Dejiny kráľovstva Uhorského od počiatku do časov Žigmundových

***Dejiny kráľovstva uhorského od počiatku do časov Žigmundových*** je najrozsiahlejšie dielo slovenskej historiografie v 19. storočí. Pochádza z pera slovenského spisovateľa, evanjelického a neskôr rímskokatolíckeho kňaza a v neposlednom rade historika Jonáša Záborského.

Monumentálne dielo (rukopis 1 600 strán, 1. tlačené vydanie 706 strán) zachytávajúce históriu Uhorska od „počiatkov“ až do roku 1395 (do čias „Žigmundových“) sa dočkalo vydania až po 137 rokoch od napísania v marci 2012 vo vydavateľstve Slovart zásluhou Mgr. Timoteja Kubiša, ktorý sa za tento kultúrny počin stal laureátom ceny Krištáľové krídlo za 2012 v kategórii publicistika a literatúra.

## Vznik rukopisu a pokusy o vydanie
V Uhorsku sa v šesťdesiatych rokoch 19. storočia odohrával zápas o jeho charakter. Oproti prísne centralistickej koncepcii Uhorska založenej na tézach o historickej nadradenosti a civilizačnej misii Maďarov stáli koncepcie nemaďarských národov požadujúcich federalizáciu Uhorska a zásadu rovnoprávnosti národov. Aj slovenské politické kruhy podmieňovali dôstojné postavenie Slovákov pozdvihnutím Slovenska na Hornouhorské slovenské Okolie. Za účelom podpory takéhoto programu došlo v šesťdesiatych a začiatkom sedemdesiatych rokov k nevídanému vzostupu slovenskej historiografie, na ktorom sa podieľali Peter Kellner-Hostinský, Franko Víťazoslav Sasinek, Jozef Hložanský a v neposlednom rade Jonáš Záborský.

Materiál k dejinám Záborský údajne zbieral už pred revolúciou 1848. Dejiny v písanej podobe začali vznikať niekedy v roku 1858 a prvotná verzia dejín bola hotová niekedy v roku 1866. V rokoch 18661872 Záborský publikoval v letopisoch Matice slovenskej historické články a v roku 1872 odovzdal Matici svoj prvý rukopis dejín so žiadosťou o vydanie. Rukopis posudzovali Pavol Križko (kladný posudok, odporučenie vydať), Samuel Jaroslav Zachej (kladný posudok, ale zamietnutie vydania, lebo „*početní, zvláštne duchovnieho stavu katolícki členovia matiční vo svojich náboženských citoch mohli by sa cítiť urazenými*“), Ján Gottschár (jeho posudok bol len dodatkom k posudku Samuela Zacheja), Jozef Viktorin sa posudzovania vzdal pre zaneprázdnenosť. Viliam Paulíny Tóth v liste Záborskému vyčíta, že „*v tejto histórii pričasto a tu i tu až príliš hlboko rozberať ráčite náboženské otázky a menovite rozdiely života a pôsobenia západnej a východnej cirkvi, ježto porovnávanie vždy na úkor tamtej vypadá*“.

26. mája 1874 sa výborová schôdza Matice slovenskej uzniesla, že „*poneváč Dejiny Uhorska od Jonáša Záborského až príliš hlboko púšťajú sa do náboženských otázok, Matica slovenská vo zmysle 2. § stanov nemôže vydať tieže ináč výtečné Dejiny*“.

Do roku 1875 Záborský dokončil svoje Dejiny. Po násilnom zatvorení Matice slovenskej v roku 1875, v strachu pred maďarskou vládou, poslal svoje rukopisy do Prahy, kde boli uložené v priestoroch Matice českej. V roku 1875 Záborský umiera na rakovinu. Matica česká Záborského rukopisy darovala 12. októbra 1875 Národnému múzeu v Prahe.

Nová iniciatíva za vydanie Záborského Dejín sa začala po obnovení Matice slovenskej v roku 1919 krátko po vzniku 1. ČSR z iniciatívy Júliusa Bottu. Vznikol martinský rukopisný odpis originálu, no pomerne nízkej kvality. Smrť Júliusa Bottu v roku 1926 spôsobila, že sa práce na vydaní zastavili.

Národné múzeum v Prahe darovalo v roku 1963 Záborského rukopisy Matici slovenskej. Dnes sú rukopisy Jonáša Záborského uložené v Slovenskej národnej knižnici (SNK) v Martine, okrem originálu rukopisu Dejín kráľovstva uhorského od počiatku do časov Žigmundových, ten ostal v archíve knižnice Národného múzea v Prahe, kde sa oň na základe Tajovského poviedky *Za rukopismi Záborského* začal zaujímať v roku 2002 študent Timotej Kubiš, ktorý dotiahol svoje úsilie až do úspešného vydania Dejín v roku 2012.. Plný text dejín a ďalšie materiály sú publikované na jeho blogu.

## Obsah
Definitívna podoba rukopisu Dejín má 1 621 rukopisných strán s 2 434 poznámkami, čo predstavuje asi 932 normostrán textu.

Rukopis pozostáva zo 4 zväzkov:
* Časť úvodnia (asi od r. 800 do r. 1000),
* Občasie prvé (asi od r. 1000 do r. 1173),
* Občasie druhé (asi od r. 1173 do r. 1301),
* Občasie tretie (asi od r. 1301 do r. 1395)
Napriek času a okolnostiam vzniku Dejín nie je text Dejín protimaďarský, podľa Richarda Marsinu „*napriek vyhranene slovenskému a slovanskému postoju Záborský nie je národnostne neznášanlivý a to, v čom kritizuje Maďarov, možno zväčša chápať ako kritiku maďarských vládnucich vrstiev*“. Záborského živá narácia a vášnivý prejav, satira a sarkazmus (ktoré spolu s archaickou slovenčinou robia Dejiny čitateľnými) boli textu vyčítané aj jediným matičným posudzovateľom Pavlom Križkom, ktorý inak Dejiny odporúčal vydať: „*v dielach prísnovedeckých satira a posmech je najmenej na mieste, majú li diela takéto vzbudzovať v inorodcoch úctu a vážnosť*“.

Záverečné slovo Záborského bolo symptomatické dobe a okolnostiam vzniku:

## Referencie

## Externé odkazy
* Recenzia na webe Slovenského literárneho centra

Kategória:Kroniky
Kategória:Knihy z 19. storočia
Kategória:Literatúra v Uhorsku