open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Azbuka

**Azbuka** (z mnemotechnických názvov prvých dvoch písmen hlaholskej abecedy,  (*az*) a  (*buki*)) môže byť:
*abeceda:
**cyrilská abeceda (staršia aj novšia verzia) 
**hlaholská abeceda
**ruská abeceda 
**ruská abeceda (ktorá sa vyvinula zo staršej cyriliky) a abecedy z nej odvodené národmi bývalého ZSSR a Mongolmi, prípadne aj Bulharmi, Macedóncami a Srbmi
*písmo:
**cyrilské písmo (staršia aj novšia verzia)
**len novšia verzia cyriliky, presnejšie:
***písmo, ktoré nahradilo staršiu verziu cyriliky, používané dnes v mnohých štátoch (v bývalom ZSSR, v Mongolsku a vo východnej Európe), pozri ruská cyrilika, ukrajinská cyrilika, mongolská cyrilika, srbská cyrilika atď.
***ruské písmo od 11. storočia (ktoré nahradilo staršiu verziu cyriliky) a písma z neho odvodené národmi bývalého ZSSR a Mongolmi
***graždanka (t. j. ruské občianske písmo od začiatku 18. storočia) a všetky písma z nej odvodené (ukrajinské, srbské, mongolské atď.), pozri graždanka, ukrajinská cyrilika, mongolská cyrilika, srbská cyrilika atď.
**ruská cyrilika 
**graždanka od reforiem v polovici 18. stor. (1735, 1738 a 1758) a 1917, pozri graždanka
*v hudbe: teoretická štúdia o ruskom bohoslužobnom speve a jeho notácii, pozri azbuka (hudba)
*tajná bielogvardejská organizácia V. V. Šuľgina, pozri Azbuka (bielogvardejci)
*petrohradské vydavateľstvo, pozri Azbuka (vydavateľstvo)
*značka ukrajinských čítačiek elektronických kníh, pozri Azbuka (e-book)

## Iné projekty
Austrália (svetadiel)

**Austrália** (z , neznáma južná zem) je najmenší svetadiel, ktorý sa nachádza medzi Tichým oceánom a Indickým oceánom. Za jeho súčasť je typicky považovaná i okolitá pevnina, obvykle Tasmánia a prípadne aj Nová Guinea (spravidla považovaná za časť Oceánie). Niekedy zahŕňa aj Oceániu (vrátane Nového Zélandu), potom sa správne označuje ako Austrália a Oceánia.

K osídleniu austrálskej pevniny černošským obyvateľstvom (Aborigénmi) došlo asi pred 10 000 rokmi. V podstate až do 20. storočia žili jednotlivé kmene pôvodného obyvateľstva na úrovni prvobytnej spoločnosti. K styku s Európanmi došlo v druhej polovici 18. storočia. Austrália sa stala kolóniou Britského impéria, kam boli deportovaní prevažne trestanci z materskej krajiny. Kolonizáciou boli domorodci zatlačovaní do púštnych oblastí vnútrozemia, najmä po roku 1851, keď bolo v Austrálii objavené zlato.

## Pozri aj
* Austrália (štát)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálne názvy štátov Austrálie a Oceánie a ich oblastí, stav 1996
* Oficiálne názvy hlavných miest štátov a administratívnych stredísk Austrálie a Oceánie, stav 1996
* FILIT Zdroj z ktorého čiastočne čerpal tento článok


Kategória:Krajiny Austrálie a Oceánie
Kategória:Indický oceán
Kategória:Tichý oceán
Oceánia

**Oceánia** môže byť:
*v geografii:
**v užšom zmysle: všetky ostrovy (resp. zodpovedajúci svetadiel) v Tichom oceáne medzi (všetko vrátane) Palau, Novou Guineou, Novým Zélandom,  ostrovom Sala-y-Goméz a Havajom, pozri Oceánia (ostrovy)
**v širšom zmysle: Oceánia v užšom zmysle a Austrália, synonymum: Austrália a Oceánia, pozri Austrália a Oceánia
**v najširšom zmysle: Oceánia v užšom zmysle, Austrália a (zvyšné) Malajské súostrovie, synonymum: Australázia, pozri Austrália a Oceánia a Malajské súostrovie
**pôvodne (na zač. 19. stor.): súhrnné označenie pre dobové pojmy Australázia a Polynézia, t.j. súhrnné označenie pre všetky (vtedy slabo prebádané) územia v južnom a strednom Indickom a Tichom oceáne (vrátane Austrálie a tých ostrovov, ktoré sa dnes považujú za súčasť Antarktídy, Ázie a Ameriky)
*fiktívny superštát navrhovaný v románe Georgea Orwella „1984“, pozri Oceánia (1984)

## Referencie

## Pozri aj
*Oceania
Herculaneum

náhľad|Herculaneum
**Herculaneum** alebo **Herkulaneum** je antické mesto ležiace pod Vezuvom.

Pri erupcii v roku 79, keď sa Vezuv po dlhej dobe prebudil, bolo toto mesto zaliate bahnom, ktoré pochovalo takúto katastrofu neočakávajúce obyvateľstvo mesta. Nešťastie mesto postihlo pravdepodobne o deň neskôr ako Pompeje (25.8.) a bolo iného druhu ako tomu bolo v Pompejach: Herculaneum zasiahol lahár (bahnotok).

Ľudia z Herculanea sa tiež snažili pred bahnotokom utiecť. Nemálo ich kostier sa našlo na pobreží (môžeme sa domnievať, že sa nestihli dostať na lode, lebo lodí tu bolo primálo).

Herculaneum zostáva tak trochu v „tieni Pompejí“, možno práve preto, že odkrytá bola omnoho menšia časť mesta, nakoľko v lokalite je zástavba súčasného mesta a diaľnica.

Toto mesto je charakteristické trochu inou architektúrou, ako bola v Pompejach. Domy sú vyššie, poschodové, zdobené krásnou mozaikovou výzdobou.

## Literatúra
* Haasová, Jana: *Porta Vesuviana*, vydané vlastným nákladom, Praha, r. 2004, zdrojom je tiež konzultácia s autorkou

## Iné projekty

Kategória:Zaniknuté mestá v Taliansku
Kategória:Archeologické lokality v Taliansku
Kategória:Rímske mestá a sídla v Taliansku
Kategória:Pobrežné mestá v Taliansku
Kategória:Kampánia
Kategória:Archeologické nálezy
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Taliansku
Kategória:Mestá duchov
Kategória:Zaniklo v 1. storočí
Káhira

**Káhira** (, ) je hlavné a najväčšie mesto Egypta a tiež hlavné mesto guvernorátu Káhira. Egypťania volajú Káhiru aj **Egypt** () čo ilustruje jej významné postavenie v krajine. Leží na ploche  na brehoch a ostrovoch rieky Níl, na severnom konci jej púštneho údolia, v mieste kde sa začína rozvetvovať do svojej delty. 

Mesto má asi 6,7 milióna obyvateľov a ďalších asi 10 miliónov obýva širšiu metropolitnú oblasť, takže Káhira je jedenásta najľudnatejšia metropolitná oblasť sveta a súčasne najľudnatejšie mesto Afriky.

Je významným kultúrnym a duchovným centrom arabského a islamského sveta, ktorým sa stala už v stredoveku. Kozmopolitný charakter dodáva mestu aj prítomnosť početnej koptskej kresťanskej menšiny, keďže Káhira je aj centrom koptskej ortodoxnej cirkvi v Egypte.

## História
Na území mesta vznikali sídla už v období staroveku. V období Starej ríše sa tu nachádzalo jej centrum Mennofer, v období Novej ríše zase jej významné centrum Iunu. V časoch rímskej vlády tu postavili pevnosť Babylon, ktorej pozostatky sú najstaršou stavbou mesta.

Po moslimskom zábere helénskeho Egypta v roku 641 vzniklo severne od pevnosti Babylon mesto *[[Fustát]]*, ktoré bolo prvým arabským a moslimským mestom na území Egypta.

Základ dnešnej Káhiry vznikol až v roku 969 za vlády dynastie Fátimovcov, ktorí tu založili mesto pod názvom *Misr al-Káhira* („Víťazné mesto“). V tomto čase vznikla aj mešita a univerzita al-Azhar. Po páde Fustátu v roku 1136 sa Káhira stáva centrom Egypta. Veľký rozmach zaznamenáva počas vlády dynastie Mamelúkov (1250–1517). V tomto čase vzniká aj veľká časť pamiatok islamskej architektúry. Mesto sa veľmi rozrastá najmä o okrajové vidiecke štvrte, v ktorých žijú najmä chudobnejšie časti egyptského obyvateľstva.

## Partnerské mestá

## Galéria

Súbor:Al-Azhar Mosque (8590203917).jpg|Mešita Al Azhar
Súbor:Cairo Mosque Egypt Islam Architecture.jpg|Mešita Sultána Hasána
Súbor:Kairo Hanging Church BW 1.jpg|Koptská katedrála
Súbor:Kairo Ägyptisches Museum 07.jpg|Egyptské múzeum
Súbor:View of morning Cairo.jpg|Pohľad na rannú Káhiru.


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Cairo 


Kategória:Hlavné mestá v Afrike
Kategória:Mestá v Egypte
Kategória:Sídla na Níle
Fidži

**Fidži**, dlhý tvar **Fidžijská republika** (staršie *Republika Fidžijských ostrovov)*, je ostrovný štát v Tichom oceáne. Tento štát tvoria dva ostrovy -  Viti Levu a Vanua Levu a viacero malých ostrovov. Hlavné a zároveň najväčšie mesto je Suva.

## Demografia
Obyvateľstvo: 884 887 / 46,4 obyv. na km² / (2017)

### Etnické zloženie
* domorodí Fidžijci 54,3 %
* Indo-Fidžijci 38,1 %
* iní (Číňania, Európania, ...)

### Náboženské zloženie
* **[[kresťan]]ia** - cca 64,5 %
z toho
* metodisti - 34,6 %
* rímskokatolíci - 9,1 %
* pentekostalisti - 5,7 %
* adventisti siedmeho dňa - 2,9 %
* anglikáni - 0,8 %
* a iní kresťania
* **hinduisti** - 27,9 %
* **moslimovia** - 6,3 %
a iní

Gramotnosť: 92 %

## Referencie


## Iné projekty


Kategória:Členovia Commonwealthu
Kategória:Členovia OSN
Kategória:Štáty v Austrálii a Oceánii
Kategória:Súostrovia
Suva

**Suva** (85&nbsp;691 obyvateľov, vrátane prímestských oblastí 172&nbsp;399) je hlavné mesto štátu Fidži.

## Partnerské mestá
*  Pej-chaj, Čína
*  Tchaj-pej, Tchaj-wan

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Hlavné mestá v Austrálii a Oceánii
Kategória:Geografia Fidži
Lahár

[thumb|right|350px|Lahárový prúd na úbočí sopky [Saint Helens z erupcie v marci 1982.]]
**Lahár** (termín pochádza z Indonézie), občas nazývaný krátko **lahar**, a niekedy trochu nesprávne aj bahnotok (tento termín je trochu širší) je sprievodný jav pri niektorých sopečných erupciách. Lahár je vytvorený zo zmesi sopečného popola a vody.

Príčiny vzniku lahárov sú nasledovné:
* Roztopenie snehovej, alebo ľadovej pokrývky sopky pri erupcii
* Zvýšenie zrážok, príp. vyliatie sa jazierka nachádzajúceho sa v blízkosti eruptujúcej sopky

Laháry sú veľmi nebezpečný fenomén (možno nebezpečnejší ako tečúca láva) pre ich veľkú mobilitu (niekoľko desiatok metrov/s). Jedna z najstarších katastrof sa odohrala v roku 79 pri erupcii sopky Vezuv, keď bolo lahárom zasiahnuté mesto Herculaneum. Posledná veľká katastrofa sa odohrala v 1985 v Kolumbii, keď bolo mesto Armero pochované pod 8 m hrubou vrstvou laháru, ktorý prešiel vzdialenosť vyše 40 km od eruptujúcej sopky Nevado del Ruiz.

Niektoré sídla, nachádzajúce sa v blízkosti sopiek s pravdepodobným výskytom lahárov (napr. Rainier v USA alebo Ruapehu na Novom Zélande) majú vypracovaný systém včasnej výstrahy pred blížiacim sa lahárom.

## Iné projekty

Kategória:Sopečné produkty
1643

## Udalosti
* 14. máj – nástup Ľudovíta XIV. na francúzsky trón

## Narodenia
* 4. január – Isaac Newton, anglický fyzik, matematik a filozof († 1727)
* 4. marec – František Krištof Frankopan, chorvátsky gróf a lyrik († 1671)
* 3. apríl – Karol V., lotrinský vojvoda († 1690)
* 22. november – René-Robert Cavelier de La Salle, francúzsky prieskumník Severnej Ameriky (†&nbsp;1687)
* Marc-Antoine Charpentier, francúzsky hudobný skladateľ obdobia baroka († 1704)

## Úmrtia
* 20. apríl – Christoph Demantius, nemecký hudobný skladateľ, hudobný teoretik, spisovateľ a básnik (* 1567)
* 14. máj – Ľudovít XIII., francúzsky kráľ (* 1601)
* 29. november – Claudio Monteverdi, taliansky hudobný skladateľ (* 1567)


1643
1727

## Udalosti
* anglický astronóm James Bradley objavil aberáciu svetla

## Narodenia
* 30. marec – Tommaso Traetta, taliansky hudobný skladateľ († 1779)
* 10. máj – Anne Robert Jacques Turgot, francúzsky štátnik, ekonóm, encyklopedista a  fyziokrat († 1781)
* 2. november – Ignaz Schiffermüller, rakúsky polyhistor († 1806)

## Úmrtia
* 31. marec – Isaac Newton, anglický fyzik, matematik a filozof (* 1643)
* 17. máj – Katarína I., ruská cárovná (* 1684)
* 8. jún – August Hermann Francke, nemecký teológ a pedagóg (* 1663)
* 11. jún – Juraj I., kráľ Veľkej Británie a Írska (* 1660)


1727
Beringovo more

thumb|Beringovo more

**Beringovo more** je s rozlohou  a priemernou hĺbkou 1&nbsp;598 m najrozsiahlejším morom obmývajúcim pobrežia Ruska. Nachádza sa medzi Sibírou a Aljaškou nad Aleutskými ostrovmi. Beringovo more je jedno z najbohatších krmovísk veľrýb a mrožov. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Moria Tichého oceánu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Ochotské more

thumb|right|Mapa mora (po anglicky)

**Ochotské more** je okrajové more Tichého oceánu pri východnom pobreží Ázie. 

Hranice tvorí Ázia, Kamčatka, Kurilské ostrovy, Hokkaidó a Sachalin. Oblasť lovu rýb, krabov, tuleňov a veľrýb. 

## Dáta
* rozloha - 
* priemerná hĺbka - 777 m
* maximálna hĺbka - 3 374 m
* teplota povrchových vôd - leto: 15 stupňov juh / 10 stupňov sever; zima: 2 stupne juh / 1 stupeň sever
* dno - na západe a severe šelfové, na juhovýchode sa znižuje a prechádza do kontinentálneho svahu
* pobrežia - kontinentálne sú vysoké; polostrovné a ostrovné sú nízke

## Zálivy
* Šelechovov záliv:
** Penžinská zátoka
** Gižigský záliv
* Sachalinský záliv
* Udský záliv
* záliv Trpezlivosti

## Prístavy
* Magadan
* Korsakov

## Prielivy
* Tatársky prieliv
* La Pérousov prieliv

## Iné projekty

Kategória:Moria Tichého oceánu
Juhočínske more

thumb|right|Juhočínske more

**Juhočínske more** je okrajové more a je súčasťou Tichého oceánu. Má rozlohu 1 249 000 km2. V Číne sa mu hovorí *Východné more*. V Kórejskej republike sa mu niekedy hovorí *Južné more*.

## Iné projekty
Červené more

thumb|Červené more zo satelitnej snímky

**Červené more** (, alebo الخليج العربي, *al-Chalídž al-arabí*, dosl. *Arabský záliv*; hebr. ים סוף, *Jam suf*, dosl. *Trstinové more*; tigr. ቀይሕ ባሕሪ, *Qäjih bahiri*) je vnútorné more v Indickom oceáne medzi Afrikou a Áziou.

Základné údaje: 
* plocha: 438&nbsp;000&nbsp;km² 
* max. hĺbka: 2211&nbsp;m
* teplota vrchných vrstiev vody: max. 32&nbsp;°C
* slanosť: 38&nbsp;-&nbsp;42&nbsp;‰

Geologicky vypĺňa riftovú zónu, zárodok nového oceánu, medzi Africkou a Arabskou platňou. Na juhu Červené more nadväzuje na Východoafrický zlomový systém a na severe na zlom Mŕtveho mora. 

V 19. storočí bol vybudovaný Suezský prieplav, ktorý prepojil Červené a Stredozemné more a výrazne tak skrátil lodnú cestu medzi Európou a Áziou.

## Doprava
Červené more je vďaka Suezskému prieplavu dôležitou námornou cestou spájajúcou Stredozemné more a Indický oceán. 

Existujú plány na premostenie Báb el-Mandeb či Tiranskej úžiny. 

### Významné prístavy na pobreží
thumb|Suez

## Turistika
Na pobreží Červeného mora v druhej polovici 20. storočia vyrástli turistické strediská. 

### Potápanie
Červené more je jedným z najsevernejších koralových morí na Zemi a vzhľadom na pomerne malú vzdialenosť od Európy patrí medzi najnavštevovanejšie potápačské lokality na svete. Hlavným lákadlom je najmä množstvo koralových útesov a podmorského života v ich okolí. Väčšina najpopulárnejších potápačských lokalít je pri egyptskom pobreží. Nemenej zaujímavé lokality sú však aj pri pobreží Sudánu, Eritrey alebo Saudskej Arábie.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* HEPCA (Hurghada Environmental Protection and Conservation Association)
* Die Erde zerbricht – Das Rote Meer teilt sich erneut und die Wissenschaftler sind live dabei 

## Zdroj


Kategória:Indický oceán
Kategória:Moria Afriky
Kategória:Vodstvo Egypta
Kategória:Geografia Eritrey
Kategória:Geografia Sudánu
Kategória:Geografia Džibutska
Kategória:Geografia Jemenu
Kategória:Geografia Saudskej Arábie
Kategória:Geografia Jordánska
Kategória:Geografia Izraela
Čukotka (autonómny okruh)

thumb|Čukotská krajina
**Čukotka**, dlhý tvar **Čukotský autonómny okruh**, na ruskom Ďalekom východe je najvzdialenejší severovýchodný región Ruska. Nachádza sa prevažne na Čukotskom polostrove. Hlavné mesto autonómneho okruhu je Anadyr. V roku 2015 mal okruh 50 759 obyvateľov.

## Geografia
Ide o najvzdialenejší severovýchodný región Ruska a od doby predaje Aljašky Ruskom Spojeným štátom americkým (v roku 1867) je jediným regiónom Ruska ležiacim čiastočne na západnej pologuli. Pobrežie Čukotského autonómneho okruhu je obmývané Beringovým morom, ktoré je súčasťou  Tichého oceánu, Čukotským morom a Východosibírskym morom ktoré sú súčasťami Severného ľadového oceánu. K okruhu patrí tiež Wrangelov ostrov. Na severe Čukotskej vrchoviny sa nachádza unikátne jazero Elgygytgyn.

Rozloha okruhu je 737&nbsp;700 km² a hlavným mestom a administratívnym centrom je Anadyr. Okruh sa delí na 8 rajónov, z ktorých najväčší, Anadyrský, má väčšiu rozlohu než Veľká Británia.

## História
Čukotský národný okruh vznikol 10. decembra 1930 a bol súčasťou Kamčatskej oblasti. 28. mája 1951 bol včlenený do Chabarovského kraja a v roku 1953 sa Čukotka stala súčasťou Magadanskej oblasti. V roku 1980 bol zmenený status na autonómny okruh. 17. júna 1992 vyhlásila Čukotka oddelenie od Magadanskej oblasti, ktoré bolo v roku 1993 schválené ústavným súdom Ruskej federácie.

## Hospodárstvo
Čukotka má veľké zásoby surovín. Nachádza sa tu ropa, zemný plyn, uhlie, zlato a volfrám, ktorých ťažba sa rozvíja. Vidiecke obyvateľstvo sa živí predovšetkým pastierstvom sobov, lovom a rybolovom. Obyvateľstvo v mestách je naproti tomu zamestnané v ťažobnom a stavebnom priemysle, administratíve, kultúre, školstve a lekárstve.

## Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je podľa sčítania ľudu z roku z 2010 50 526.

Národnostné zloženie obyvateľov je ovplyvnené migráciou prisťahovalcov. Pôvodné obyvateľstvo tvorí zhruba jednu tretinu celkovej populácie. Pri poslednom sčítaní v roku 2010 nedeklarovalo svoju národnosť 2&nbsp;770 osôb. Okrem národností uvedených v tabuľke nižšie tu žijú Bielorusi (0,96 % populácie), Jukagirovia (0,4 %), Koriaci (0,2 %), Tatári, Čuvaši, Moldavčania, Burjati, Nemci, Baškirovia, Azerbajdžanci a niekoľko ďalších skupín.
 

**Pohyb obyvateľstva (2005)**
* *Narodenia*: 795 na 1 000 obyvateľov (pôrodnostť 15,7)
* *Úmrtia*: 597 na 1 000 obyvateľov (úmrtnosť 11,8)

**Pohyb obyvateľstva (2007) **
* *Narodenia*: 16,10 na 1 000 obyvateľov
* *Úmrtia*: 12,37 na 1 000 obyvateľov

Prírastok sťahovaním: -8,2 na 1 000 obyvateľov

Miera prirodzeného prírastku: +0,37 % za rok

Miera celkového prírastku: -0,44 % za rok (Z dôvodu migrácie počet obyvateľov klesá aj napriek tomu, že počet narodených pomerne výrazne prevyšuje počet úmrtí).

## Iné projekty

## Zdroj


Kategória:Ďalekovýchodný federálny okruh
Kategória:Autonómne okruhy v Rusku
Barentsovo more

thumb|Barentsovo more

**Barentsovo more** je okrajové more Severného ľadového oceánu medzi severným pobrežím Európy a Medvedím ostrovom, Špicbergami, Zemou Františka Jozefa a Novou zemou. Lovia sa tu vo veľkom množstve tresky, slede, kambaly a iné morské živočíchy. Významný je prístav Murmansk, ktorý nikdy nezamŕza.

## Základné údaje
* rozloha: 
* hĺbka: priemerná 229 m, maximálna 600 m (na západe)
* príliv: maximálne 11 m vysoký
* teplota povrchových vôd: v lete: 7-12&nbsp;°C na juhu, 0&nbsp;°C na severe, v zime 3-5&nbsp;°C na juhozápade, menej než -1&nbsp;°C na severovýchode
* podiel plávajúceho ľadu: menej ako 75 % povrchu v zime, v lete len v severnej časti
* podiel soli: 35 promile na juhozápade, 32 promile na severe
* podnebie: subarktické, zmierňované Golfským prúdom
* prúdy: 1. Golfský (obteká južné pobrežie a zasahuje až po Novú zem), 2. Severný studený prúd od Karského mora a Severného ľadového oceánu (tečie opačným smerom)
* pobrežie: väčšinou skalnaté a vysoké (okrem juhovýchodu), veľa fjordov
* významné objekty: ostrov Kolgujev na juhovýchode, delta rieky Pečory, polostrov Kanin na juhu

## Referencie

## Iné projekty


Kategória:Moria Severného ľadového oceánu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Tichý oceán

right|thumb|Tichý oceán

**Tichý oceán** (hovorovo **Pacifik**) je najväčší oceán Zeme. Zaberá tretinu zemského povrchu. Názov vychádza z latinského názvu *Mare Pacificum*, ktorý mu dal portugalský moreplavec Fernão de Magalhães pri prvej plavbe okolo sveta po tom, čo nezaznamenal ani jednu búrku. 

V oceáne sa nachádza okolo 25&nbsp;000 ostrovov, čo je viac, ako súčet všetkých ostrovov v ostatných oceánoch. Najväčší z nich je ostrov Nová Guinea.

## Základné údaje
* Rozloha vrátane okrajových morí: 
* Priemerná hĺbka: 3&nbsp;780&nbsp;m
* Najhlbšie miesto: Mariánska priekopa, hĺbka 10&nbsp;924&nbsp;m
* Najväčšie more: Filipínske more 
* Najväčší záliv: Kalifornský záliv 

## Iné projekty
Severné more

right|thumb|Záber z družice na Severné more

**Severné more** je šelfové more Atlantického oceánu. Nachádza sa na severozápade Európy.

Na juhozápade nadväzuje na kanál La Manche, na severe priamo na Atlantik, na východe za prielivom Skagerrak pokračuje Baltské more.

Európska pevnina k Severnému moru prilieha z juhu pobrežím Nemecka, Holandska, Belgicka a Francúzska, zo západu Spojeného kráľovstva a z východu Nórska a Dánska.

Asi najdôležitejšími riekami, ktoré do Severného mora privádzajú svoje vody, sú Labe / Elbe v Nemecku, Rýn / Rhein / Rijn v Holandsku a Temža / Thames v Anglicku.

V mori sa ťaží ropa a zemný plyn a lovia ryby.

## Iné projekty


Kategória:Moria Atlantického oceánu
Filipínske more

thumb|Mapa oblasti Filipínskeho mora

**Filipínske more** je okrajové more na západe Tichého oceánu ohraničené Filipínami, Rjúkju a Taiwanom na západe, Japonskom na severe, Mariánskymi ostrovmi na východe a Palau na juhu. Rozlohou  ide o najväčšie more na Zemi.

Filipínska tektonická doska, ktorá utvára dno mora sa podsúva pod Eurázijskú tektonickú dosku. Na rozhraní dosiek tak vznikli Filipíny a taktiež Filipínska priekopa.

Fernão de Magalhães bol prvý Európan, ktorý sa tu plavil. V roku 1944 sa Filipínske more stalo dejiskom námornej bitky medzi Japonskom a Spojenými štátmi.

## Referencie

## Iné projekty
Bandské more

thumb|Bandské more

**Bandské more** je medziostrovné more Tichého oceánu v Indonézii.

Rozprestiera sa medzi ostrovmi Buru a Seram na severe, súostrovím Kai na východe, reťazcom ostrovov medzi Tanimbarom a Timorom na juhu, ostrovom Buton na západe a Celebesom na severozápade. Dosahuje maximálnu hĺbku 7 440 m. Na juhozápade, medzi súostrovím Tukangbesi a ostrovom Alor, prechádza do Floreského mora.

More je súčasťou indonézskych provincií Maluku (najväčšia, centrálna a východná časť), Tengah (na severozápade) a Tenggara (na západe).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Moria Tichého oceánu
Arafurské more

thumb|Arafurské more

**Arafurské more** je okrajové more Indického oceánu a Tichého oceánu. Zaberá plochu ², dosahuje maximálnu hĺbku . Je súčasťou subekvatoriálneho pásma.

Nachádza sa v najvýchodnejšej časti Indického oceánu, medzi Austráliou na juhu a juhovýchode, Novou Guineou na severe a severovýchode, ostrovom Timor na západe a súostroviami Tanimbar a Aru na severozápade. Súčasťou mora je veľký Karpentársky záliv na juhovýchode, na západe prechádza v priestore medzi ostrovmi Timor a Melvillov ostrov do Timorského mora a na východe je Torresovym prielivom spojené s Koralovým morom.

Do mora vybiehajú polostrovy Arnhemská zem (s menšími polostrovmi Cobourg Peninsula a Napier Peninsula) a Yorský polostrov, najväčšími ostrovmi sú Pulau Dolak pri pobreží Novej Guiney, Groote Eylandt, Wellesley Island v Karpentárskom zálive a Wessel Island a Crocker Island pri pobreží Austrálie. Do mora ústia viaceré rieky: Digul, Pulau na Novej Guiney, Wenlock, Mitchell, Flinders, Leichhardt v Austrálii.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Moria Indického oceánu
Žlté more

náhľad|Žlté more (mapa)
**Žlté more** (čínsky 黄海, pinyin *Huáng Hǎi,* slovenský prepis *Chuang-chaj,* kórejsky 황해, transliterované *Hwang Hae),* v Kóreii niekedy nazývané **Západné more** (korejsky 서해, hanja 西海, transliterované *Seo Hae)*, leží na severnom okraji Východočínskeho mora, ktoré je okrajovým morom Tichého oceánu. More je vklínené medzi pevninskú Čínu a Korejský polostrov. Svoje meno získalo Žlté more podľa piesku, ktorý charakteristicky zafarbuje jeho vody a ktorý má svoj pôvod v mohutnom toku Žltej rieky.

Geologicky je dno Žltého mora pokleslou časťou Severočínskej nížiny a patrí k severočínskej doske.

## Referencie

## Iné projekty
 


Kategória:Moria Tichého oceánu
Andamanské more

**Andamanské more** je okrajové more v severovýchodnej časti Indického oceánu. Rozprestiera sa medzi polostrovom Zadná India na severovýchode a severe, Malajským polostrovom na východe, súostroviami Andamany a Nikobary na západe a severným pobrežím Sumatry na juhu.

Najväčším zálivom je Martabanský záliv, z viacerých ostrovov pri pobreží sú významné Pinang, Langkawi, Bilugyun, súostrovia Mergui a Moscos. Andamanské more obmýva pobrežie Mjanmarska, Thajska, Malajzie, Indonézie a spomenutých súostroví, ktoré prináležia Indii. Najvýznamnejšie rieky ústiace do mora sú Iravadi, Salween a Sittang Myit. Na pobreží ležia prístavné mestá Rangún, Moulmein, Tavoy, Mergui a známe letovisko Phúket.

S Juhočínskym morom ho spája Melacký prieliv, s Bengálskym zálivom prielivy Preparis North Channel a Preparis South Channel.

## Cyklón Nargis
V sobotu 2. mája 2008 sa prehnal oblasťou v severnej časti mora cyklón Nargis, ktorý najviac zasiahol husto obývané a nízko položené pobrežie Mjanmarska v oblasti delty rieky Iravadi, pričom si vyžiadal približne 100 000 obetí a 1,5 milióna ľudí zostalo bez strechy nad hlavou.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Moria Indického oceánu
Severný ľadový oceán

thumb|Severný ľadový oceán

**Severný ľadový oceán** (zastarano *Severné ľadové more/Severné Ľadové more*), ktorého väčšina sa nachádza za severným polárnym kruhom, je najmenším aj najplytším z piatich oceánov Zeme.

Severný ľadový oceán má rozlohou približne  (o niečo menšou ako 1,5 násobok veľkosti USA). Dĺžka pobrežia je . Oceán je skoro úplne obklopený pevninou – pobrežím Eurázie, Severnej Ameriky, Grónska a početnými ostrovmi.

Severný ľadový oceán zahŕňa aj Baffinovo more, Barentsovo more, Beaufortovo more,
Čukotské more, Východosibírske more, Grónske more, Hudsonov záliv, Hudsonov prieliv, Karské more, More Laptevovcov, Biele more a ďalšie priľahlé vodné plochy.

Je prepojený s Tichým oceánom, Beringovou úžinou a s Atlantickým oceánom cez Grónske more a Barentsovo more a Baffinov záliv.

Lomonosovov stredooceánsky chrbát rozdeľuje oceán na dve panvy: Eurázijskú (alebo Nensenovu) s hĺbkou medzi 4 000 až  a Severoamerickú, ktorá má hĺbku okolo . Priemerná hĺbka oceánu je , čiastočne pre veľkú rozlohu pevninového šelfu na eurázijskej strane (siaha približne do 1/3 oceánu).

Najväčší prílev vody pochádza z Atlantického oceánu cestou Nórskeho prúdu, ktorý prúdi okolo eurázijského kontinentu. Voda taktiež prúdi z Tichého oceánu Beringovou úžinou. Naopak, východogrónskym prúdom najviac vody z oceánu odteká.

Teplota a soľnatosť vody sa mení podľa sezóny spolu s topením ľadu alebo mrznutím vody.
Ľad pokrýva väčšinu plochy oceánu po celý rok (v zime až 90 % plochy).
Maximum zaľadnenia býva dosahované v mesiacoch február a marec, minimum v septembri.
Arktída je hlavný zdroj studeného vzduchu, ktorý sa nevyhnutne pohybuje smerom k rovníku. V stredných zemepisných šírkach sa stretáva s teplým vzduchom, pričom spôsobuje dažde a sneženie.

## Prírodné bohatstvo
Náleziská ropy a plynu, ryby, cicavce (tulene, veľryby, sezónne polárne medvede).

## Dôležité prístavy a mestá
* Nórsko: Hammerfest, Kirkenes
* Rusko: Archangeľsk, Murmansk, Pevek, Tiksi, Dikson, Dudinka
* Spojené štáty americké: Prudhoe Bay, Barrow
* Kanada: Churchill, Manitoba, Inuvik

## Doprava
* Severná morská cesta: Archangeľsk – Vladivostok (dĺžka ). V najfrekventovanejšej západnej časti až k ústiu Jeniseja zabezpečujú ľadoborce celoročnú prevádzku.

## Významní polárni bádatelia
* Willem Barents
* Henry Hudson
* Vitus Bering
* Fridtjof Nansen
* Roald Amundsen
* Robert Peary
* Umberto Nobile

## Referencie

## Pozri aj
* Severný pól	
* Polárna žiara

## Iné projekty
Karibské more

**Karibské more** (špan. *Mar Caribe;* fran. *Mer des Caraïbes;* hol. *Caraïbische Zee*) alebo zastarano **Antilské more** je americké stredozemné more Atlantického oceánu v trópoch západnej pologule. Je ohraničené Mexikom a Strednou Amerikou na západe a juhozápade, na severe Veľkými Antilami, počnúc Kubou, na východe Malými Antilami a na juhu severným pobrežím Južnej Ameriky. 

S pojmom Karibské more súvisí aj termín Karibik - pozri Karibik.

## Geografia
Karibské more je jedným z najväčších morí; má rozlohu asi 2 754 000 km². Najhlbším bodom mora je Kajmanská priekopa medzi Kajmanskými ostrovmi a Jamajkou, v hĺbke 7 686 m pod hladinou mora. Karibské pobrežie má veľa zálivov: Gonâvský záliv, Venezuelský záliv, Dariénsky záliv, Mosquitov záliv, Parský záliv a Honduraský záliv.

Karibik je domovom viac ako 9 % koralových útesov sveta (celková plocha približne 50&nbsp;000&nbsp;km²). Väčšina koralov sa nachádza v okolí ostrovov a pri pobreží Strednej Ameriky. V Karibskom mori sa nachádza aj druhý najväčší bariérový útes na svete, Mezoamerický koralový útes. Rozprestiera sa na 1 000 km pozdĺž pobrežia Mexika, Belize, Guatemaly a Hondurasu.

## Geológia
Karibské more sa nachádza na karibskej platni, jeho vek sa odhaduje na 20&nbsp;000 až niekoľko miliónov rokov. Dno je tvorené niekoľkými panvami, ktoré sú oddelené podmorskými chrbátmi. Okrem spomínanej Kajmanej priekopy sa v Karibiku nachádzajú aj Portorická a Hispaniolská priekopa – miesta častých zemetrasení. Malé Antily sú tiež miestom aktívneho vulkanizmu.

## Podnebie
[thumb|Mapa priemerných teplôt vody Karibiku počas [25. august|25 až 27. augusta 2005. V oblasti Mexického zálivu (medzi polostrovom Yucatán, Kubou a Floridou) vidno formujúci sa hurikán Katrina.]]
Teplota vrchných vrstiev vody Karibského mora je v letných mesiacoch 24-28&nbsp;°C, v zime 25&nbsp;°C, slanosť 36&nbsp;‰. Karibské more je jedno z najteplejších morí na svete a taktiež more s častým výskytom tropických búrok a hurikánov.

## Ekonomika a turizmus
Oblasť Karibského mora (vrátane Mexického zálivu) je významná ťažbou ropy a zemného plynu. Venezuela, Kolumbia, Mexiko, Trinidad a Tobago a USA ročne vyťažia viac ako 170&nbsp;mil.&nbsp;ton ropy. Ďalšia dôležitá ekonomická aktivita je rybolov (500&nbsp;000&nbsp;ton rýb a iných plodov mora ročne).

Turizmus je nemenej dôležitý ekonomický faktor. Podľa *Caribbean Tourism Organisation* oblasť ročne navštívi viac ako 12&nbsp;miliónov turistov, ďalších 8&nbsp;miliónov sú zákazníci výletných lodí.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
Japonské more

náhľad|Japonské more

**Japonské more** (日本海 / にほんかい / nihonkai) je polouzavreté more Tichého oceána ohraničené na západe a severozápade pevninou Ázie (obe Kórey a Rusko), na juhovýchode ostrovmi Hokkaidó a Honšú a na severovýchode ostrovom Sachalin.

Kórejská republika ho nazýva **Východné more** (동해 / 東海 / Tonghä) a Kórejská ľudovodemokratická republika **Kórejské (čosonské) východné more** (조선동해 / 朝鮮東海 / Čoson tonghä). Názov Východné more možno nájsť už v čínskych, ale aj kórejských mapách používaných v stredoveku. Názov *Japonské more* sa začal používať až koncom 19. storočia pod vplyvom Japonska. Dnes sa hlavne Kórejská republika snaží presadiť používanie názvu Východné more, ale zatiaľ neúspešne.

Na juhu ho Kórejský prieliv oddeľuje od Žltého mora, na severe La Pérousov prieliv a Tatársky prieliv od Ochotského mora. Prielivy Tsugaru a Bungo sú spojnicami s otvoreným Tichým oceánom.

## Základné údaje
* rozloha: 
* priemerná hĺbka: 1752 m
* maximálna hĺbka: 4226 m, iné zdroje 3742m
* teplota hladiny vody: leto: 17&nbsp;°C (sever) až 26&nbsp;°C (juh), zima: -1&nbsp;°C (sever) až 12&nbsp;°C (juh)
* prúdy: na západnom pobreží studený Pobrežný prúd z Ochotského mora, na východnom pobreží teplý Cušimský prúd z Kórejského prielivu
* podnebie: mierne monzúnové s častými tajfúnmi
* významné prístavy: Šimonoseki, Maizuru, Otaru, Čhongdžin, Pusan, Wonsan, Aleksandrovsk-Sachalinskij, Vladivostok
* hlavné podmorské panvy: Jamatská panva na juhovýchode, Japonská panva (najhlbšia oblasť) na severe a Cušimská panva (najplytšia oblasť)

## Význam
Oblasť rybolovu, lovu krabov a chalúh s intenzívnou dopravou.

## Iné projekty
Ligúrske more

náhľad|Ligúrske more (poloha)
**Ligúrske more** (taliansky *Mar Ligure*) je okrajové more Stredozemného mora. 

Nachádza sa medzi ligúrskym pobrežím Talianska na severe, toskánskym pobrežím na východe, Elbou na juhovýchode, Korzikou na juhu a východnou časťou Azúrového pobrežia Francúzska na západe.

Zaberá rozlohu asi 120 000 km², dosahuje maximálnu hĺbku 2 569 m (na sever od Korziky). Najvýznamnejšie rieky ústiace do mora sú Arno a Var. Najväčším ostrovom lokalizovaným vnútri mora je talianska Capraia. Na pobreží ležia tri štáty, okrem spomenutého Talianska a Francúzska aj Monako. Hlavné prístavy sú Janov, Nice, Livorno, La Spezia a prímorské letoviská Cannes, Saint-Tropez, San Remo a Monte Carlo.

## Iné projekty
Írske more

right|thumb|Írske more

**Írske more** je medziostrovné more Atlantického oceánu, ktoré oddeľuje ostrovy Írsko na západe a Veľká Británia na východe. Je prepojené s Keltským morom prielivom svätého Juraja medzi Írskom a Walesom na juhu a s tzv. Hebridským morom Severným kanálom medzi Írskom a Škótskom na severe.

V mori ležia dva veľké ostrovy - Man a Anglesey a viacero menších ostrovov. Najväčšie zálivy sú Cardiganský záliv, Liverpoolsky záliv, Caernarfon Bay, Solway Firth, Morecambe Bay, Luce Bay a Wigtown Bay na východnom pobreží a Dublinský záliv, Dundalk Bay, Dundrum Bay a Wexford Harbour na západnom pobreží. Medzi najvýznamnejšie rieky ústiace do mora patria: Boyne, Liffey a Slaney v Írsku, Annan, Dee a Nith v Škótsku, Derwent, Eden, Esk, Lune, Mersey a Ribble v Anglicku, Conwy, Dee, Dyfi a Teifi vo Walese.

Na pobreží ležia viaceré prístavy: Liverpool, Blackpool, Barrow-in-Furness, Dublin, Rosslare Harbour, Wexford, Dún Laoghaire, Dundalk.

## Iné projekty


Kategória:Moria Atlantického oceánu
Keltské more

thumb|Mapa Keltského mora
**Keltské more** je okrajové more Atlantického oceánu. Nachádza sa južne od pobrežia Írska, juhozápadne od Walesu, západne od Cornwallu, Devonu a severozápadne od Bretónska. Zo severu sa cez prieliv svätého Juraja prepája s Írskym morom, na juhovýchode cez Lamanšský prieliv so Severným morom. Na juhu a západe prechádza voľne do Atlantiku. 

Najväčším zálivom je Bristolský záliv, ďalšie sú Carmarthen Bay, Saint Brides Bay, Milford Haven vo Walese, Bridgewater Bay a Bideford Bay v Anglicku, Cork Harbour, Waterford Harbour, Youghal Bay, Dungarvan Harbour, Tramore Bay a Clonakilty Bay v Írsku. Najvýznamnejšie ostrovy sú súostrovie Scilly a ostrov Lundy pri anglickom pobreží, ostrovy Clear Island, Sherkin Island, Long Island, Fastnet Rock a Saltee Islands pri írskom pobreží. Do Keltského mora ústia rieky Bandon, Lee, Blackwater, Barrow v Írsku, Tywi a Wye vo Walese, Severn, Avon, Parret, Taw a Torridge v Anglicku.

Na pobreží ležia viaceré prístavné mestá: Cork, Waterford (na konci estuára rieky Barrow), Ringaskiddy, Youghal, Dungarvan, Kinsale, Cobh v Írsku, Cardiff, Newport, Rhondda, Port Talbot, Milford Haven, Pembroke vo Walese, Bristol, Weston-super-Mare, Ilfracombe, Newquay, Saint Ives v Anglicku.

Oblasť pôvodne považovali za súčasť prielivu sv. Juraja, nové označenie zaviedol až v roku 1921 W. W. L. Holt.

## Iné projekty


Kategória:Moria Atlantického oceánu
Kategória:Moria Európy
Kategória:Geografia Walesu
Kategória:Geografia Anglicka
Kategória:Finistère
Kategória:Munster (Írsko)
Karské more

thumb|Mapa ukazuje polohu Karského mora
thumb|Na vznášadlo Hivus-10 na brehu Kara more

**Karské more** () je časť Severného ľadového oceána nad Sibírou. Od Barentsovho mora na západe je oddelené Karským prielivom a ostrovom Nová zem a od Mora Laptevovcov na východe ostrovmi Severná zem.

Je 1 450 kilometrov dlhé a 970 kilometrov široké s plochou okolo  a priemernou hĺbkou 110 m.

## Iné projekty
More Laptevovcov

náhľad|'''More Laptevovcov''' (poloha)

**More Laptevovcov** (rus. *мо́ре Ла́птевых - more Laptevych,* jakut. *Лаптевтар байҕаллара - Laptevtar bayğallara*) je more zodpovedajúce pobrežnej šelfovej časti Severného ľadového oceána pri severnom pobreží Ruska. 

Leží medzi súostrovím Severná zem na západe a Novosibírskymi ostrovmi na východe. Na severe je otvorené, na západe ho s Karským morom spájajú prieliv Viľkického, prieliv Šokaľského a prieliv Červenej armády, na východe ho s Východosibírskym morom spája prieliv Dmitrija Lapteva a Sannikovov prieliv. 

Významné zálivy sú Chatanský záliv, Anabarský záliv, Oleňocký záliv, Buorchajská zátoka a Janský záliv. Významné rieky ústiace do mora sú Lena, Chatanga, Anabar, Jana. Významné prístavy na pobreží sú Tiksi, Nordvik, Tit-Ary a Kazačie. Medzi polostrovy vybiehajúce do mora patria Tajmýr na západe a polostrov, ktorý vytvára delta Leny na juhu.

## Základné údaje
* rozloha: 
* priemerná hĺbka: 519 m
* maximálna hĺbka: 3 347 m
* teplota povrchových vôd: 12-15 stupňov v lete na juhu, 1 stupeň v lete na severe; v zime pod 0 stupňov

## Charakteristika
Vedie ním Severná morská cesta. Lovia sa tu ryby a tulene. V zime je celé zaľadnené (na severe plávajúce kryhy), v lete je ľad pri pobreží roztopený. Pobrežie je nížinaté, len na Severnej zemi vysoké a skalnaté.

## Iné projekty

Kategória:Moria Severného ľadového oceánu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Biele more

thumb|Biele more

**Biele more** () je more na severozápadnom pobreží Ruska, vnútorné more Severného ľadového oceánu.

Na Bielom mori sa nachádza dôležitý prístav Archangeľsk. Počas ruskej histórie to bolo hlavné ruské centrum medzinárodného námorného obchodu. V moderných časoch nadobudol význam ako dôležitá ruská námorná a ponorková základňa.

Celé Biele more je súčasťou ruského územia (t. j. je považované za vnútorné vodné územie Ruska).

Základné údaje: plocha 90 tis. km², priemerná hĺbka 49 m, max. hĺbka 340 m, priemerná teplota povrchovej vrstvy vody v lete 6-15&nbsp;°C, v zime do -1,5&nbsp;°C, priemerná slanosť 24-34 ‰.

## Referencie

## Iné projekty
Timorské more

thumb|Timorské more

**Timorské more** je rameno Indického oceána medzi severozápadným pobrežím Austrálie a Timorom. Je približne  široké a rozloha je asi . 	

Kategória:Moria Indického oceánu
Čukotské more

thumb|Čukotské more

**Čukotské more** je okrajové more pri Severnom ľadovom oceáne medzi Čukotkou a Aljaškou. Beringov prieliv ho spája s Beringovým morom a Tichým oceánon.

Jeho rozloha je ².

Patrí k plytkým moriam, pretože priemerná hĺbka je len  a približne polovica z celkovej hĺbky je menšia ako .

Spolu s Baltským morom patrí k moriam s najnižšou salinitou  približne 28 promile.

V tomto mori sa nachádza Wrangelov ostrov, ktorý bol vyhláseným za najsevernejšie svetové dedičstvo. Je posledným miestom, kde žili mamuty. Ďalším ostrovom je ostrov Herald. Významný je aj Čukotský polostrov a ostrov Kolčin, kde bola v minulosti dôležitá ruská vedecká základňa. Do mora ústia rieky Kivalina a Kobuk z Aljašky. Z ruskej časti sú to rieky Amguema a Chegitun.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Moria Severného ľadového oceánu
Tasmanovo more

right|thumb|Tasmanovo more

**Tasmanovo more** je more v juhozápadnej časti Tichého oceánu medzi Austráliou a Novým Zélandom.

More je pomenované po holandskom objaviteľovi Abelovi Tasmanovi, ktorý pri svojej objaviteľskej ceste v rokoch 1642/1643 objavil Nový Zéland a Tasmániu. Neskôr, v roku 1770, podrobne túto oblasť preskúmal James Cook.

## Iné projekty

Kategória:Moria Tichého oceánu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Koralové more

right|thumb|Koralové more

**Koralové more** je oblasť v blízkosti severovýchodného pobrežia Austrálie s rovnomennou ostrovnou reťazou (neobývanou), kam patria ostrovčeky Willis, Coringa a Tregosse.

Koralové more dostalo názov podľa svojej typickej črty -- Veľkej koralovej bariéry -- najväčšieho koralového útvaru na svete.

Teritórium je súčasťou Austrálie, spravuje ho Austrálske ministerstvo životného prostredia z Canberry.

## Iné projekty


Kategória:Geografia Austrálie

Kategória:Geografia Šalamúnových ostrovov
Beaufortovo more

right|thumb|Beaufortovo more

**Beaufortovo more** je more severne od Aljašky, USA a kanadských území : Yukon, Severozápadné teritóriá a kanadské arktické ostrovy patriace Nunavut. Je súčasťou Severného ľadového oceánu.

## Iné projekty

Kategória:Moria Severného ľadového oceánu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Sargasové more

right|thumb|Sargasové more

**Sargasové more** leží v strednej časti severného Atlantiku blízko Bermúd. Je ohraničené oceánskymi prúdmi: zo západu Golfským prúdom, zo severu Severoatlantickým prúdom a z juhu Severným rovníkovým prúdom. 

Sargasové more je veľmi slané a často je opisované ako takmer bez života, väčšinu rastlinnej biomasy tu predstavujú riasy rodu *[[Sargassum]]*, ktorých je v tomto mori veľké množstvo a dali mu meno.

Sargasové more je dôležité pre životný cyklus úhorov riečnych a úhorov amerických, ktoré sa sem putujú trieť.

## Iné projekty

Kategória:Moria Atlantického oceánu
Východosibírske more

thumb|Východosibírske more

**Východosibírske more** () je more zodpovedajúce pobrežnej šelfovej časti Severného ľadového oceána pri severovýchodnom pobreží Ruska. 

Leží medzi Novosibírskymi ostrovmi na západe a Wranglerovými ostrovmi na východe. Na severe a severovýchode je otvorené (za severnú hranicu sa pokladá izobata hĺbky 200 m), na západe ho s morom Laptevovcov spájajú Sannikovov prieliv a prieliv Dmitrija Lapteva, na východe ho s Čukotským morom spája Longov prieliv. 

Významné zálivy sú Kolymský záliv a Čaunský záliv. Významné rieky sú Chroma, Indigirka, Alazeja, Kolyma. Významné prístavy sú Ambarčik a Pevek.

## Základné dáta
*rozloha: 
*priemerná hĺbka: 45 m
*teplota povrchových vôd: 4-6&nbsp;°C v lete na juhu, -1&nbsp;°C v lete na severe; v zime -1,8&nbsp;°C

## Charakteristika
Vedie ním Severná morská cesta k Beringovmu prielivu. Lovia sa tu ryby a tulene. V zime je celé zaľadnené, v lete je sa ľad pri pobreží topí. Pobrežie je nížinaté na juhozápade a vysoké na juhovýchode.

## Iné projekty


Kategória:Moria Severného ľadového oceánu
Hudsonov záliv

thumb|Mapa Hudsonovho zálivu
thumb|Hudsonov záliv na zväčšenej satelitnej snímke z 21. mája 2005

**Hudsonov záliv** (, ) je veľký záliv na severovýchode Kanady. Odvodňuje rozsiahle oblasti severných oblastí Ontária, Quebecu, Manitoby a juhovýchodné oblasti Nunavutu. Na juhu zálivu leží malý výbežok - Jamesova zátoka. Medzinárodná hydrografická organizácia (IHO) uvádza Hudsonov záliv ako časť Severného ľadového oceánu. Záliv je na východe prepojený Hudsonovým prielivom s Atlantickým oceánom a na severe so Severným ľadovým oceánom cez Foxov prieplav a úžinu Fury a Hecla. Všetky ostrovy v zálive prináležie teritóriu Nunavut.

Záliv nesie meno podľa polárneho bádateľa Henryho Hudsona, ktorý záliv preskúmal v roku 1610 na lodi *Discovery*. Na svojej štvrtej ceste pri hľadaní severnej cesty do Číny vplával 2. augusta do zálivu a počas niekoľko ďalších mesiacov zmapoval jeho južné pobrežie. Príchodom zimy *Discovery* uviazla v ľade a posádka strávila zimu na brehu južného cípu Jamesovej zátoky. Keď ľad na jar povolil, Hudson chcel v prieskume pokračovať avšak vzbura posádky 22. júna 1611 mu v tom zabránila. Následne bol potom spolu so synom a niekoľkými ďalšími členmi osádky z lode vysadený na malom člne a ďalšie putovanie nikto z nich neprežil.

## Iné projekty

Kategória:Zálivy Atlantického oceánu
Kategória:Zálivy v Kanade
Kategória:Geografia Manitoby
Kategória:Geografia Nunavutu
Kategória:Geografia Ontária
Kategória:Geografia Quebecu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Kategória:Zálivy Severného ľadového oceánu
Boothijský záliv

náhľad|Boothijský záliv

**Boothijský záliv** () je záliv v severnej Kanade medzi Boothijským polostrovom a Baffinovým ostrovom.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Zálivy v Kanade
Kategória:Geografia Nunavutu
Kategória:Zálivy Severného ľadového oceánu
Grónske more

thumb|Poloha mora.
**Grónske more** je okrajové more Atlantického oceánu medzi Grónskom, Špicbergami a ostrovom Jan Mayen.

Má rozlohu asi 1,2 mil km2. Priemerná hĺbka je takmer 1 450 m, najhlbší bod je v hĺbke 4 800 m.

More je husto obývané nižšími formami života zo spodku potravinového reťazca.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Moria Atlantického oceánu
Baffinovo more

right|thumb|Baffinovo more
thumb|right|Plávajúci ľadovec v Baffinovom mori

**Baffinovo more** (- slovenský normovaný názov) alebo **Baffinov záliv** je morský záliv medzi Atlantickým a Severným ľadovým oceánom. Je dlhý 1 130 km v severojužnom smere, má rozlohu 690 tisíc km² a maximálnu hĺbku 2 136 m. Väčšinu roka je nesplavný pre zaľadnenie a plávajúce ľadovce. Lovia sa tu ryby a veľryby.

Baffinovo more je ohraničené Baffinovým ostrovom na západe, Grónskom na východe a Ellesmerovým ostrovom na severe. Je spojené s Atlantickým oceánom prostredníctvom Davisovho prielivu a so Severným ľadovým oceánom niekoľkými úzkymi kanálmi Naresovho prielivu (Smithov a Robesonov prieliv). Tieto kanály sú počas celého roku pokryté polárnym ľadom.

Záliv bol objavený v roku 1562 a je pomenovaný po Williamovi Baffinovi, prvom bádateľovi, ktorý sa v ňom plavil v roku 1616. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Zálivy Atlantického oceánu
Kategória:Geografia Nunavutu
Kategória:Zálivy v Kanade
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Kategória:Zálivy Severného ľadového oceánu
Mexický záliv

thumb|Mexický záliv (v trojrozmernej perspektíve)

**Mexický záliv** je záliv Atlantického oceánu medzi polostrovmi Florida, Yucatán a ostrovom Kuba. Plocha 1,7 mil. km², max. hĺbka 5 203 m. Priemerná teplota vrchných vrstiev vody v zime 18-24&nbsp;°C. Priemerná slanosť prevažne 34 ‰.

## Názov
Prezident Donald Trump tesne po svojom nástupe do úradu zmenil exekutívnym príkazom názov zálivu na „Americký záliv“. 8. mája 2025 Snemovňa reprezentantov odhlasovala túto zmenu.

Mexická prezidentka Claudia Sheinbaumová 9. mája 2025 oznámila, že Mexiko zažalovalo spoločnosť Google kvôli zmene názvu Mexického zálivu na „Americký záliv“ pre používateľov platformy Google Maps v Spojených štátoch.

## Referencie

## Iné projekty


Kategória:Atlantický oceán
Jamesova zátoka

náhľad|Jamesova zátoka v lete 2000

**Jamesova zátoka** (, ) je veľká vodná plocha zasahujúca hlboko do severoamerickej pevniny v juhovýchodnej časti Hudsonovho zálivu. 

Tvorí hranicu medzi provinciami Quebec a Ontário a ostrovy v ňom patria k teritóriu Nunavut. Ako prvý Európan ju navštívil Henry Hudson v roku 1610, po ňom ju v roku 1631 podrobne preskúmal kapitán Thomas James, po ktorom má meno. Je to najpriaznivejšia oblasť pre ľudský život z celého Hudsonovho zálivu a zohrávala významnú úlohu pri expanzii obyvateľov a spoločností z Kanady do severných oblastí.

## Iné projekty

Kategória:Zálivy Atlantického oceánu
Kategória:Geografia Ontária
Kategória:Geografia Quebecu
Kategória:Geografia Nunavutu
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Kategória:Zálivy Severného ľadového oceánu
Kategória:Hudsonov záliv
Perzský záliv

náhľad|Satelitná snímka
**Perzský záliv** je záliv Indického oceánu medzi Arabským polostrovom a Iránom. Plocha , dĺžka z východu na západ je v niektorých miestach , šírka 35. Prevládajú hĺbky menej ako 50&nbsp;m, max. 102&nbsp;m. Teplota vody v lete 3033&nbsp;°C, v zime 1521&nbsp;°C, slanosť 3740&nbsp;‰. Hormuzským prielivom je spojený s Arabským morom. 

Perzský záliv bol už v dávnej minulosti obchodnou cestou. Záliv je značne znečistený, prepraví sa tadeto až 40 % svetovej ropnej produkcie.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
*
Biskajský záliv

thumb|Biskajský záliv

**Biskajský záliv** (, ) je záliv Atlantického oceána nachádzajúci sa medzi Pyrenejským polostrovom a juhozápadným pobrežím Francúzska (južne od Brestu). 

Záliv je známy veľmi nepokojným morom s častými prúdmi, búrkami a vlnami. Lovia sa tu najmä ryby (sardinky a tuniaky) a chovajú ustrice.

Automobilové trajekty z Portsmouthu do Bilbao a z Plymouthu do Santanderu sú jedným z najpohodlnejších spôsobov ako uvidieť veľrybotvaré cicavce v európskych moriach. Najlepšia oblasť je časť hlbokej vody mimo kontinentálneho šelfu. Bežná je trojdňová okružná výletná plavba, na ktorej okrem veľrýb možno vidieť aj niekoľko druhov morských vtákov.

## Základné údaje
* rozloha: 194 000 km² (iné zdroje 225 000 km²)
* hĺbka: maximálna 5120 m (iné zdroje 4735 m), priemerná 1715 m
* významné prístavy: Gijón, Nantes, San Sebastián, Bilbao, Bordeaux

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Zálivy Atlantického oceánu
Weddellovo more

[thumb|right|Mapa [Antarktída|Antarktídy. Weddellovo more je 'záliv' v ľavom hornom rohu.]]
thumb|left
thumb|left

**Wedellovo more** je najjužnejšia časť (more) Atlantického oceánu (resp. podľa Medzinárodnej hydrografickej organizácie more Južného oceánu), veľký záliv pri pobreží Antarktídy. Rozloha asi 2,9 miliónov km2, priemerná hĺbka 2000-5000 metrov, maximálne 5148 metrov (podľa iných prameňov 4830 m). 

Nachádza sa medzi Antarktickým polostrovom a Coatsovou zemou. Oblasť pri pobreží je pokrytá ľadom, severnejšie oblasti plávajúcimi ľadovými vrchmi. Na otvorenom mori sa lovia tulene a veľryby. Plavba je tu možná len s ľadoborcom. V mori prebieha kruhovité prúdenie vody pri pobreží v smere hodinových ručičiek, ktoré počas celého roka prináša do jeho strednej časti zhlukujúce sa hrubé ľadové kryhy, v ktorých v minulosti viaceré lode zamrzli.

Wedellovo more objavil roku 1823 anglický lovec tuleňov a veľrýb J. Weddell, ktorý sem priplával v období, keď more bolo bez ľadovej pokrývky. Škótska expedícia W. Th. Brucea tu vykonala oceánografické merania v rokoch 1903-1905. V rokoch 1911 až 1912 more prebádali Nemci pod vedením W. Filchnera.

## Iné projekty

Kategória:Antarktída
Kategória:Moria Južného oceánu
Kategória:Eponymické termíny v geografii