Proces s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským

**Proces s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským** (**') známy aj pod kratším menom **Proces so Slánským**, bol vykonštruovaný komunistický politický proces konaný v [[Česko-Slovensko|Československu]] v roku [[1952]]. K procesu došlo na nátlak [[Josif Vissarionovič Stalin|Stalina]] po jeho spore s juhoslovanským vedením komunistickej strany a roztržke s Izraelom, podozrenia voči obvineným boli podľa viacerých zdrojov priživené aj provokáciami západných tajných služieb (operácie [[operácia Splinter Factor|Splinter Factor]]  a [[Operácia Splinter Factor#„Velký_metař“|Velký metař]]). Proces nasledoval po procese s [[László Rajk|László Rajkom]] v [[Maďarská ľudová republika|Maďarsku]] a [[Trajčo Kostov|Trajčo Kostovom]] v [[Bulharská ľudová republika|Bulharsku]]. Hlavným obvineným mal byť pôvodne [[Vladimír Clementis]], no v priebehu vyšetrovania sa ním stal [[Rudolf Slánský]], v rokoch [[1949]][[1951]] generálny tajomník [[Ústredný výbor Komunistickej strany Česko-Slovenska|ÚV KSČ]] a druhý muž komunistickej strany. Všetci obvinení sa v rámci zrežírovaného súdneho konania priznali k vine a požadovali pre seba prísne tresty. Bolo vynesených a vykonaných 11 rozsudkov smrti a tri rozsudky doživotia. Proces prebiehal od [[20. november|20. novembra]] do [[27. november|27. novembra]] [[1952]].

==Pozadie==
Proces bol skonštruovaný na výstrahu a varovanie všetkým komunistickým štátom proti odchýlkam od [[Sovietsky zväz|sovietskej]] politiky. [[Josif Vissarionovič Stalin|Stalin]] chcel zabrániť odcudzeniu ďalších ľudovodemokratických štátov, ako sa podarilo [[Josip Broz Tito|Titovi]] v Juhoslávii. K procesu došlo za podpory maďarských komunistov, ktorí poukazovali na to, že odsúdení v procese s [[László Rajk|László Rajkom]] (september [[1949]]) mali kontakty s československými komunistami.

Aby bol efekt výstrahy čo najsilnejší, boli vybraní členovia [[Komunistická strana Česko-Slovenska|KSČ]] z najvyšších straníckych miest. Keď [[Sovietsky zväz]] stratil možnosť ovplyvniť politiku [[Izrael|Izraela]] cez ľavicové hnutie po voľbách v januári [[1949]], sovietska politika zaujala proarabské stanovisko a bola zahájená antisemitská propagandistická kampaň. Tento postoj tiež neskôr ovplyvnil výber obžalovaných v procese so [[Rudolf Slánský|Slánským]].

==Vlna zatýkanie a proces==
[[Súbor:Proces Rudolf Slansky.jpg|náhľad|vpravo|Titulná strana slovenskej verzie knižného vydania súdnej zápisnice Procesu s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským vydanej ministerstvom spravodlivosti ČSR v roku 1953]]
Prvý zatknutý, [[Eugen Löbl]], námestník ministra zahraničného obchodu, bol uväznený a vypočúvaný už na jeseň [[1949]]. V októbri [[1950]] nasledoval brnenský tajomník [[Komunistická strana Česko-Slovenska|KSČ]] [[Otto Šling]]. Zatýkanie pokračovalo v roku [[1951]], v januári bol zatknutý minister zahraničných vecí [[Vladimír Clementis]] a jeho námestník [[Artur London]], vo februári [[Karel Šváb]], námestník ministra národnej bezpečnosti. Pozícia [[Rudolf Slánský|Rudolfa Slánského]] v rámci strany bola dlho zdanlivo bezpečná a ešte v júli [[1951]] boli s veľkou pompou a oficiálnymi poctami oslavované jeho 50. narodeniny. Čoskoro potom však [[Rudolf Slánský|Slánský]] začal byť vo vnútri najužšieho straníckeho vedenia vystavovaný útokom pre nedostatočnú bdelosť a nedôsledný postup v boji proti vnútornému nepriateľovi, začiatkom septembra bol potom po vynútenej sebakritike zbavený funkcie generálneho tajomníka (ktorá bola oficiálne zrušená) a inštalovaný na podradnejšie miesto vicepremiéra.

[[11. november|11. novembra]] [[1951]] prišiel do [[Praha|Prahy]] inkognito [[Josif Vissarionovič Stalin|Stalinov]] blízky spolupracovník [[Anastáz Ivanovič Mikojan|Anastáz Mikojan]] s pokynom od [[Josif Vissarionovič Stalin|Stalina]], aby bol [[Rudolf Slánský|Slánský]] bezodkladne zatknutý. [[Klement Gottwald]], pod sovietskou hrozbou, že sám bude do sprisahania vtiahnutý, dal v novembri [[1951]] súhlas na zatknutie svojho priateľa [[Rudolf Slánský|Slánského]], generálneho tajomníka ÚV KSČ .

Sovietski poradcovia s pomocou [[Štátna bezpečnosť|Štátnej bezpečnosti]] zahrnuli do „sprisahania“ škálu osobností: od stalinistov [[Karel Šváb|Švába]] a [[Bedřich Reicin|Reicina]] cez umiernených komunistov [[Vladimír Clementis|Clementisa]] a Franka, až po neangažujúcich sa profesionálnych expertov, ako boli Margolius a Frejka, a nakoniec aj [[Rudolf Slánský|Slánského]], ktorý bol istý čas za prípravu procesov zodpovedný.

Po mesiacoch fyzického nátlaku a nekonečných výsluchov sa obžalovaní prvýkrát zišli na Štátnom súde, ktorého pojednávanie sa konalo v hlavnej pražskej súdnej sieni na Pankráci. Súd sa konal od [[20. november|20.]] do [[27. november|27. novembra]] [[1952]]. Hlavným prokurátorom bol [[Jozef Urválek]]. Boli obvinení zo špionáže, trockizmu, titoizmu, sprisahania proti republike a záškodníctvu, a boli popísaní ako nepriatelia československého ľudu a sionistickí, buržoázne nacionalistickí zradcovia. 

Jedenásť zo štrnástich obžalovaných bolo označených ako osoby židovského pôvodu. [[Vladimír Clementis|Clementis]] bol Slovák, [[Karel Šváb|Šváb]] a [[Josef Frank|Frank]] Česi bez židovských koreňov. Všetci obžalovaní sa museli naučiť naspamäť svoje výpovede, ktoré im boli napísané ich vyšetrovateľmi, a než nastalo hlavné súdne pojednávanie, boli z nich niekoľkokrát skúšaní. Počas pojednávania sa obvinení priznali ku všetkým zločinom a žiadali prísne tresty. Proces mal v Československu veľký ohlas; rozsudky podporovalo cez 8&nbsp;500 petícií a väčšina z nich žiadala smrť pre všetkých obžalovaných.

[[Rudolf Slánský]] bol navyše obviňovaný zo zločinov spáchaných počas jeho pôsobenia na Slovensku počas [[Slovenské národné povstanie|Slovenského národného povstania]], kde sa údajne snažil podriadiť pokrokové revolučné partizánske oddiely „reakčnému“ veleniu československej armády vedenému generálom [[Ján Golian (generál)|Golianom]]. Umožnil pôsobenie rozkladných živlov medzi partizánmi (Laušman, [[Jozef Trojan|Trojan]]). Zároveň mal nechať počas [[Povstalecký ústup cez Prašivú, Chabenec a Ďumbier|povstaleckého ústupu cez Chabenec]] zamrznúť a okradnúť komunistického politika [[Jan Šverma|Jána Švermu]].

Pri vyšetrovaní [[Bedřich Reicin|Bedřicha Reicina]] vyšla najavo skutočná [[Bedřich Reicin|Reicinova]] trestná činnosť z obdobia, keď stál na čele [[Vojenské obranné spravodajstvo (1945 – 1950)|OBZ]] (provokácia, násilné metódy vyšetrovania, fyzická likvidácia niektorých osôb atď.). Na odporúčanie sovietskych poradcov Gromova a Petuchova bolo ich uverejnenie zamietnuté s tým, že nie je vhodné s nimi zoznamovať širšiu verejnosť. [[Bedřich Reicin|Reicin]] bol obvinený, že ako zástupca ministra obrany spolu so [[Rudolf Slánský|Slánským]] ''„sabotovali výstavbu armády na pokyn svojich pánov takým spôsobom, aby nemohla brániť slobodu, samostatnosť a nezávislosť vlasti“''. Bol obviňovaný a na procese priznal, že sa po zatknutí v roku [[1939]] stal agentom [[Gestapo|gestapa]], vyzradil informácie o funkcionároch [[Komunistická strana Česko-Slovenska|KSČ]], nasadil gestapo na stopu [[Julius Fučík|Juliusa Fučíka]] a do [[Sovietsky zväz|Sovietskeho zväzu]] bol vyslaný ako agent [[Gestapo|gestapa]]. Priznal, že po návrate do Československa už ako prednosta [[Vojenské obranné spravodajstvo (1945 – 1950)|obranného spravodajstva]] dodával spravodajské informácie angloameričanom, pričom mu pomáhali najmä náčelník generálneho štábu [[generál|gen.]] Boček a [[generál|gen.]] Dr. [[Anton Rašla]]. Po [[februárový prevrat|víťaznom februári]] dosadzoval podľa priznania do armády „živly“ a sabotoval februárovú očistu armády. Priznal, že vďaka svojej gestapáckej minulosti bol nútený pristúpiť na spoluprácu s juhoslovanskou rozviedkou a odovzdávať im vojenské informácie. Zároveň doznal, že v roku [[1946]] umožnil Američanom odcudziť ''„štěchovický archív“'', ktorý mal obsahovať aj Reicinov konfidentský zväzok.

V prípade [[Vladimír Clementis|Vladimíra Clementisa]] sa tento priznal, že bol francúzskym a britským agentom a sabotoval komunistickú čistku na ministerstve zahraničných vecí.  Ako buržoázny nacionalista domáhal zvýšených právomocí pre slovenské orgány. Proti [[Vladimír Clementis|Clementisovi]] svedčil v otázke buržoázneho nacionalizmu [[Laco Novomeský]], sám obvinený a neskôr odsúdený na 10 rokov za buržoázny nacionalizmus v [[Proces s rozvratnou skupinou buržoáznych nacionalistov na Slovensku|proces s rozvratnou skupinou buržoáznych nacionalistov na Slovensku]].

Jedenásť obvinených bolo odsúdených na trest smrti, traja dostali doživotie – čo bol (za hranicami [[Sovietsky zväz|ZSSR]]) najvyšší počet takto tvrdých trestov, udelených v jedinom procese. O vine a treste sa rozhodlo na [[Ústredný výbor Komunistickej strany Česko-Slovenska|ÚV KSČ]] a v [[Moskva|Moskve]] – nie na súde. Gottwald odmietol odsúdených omilostiť, poprava sa konala uprostred noci na [[3. december|3. decembra]] [[1952]] v Pankráckej väznici. Popol odsúdených bol rozmetaný príslušníkmi [[Štátna bezpečnosť|ŠtB]] kdesi za Prahou.

==Obžalovaní==
Obžalované boli nasledujúce osoby:



==Vedľajšie obete čistiek==
Okrem vynesených trestov smrti mali všetky stranícke čistky aj svoje „vedľajšie“ obete. V rámci Procesu sa Slánským zomrel napríklad za nevyjasnených okolností Ing. [[Svätopluk Rada]], banský profesionál a vládny splnomocnenec pre strategickú ťažbu [[Urán (chemický prvok)|uránovej]] rudy. Ekonomicky a spoločensky boli poškodené manželky a deti odsúdených osôb.

Medzi ďalších účastníkov v procese, neskôr obvinení z podobných príčin, patrili aj politici [[Mordechaj Oren]] a [[Šimon Ornstein]]. 

Príslušníci slovenskej vetvy sprisahania vykonštruovaného vyšetrovateľmi na čele s [[Gustáv Husák|G. Husákom]] a [[Laco Novomeský|Lacom Novomeským]], ktorá mala rozvrátiť, resp. priamo rozbiť republiku oddelením Slovenska, boli súdení v rámci ďalšieho [[Proces s rozvratnou skupinou buržoáznych nacionalistov na Slovensku|procesu s tzv. „buržoáznymi nacionalistami“]].

K následným politickým procesom patril aj [[Proces s Oskarom Valáškom a spol.|proces so sionistami a buržoáznymi nacionalistami v ŠtB]] [[7. december|7.]][[9. december|9. decembra]] [[1953]] pred vojenským kolégiom Najvyššieho súdu v Prahe.

==Slogan „Psovi psiu smrť!“==
V správe z ôsmeho (záverečného) dňa procesu bol zrejme prvýkrát použitý básnikom [[Ivan Skála|Ivanom Skálom]] slogan ''„Psovi psiu smrť!“''. Podľa dostupnej literatúry je autorstvo mylne pripisované aj iným umelcom ([[Ivan Olbracht|Ivanovi Olbrachtovi]], [[Marie Pujmanová|Márii Pujmanovej]] ). [[Ivan Olbracht|Olbrachtovi]] najskôr preto, že zo súdneho pojednávania písal aj reportáže do [[Rudé právo|Rudého práva]], autorstvo Pujmanovej nemožno doložiť. (''„Psovi psiu smrť“'', **', je inak staré ruské porekadlo, spomínané v literatúre už roku 1833, údajne vyslovil tiež cár Mikuláš I., keď sa roku 1841 dozvedel o smrti básnika Lermontova).

## Rehabilitácia a vyznamenanie
V roku 1963 boli obžalovaní tajne súdne rehabilitovaní za činy, za ktoré boli v procese odsúdení. Zároveň však rehabilitačné komisie konštatovali, že viacerí z popravených sa dopúšťali vo svojich funkciách nezákonností až zločinov, za ktoré však už po smrti nemohli byť súdení. Toto bolo zohľadnené pri straníckych rehabilitáciách (tzn. prinavrátenie členstva v KSČ), ktoré boli v niektorých prípadoch zamietnuté (Bedřich Reicin, Karel Šváb, samotný Rudolf Slánský bol súdne rehabilitovaný v roku 1963, no stranícke členstvo mu bolo prinavrátené až v roku 1968). Až v roku 1968 bola československá verejnosť o týchto skutočnostiach podrobnejšie informovaná.

Prezident Ludvík Svoboda udelil 30. apríla 1968 niektorým odsúdeným vyznamenanie:

* Vladimír Clementis, Hrdina ČSSR, in memoriam
* Josef Frank, Hrdina ČSSR, in memoriam
* Ludvík Frejka, Rad republiky, in memoriam
* Vavro Hajdů, Rad republiky
* Artur London, Rad republiky
* Rudolf Margolius, Rad republiky, in memoriam
* André Simone, Rad republiky, in memoriam
* Bedřich Geminder, Rad práce, in memoriam
* Eugen Löbl, Rad práce

## Nález filmového záznamu procesu
15. marca 2018 bolo v priestoroch bývalého Výskumného ústavu kovov v Panenských Břežanoch insolvenčným správcom v spolupráci s historikom Petrom Blažkom a režisérom Martinom Vadasom nájdených 20 skladových debien s filmovým materiálom. Jedná sa o záznam procesu so Slánským, ktorý tu bol zrejme ukrytý čoskoro po zamatovej revolúcii a o ktorého existencii sa iba špekulovalo. Materiály prevzal Národný filmový archív, neskôr ich musel odovzdať Národnému archívu.

Časť archívov bola využitá pre dokument „KTO INÉMU JAMU Rudolf Slánský“ scenáristu a režiséra Martina Vadasa (2020). Tento film bol v roku 2021 nominovaný na Českého leva ČFTA v kategórii dokumentárny film. 

„Le Procès – Praha 1952“, francúzsky dokumentárny film režisérky Ruth Zylberman pre ARTE France & Pernel Media mal svetovú premiéru 18. januára 2022 na Medzinárodnom festivale dokumentárnych filmov FIPADOC v Biarritze . Nový film bol založený na filmových a zvukových materiáloch, nájdených v Panenských Brežanoch. Režisérka rozpráva proces prostredníctvom potomkov troch odsúdených: dcéry a vnuka Rudolfa Slánského, syna a vnučky Rudolfa Margolia, oboch po procese popravených, a troch detí Artura Londona, odsúdeného na doživotie.

## V umení
Kniha Artura Londona, jedného z troch preživších, „L'aveu“Doznání sa stala bestsellerom na francúzskom knižnom trhu roku 1968. Iróniou osudu priviezol rukopis knihy London do Prahy 21. augusta 1968, v deň vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do Československa. Kniha v roku 1969 vyšla aj v Československu, ale film „L'aveu“Doznáníktorého realizácia bola už dohovorenánakoniec nakrútil režisér Costa-Gavras vo Francúzsku.

V roku 1968 vydal knižne svoje spomienky „Svedectvo o procese s vedením protištátneho sprisahaneckého centra na čele s Rudolfom Slánským“ aj Eugen Löbl.

Český historický seriál *[[České století]]* režiséra Roberta Sedláčka v 5. dieli *Zabíjení soudruha* z roku 2013 zobrazuje osud Rudolfa Slánského od popravy Milady Horákovej až do jeho popravy po procese.

## Poznámky


## Referencie

## Pozri aj
* Klement Gottwald
* László Rajk
* Operácia Splinter Factor
* Proces proti titovským špiónom a rozvratníkom v Československu
* Proces so skupinou Milady Horákovej
* Proces s rozvratnou skupinou buržoáznych nacionalistov na Slovensku
* Rudolf Slánský
* Zoznam osôb popravených z politických dôvodov v komunistickom Československu

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Zvukové a filmové záznamy procesu na stránkách Národního archivu
* Dokument: 20. 11. 1952 Den, kdy začal proces s Rudolfem Slánským

## Zdroj

Kategória:Dejiny Česko-Slovenska
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Dejiny práva
Kategória:Komunizmus na Slovensku
Slánský
Kategória:Súdne procesy