Dezinformácia

**Dezinformácia** () je overiteľne nepravdivá, zavádzajúca alebo manipulatívne podaná informácia, ktorá je zámerne vytvorená, prezentovaná a šírená s jednoznačným úmyslom klamať alebo zavádzať, spôsobiť ujmu alebo zabezpečiť prospech. Nemali by sa zamieňať s nesprávnou informáciou (), ktorá je nesprávna neúmyselne. Dezinformácie môžu byť súčasťou širšieho procesu informačného ovplyvňovania, ktorý sa označuje pojmom informačné operácie, ktoré môžu byť súčasťou vyhláseného aj nevyhláseného vojnového konfliktu a to aj v podobe tzv. hybridnej vojny. Systematické využívanie informačných operácií, nátlak, kybernetické útoky, hrozba použitia vojenskej sily a ďalšie aktivity cudzích spravodajských služieb sa spoločne stávajú hybridnou hrozbou**.** 

## Pôvod pojmu
Pojem, ktorému sa pripisuje pôvod z ruského *dezinformatsiya*, ktorý je spájaný s bývalou tajnou službou bývalého Sovietskeho zväzu – KGB. Používal sa na falšovanie a iné techniky zdiskreditovania vlády, osôb alebo politiky. Zrejme odvodené od názvu jedného oddelenia propagandy KGB. Sovietski plánovači v 50. rokoch definovali dezinformáciu ako „šírenie (v tlači, rozhlase atď.) nepravdivých správ, ktorých cieľom bolo zavádzať verejnú mienku.“ 

Slovo dezinformácia pochádza z latinskej predpony dis- a informácia, čo znamená „zvrátenie alebo odstránenie informácie“. V  anglickom kontexte sa toto zriedkavo používané slovo v tomto význame objavilo v tlači už v roku 1887.

## Definície
Pojem dezinformácia zatiaľ nebol na Slovensku kodifikovaný. Väčšinou sa preberajú definície uvádzané v odborných publikáciách či oficiálnych európskych dokumentoch, ktoré sú si podobné a vystihujú podstatu dezinformácie.

Dezinformácia je:
* Overiteľne nepravdivá, zavádzajúca alebo manipulatívne podaná informácia, ktorá je zámerne vytvorená, prezentovaná a šírená s jednoznačným úmyslom klamať alebo zavádzať, spôsobiť nejakú ujmu alebo zabezpečiť nejaký zisk (napríklad hospodársky či politický). Dezinformácia často obsahuje element, ktorý je zjavne pravdivý, čo jej dodáva na dôveryhodnosti a môže tak skomplikovať jej odhalenie. Medzi dezinformácie nepatria neúmyselné chyby v spravodajstve, satira a paródie, ani správy a komentáre naklonené jednej strane, ktoré sú takto zreteľne označené.
* viac alebo menej zámerne vytvorená skreslená alebo chybná informácia – chce mýliť, zavádzať adresáta. Dezinformácia vedie k nesprávnym záverom alebo rozhodnutiam.
* chybná správa alebo posolstvo inkorporované do určitého informačného systému, spravidla s cieľom zmeniť ho a dosiahnuť inhibíciu/excitáciu zvolených mienkotvorných tém v populačnom prostredí.
* úmyselne nesprávna či skreslená informácia tajne implantovaná do informačnej sústavy oponenta so zámerom ovplyvniť potrebným smerom jeho aktivity (názory).
* nástrojom tzv. psychologickej vojny – čiernej propagandy.
* pojem, ktorý zahŕňa nie len vecný obsah “informácie”, ale i proces jej rozširovania a recepcie adresátom.

Informáciu je možné rozdeliť na užitočnú (aditívnu) a redundantnú. Užitočná informácia akceleruje/urýchľuje zmenu. Redundantná informácia ju obmedzuje. Ak je príjem redundantnej informácie v potrebnom čase neprerušovaný a opakovaný, stáva sa z nej dezinformácia, vrcholiaca negatívnou zmenou. To je nesporne jedna z najpresnejších definícií “opakovanej lži” ako historicky najosvedčenejšej metódy i praktiky informačnej manipulácie.

## Zámer dezinformácie
Cielená dezinformácia je bežná najmä v nekalom súperení politických strán a v spravodajských hrách medzi znepriatelenými štátmi alebo civilizačnými systémami, v utajovaných formách ju veľmi často sprevádza porušovanie zákonov i základných ľudských práv. Dezinformácia, ktorá je zacielená na individuálneho príjemcu predstavuje prvok vojenského a politického súperenia. Médiá, a teda masová komunikácia vyvolali rozvoj propagandistickej dezinformácie so zámerom vzbudzovať tlak na politické, náboženské, vojenské a hospodárske elity.

Účelom dezinformácie je oklamať protivníka a doviesť ho k dezinformátorom plánovanej orientácii v tematike. Často apeluje na oponentovo národné, vlastenecké či kultúrne cítenie alebo náboženské presvedčenie. Moderná dezinformačná kampaň cielená na verejnosť začína obvykle publikovaním "škandálneho" materiálu v niektorom menej známom médiu a ak je úspešná, dochádza ku kumulovaniu a preberaniu materiálu ďalšími médiami.

V širšom poňatí sa medzi dezinformačné zaraďujú aj hospodárske alebo kultúrne aktivity, napr. reklama. V niektorých prípadoch má použitie pojmu odkázať na väčšinou spravodajskú dysfunkciu média.

## Dezinformácia ako nástroj
Dezinformácia predstavovala vyhľadávaný nástroj domácej a zahraničnej politiky vo všetkých režimoch. V komunistickom Česko-Slovensku pracovali mnohí dezinformátori pod novinárskym krytím.

Hlavné typy tvorby dezinformácie podľa spravodajských materiálov: 
* falšovanie (úplne nepravdivé, bez možnosti overenia),
* obohrávanie (čiastočne nepravdivé, ak je potrebné priviesť pozornosť protivníka na iný cieľ),
* dezinformácia opaku (celkom pravdivé, dotyčnému je poskytnutá pravdivá informácia s predpokladom, že ju bude považovať za nepravdivú). 

Za hlavné techniky dezinformácie sú považované: 
* zveličenie (zjednodušenie) javu,
* zmena jej povahy alebo okolností (času, miesta),
* úplná zmena javu na iný. 

Podmienky úspešnosti dezinformácie: 
* dezinformácia musí vychádzať z pravdivých zdrojov,
* musí byť prispôsobená kultúrnemu kontextu protivníka, 
* musí byť šírená viacerými kanálmi.

## Dezinformačné kampane
Dezinformačné kampane sprevádzali obidve svetové vojny. Jednou z najznámejších bola dezinformácia, že chorobu AIDS vyvinuli vedci v USA pre vojenské účely, ktorá sa šírila v 80-tych rokoch 20. storočia. 

Medzi známe domáce dezinformačné kampane patrí akciu Neptún, nález falošných dokumentov kompromitujúcich vedúcich činiteľov SRN na dne jazera, ktorú riadil agent ŠtB Ladislav Bittman.  V Čierneho jazere, opradenom legendami,  v lete roku 1964,televízny štáb senzačne objavil štyri debny. Debny boli neskôr vyzdvihnuté z jazera a za účasti kamier prevezené do Prahy. Na tlačovej konferencii potom minister vnútra Štrougal oznámil, že obsahom nájdených debien sú dokumenty, ktoré obsahujú písomné dôkazy o tom, že Západné Nemecko a Rakúsko je prešpikované prisluhovačmi nacistického režimu.

Dezinformačnej aktivite tajných služieb bol vystavený domáci aj zahraničný odboj. Dezinformačné kampane významne podporili rozhodovanie o okupácii Česko-Slovenska v roku 1938 aj v roku 1968. Dezinformácia o mŕtvom študentovi sprevádzala aj česko-slovenský prevrat v roku 1989.

V súčasnosti hlavným zdrojom dezinformácií aj na Slovensku je internet. Dezinformačné (weby) alebo konšpiračné médiá sa zameriavajú na šírenie dezinformácií**.** Ich cieľom je šíriť konšpiračné teórie, hoaxy, neoverené alebo zmanipulované informácie. Ich tematika je väčšinou zameraná v súčasnosti najmä na: 

* tému utečencov, 
* proti (opatreniam proti pandémii) COVID-19, 
* proti členstvu v EÚ a v Nato
* proti podpore Ukrajiny

### Mechanizmy a predpoklady úspechu medzinárodných dezinformačných kampaní
Účinnosť medzinárodných dezinformačných kampaní je podľa Ladislava Bittmana do značnej miery podmienená ochotou cieľového publika akceptovať zavádzajúce tvrdenia, pričom významnú úlohu v tomto procese zohráva sebaklam. Pôvodcovia dezinformácií cielene používajú jazyk a argumentačné rámce, ktoré nadväzujú na existujúce postoje, emócie a predsudky v spoločnosti. Takto formulované posolstvá môžu oslabiť kritické hodnotenie informácií a zároveň posilniť už existujúce rasové, politické alebo náboženské stereotypy.

Bittman poukazuje na to, že v každej spoločnosti existujú historicky podmienené predsudky, stereotypy a kolektívne emócie, ktoré môžu byť predmetom manipulácie. Propagandistické aktivity sa ich v niektorých prípadoch snažia využiť intuitívne, v iných cielene a systematicky. Ako príklad Bitmann uvádza hypotetickú dezinformačnú kampaň namierenú proti Spojeným štátom v Kanade, založenú na tvrdeniach o údajnom zasahovaní CIA do kanadskej politiky. Podľa autora by takáto kampaň s vysokou pravdepodobnosťou nenašla širšiu odozvu, keďže dlhodobo pozitívne historické vzťahy medzi oboma krajinami by prevážili nad dezinformačnými naratívmi.

Jazyk medzinárodnej propagandy a dezinformácií je charakterizovaný šírením zavádzajúcich interpretácií, ktoré čerpajú z existujúcich spoločenských predsudkov. Obsah a formulácie sú často prispôsobené tak, aby vyvolávali emocionálne reakcie, zasahovali národnú identitu alebo náboženské presvedčenie a vytvárali dojem, že spoločenské problémy sú spôsobené vonkajším nepriateľom. Za obzvlášť náchylné na prijímanie takýchto posolstiev Bittman považuje osoby s výrazne radikálnymi politickými názormi alebo silnými nacionalistickými postojmi. Ak je dezinformačný obsah v súlade s ich presvedčením, môžu akceptovať aj nepravdepodobné obvinenia alebo konšpiračné teórie, pričom často absentuje kritické hodnotenie zdrojov a primeraná miera skepticizmu.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Informácia
Kategória:Propaganda
Kategória:Žurnalistika
Kategória:Šírenie neprávd
Kategória:Dezinformácia