open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baleáry

**Baleáry** (slovenský normovaný názov) alebo **Baleárske ostrovy** (, ) je meno súostrovia na západe Stredozemného mora. Politicky je to provincia a súčasne aj jedno zo 17 autonómnych spoločenstiev Španielska. Správne stredisko je Palma de Mallorca. Ďalšie mestá: Mahón na Menorke, Ibiza na Ibize. Úradnými jazykmi sú katalánčina a španielčina. Katalánsky názov *Illes Balears* je aj súčasťou oficiálneho španielskeho (kastílskeho) označenia autonómneho spoločenstva. Súostrovie je obľúbeným cieľom mnohých turistov.

## Geografia
Najväčším ostrovom je Malorka. Geologicky sú Baleáry pokračovaním pohoria Andalúzske vrchy (Bétická Kordillera). Na Malorke je horské pásmo Sierra de Alfabia (najvyšší vrch Puig Major 1&nbsp;445&nbsp;m. n m.), zvyšok územia má pahorkovitý charakter; aj na ostatných ostrovoch sú skôr nízke vyvýšeniny. Na ostrovoch nie sú žiadne významnejšie vodné toky, iba niekoľko krátkych riečok. Na pobrežiach sú charakteristické zálivy – „calas“. Baleáry zahŕňajú 250 ostrovov, ktoré sú rozdelené do piatich skupín pomenovaných podľa najväčšieho ostrova: Malorka (šp. Mallorca; 81 ostrovov), Menorca (69 ostrovov), Ibiza (65 ostrovov), Formentera (14 ostrovov), Cabrera (21 ostrovov).

Ostrovy sa skladajú z dvoch skupín:
* Veľké Baleáry (Malorka, Menorca, Cabrera a iné)
* Islas Pitiusas (Ibiza, Formentera a iné)

Administratívne sa región delí na 3 ostrovné celky:
* Ibiza a Formentera
* Malorka
* Menorca

a z nich každý spravuje vlastná „ostrovná rada“ (*Consell Insular*).

## Dejiny
Baleáry poznali už Feničania a Gréci. Neskôr si ich podrobilo Kartágo. Po zničení Kartága Rímom boli ostrovy dočasne samostatné a stali sa útočiskom pirátov. Roku 123 pred Kr. ich pre Rím podrobil Quintus Caecilius Metellus Balearicus a potom sa sem nasťahoval rad rímskych osadníkov. V tom čase boli aj založené mestá Palma de Mallorca a Pollentia (dnešná Pollensa), a na Baleároch sa začali pestovať olivy. V Pollense sa dodnes zachoval napríklad rímsky vodovod.

V roku 423 po Kr. dobyli Baleáry od Rimanov Vandali, od roku 534 od Vandalov zase Byzantínci. V roku 798 ich dobyli Mauri a neskôr tam založili emirát. V rokoch 1228-32 si vybojoval Baleáry aragónsky kráľ Jakub I. a urobil z nich terciogenitúru pre svojho syna Jakuba, po ktorom v Mallorskom kráľovstve nasledovali Sancho a Jakub I.

V roku 1344 si túto ríšu pripojil Peter IV. Aragónsky a odvtedy Baleáry zdieľali dejiny Španielska. Počas vojny o španielske dedičstvo obsadili Menorcu roku 1708 Angličania a ponechali si ju až do roku 1782 (okrem rokov 1756-1769, kedy ju mali Francúzi).

### Predsedovia vlády
* Jeroni Albertí Picornell (UCD) 1978 - 1982
* Francesc Tutzó Bennasar (UCD) 1982 - 1983
* Gabriel Cañellas Fons (AP/PP) jún 1983 - 2. augusta 1995
* Cristòfor Soler i Cladera (PP) 2. augusta 1995 - 18. júna 1996 
* Jaume Matas Palou (PPIB) 18. júna 1996 - 27. júla 1999 
* Francesc Antich i Oliver (PSOE) 27. júla 1999 - 27. júna 2003 
* Jaume Matas Palou (PPIB) od 27. júna 2003

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web regionálnej vlády
* Oficiálny web regionálneho parlamentu 
* Mapy Baleár 


Kategória:Provincie v Španielsku
Kategória:Súostrovia Stredozemného mora
Lipsko

**Lipsko** () je najväčšie mesto v nemeckej spolkovej krajine Sasko. Má asi 515 000 obyvateľov a leží na sútoku niekoľkých riek. V roku 2006 bolo označené za najlacnejšie mesto v Európe.

## Dejiny
Názov Lipsko skutočne pochádza z názvu *lipa*, mesto založili Slovania v roku 1015 ako trhovisko. Už v roku 1165 bolo povýšené na mesto a miestne trhy sa stali významnou udalosťou. Na začiatku 15. storočia, v roku 1409 bola založená Lipská univerzita, ktorá zvýšila význam mesta natoľko, že sa tu začali rozvíjať rýchlo remeslá a neskôr aj priemysel. Pri Lipsku sa 16. októbra až 19. októbra 1813 konala najväčšia bitka napoleonských vojen, tzv. Bitka národov, v ktorej protifrancúzska koalícia dosiahla rozhodujúce víťazstvo. Medzi Lipskom a Drážďanmi sa tiež otvorila prvá nemecká železničná trať, čoskoro potom sa mesto stalo železničným dopravným uzlom. V 20. rokoch 20. storočia narastal rýchlo počet obyvateľov, a to až nad 500&nbsp;000, ľudia sa sem sťahovali z vidieka za vidinou lepšieho života v meste. Za nacistickej vlády mesto zažilo tzv. Krištáľovú noc, kedy boli vypálené synagógy a pobití židia. Krištáľová noc sa stala veľkou manifestáciou sily, moci a hrôzy NSDAP. Ku koncu vojny bolo mesto z veľkej časti zničené spojeneckým bombardovaním, obsadila ho americká armáda, ktorá ho odovzdala do správy Červenej armády. Po vyhlásení NDR začala mohutná prestavba mesta podľa socialistického štýlu, vybudovávali sa veľké sídliská a nové priemyselné podniky. Lipsko sa malo stať „perlou Nemecka“. Na konci života Východného Nemecka, v roku 1988 a 1989 sa konali v meste veľké demonštrácie proti SED, nemeckej komunistickej strane. Po páde berlínskeho múra a zjednotení dostalo mesto veľkú podporu zo západu, čo prispelo k premene zo šedivého socialistického mesta na jedno z najmodernejších miest v bývalom Východnom Nemecku. V Lipsku sa usadili automobilky Porsche a BMW. 

## Kultúra a pamiatky
Vzhľadom na zničenie mesta počas dvoch svetových vojen je v Lipsku ako takmer vo všetkých veľkých nemeckých mestách pomerne málo historických budov. Pretože Lipsko bolo vždy mesto hudby - v 18. storočí tu pracoval Johann Sebastian Bach, má niekoľko opier. Je tu aj zoologická záhrada. Lipsko má povesť tradičného veľtržného mesta, najvýznamnejšou akciou, usporadúvanou teraz už na novom výstavisku z roku 1996 je Lipský knižný veľtrh.

## Partnerské mestá

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Oficiálna stránka Lipských veľtrhov


Kategória:Mestá v Sasku
Flavius Aetius

**Flavius Aetius** (* cca 390, Durostorum, Východorímska ríša – † 21. september 454, Ravenna, Západorímska ríša), niekedy označovaný ako *posledný Riman*, bol vojvodca cisára Valentiniana III., ktorý po roku 437 získal dominantné postavenie na západorímskom dvore. O jeho pôvode sa nezachovalo príliš veľa informácii. Vieme, že jeho matka bola Rimanka z Itálie a jeho otec Gaudentius bol vojenským veliteľom v Sirmiu, nevylučuje sa, že mal germánskych predkov. Naopak s istotou sa vie, že v mladosti strávil istý čas ako rukojemník pri Hunoch. Kontakty, ktoré tam nadviazal, mu veľmi pomohli v spoločenskom vzostupe.
  
Cisárovi Valentinianovi, vlastne skôr jeho matke a poručníčke Galle Placidii, Aetius po prvý raz výrazne prospel roku 425, keď získal na pomoc proti uzurpátorovi Iohannovi hunske oddiely. Aj keď do bojov nakoniec priamo nezasiahol (Valentinianove vojska zvíťazili krátko pred jeho príchodom), už len hrozba útoku nalomila Iohannovo postavenie v Itálii. Galla Placidia Aetia za odmenu vymenovala na *magistrem militum* v galských provinciách.

V novej funkcii vystúpil Aetius aktívne proti Vizigótom blízko Arles a podarilo sa mu ich poraziť. Rovnako dobre si počínal aj počas vojny s Burgundami, usadenými okolo dnešného Wormsu, ktorých porazil v roku 437. Zhruba od tej doby sa jeho postavenie v západorímskej ríši fakticky rovnalo spoluvláde.

Najslávnejšia bitka však na Aetia iba čakala. Stretol sa v nej s húnskym kráľom Attilom roku 451 na Katalaunských poliach, kde spoločne s Vizigótmi dosiahol prinajmenšom uspokojivý výsledok – Huni odtiahli z Gálie. Vnútropoliticky stál Aetius na strane senátnej aristokracie a v opozícii proti cisárovi. Valentinianus sa ho nepochybne obával, a hneď ako mu to pomery dovolili (Attilova smrť roku 453), obvinil všemocného veliteľa z vlastizrady a vlastnou rukou ho zavraždil. Tento krok pripravil ríšu snáď o jediného muža schopného zaistiť poriadok v provinciách, ktorý vedel okrem iného obratne využívať spory najrôznejších etník na rímskej pôde aj mimo nej. Keď cisára 16. marca 455 zabili Aetiovi priaznivci, prevládli v západorímskej ríši dezintegračné tendencie, ktoré o dvadsať rokov neskôr vyvrcholili jej pádom.

## Externé odkazy
* Aetius

Kategória:Narodenia v 4. storočí
Kategória:Úmrtia 21. septembra
Kategória:Úmrtia v 454
Kategória:Vojenské osobnosti starovekého Ríma
Kategória:Politici starovekého Ríma
Kategória:Rímski konzuli
Never Let Me Down (album)

***Never Let Me Down*** je album Davida Bowieho, vydaný v roku 1987.

## Zoznam skladieb
Zaujímavosťou je, že Never Let Me Down obsahuje rozdielne verzie niektorých pesničiek na LP verzii a na CD verzii. Prvý údaj predstavuje dĺžku skladby na kompaktnom disku, údaj za lomkou určuje dĺžku skladby na vinylovej platni.

# „Day-In Day-Out“ (Bowie) – 5:14/4:38
# „Time Will Crawl“ (Bowie) – 4:17
# „Beat of Your Drum“ (Bowie) – 5:03/4:32
# „Never Let Me Down“ (Bowie, Alomar) – 4:04
# „Zeroes“ (Bowie) – 5:44
# „Glass Spider“ (Bowie) – 5:30/4:56
# „Shining Star (Makin' My Love)“ (Bowie) – 5:04/4:05
# „New York's in Love“ (Bowie) – 4:31/3:55
# „'87 and Cry“ (Bowie) – 4:18/3:35
# „Too Dizzy“ (Bowie, Kizilcay) – 3:59
# „Bang Bang“ (Pop, Kral) – 4:29/4:02

Skladba „Too Dizzy“ bola vyradená z každej nasledujúcej reedície kvôli jej neobľúbenosti u samotného Bowieho.

## Reedície
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1995 vydavateľstvom Virgin Records a obsahovala ďalšie tri bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.

### Reedícia Virgin Records (1995)
# „Girls“ (Bowie, Kizilcay) – 5:38 
# „Julie“ (Bowie) – 3:45 
# „When the Wind Blows“ (Bowie) (zo soundtracku k filmu *When The Wind Blows*) – 3:36

## Hudobný personál
* **[[Hudobný producent|Producenti]]**:
** David Bowie
** David Richards

* **[[Hudobník|Hudobníci]]**:
** David Bowie: vokály, gitara, klávesy, Mellotron, Moog, ústna harmonika, tamburína a sprievodné vokály
** Carlos Alomar – gitara, syntetizátor, tamburína a sprievodné vokály
** Erdal Kizilcay – klávesy, bicie, basová gitara, trúbka, husle na „Bang Bang“, gitara na „Time Will Crawl“ a sprievodné vokály
** Peter Frampton – gitara
** Phillipe Saisse – piáno a klávesy
** Carmine Rojas – basová gitara
** Earl Gardner – trúbka
** Crusher Bennet – perkusie
** Stan Harrison – altový saxofón
** Laurie Frink – trúbka
** Steve Elson – baritónový saxofón
** Lenny Pickett – tenorový saxofón
** Robin Clark, Loni Groves, Diva Gray, Gordon Grodie – sprievodné vokály
** Coco, Sandro, Charuvan, Joe, Clement, John a Aglae - sprievodné vokály na „Zeroes“
** Sid McGinnis – gitara „Bang Bang“, „Time Will Crawl“ a „Day-In Day-Out“
** Mickey Rourke – rap na „Shining Star (Makin' My Love)“

Kategória:Albumy Davida Bowieho
Kategória:Hudobné albumy z 1987
Kategória:Rockové hudobné albumy
Young Americans (album)

***Young Americans*** je album Davida Bowieho z roku 1975. 

## Zoznam skladieb
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb. 

# „Young Americans“ – 5:10
# „Win“ – 4:44
# „Fascination“ (Bowie, Wandross) – 5:43
# „Right“ – 4:13
# „Somebody Up There Likes Me“ – 6:30
# „Across the Universe“ (Lennon, McCartney)– 4:30
# „Can You Hear Me?“ – 5:04
# „Fame“ (Bowie, Lennon, Alomar) – 4:12

## Reedície
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahoval tri ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. Tretia edícia bola naplánovaná najprv k 30. výročiu albumu v roku 2005, neskôr bolo jej vydanie presunuté na rok 2006 a momentálne je projekt odložený na neurčito.

### Reedícia Rykodisc (1991)
# „Who Can I Be Now?“ – 4:35
# „It's Gonna Be Me“ – 6:29
# „John, I’m Only Dancing (Again)“ – 6:58

## Hudobný personál
* **[[Hudobný producent|Producenti]]**:
** David Bowie
** Tony Visconti
** Harry Maslin

* **[[Hudobník|Hudobníci]]**:
** David Bowie – vokály, gitara a saxofón

Kategória:Albumy Davida Bowieho
Kategória:Hudobné albumy z 1975
Kategória:Rockové hudobné albumy
Dead Can Dance (album)

***Dead Can Dance*** je debutový album nahraný hudobnou skupinou Dead Can Dance v roku 1984. Obsahuje skladby napísané počas predošlých štyroch rokov. Tento album sa dosť odlišuje od neskorších nahrávok Dead Can Dance.Allmusic: *„…je viac podobný temným raným nahrávkam skupín ako Cocteau Twins a The Cure než neskorším hudobným fúziam, ktoré charakterizovali ich štýl … ako indikátor kam skupina bude smerovať je *(tento album)* vynikajúci.“*

## Zoznam skladieb
# „The Fatal Impact“ – 3:21
# „The Trial“ – 3:42
# „Frontier“ – 3:13
# „Fortune“ – 3:47
# „Ocean“ – 3:21
# „East of Eden“ – 3:23
# „Threshold“ – 3:34
# „A Passage in Time“ – 4:03
# „Wild in the Woods“ – 3:46
# „Musica Eternal“ – 3:51

### ''Garden of the Arcane Delights''
Nasledujúce skladby boli pôvodne vydané v roku 1984 ako EP *[[Garden of the Arcane Delights]]* a neskôr boli zahrnuté na CD vydaní tohto albumu.

# „Carnival of Light“ – 3:32
# „In Power We Entrust the Love Advocated“ – 4:12
# „The Arcane“ – 3:49
# „Flowers of the Sea“ – 3:29

## Tvorcovia
* produkcia – Brendan Perry/Lisa Gerrard
* obal – Brendan Perry
* nahraté v Blackwing Studios

## Referencie


Kategória:Hudobné albumy z 1984
Kategória:Albumy Dead Can Dance
Kategória:Debutové albumy
Buddha of Suburbia

***Buddha of Suburbia*** je album Davida Bowieho, vydaný v roku 1994 ako soundtrack k rovnomennému seriálu britskej televíznej spoločnosti BBC. Seriál bol adaptáciou knihy Hanifa Kureishiho *Buddha of Suburbia* (slov. *Budha z predmestia*). Napriek tomu, že album bol vydaný ako soundtrack, okrem titulnej skladby sa v seriáli žiadna z piesní neobjavila.

Album je devätnásty v poradí a radí sa medzi Bowieho radové albumy, medzi *Black Tie White Noise* a *1.Outside*. Celý album bol napísaný a nahratý počas šiestich dní v Mountain Studios vo švajčiarskom meste Montreaux. Mixovanie finálnej verzie albumu však trvalo až pätnásť dní, a to najmä kvôli technickým komplikáciám v štúdiu.

## Zoznam skladieb
Autorom všetkých skladieb je David Bowie.

# „Buddha of Suburbia“ – 4:28
# „Sex and the Church“ – 6:25
# „South Horizon“ – 5:26
# „The Mysteries“ – 6:12
# „Bleed Like a Craze, Dad“ – 5:22
# „Strangers When We Meet“ – 4:58
# „Dead Against It“ – 5:48
# „Untitled No. 1“ – 5:01
# „Ian Fish, U.K. Heir“ – 6:27
# „Buddha of Suburbia“ (II) – 4:19

## Súčasný stav
Napriek tomu, že Bowie povedal o Buddha of Suburbia, že je to jeden z jeho najobľúbenejších albumov, americká i európska verzia boli vymazané z katalógov BMG, ide teda o tzv. „deleted album“. Bowie sa k situácii vyjadril takto: *„O albume sa napísala jedna recenzia, dobrá recenzia ako sa už stáva a od vtedy akokeby prestal existovať, čo sa týka môjho katalógu. Urobil sa z toho soundtrack a čo sa týka peňazí na marketing a propagáciu, tak neboli žiadne. Veľká škoda.“* V súčasnosti sa album oficiálne nepredáva a ani sa nevyrábajú jeho ďalšie kópie. Možno aj kvôli tomu je často prehliadaný.

## Zaujímavosti
* Bowie opäť nahral skladbu „Strangers When We Meet“ na svoj nový štúdiový album 1.Outside z roku 1995. Takže z tejto skladby existujú dve úplne rozdielne albumové verzie.
* Album bol najprv vydaný vo Veľkej Británii a obsahoval rozsiahle Bowieho poznámky. Americká verzia s odlišným obalom a už bez poznámok bola vydaná až v roku 1995. 
* "Ian Fish, U.K. Heir" je anagram mena autora knihy *Buddha of Suburbia* – Hanifa Kureishiho.
* Na albume hosťoval aj americký spevák a gitarista Lenny Krawitz.

## Hudobný personál
* **[[Hudobný producent|Producenti]]**:
** David Bowie
** David Richards
* **[[Hudobník|Hudobníci]]**:
** David Bowie – vokály, klávesy, syntetizátory, gitara, altový saxofón a baritónový saxofón 
** Erdal Kizilcay – klávesy, trúbka, basová gitara, gitara, bicie a perkusie 
** 3D Echo – bicie, basová gitara a gitara na "Bleed Like a Craze, Dad"
** Mike Garson – piáno na „Bleed Like a Craze, Dad“ a "South Horizon"
** Lenny Kravitz – gitara na „Buddha of Suburbia“ (II)

Kategória:Albumy Davida Bowieho
Kategória:Hudobné albumy z 1994
Międzyrzec Podlaski

**Międzyrzec Podlaski** je poľské mesto v Lubelskom vojvodstve. Má 17 300 obyvateľov (2004).

## Iné projekty

## Externé odkazy

* www.miedzyrzec.pl

Kategória:Mestá v Lubelskom vojvodstve
Kategória:Powiat bialski
Larnaka

**Larnaka** je prístavné mesto na juhovýchodnom pobreží Cypru.

Nachádza sa tu cyperské hlavné medzinárodné letisko a početné múzeá. Žije tu okolo 75-tisíc obyvateľov (2003) a je to druhý najdôležitejší prístav a dôležité turistické stredisko. 

## Dejiny
V staroveku sa nazývala najprv po fenicky Kart-Hadašt (Nové Mesto), neskôr po grécky Kition, po latinsky Citium. 

Koncom bronzovej doby tu už stálo významné mykénske obchodné centrum, ktoré dosiahlo najväčší rozmach v 14. a 13. storočí pred Kr. V 11. storočí pred Kr. bolo zničené. V 9. a 8. storočí pred Kr. to bolo centrum fenického osídlenia z Tyru, neskôr dočasne sídlo kráľovstva Kition.

Od 4. storočia pred Kr. nastala helenizácia mesta, býval tu napríklad filozof Zenón Mladší. Na konci rímskeho obdobia a v byzantskom období sa mesto stalo bezvýznamným. Až za vlády Osmanov (1570 – 1878)  nastal nový rozvoj, potom sa Larnaka zase zmenila na malomesto a od roku 1974 (rozdelenie Cypru na dve časti) opäť zaznamenáva prudký ekonomický a populačný rozvoj.

## Pamiatky
*trojloďový Kostol sv. Lazára s viacerými kupolami z 10. storočia
*turecká pevnosť z roku 1625 s palmovou promenádou
*turecký vodovod pred mestom z roku 1745
*mešita Hala Sultan Tekke z roku 1816 s hrobkovou kaplnkou Umy Haramy (ošetrovateľky Mohameda)
*kostol Panagia Angeloktistos s krížovou kupolou v dedine Kiti pri Larnake, z 11. storočia, s mozaikou zo 6. storočia.

## Iné projekty

Kategória:Mestá na Cypre
Kategória:Prístavné mestá Stredozemného mora
Razmyšlenija o Božestvennoj Liturgii

***Razmyšlenija o Božestvennoj Liturgii*** () je dielo Nikolaja Vasilieviča Gogoľa napísané v roku 1845 počas jeho pobytu v Paríži. Autorovým cieľom bolo prístupnou formou prezentovať svoje vedomosti a svoje prežitie liturgie. Autor postupne komentuje liturgiu sv. Jána Zlatoústeho od príchodu kňaza a diakonov cez samotnú liturgiu až po ich odchod z chrámu. Prvýkrát toto dielo vyšlo v roku 1857. 

Vydavateľstvo Refugium o nej napísalo: *Málo známe dielo veľkého ruského klasika vzniklo počas jeho pobytu v Paríži v roku 1845. Autor osobitou formou sprístupňuje mystérium východnej liturgie.*

Pri práci na ňom v Paríži v rokoch 1842 – 1843 používal cirkevnoslovanský a latinský text liturgie.

## Vydania v bývalom Česko-Slovensku
*1921 Quido Hodura: *Rozjímaní o Božské liturgii*, Ottova ruská knihovna, Praha
* 
*1996 Zdeňka Vychodilová: *Rozjímání o božské liturgii*, Zdeňka Vychodilová, Refugium, Velehrad

## Referencie


## Externé odkazy
*rezenzia na stránkach orthodoxia.cz

Kategória:Nikolaj Vasilievič Gogoľ
Kategória:Knihy z 1857
Varna (Bulharsko)

[thumb|Pravoslávna katedrála [Zosnutie presvätej Bohorodičky|Zosnutia presvätej Bohorodičky]]

**Varna** (starší názov *Stalin*) je tretie najväčšie mesto v Bulharsku. Má vyše 350&nbsp;000 obyvateľov. Je sídlom Varnianskej oblasti.

## Polohopis
Leží pri ústí rieky Provadijska reka do Čierneho mora. V meste je významný prístav, medzinárodné letisko, výroba motorov, lodenice. Sú tu aj sanatóriá a je to rekreačné stredisko.

## História
Mesto založili Gréci v 6. stor. pred Kr. V staroveku bolo známe ako vojenský tábor Odessos. V roku 1444 pri Varne Turci porazili kresťanské vojsko na čele s poľským kráľom Vladislavom III. (na predmestí je mauzóleum na pamiatku tejto bitky). V roku 1878 sa Varna stala súčasťou nezávislého Bulharska a nastal jej rozvoj.

## Pamiatky
Katedrála Zosnutia presvätej BohorodičkyPravoslávna katedrála, postavená v rokoch 1884 až 1886. Jej základný kameň položil Alexander Battenberg (prvé knieža novodobého bulharského štátu) v roku 1880. Medzi najkrajšie pamätihodnosti katedrály patrí jemne vyrezávaný ikonostas, ktorý vytvorili macedónski majstri z mesta Debar.

## Osobnosti mesta
* Fritz Zwicky, (* 1898 – † 1974), švajčiarsko-americký astronóm

## Partnerské mestá

## Galéria

Image:Bulgaria-Varna-02.JPG
Image:Bulgaria-Varna-01.JPG
Image:Bulgaria-Varna-03.JPG
Image:Bulgaria-Varna-04.JPG


## Iné projekty


Kategória:Mestá v Bulharsku
Kategória:Prístavné mestá v Bulharsku
Kategória:Prístavné mestá Čierneho mora

Kategória:Varna (oblasť)
Amritsar

thumb|Amritsar

**Amritsar** je mesto v Indii. Má vyše milión obyvateľov a celý región vyše 3 milióny. Je to hlavné mesto rovnomenného okresu. 

Je to cestný a železničný uzol, rozvíjajú sa tu umelecké remeslá (výroba kobercov, slonovinových predmetov a podobne), významný je aj sklársky, chemický a kovospracujúci priemysel. Je to hlavné kultové a náboženské stredisko sekty sikhov. V meste je od roku 1969 univerzita. 

Sú tu početné architektonické pamiatky, napríklad Zlatá svätyňa postavená uprostred svätého jazera. V Zlatej svätyni je umiestnená svätá kniha sikhov, Ádi Granth.

## Dejiny
Mesto založil roku 1577 Ram Das, štvrtý guru sikhov, pri „svätom“ jazere Nesmrteľnosti (Amrita-Saras). Lokalitu mu daroval mogulský cisár Akbar Veľký. V roku 1761 bola Zlatá svätyňa zničená a v roku 1764 znova postavená (začiatkom 19. storočia bola obalená pozlátenými medenými platňami). V roku 1984 obsadili svätyňu extrémisticki sikhovia, potom chrám obsadili indické vojská, čo vyvolalo značný konflikt medzi sikhami a indickou vládou spojený aj s krvavými nepokojmi.

## Iné projekty

Kategória:Mestá v Indii
Kategória:Mestá na hodvábnej ceste
VTV

**VTV** alebo **Vaša televízia** bola v rokoch 1995 až 2000 televízna stanica na Slovensku. Vysielala cez satelit a kábel. Predstavovala prvú súkromnú televíziu, ktorá vysielala celoplošne po celom Slovensku.

## Začiatky
Licenciu pre šírenie signálu v káblovke získala 24. novembra 1993. Vysielať ale začala až 22. apríla 1995. Vysielanie bolo uvedené americkým filmom *[[Ťah jazdcom]]*. 

Televízia vysielala prostredníctvom káblových prípojok, ktorými v roku 1995 disponovalo 19,4 % domácností. V máji 1995 začala poskytovať signál aj cez družicu Eutelsat II-F2 na nekódovanej analógovej frekvencii 10,972 GHz. V júli 1997 prešla televízia z analógovej družice na digitálnu družicu Intelsat 7-F7.

Na začiatku televízie stál Bohuslav Géci ako prezident manažmentu, Ján Izák ako viceprezident a Marcel Šustek ako riaditeľ divízie programu spoločne s generálnym riaditeľom Vladislavom Krížom.

## Finančné problémy a pád VTV
Aj keď televízia mala spočiatku kvalitné programy vrátane objektívneho spravodajstva, o rok neskôr k nej pribudla konkurenčná súkromná TV Markíza, ktorá ju so zahraničným kapitálom a know-how vytláčala na okraj diváckeho záujmu. V čase keď dlh VTV voči Všeobecnej úverovej banke stúpal k 300 miliónom slovenských korún, dostala televízia v roku 1998 prvú veľkú finančnú injekciu – po predaji 51% podielu spoločnosti VTV Cable TV spol s r. o. spoločnosti TV Plus Vladimíra Poóra. V polovici roka 1997 televízia prešla na satelitné digitálne vysielanie cez družicu Intelsat 7-F7. Následne na to v septembri 1998 sa uskutočnil vo VTV relaunching kedy televízia bola posilnená balíkom TV filmov a nemeckých TV seriálov. Paralelne sa objavila aj outdoorová kampaň televízie. Televízia však postupne začala opäť programovo stagnovať. 

V marci 1999 odkúpil televíziu Ladislav Milko, avšak ako riaditeľ pôsobil vo VTV len 2 mesiace. Po ďalších majetkových presunoch sa napokon dostala k televízii bývalá programová riaditeľka TV Markíza Tatiana Heldová, ktorá sa pokúsila zlepšiť situáciu upravením programovej štruktúry. Od novembra 1999 dokonca skrátila vysielanie – kapacitne sa preorientovala výlučne na hlavný vysielací čas. Po nájdení investora síce plánovala prejsť na 24-hodinový cyklus, to sa jej však nikdy nepodarilo. 

VTV napokon ukončila vysielanie 9. februára 2000 po takmer piatich rokoch vysielania, keď jej Rada pre vysielanie a retransmisiu odobrala licenciu.

## Programy VTV
* Aj múdry schybí
* Osmička 
* Dvanástka 
* Receptárium 
* Motomagazín 
* Hitparáda K.O. 
* Kokteil 
* Tenisky 
* Magická záhrada 
* Bez dresu 
* Tourclub 
* Hitparáda SC TOP 10 
* Denník VTV 
* Ententičky 
* Klub 22 
* 2+2
* 135 PLUS
* Teletrh 
* TeenAge 
* Vo fraku
* Klub podnikateľa 
* Posepky
* VéTeVláčik
* Odkryté karty
* Level majstrov
* Žrebovanie stávkovej hry KENO 10
* Žrebovanie stávky 5 zo 40

## Referencie

Kategória:Zaniknuté televízne stanice na Slovensku
Kategória:Vzniklo v 1995
Kategória:Zaniklo v 2000
Zadar

**Zadar** () je mesto v Chorvátsku pri Jadranskom mori. Žije tu asi 75 tisíc obyvateľov, pričom prevažnú väčšinu obyvateľstva tvoria Chorváti. Zadar je správnym centrom rovnomennej župy. Staré mesto bolo postavené na polostrove, ktorý obkolesujú mohutné staré hradby a počas tureckých nájazdov sa jeho obyvatelia chránili jednoduchým prekopaním šije, čím mesto oddelili od pevniny.

## Meno
V najstarších časoch sa mesto nazývalo *Iader* (čo nesúvisí s menom mora), neskôr *Diadora*. Druhé -*a*- v slove Zadar je pohyblivé, takže v chorvátčine je *do Zadru*, *v Zadru* a pod. V minulosti sa Zadar po taliansky nazýval *Zara*.

## Dejiny
Už v 9. storočí pred Kr. bol dnešný Zadar osídlený ilýrskym kmeňom Liburnov. V období tesne pred prelomom nášho letopočtu Zadar pripadol do správy Rímskej ríše, kde však mal svoju autonómiu. Po páde západorímskej ríše sa stal centrom Dalmáckej provincie vo Východorímskej (Byzantskej) ríši a sídlom jej správcu. 

Na začiatku 11. storočia prišli do Zadaru prví Slovania – Chorváti – a rýchlo sa zmocnili vlády nad mestom. Neskôr v 12. storočí bojoval Zadar často s Benátkami, po niekoľkých útokoch, ale prehral a bol vyplienený vojskami Benátok a štvrtej krížovej výpravy. Nasledovalo niekoľko povstaní, ale aj tak bol Zadar pripojený pod uhorskú vládu. Tá ho o niekoľko storočí neskôr predala naspäť Benátčanom. Nová benátska vláda zrušila mestu jeho autonómiu, čo viedlo k stagnácii. Po páde Benátskej republiky na konci 18. storočia pripadol pod správu Habsburskej monarchie. 

Po prvej svetovej vojne sa v roku 1920 stal podľa Rapallskej zmluvy súčasťou Talianska. Počas druhej svetovej vojny bol ako dôležitá fašistická pevnosť veľa razy bombardovaný britským a americkým letectvom. Po oslobodení v roku 1944 bol Zadar v rámci Chorvátska začlenený do Juhoslávie. Po vojne sa stalo mesto turistickým centrom. To však trvalo len do občianskej vojny v roku 1991, kedy bol ostreľovaný Juhoslovanskou ľudovou armádou, ktorá dva roky obliehala mesto. Po skončení občianskej vojny mesto pripadlo Chorvátsku. V súčasnosti je mesto vyhľadávaným turistickým letoviskom.

## Pamiatky
V Zadare sú pozostatky z rímskeho obdobia, sú to najmä časti opevnenia, z ktorých bola väčšina zbúraná za čias rakúskej nadvlády. Zachovalo sa  rímske fórum, chrám sv. Donáta z 9. storočia, vedľa neho veža a zvonica, bazilika sv. Anastázie z 12. storočia a niekoľko kostolov a kláštorov zo stredoveku. 

Novodobé pamiatky sú najmä Morský organ a Pozdrav slnku. Morský organ sa nachádza na brehu mora v západnej časti mesta a sú to vlastne biele schody, ktoré ukrývajú rúrky a pri najmenšom pohybe vĺn a vetra vydávajú príjemnú a zvláštnu melódiu. Vedľa Morského organu, tiež na brehu mora sa nachádza umelecké dielo Pozdrav slnku od architekta Nikolu Bašiča. Táto zaujímavosť – kruh s priemerom 22 metrov, ktorý je zapustený do zeme - je postavená na základe hry svetla.

## Osobnosti mesta
* Luka Modrić (* 1985), futbalista

## Partnerské mestá

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Turistické informácie o Zadarskej župe (chorvátsky, anglicky, rusky) 
* Mapy Zadar, Google Maps - Info Zadar


Kategória:Mestá v Chorvátsku
Kategória:Prístavné mestá Jadranského mora
Spleen and Ideal

***Spleen and Ideal*** je druhý album nahraný skupinou Dead Can Dance, vydaný v roku 1986. Tento album sa odkláňa od počiatočných post-punkových a gothických počiatkov na ich debutovom, *[[Dead Can Dance (album)|Dead Can Dance]]*, a orientuje sa viac smerom k world music. Album používa menej klasické rockové nástroje a používa  viac violončelo, trombóny a tympany. Názov album je prevzatý od symbolistov z 19. storočia. Texty su inšpirované Charlesom Baudelaierom. Dosiahol No. 2 v britskom nezávislom rebríčku.

Podľa Into the Labyrinth Press-Kit: *„…Pojmy ‚spleen‘ a ‚ideal‘ sú prebraté od [[symbolizmus|symbolistov]] 19. storočia. Splín – chorý a zlomyseľný aspekt ľudskej prirodzenosti ako závisť, nevrlá nálada, zloba a netolerancia – boli neodvratne spojené s pojmom ideálu. Na jednej strane to núti ideál uprieť si svoju možnosť existencie, na druhej strane to môže ideál tvoriť a ovplyvňovať. Naše piesne sú o pravde a klame, predurčení a slobode, pochybnosti a viere, a nad všetkými týmito dvojicami je hľadanie dokonalosti. Dosiahnuť ideál…“*

## Zoznam skladieb
# „De Profundis (Out of the Depths of Sorrow)“ – 04:00
# „Ascension“ – 03:05
# „Circumradiant Dawn“ – 03:17
# „Cardinal Sin“ – 05:29
# „Mesmerism“ – 03:53
# „Enigma of the Absolute“ – 04:13
# „Advent“ – 05:19
# „Avatar“ – 04:35
# „Indoctrination (A Design for Living)“ – 04:16

## Tvorcovia
* Gus Ferguson – violončelo
* Martin McGarrick – violončelo
* James Pinker – tympany
* Tony Ayres – tympany
* Richard Avison – trombón
* Andrew Hutton – soprán v „De Profundis (Out of the Depths of Sorrow)“
* Carolyn Costin – husle
* všetky ostatné nástroje a vokály Brendan Perry a Lisa Gerrard

## Referencie


Kategória:Hudobné albumy z 1985
Kategória:Albumy Dead Can Dance
Split

**Split** (, ) je mesto v Chorvátsku, v oblasti Dalmácia. Nachádza sa na východnom brehu malého polostrova pri Jadranskom mori.

Je tu námorný prístav, vojenská základňa, medzinárodné letisko v Trogire a cenné stavebné pamiatky.
Spolu s Rijekou a Zadarom je Split hlavným chorvátskym prístavom. Od roku 2004 vedie zo Splitu do Záhrebu nová diaľnica, vďaka ktorej je dalmátske pobrežie, hlavne jeho južná časť, dostupnejšia.

## Dejiny
Split založil na sklonku 3. storočia rímsky cisár Dioklecián, ktorý si tu postavil svoj palác, do ktorého sa po jeho smrti nasťahovali okolití obyvatelia. Počas sťahovania národov sem v 7. storočí doputovali Slovania. Odvtedy, až do 11. storočia, bol striedavo pod vplyvom Byzancie a Benátok; od roku 1069 bol súčasťou Chorvátskeho kráľovstva, ktoré sa neskôr stalo súčasťou Uhorska. 

V roku 1420 tu moc získala Benátska republika, a to na ďalších 300 rokov; v tomto období sa tu rozvíjala humanistická kultúra. Od roku 1797 až do vyhlásenia Kráľovstva SHS spadal pod Rakúsko-Uhorsko, bol hlavným mestom Dalmáckej provincie. Po roku 1929 a vytvorení Juhoslávie sa stalo mesto centrom novo vzniknutej Prímorskej bánoviny. Za 2. svetovej vojny bol obsadený talianskym fašistickým vojskom a Nemeckom.

## Turistika
Zvyšky Diokleciánovho paláca zmiešané s neskoršou zástavbou sú centrom mesta a aj jeho hlavným turistickým lákadlom, zaradeným v roku 1979 na Zoznam Svetového dedičstva UNESCO. Najzaujímavejšie sú staré klenby a chodby pod mestom. V okolí Splitu sa na pobreží mora nachádza veľa hotelov a privátnych ubytovacích zariadení.

## Doprava
Split má bohaté možnosti dopravného spojenia. 

* Cestná doprava: Jadranskou magistrálou (štátna cesta  č. 8) a mimo nej diaľničným privádzačom  zabezpečené napojenie na diaľnicu A1 Zagreb - Čarapine (hranica s Bosnou a Hercegovinou). 
* Letecká doprava: medzinárodné letisko Kaštela obsluhované celoročnými ale najmä sezónnymi charterovymi linkami
* Lodná doprava: splitský prístav ponúka spojenie trajektami na okolité chorvátske ostrovy (Hvar, Brač, Vis, Korčula, Šolta) ale aj medzinárodné spojenie do talianskej Ancony. Trajekty prevádzkuje prevažne štátna spoločnosť Jadrolinija.
* Železničná doprava: vlakmi štátnej železničnej spoločnosti po trati Split - Ogulin - Zagreb

## Partnerské mestá

## Pozri aj

* Splitsko-makarská arcidiecéza

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka  
* Historical Complex of Split with the Palace of Diocletian (UNESCO) 
* The City of Split 


Kategória:Mestá v Chorvátsku
Kategória:Prístavné mestá v Chorvátsku
Kategória:Prístavné mestá Jadranského mora
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Chorvátsku
Dubrovník

**Dubrovník** (, ,  alebo aj Ragusa di Dalmazia, prezývaný aj *Perla Jadranu*) je mesto v Chorvátsku. Nachádza sa v južnej Dalmácii pri Jadranskom mori a má okolo 43&nbsp;000 obyvateľov.

## Dejiny
Historické mesto, založené v 7. storočí, spočiatku tvorilo slobodnú kupeckú republiku (Ragusa, Dubrovnícka republika), ktorá bola najprv pod nadvládou Benátok, potom Uhorska, od roku 1526 Osmanskej ríše a ktorú roku 1806 (napoleonské vojny) obsadili a zrušili Francúzi. Mesto zažilo rozmach v 16.storočí, kedy disponovalo jednou z najväčších obchodnických  flotíl sveta a konzulátmi vo viac ako 50 prístavoch.

V roku 1667 mesto takmer zničilo zemetrasenie. 

Od roku 1814 Dubrovník patril Rakúsku, od 1918 štátu južných Slovanov (Juhoslávia), od roku 1991 nezávislému Chorvátsku. Patrónom mesta je svätý Blažej. 

## Turizmus
Mesto má veľké, charakteristické, zachované historické centrum (zapísané medzi lokality Svetového dedičstva UNESCO) obklopené hradbami, prístav a medzinárodné letisko. Jeho poloha v južnej Dalmácii, stabilné počasie a množstvo historických i prírodných zaujímavostí v okolí láka do mesta turistov z celej Európy.

## Partnerské mestá

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* UNESCO World Heritage Centre: Old City of Dubrovnik
* Encyclopædia Britannica.com: Dubrovnik
* Youtube.com: Dubrovnik — digital video reconstruction
* UNESCO World heritage

Kategória:Mestá v Chorvátsku
Kategória:Sídla v Dubrovnícko-neretvianskej župe
Kategória:Prístavné mestá Jadranského mora
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Chorvátsku
Diamond Dogs (album)

***Diamond Dogs*** je konceptuálny album Davida Bowieho z roku 1974. Tematicky album v sebe spája román Georgea Orwella ''1984'' a Bowieho vlastnú víziu postapokalyptického sveta. Bowie pôvodne zamýšľal napísať muzikálovú verziu *1984* a hneď po dokončení nahrávania albumu *[[Pin Ups]]* začal pracovať na novom materiále. Na poslednú chvíľu mu však Orwellova vdova odmietla poskytnúť autorské práva k románu a tak väčšina z napísaných skladieb skončila na druhej strane albumu *Diamond Dogs*. 

Napriek tomu, že Bowie album nahral už po Ziggyho »smrti« a album má svoju vlastnú postavu Halloween Jacka; na albume stále badať Ziggyho stopy. Či už je to známy červený účes na obale albumu, alebo glam rock prvého singlu „Rebel Rebel“. Okrem iného sú na albume viditeľné stopy vplyvu britskej skupiny The Rolling Stones ale aj soulovej hudby.

Väčšina skladieb z albumu odznela na Bowieho bombastickom turné v roku 1974 z ktorého pochádza aj koncertný album *[[David Live]]*. Niektoré z nich ešte odohral na turné k albumu ''Station to Station'' a neskôr sa už k *Diamond Dogs*, s výnimkou „Rebel Rebel“ vracal iba zriedka. 

## Zoznam skladieb
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb. 

# „Future Legend“ – 1:05
# „Diamond Dogs“ – 5:56
# „Sweet Thing“ – 3:39
# „Candidate“ – 2:40
# „Sweet Thing (Reprise)“ – 2:31
# „Rebel Rebel“ – 4:30
# „Rock 'n' Roll With Me“ (Bowie, Peace) – 4:00
# „We Are the Dead“ – 4:58
# „1984“ – 3:27
# „Big Brother“ – 3:21
# „Chant of the Ever Circling Skeletal Family“ – 2:00

## Reedície
Album vyšiel v troch reedíciách na CD albumoch, prvý raz v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahoval tri ďalšie bonusové skladby. Druhý raz vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. V roku 2004 vydala spoločnosť EMI album po tretíkrát, avšak ako limitovanú edíciu pri príležitosti 30. výročia vydania albumu. Album obsahoval rozsiahly booklet s fotografiami, poznámkami Tonyho Viscontiho a samostatný disk s bonusovými skladbami.

### Reedícia Rykodisc (1991)
# „Dodo“ (predtým nevydané) – 2:55
# „Candidate“ (demo verzia) – 5:07

### Reedícia EMI - 30th Aniversary Edition (2004)
# „1984/Dodo“ - 5.27
# „Rebel Rebel“ (US Single Version) - 2:58
# „Dodo“ - 2:53 
# „Growin' Up“ - 3:23
# „Candidate“ (Alternate) - 5:05
# „Diamond Dogs“ (K-Tel edit) - 4:37
# „Candidate“ (Intimacy mix) - 2:57
# „Rebel Rebel“ (2003 mix) - 3:10

## Hudobný personál
* **[[Hudobný producent|Producenti]]**:
** David Bowie

* **[[Hudobník|Hudobníci]]**:
** David Bowie – vokály, gitara, saxofón, Moog, Mellotron
** Mike Garson – piáno
** Alan Parker – gitara na „1984“
** Herbie Flowers – basová gitara
** Tony Newman – bicie 
** Aynsley Dunbar – bicie
** Tony Visconti – aranžmány

Kategória:Albumy Davida Bowieho
Kategória:Hudobné albumy z 1974
Kategória:Rockové hudobné albumy
Jablonka

**Jablonka** môže byť:

* malá jabloň
* obec v okrese Myjava, pozri Jablonka (okres Myjava)
* potok pri Čachticiach, pozri Jablonka (potok)
* obec v Poľsku, pozri Jablonka (Poľsko)
* bývalý okres na severe Oravy, pozri Jablonka (okres)
* priezvisko
** Eva Jablonka (* 1952), izraelská biologička, narodená v Poľsku

## Pozri aj
* Nižná Jablonka – obec v okrese Humenné
* Vyšná Jablonka – obec v okrese Humenné
Latorica

**Latorica** je rieka na západnej Ukrajine a na juhovýchodnom Slovensku. Spolu s Ondavou vytvára rieku Bodrog. Má celkovú dĺžku , odvodňuje územie s plochou , pričom na území Slovenska meria  a plocha povodia je . Dlhodobý priemerný prietok je /s (neďaleko mesta Veľké Kapušany) a /s v oblasti sútoku s Ondavou.

## Prameň a tok na Ukrajine
Latorica pramení na Ukrajine pod názvom **Latorycja**, vo Východných Karpatoch, v geomorfologickom celku Polonyns'kyj chrebet. Od prameňa tečie prevažne severojužným smerom až k mestu Dolyna, odtiaľ po Mukačevo pokračuje na juhozápad a ďalej až k slovenskej hranici na západ cez Zakarpatskú nížinu (Zakarpats'ka nyzovyna).

## Tok na Slovensku
Na naše územie vstupuje na Východoslovenskej rovine na rozhraní katastrálnych území obcí Ptrukša a Boťany. Najprv tečie severozápadným smerom, južne od obce Čičarovce sa stáča na západ a približne od sútoku s Laborcom () pokračuje na juhozápad. S Ondavou sa spája severovýchodne od obce Zemplín () a ďalej pokračuje ako Bodrog.

## Charakteristika
Latorica je na území Slovenska typicky nížinnou riekou, vytvára veľké množstvo meandrov, slepých ramien i riečnych ostrovov. Na slovenskom území preteká cez CHKO Latorica, územím lužných lesov a močaristých lúk.

Najvýznamnejšími prítokmi sú na Ukrajine zľava Boržava a sprava Mala Latorycja a Slatyna, u nás pravostranné Udoč a Laborec.

Rieka u nás nepreteká cez žiadnu obec, ale jej koryto križuje niekoľko vodných kanálov (napr. Ptrukšiansky sprava, Leleský zľava a iné). Koryto Latorice zároveň tvorí hranicu medzi okresmi Michalovce a Trebišov.

Latorica preteká Východoslovenskou nížinou vyzdvihnutým agradačným valom a po oboch stranách vytvorila mohutnú riečnu nivu. Na juh od nej sa nachádza Latorická rovina, kým severne Kapušianske pláňavy. V priestore medzi riekami Laborec, **Latorica** a Ondava sa rozkladá Malčická tabuľa.

Koryto rieky bolo v minulosti upravované bagrovaním a budovaním ochranných hrádzí a poldrov, čím bolo sčasti vytvorené nové koryto. V oblasti Ptrukše a Veľkých Kapušian sa v súčasnosti ťaží zemný plyn.

## Iné projekty

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Rieky na Ukrajine
Kategória:Povodie Latorice
Kategória:Povodie Bodrogu
Kategória:Vodné toky v okrese Michalovce
Kategória:Vodné toky v okrese Trebišov
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Danubius Cable TV

**Danubius Cable TV** alebo **DCTV** bola prvou súkromnou televíziou, od 16. januára 1995 do 16. mája 1995 na Slovensku. Licenciu na vysielanie však získala už v roku 1994.

## Začiatky
Od januára 1995 stanica vysielala v testovacej prevádzke a vysielanie naostro začala až 16. februára 1995 o 19:00 hod, slovenským filmom "Lepšie je byť bohatý a zdravý ako chudobný a chorý" od Juraja Jakubiska.

Zo začiatku bola televízia dostupná výhradne prostredníctvom vybraných kábloviek a satelitu Eutelsat I-F5 (21,5°E), neskôr pribudlo vysielanie pomocou terestriálu v Bratislave. Pokrytie stanice bolo práve najväčším problémom, nakoľko jej signál nebol dostupný všade pre veľkú škálu divákov. DCTV vysielala iba pár hodín denne a to najmä večer od 19.00 do približne 23.00 hod., čo bolo skutočne provizórne vysielanie. Ciele stanice boli ale oveľa väčšie, nepodarilo sa jej ich však naplniť. Vtedajší majitelia neodhadli veľkú finančnú náročnosť vysielania cez satelit a tým pádom prišli o väčšinu divákov. Licenciu stanice vlastnila spoločnosť WN Danubius Film, ktorá sa neskôr podieľala aj na vysielaní stanice TV Luna.

## Programy DCTV
DCTV vysielala niekoľko vlastných programov, slovenské a aj české filmy (napríklad aj od Juraja Jakubiska), slovenské animované rozprávky (Janko Hraško), z akvizičných seriálov to boli napríklad seriály Tarzan, Viper, Dievčatá odvedľa, Dobrodružstvá Čierneho žrebca, nechýbali ani zahraničné, zväčša béčkové, či céčkové filmy.

## Referencie

Kategória:Zaniknuté televízne stanice na Slovensku
Kategória:Vzniklo v 1995
Kategória:Zaniklo v 1995
Kategória:Pomenovania podľa Dunaja
Survive (pieseň)

***Survive*** je pieseň z albumu Davida Bowieho *[['hours...']]* , ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je samotný Bowie; na skladaní hudby sa spolupodieľal Reeves Gabrels. Pieseň vyšla ako druhý singel albumu **.

## Video
Videoklip k piesni režíroval Walter Stern, ktorý režíroval aj videoklip k predošlému Bowieho singlu – "Thursday’s Child". Bowie sedí v tmavej kuchyni, čaká, kým sa mu dovarí vajíčko a rozjíma nad prežitým dňom. Ako postupne pieseň naberá tempo, vajičko sa vznesie do vzduchu a spolu s ním aj Bowieho stolička, stôl i samotný Bowie. Onedlho sa však všetko vráti do normálu. Táto malá, halucinačná dráma dokonale korešponduje so snivou náladou piesne. 

## Zoznam skladieb
### UK CD Version 1
# "Survive" (Marius De Vries mix) - 4:18
# "Survive" (Album version) - 4:11
# "The Pretty Things Are Going to Hell" (Stigmata Soundtrack Version)

### UK CD version 2
# "Survive" (Live) - 4:11
# "Thursday’s Child" (Live) - 5:37
# "Seven" (Live) - 4:06

## Koncertné verzie

* Živá verzia piesne bola nahratá počas koncertu v Paríži v októbri 1999 a vyšla na druhrj časti singlu (CD2) „Survive“ v janurári 2000.

## Externé odkazy
* Teenage Wildlife; text piesne

Kategória:Piesne Davida Bowieho
Kategória:Piesne z 2000
Kategória:Single Davida Bowieho
Kategória:Single z 2000
Zhodné zobrazenie

**Zhodné zobrazenie** alebo **izometria** je izomorfizmus metrických priestorov, ktoré zachováva vzdialenosti. V prípade transformácie nejakého metrického priestoru sa často používa aj termín zhodnosť.

Zhodné zobrazenia sú špeciálnym prípadom podobných zobrazení s koeficientom 1.

## Školská definícia
Zobrazenie euklidovského priestoru na seba sa nazýva *zhodnosť* (pojem *zhodné zobrazenie* je všeobecnejší pojem ako zhodnosť), ak pre každé dva body (vzory) X,Y a ich obrazy X',Y’ platí:
|X,Y| = |X’,Y'|. (Vzdialenosť každých dvoch bodov sa rovná vzdialenosti ich obrazov).

Z definície zhodnosti vyplýva:
Zhodnosť zachováva veľkosti uhlov.
Zhodnosť zachováva veľkosti obsahov útvarov. 
Všetky zhodnosti s operáciou skladanie zhodností vytvárajú grupu.

Platí: Každá zhodnosť v euklidovskej rovine (E2) sa dá zložiť z najviac troch osových súmerností.

Posúvanie (špeciálne - identita) sa dá zložiť z dvoch osových súmerností, ktorých osí sú navzájom rovnobežné. 
Otáčanie (špeciálne - stredová súmernosť) sa dá zložiť z dvoch osových súmerností, ktorých osí sú navzájom rôznobežné.  
Posunuté zrkadlenie sa dá zložiť z troch osových súmerností.

Platí: Každá zhodnosť v euklidovskom priestore (E3) sa dá zložiť z najviac štyroch  rovinových súmerností.

Platí (zovšeobecnenie predchádzajúcich tvrdení): Každá zhodnosť v euklidovskom *n*-rozmernom priestore (En) sa dá zložiť z najviac *(n+1)*   súmerností podľa *(n-1)*-rozmerných podpriestorov (nadrovín).

## Prehľad zhodností euklidovského priestoru (až po E<sub>3</sub>)
* E1
** súhlasné zhodnosti (→ súhlasná (nesprávne - priama) zhodnosť):
*** Identita
*** Posúvanie (translácia)
** nesúhlasná zhodnosť:
*** Stredová súmernosť
* E2
** súhlasné zhodnosti:
*** Identita
*** Posúvanie (translácia)
*** Otáčanie (rotácia)
** nesúhlasné zhodnosti:
*** Osová súmernosť
*** Posunuté zrkadlenie

* E3
** Identita
** Posunutie (translácia)
** Otáčanie okolo osi (rotácia)
** Otáčanie okolo osi a posunutie v smere osi
** Rovinová súmernosť
** Posunuté rovinové zrkadlenie (rovinová súmernosť a posunutie v niektorom smere roviny)
** Rotácia okolo osi o uhol iný ako priamy a rovinová súmernosť s rovinou kolmou na os rotácie 
** Stredová súmernosť

Poznámka: 
Podľa matematického slovníka sa zobrazenia nazývajú *otáčanie, posúvanie* a nie *otočenie, posunutie*.

## Referencie

## Externé odkazy
* Duplak, J.: Zobrazenia a Kužeľosečky - Online text zaraďujúci zhodné zobrazenia do širšieho kontextu teórie afinných zobrazení.

Kategória:Geometria
Flavius Rufinus

**Flavius Rufinus** (* ? Elusa v Akvitánii – † 27. november 395 Konštantínopol) bol východorímsky vojvodca a štátnik, ktorý fakticky vládol roku 395 namiesto mladého cisára Arkadia.
  
Rufinus vstúpil roku 379 do služieb cisára Theodosia I. a onedlho získal značný vplyv. V rokoch 388/392 bol *magister officiorum*, roku 392 konzulom a v rokoch 392/395 *prefektom pretoria* Východu. Keď cisár Theodosius odtiahol roku 394 na západ proti uzurpátorovi Eugeniovi, zaujal Rufinus postavenie hlavného radcu cisára Arkadia, Theodosiovho sedemnásťročného syna, ktorý zostal v Konštantínopole. Po Theodosiovej smrti v januári 395, keď vládu oficiálne prevzali Honorius na Západe a Arkadius na Východe, Rufinus určoval hlavný smer východorímskej politiky, podobne ako v západnej polovici ríše Stilicho.

V roku 395 sa na Balkáne vzbúrili Vizigóti, ktorí tu boli usadení na základe dohody z roku 382, a pod Alarichovým vedením plienili tamojšie provincie. Zo žiarlivosti voči Stilichonovi odmietol Rufinus pomoc od západnej ríše, čo Alarichovi dovolilo pretiahnuť Macedóniu až do Grécka a vydrancovať tam Attiku aj Peloponéz. Rufinus niesol zodpovednosť aj za ostrý kurz vlády voči pohanom v prvých mesiacoch po Theodosiovej smrti.

Politickí odporcovia, ktorých počet pomaly rástol, Rufinovi spravidla vytýkali túžbu po majetku a mocibažnosť (snaha stať sa cisárovým švagrom). 27. novembra 395 Rufinusa zabili sprisahanci spolčení okolo vojvodu Gainy – ariána gótskeho pôvodu – v hlavnom meste. Niekedy sa usudzuje, že v pozadí vraždy stál Stilicho.

## Pozri aj
*Zoznam konzulov Rímskej, Západorímskej a Byzantskej ríše

Rufinus, Flavius
Rufinus, Flavius
Rufinus, Flavius
Rufinus, Flavius
Nefertiti

**Nefertiti**, celým menom **Nefernefruaton Nefertiti**, bola kráľovná a manželka faraóna Achnatona. Jej meno sa stalo synonymom krásy. Dnes je známa hlavne vďaka dobre zachovanej buste, objavnej v roku 1912, ktorá zobrazuje jej krásnu tvár s neobyčajne jemnými rysmi. 
## Pôvod a rodinný život

Pramene udávajúce Nefertitin pôvod sa rozchádzajú. Najuznávanejšia verzia je, že Nefertiti je dcéra kráľovského pisára Aje. 

Nefertiti mala s Achnatonom len dcéry. V Tébach sa jej pravdepodobne narodili tri dcéry: Meritaton, Meketaton a Anchesenpaaton, ktorá neskôr bola manželkou faraóna Tutanchamóna. Asi v piatom roku vlády kráľa Achnatona sa hlavné mesto egyptskej ríše presunulo z Téb do novo postaveného Achetatonu (*Atonov obzor*) a kráľovský dvor sa samozrejme presunul takisto. V Achetatone sa im narodili ešte asi tri dcéry: Neferneferuaton, Neferneferure a Setepenre, nie je však vylúčené, že niektoré z nich zomreli vo veľmi mladom veku. Po narodení šiestej dcéry začal význam kráľovnej Nefertiti klesať. Naopak, mierne vzrástol vplyv Achnatonovej vedľajšej manželky Kije. Akékoľvek správy o Nefertiti začali miznúť.
thumb|Dve z dcér Achnatona a Nefertiti

## Kráľovská manželka

Nefertitin podiel na vláde nie je úplne jasný. V diplomatickej korešpondencii chýbajú o Nefertiti akékoľvek zmienky, naopak sa v nej hovorí o Achnatonovej matke, kráľovnej Teji, ktorá mala na Achnatona pravdepodobne veľký vplyv. Po presťahovaní do Achetatonu sa na reliéfoch častejšie objavovala najstaršia dcéra Nefertiti Meritaton. V dvanástom roku vlády Achnatona bola kráľovská rodina posledný raz zobrazovaná spolu. Krátko potom zomrela druhorodená princezná Maketaton a vzápätí zmizli z reliéfnej výzdoby aj Teje a tri najmladšie dcéry. Od pätnásteho roku vlády kráľa Achnatona princeznú Meritaton spodobňovali v sprievode ďalšej postavy, Smenchkarea. 
thumb|Malé súsošie Achnatona s Nefertiti

## Referencie

## Literatúra
* MAGDOLEN, Dušan: Tajomstvá kráľovnej starého Egypta : Nefertiti vo svetle najnovších výskumov. In: *História*, r. 2, 2002, č. 2, s. 2  3.

## Pozri aj
* Achnaton
* Smenchkare

Kategória:18. dynastia Egypta
Kategória:Kráľovské manželky starovekého Egypta