecializoval na výrobu kylikes, ktoré ozdobili maliari váz ako Eufronios, Oltos alebo Peithinos. Jeho podpis (ΧΑΧΡΥΛΙΟΝ ΕΠΟΙΕΣΕΝ – Chachrylion epoiesen – Kachrylión to vyrobil, Χαχρυλίον = Καχρυλίων,  omega sa ešte v Aténach nepoužívala) sa nachádza na dvadsiatich deviatich kylikes a tanieri (pinaku).
 
Kachrylión bol majstrom vo výrobe kylikes zdobených maľbami na koralovočervenom podklade, vzácnou technológiou vázovej maľby (ich správne vypaľovanie bolo veľmi náročné). Štyri kylikes zdobené touto technikou sú ním ako hrnčiarom podpísané a ďalšie sú spojené s jeho rukou. Americká archeologička Beth Cohenová vo svojej štúdii „koralovočervenej“ preukázala, že viac ako tretina „koralovočervených“ váz môže byť spojených s dielňou Kachrylióna. Najpozoruhodnejším príkladom Kachryliónovho majstrovstva v tejto špeciálnej technike je veľký kylix v Mníchove (Staatliche Antikensammlungen 2620). Mníchovský kylix, podpísaný Kachryliónom ako hrnčiarom a Eufroniom ako maliarom, možno datovať približne do roku 510 pred Kr. podľa nápisu *LEAGROS KALOS* na vnútornej strane. Toto majstrovské dielo je najlepším príkladom spolupráce medzi Kachryliónom a Eufroniom. Eufronios sa po rokoch pôsobenia ako maliar stal hrnčiarom.

Kachrylión zrejme zohral kľúčovú úlohu aj pri vývoji kylikes. Jeho signatúry sa nachádzajú na dvoch kylikes *typu C* s hladkým okrajom a zdá sa, že bol popredným predstaviteľom tohto typu. Dôkazy naznačujú, že sa kylikes *typu C* v Kachryliónovej dielni vyrábali aj po ukončení jeho činnosti.


Euphronios ARV 16 17 young rider - Herakles and Geryoneus (07).jpg|Exteriér mníchovského kyliku s červenofigúrovým zobrazením Herakla a Géryona od maliara Eufronia
Kachrylion (potter) ARV 108 27 Eros flying with flower - deeds of Theseus (01).jpg|Kylix s dvojitým dekorom, exteriér červenofigúrový, interiér červenofigúrový na koralovočervenom podklade, hrnčiar: Kachrylión, cca 510 pred Kr., Museo Archaeologico Nazionale 91456, Florencia


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Supersonic Acrobatic Rocket-Powered Battle-Cars

***Supersonic Acrobatic Rocket-Powered Battle-Cars*** je futbalová videohra pre PlayStation 3. Hra bola vydaná v Severnej Amerike v októbri 2008 a v Európe vo februári 2009. Kampaňový režim hry pozostáva zo série rôznych minihier a turnajov proti umelej inteligencii, ktoré je možné hrať iba v režime pre jedného hráča. Pokračovanie s názvom ''Rocket League'' bolo vydané v júli 2015.

## Hrateľnosť
Hru hrá jeden alebo viac hráčov, lokálne alebo online, ktorí pomocou svojho auta trafia futbalovú loptu, ktorá je oveľa väčšia ako auto, a strelia tak gól. Každý gól má hodnotu jedného bodu a tím s najväčším počtom bodov po uplynutí 5 minút vyhráva. Hra obsahuje mechaniky, ako je dvojitý skok, ktorý umožňuje po skoku zo zeme vyskočiť ešte raz do vzduchu, čím sa zvýši rýchlosť vo vzduchu.

## Prijatie
Podľa agregátora recenzií Metacritic získali *Supersonic Acrobatic Rocket-Powered Battle-Cars* zmiešané recenzie od kritikov.

## Pokračovanie

V marci 2011 spoločnosť Psyonix potvrdila, že pokračovanie je vo vývoji, ale že je ďaleko od dokončenia, pretože mali problémy s jeho predkladaním vydavateľom alebo so získaním finančných prostriedkov potrebných na samostatné vydanie. V septembri 2013 spoločnosť Psyonix oznámila ďalšie podrobnosti a uviedla, že pred portovaním na konzoly bude vydaná bezplatná alfa verzia na testovanie a vylepšovanie na PC. *[[Rocket League]]* bola vydaná pre PlayStation 4 a Microsoft Windows 7. júla 2015 a pre ďalšie platformy neskôr. *Rocket League* je bezplatná od 23. septembra 2020 a je dostupná na PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One, Xbox Series X a Series S, Microsoft Windows a Nintendo Switch.

## Referencie

Kategória:Hry pre PlayStation 3
Kategória:Počítačové hry pre viacerých hráčov
Kategória:Počítačové hry z 2008
CD Santa Clara

**Clube Desportivo Santa Clara** je portugalský profesionálny futbalový klub so sídlom v meste Ponta Delgada na Azorských ostrovov. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Liga Portugal. Klub bol založený v roku 1921 a svoje domáce zápasy hrávajú na štadióne Estádio de São Miguel s kapacitou 12 500.

## História klubu
Pred založením klubu sa na ostrovoch konali Majstrovstvá Santa Clary, súťaž v ktorej hrali tímy zastupujúce rôzne obchody Santa Clary. Takto sa 31. januára 1921 zrodila CD Santa Clara. Prvý zápas však odohrali až 20. novembra 1927.

V sezóne 1998/99 skončili na treťom mieste v druhej portugalskej lige a prvýkrát postúpili do Liga Portugal. V najvyššej lige zotrvali iba jednu sezónu. V roku 2001 sa ale opäť vrátili medzi elitu. Po návrate do najvyššej ligy v sezóne 2001/02 sa vďaka odstúpeniu Vitórie de Guimarães zúčastnili prvého kola Pohára Intertoto čím sa stali prvým klubom z Azorských ostrovov, ktorý sa predstavili v európskej súťaži.

V sezóne 2002/03 Santa Clara zostúpila do druhej ligy z ktorej sa tak skoro nedostali. V sezóne 2017/18 skončili na druhom mieste v lige a po 14 rokoch sa vrátili do Liga Portugal. V sezóne 2022/23 opäť zostúpili no okamžite sa vrátili a v sezóne 2004/05 zaznamenali zatiaľ najlepší výkon v lige, keď skončili na piatom mieste a kvalifikovali sa do Konferenčnej ligy UEFA.

CD Santa Clara je jediným klubom z Azorských ostrovov, ktorý pôsobí v najvyššej lige v Portugalsku a je tak najzápadnejším klubom v najvyššej súťaži v Európe.

## Úspechy klubu

* **[[Liga Portugal]]**
** 5. miesto: 2024/25
* **[[Liga Portugal 2]]**
** **Víťaz**: 2000/01, 2023/24

## CD Santa Clara v európskych súťažiach

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Portugalské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1921
C5H10O4

Sumárny vzorec **C<sub>5</sub>H<sub>10</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Deoxyribóza
* (''R'')-2,3-dihydroxyizovalerát
* Monoacetylglycerol
* 1,4-anhydroxylitol

C5HA10O4
Orani João Tempesta

Mons. **Orani João [[kardinál]] Tempesta** OCist (* 23. jún 1950, São José do Rio Pardo, São Paulo, Brazília) je brazílsky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál, ktorý je od roku 2009 arcibiskupom v Rio de Janeiro. Od roku 2004 až 2009 bol arcibiskup Belém do Pará.

## Životopis
Narodil sa v São José do Rio Pardo v štáte São Paulo v Brazílii. Je najmladším synom talianskeho imigranta Achilleho Tempestu a jeho brazílskej manželky Marie de Oliveiry.

Po ukončení základnej a nižšej strednej školy v Sao José do Rio Pardo vstúpil v roku 1967 do cisterciánskeho kláštora São Bernardo v tom istom meste. Študoval filozofiu v kláštore São Bento (sv. Benedikt) v São Paule a teológiu na Saleziánskom teologickom inštitúte pápeža Pia IX. v São Paule.

2. februára 1969 zložil rehoľné sľuby ako mních a 7. decembra 1974 bol vysvätený za kňaza. V roku 1984 bol menovaný za priora kláštora a zároveň pôsobil ako farár farnosti Sao Roque, diecézny koordinátor komunikácie a pastorácie a profesor na inštitúte Coracao de Maria v Sao Joao da Boa Vista. V septembri 1996, keď bol kláštor Sao Bernardo povýšený na opátstvo, bol zvolený za jeho prvého opáta.

## Biskup
Dňa 26. februára 1997 bol vymenovaný za biskupa Sao José do Rio Preto a 25. apríla toho istého roku prijal biskupskú konsekráciu. 11. decembra 2002 sa stal apoštolským administrátorom územného opátstva Claraval.

13. októbra 2004 bol menovaný za arcibiskupa Belém do Pará a v roku 2007 bol delegátom na Piatej generálnej konferencii biskupov Latinskej Ameriky a Karibiku.

Dňa 27. februára 2009 bol menovaný za arcibiskupa Rio de Janeiro. Do úradu bol uvedený 19. apríla 2009. 29. júna 2009 prevzal pálium od pápeža Benedikta XVI. v Bazilike sv. Petra.

Je veľkopriorom poručíka Jazdeckého rádu Svätého hrobu v Jeruzaleme v Rio de Janeiro.

## Kardinál
Pápež František v januári 2014 oznámil, že 22. februára 2014 ho vymenuje za kardinála. Bol vymenovaný za kardinála kňaza a bol mu pridelený titulárny kostol *Santa Maria Madre della Provvidenza a Monte Verde*.

V septembri 2014 bol menovaný za člena Kongregácie pre evanjelizáciu národov, neskôr Kongregácie pre katolícku výchovu a Pápežskej rady pre laikov.

Ako kardinál volič sa zúčastnil pápežského konkláve v roku 2025, na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV..

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Brazílski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Brazílski kardináli
Kategória:Cisterciáni
Kategória:Brazílske osobnosti talianskeho pôvodu
Dankov potok

**Dankov potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obce Topoľa v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Bukovské vrchy. Ústi do Uličky. Od sútoku zdrojníc po ústie má dĺžku . Rád toku VIII.

## Sútok zdrojníc
Dankov potok sa začína sútokom zdrojníc v lesnom extraviláne v  v juhovýchodnej časti územia obce Topoľa v okrese Snina v Prešovskom kraji, na severnom svahu vrchu Stolová s  Severná zdrojnica pramení v , vo vzdialenosti  juhozápadne od vrchu Stolová; má dĺžku . Južná zdrojnica pramení v , vo vzdialenosti  severovýchodne od vrchu *Kýčera* a tiež od trojchotárnika obcí Topoľa, Kolbasov a Ruský Potok; má dĺžku .

## Opis toku
Dankov potok tečie od sútoku zdrojníc juhozápadozápadným smerom cez lesný extravilán územím obce Topoľa, v  priberá pravostranný prítok, v  priberá ľavostranný prítok, obteká úpätie vrchu a lesa Stolová, v  priberá súbežne aj ľavostranný prítok aj pravostranný prítok, v  priberá pravostranný prítok, pravým brehom obmýva úpätie lesa *Čierťažky*, v  priberá ľavostranný prítok. V  priberá pravostranný prítok, vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, pravým brehom obmýva lúku aj les *Mlynský*, meandruje, v  v poľnohospodárskom extraviláne na dolnom okraji intravilánu ústi do Uličky ako jej ľavostranný prítok. Ulička ďalej ústi do Uhu. Dankov potok patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Začína sa, preteká a ústi do vodného toku Ulička na území obce Topoľa. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Bukovské vrchy v geomorfologickom podcelku Bukovce. Má sedem bezmenných prítokov.

## Pôvod názvu
Hydronymum *Dankov potok* má pôvod v domácej podobe osobného mena *Daniel* rozšírenej o formant zdrobneniny *-ko* a o formant menného adjektíva *-ov* s nasledovným vývojom: *Daniel* → *Dano* → *Danko* → *Dankov*. Názov vodného toku je výsledkom kombinácie prídavného mena *Dankov* vo význame *patriaci Dankovi, alebo ináč spájaný s touto osobou* a všeobecného podstatného mena potok s významom *menší prirodzený vodný tok*, čím bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Dankov potok* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Dankov potok* bol štandardizovaný v roku 1975. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Dankov potok* je jedinečným hydronymom (august 2025).

## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Bukovských vrchoch 
Topoľa
C10H14N2O6

Sumárny vzorec **C<sub>10</sub>H<sub>14</sub>N<sub>2</sub>O<sub>6</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* 3-Metyluridín
* 5-Metyluridín

CA10HA14N2O6
C11H15N5O4

Sumárny vzorec **C<sub>11</sub>H<sub>15</sub>N<sub>5</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* 1-Metyladenozín
* 2-Metyladenozín
* 2ʼ-''O''-Metyladenozín
* ''N''<sup>6</sup>-Metyladenozín

CA11HA15N5O4
Raymundo Damasceno Assis

Mons. **Raymundo [[kardinál]] Damasceno Assis** (* 15. február 1937, Capela Nova, Brazília) je brazílsky rímskokatolícky kňaz, biskup a kardinál. V rokoch 1986 až 2004 bol pomocným biskupom v Brazílii a v rokoch 2004 až 2016 arcibiskupom v Aparecide.

## Životopis
Narodil sa 15. februára 1937 v Capela Nova. V roku 1948 ukončil základné vzdelanie. Potom si uvedomil, že jeho povolaním je kňazstvo, a vrátil sa domov arcidiecézy Mariana, kam sa rodina presťahovala. V roku 1955 vstúpil do Malého seminára arcidiecézy Mariana, kde absolvoval stredoškolské štúdium, a potom do Veľkého seminára, kde študoval filozofiu. V roku 1960 ho arcibiskup Oscar de Oliveira z Mariany poslal do novozaloženej arcidiecézy Brasília ako pomocníka pre nový miestny kostol, ktorý bol slávnostne otvorený 21. apríla toho istého roku.

V roku 1961 ho brazílsky arcibiskup poslal do Ríma študovať teológiu na Pápežskej Gregoriánskej univerzite, kde získal licenciát. V tých rokoch, keď sa konal Druhý vatikánsky koncil, býval v Colegio Pio Brasileiro. V roku 1965 bol vyslaný do Nemecka, kde ukončil formáciu na Vyššom inštitúte katechézy v Mníchove. Do Brazílie sa vrátil v roku 1968.

Za kňaza bol vysvätený 19. marca 1968. V Brazílskej arcidiecéze pôsobil ako koordinátor katechézy a pastor farnosti Santíssimo Sacramento. Bol tiež kancelárom a spoluzakladateľom a profesorom hlavného seminára Nossa Senhora de Fatima a profesorom na Katedre filozofie Univerzity v Brazílii.

## Biskup
18. júna 1986 bol menovaný za titulárneho biskupa Novej Petry a pomocného biskupa Brazílie. Biskupskú konsekráciu prijal 15. septembra. V rokoch 1991 až 1995 bol generálnym tajomník Biskupskej konferencie Latinskej Ameriky a v rokoch 1995 až 1998 a 1999 až 2003 generálnym tajomníkom Biskupskej konferencie Brazílie.

28. januára 2004 bol vymenovaný za arcibiskupa metropolitu Aparecidy. V roku 2007 bol zvolený na štvorročné funkčné obdobie za prezidenta Biskupskej rady Latinskej Ameriky.

## Kardinál
Benedikt XVI. ho 20. novembra 2010 vymenoval za kardinála, čím mu udelil hodnosť kardinála kňaza a titulárnym chrámom *Immacolata al Tiburtino*.

V roku 2011 bol zvolený na štvorročné funkčné obdobie za prezidenta Národnej konferencie biskupov Brazílie.

Bol jedným z kardinálov voličov, ktorí sa zúčastnili pápežského konkláve v roku 2013, na ktorom bol zvolený pápež František.

Pápež František prijal 16. novembra 2016 jeho rezignáciu a za jeho nástupcu vymenoval Orlanda Brandesa.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XVI.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Brazílski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Brazílski kardináli
Kategória:Absolventi Pápežskej univerzity Gregoriany
Scaramouche

**Scaramouche** môže byť:

* americký film z roku 1923, pozri Scaramouche (film z roku 1923)
* americký film z roku 1952, pozri Scaramouche (film z roku 1952)
* francúzsko-taliansko-španielsky film z roku 1963, pozri Scaramouche (film z roku 1963)
* taliansky seriál, pozri Scaramouche (seriál)
Villa Parisi

[náhľad|Fotografia tlače Vily Parisi- Borghese od Mattea Greutera z roku [1620.]]

**Villa Parisi** je vila v meste Frascati, ktorá sa nachádza neďaleko Ríma v Taliansku. Areál stavby sa často využíva na natáčanie filmov či seriálov.

## História
Centrálne jadro budovy bolo postavené medzi rokmi 1604 a 1605. V roku 1614 bola rezidencia odovzdaná kardinálovi Scipionovi Borghesemu, ktorý už vlastnil obklopujúce Villu Mondragone a Villu Vecchia. Stavebné práce na dokončení ambiciózneho projektu spojenia rodinných majetkov boli zverené Girolamovi Rainaldimu. V tom čase boli k centrálnej časti pripojené dve bočné krídla a vzniklo nymfeum, tajná záhrada a portál s heraldickými symbolmi, ktorý bol jediným vstupom na pozemok. Ďalšie rekonštrukčné práce sa uskutočnili za Camilla Borgheseho v roku 1729 a počas celého storočia bola vila obohatená o maľby a fresky. Po mnoho rokov bola tiež sídlom Paoliny Borghese, manželky princa Camilla Filippa Ludovica Borgheseho. V roku 1896 kúpil vilu Taverna-Borghese Saverio Parisi a dodnes je majetkom rodiny. Vo vnútri, na stenách veľkej centrálnej haly, sa nachádzajú výzdoby, ktoré v rokoch 1735 až 1736 vykonali bratia Valerianovci. V Gallerie delle Statue (Galéria sôch) sú krajinomaľby od Monsù Ignazia Heldmana, nazývaného Bavarčan a v Stanza delle Colonne sú fresky od Taddea Kuntza.

## Využitie v kinematografii
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:

* 1968: *[[Tajný agent na Blízkom východe]]*
* 1974: *[[Blood for Dracula]]*
* 1987: *Škola zlodejov 2*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* História vily

Kategória:Hrady a zámky v Taliansku
Kategória:Architektúra z 1605
Lefantovský potok

**Lefantovský potok** je vodný tok v pohorí Tribeč a v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany a Nitra. Je to ľavostranný prítok rieky Nitra s dĺžkou približne 7,4 km a je tokom IV. rádu. V hornej časti preteká cez Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie.

## Priebeh toku
Potok pramení v juhozápadnej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Jelenec, v lokalite Pusté, v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnatej oblasti záveru doliny tečie západným smerom. Priberá krátky ľavostranný prítok, stáča sa na juhozápad a v lokalite Rajčuľa prijíma ďalší ľavostranný prítok. V blízkosti liečebného ústavu istý čas vytvára hranicu pohoria Tribeč i Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie. Opúšťa zalesnené územie i pohorie a pokračuje Poduajskou pahorkatinou, jej podcelkom Nitrianska pahorkatina a časťou Tribečské podhorie k obci Horné Lefantovce. Stáča sa na západ, mierne vlní a v centre priberá významný pravostranný prítok z úbočia Veľkej skaly (). Na juhozápadnom okraji priberá krátko po sebe dva ľavostranné prítoky z oblasti Gaštanica a lemovaný pobrežným porastom pokračuje mierne zvlnenou oblasťou do Dolných Lefantoviec. Tu križuje cestu II/593 a následne prechádza do podcelku Nitrianska niva a jej časti Stredonitrianska niva. Severným okrajom intravilánu sa postupne stáča na juhozápad a na západnom okraji obce priberá pravostranný Oponický kanál. Onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva ako ľavostranný prítok do ramena rieky Nitry, ktoré je pozostatkom bývalého hlavného toku. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a hornou časťou preteká katastrálnym územím obce Horné Lefantovce, odkiaľ pokračuje územím obce Dolné Lefantovce a napokon tvorí hranicu katastra obce Koniarovce. Preteká tak územím okresov Topoľčany a Nitra v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Tribeč, Jelenec (geomorfologický podcelok)
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska niva, Stredonitrianska niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Nitra
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Horné Lefantovce
Kategória:Dolné Lefantovce
Kategória:Koniarovce
Karolína Bayerová

**Karolína Bayerová** (* 26. august 2004) je bývalá slovenská profesionálna futbalistka hrajúca ako stredopoliarka. Pochádza z obce Rybky. Hrala za český tím 1. FC Slovácko a za slovenskú reprezentáciu. V lete 2025 ukončila kariéru pre zdravotné problémy s členkom.

## Klubová kariéra
S futbalom začala v 6 rokoch v chlapčenskom tíme v Senici. Po nástupe na strednú školu v Bratislave začala hrávať za Slovan Bratislava. Prvý rok za juniorky a potom za ženy. V Slovane si zahrala kvalifikáciu Ligy majsteriek v sezóne 2020/21. V júli 2021 prestúpila do českého FC Slovácko.

## Reprezentácia
Za slovenskú reprezentáciu odohrala 8 zápasov, dala 2 góly v Lige národov 2025. Jej debutový zápas odohrala 22. februára 2022 proti Poľsku.

Vystúpenia a góly za reprezentáciu – Slovensko:

## Ocenenia
*Futbalistka roka WU19 2012

## Referencie

Kategória:Slovenské futbalistky
C4H10O2S2

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>10</sub>O<sub>2</sub>S<sub>2</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Ditioerytritol (DTE)
* Ditiotreitol (DTT)

C4HA10O2S2
C4H10O4

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>10</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Erytritol
* Treitol

C4HA10O4
C6H9NO6

Sumárny vzorec **C<sub>6</sub>H<sub>9</sub>NO<sub>6</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Izosorbidmononitrát
* Kyselina karboxyglutámová
* Kyselina nitrilotrioctová
Perejaslav

**Perejaslav** ( a  Переяслав, mužský rod; v rokoch 19432019 *Perejaslav-Chmelnyckyj*) je jedno z najstarších miest na Ukrajine. Leží v Kyjevskej oblasti na rieke Trubiž, asi 80 km juhovýchodne od hlavného mesta a 5 km od Kanevskej priehrady. Mesto je centrom Perejaslavského rajónu a je jedným z väčších ukrajinských sídiel bez napojenia na železnicu. Je tu rozsiahly skanzen.

Žije tu 27 000 obyvateľov (2019).

Mesto je uvádzané v letopisoch už v roku 907 a 911. Vladimír I. tu dal vybudovať pevnosť a sídlo metropolie, neskôr prenesené do Kyjeva.

Do dejín vošlo najmä tzv. Perejaslavskou dohodou v roku 1654, kedy ukrajinskí kozáci na čele s Bohdanom Chmeľnyckým zložili vazalskú prísahu ruskému cárovi Alexejovi I. To viedlo k tomu, že sa ľavobrežná Ukrajina stala súčasťou Ruského impéria a bola narušená kozácka autonómia.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Mestá na Ukrajine
Kategória:Geografia Kyjevskej oblasti