open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Terminator 4: Salvation

**Terminator Salvation** alebo **Terminator 4: Salvation** (v preklade: *Terminátor 4: Záchrana*) je americký Science Fiction (Sci-Fi) film, natočený v roku 2009. Film režíroval Joseph McGinty Nichol a v hlavných úlohách hrali Christian Bale a Sam Worthington. Ide o štvrtý diel Terminátora. 

V porovnaní s ostatnými dielmi, ktorých dej sa odohrával vo fiktívnom svete medzi rokmi 1984 a 2004, sa dej tejto časti odohráva roku 2018, kedy prebieha vojna medzi ľudmi a Skynetom, ľudský odpor bojuje proti strojom zo Skynetu. Christian Bale stvárnil odbojára Johna Connora, kým Sam Worthington hrá rolu stroja (kyborga) Marcusa Wrighta. V Terminator Salvation sa tiež objavuje Anton Yelchin ako mladý Kyle Reese a líči vznik Terminátora T-800 Model 101 (Roland Kickinger). 

Tvorbu zabezpečila spoločnosť The Halcyon Company a scenár k filmu napísali maďarsko-americký filmový producent Andrew George Vajna spolu s americkým producentom Mariom Kassarom. Natáčanie začalo v máji 2008 v Novom Mexiku a trvalo 77 dní. 21. mája 2009 začali premiéry v Spojených štátoch a Kanade, neskôr v júni prišli aj do Spojeného kráľovstva, Austrálie, Nový Zéland a Južnej Afriky. Na Slovensko prišla 4. júna. Film patrí aj spoločnostiam ako Warner Bros. a Columbia Pictures. Film zarobil viac ako 731 miliónov amerických dolárov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmy z 2009
Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy Columbia Pictures
Kategória:Filmy Warner Bros.
Kategória:Postapokalyptické filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Teiresias

[náhľad|''[Odyseus (v strede) v sprievode Eurylocha a Perimeda stretol ducha Teiresia (hlava vľavo dole) v podsvetí, scéna z 11. spevu Odysey*, červenofigúrový kalyx-kratér, cca 380 pred Kr.]]
*'Teiresias** alebo **Teiresiás*' ([[starogréčtina|starogr.]] *Τειρεσίας* – *Teiresias'', ) je v gréckej mytológii syn Euéra a najády Charikly. Bol slávnym tébskym veštcom.

Podľa jednej verzie veštecké nadanie nemal od narodenia. Získal ho vraj, keď mal rozhodnúť spor medzi najvyšším bohom Diom a jeho manželkou Hérou, o tom, kto má väčšie potešenie z lásky, žena alebo muž.  Teiresias mal byť schopný tento spor rozsúdiť, pretože sám bol v mladosti zmenený na ženu na celých sedem rokov. Teiresias rozhodol, že žena je na tom vždy lepšie, takže prisúdil výhru Diovi. Nahnevaná Héra ho za tento verdikt potrestala slepotou. Zeus nemohol zmariť kúzlo iného boha, preto mu to vynahradil vešteckým duchom. K tomu mu daroval dlhý život, sedem až deväť ľudských pokolení. 

Iná verzia uvádza, že vešteckú schopnosť mu darovala bohyňa Aténa, ktorá ho oslepila za to, že ju pri kúpeli uvidel nahú. Potom vraj z lásky k jeho matke mu tak zbystrila sluch, že rozumel aj hlasom vtákov.  Urobila to tak, že zo svojho štítu vzala hada Erichthonia a prikázala mu, aby jemne jazykom lízal Teiresiove uši a tým zjemnil jeho sluch. Navyše mu bohyňa darovala aj slepeckú palicu, pomocou ktorej chodil s takou istotou, ako vidiaci.

Teiresias sa počas svojho dlhého života preslávil mnohými vešteckými výkonmi, k jeho najslávnejšiemu výkonu patrí, keď kráľovi Oidipovi, ktorý hľadal vraha kráľa Laia, povedal, že sám je jeho vrahom a to dokonca vrahom svojho otca a aj manželom vlastnej matky. 

Neomylné boli aj jeho veštby kráľovi Kreontovi vo vojne "Siedmi proti Tébam".

Vládkyňa podsvetia Persefona ponechala Teiresiovi, ako jedinému z duší zomrelých, pamäť i rozum. Teiresias potom v podsvetí veštil Odyseovi, ktorému predpovedal šťastný návrat do vlasti.

Veštkyňou sa stala aj jeho dcéra Manto.

## Referencie a bibliografia

* 

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Międzymorze

[náhľad|Územný rozsah jedného z variantov Medzimoria. Svetlozelenou sú vyznačené [bielorusko|bieloruské a ukrajinské územia, ktoré boli po roku 1921 súčasťou Sovietskeho zväzu.]]
**Międzymorze** [mjɛnd͡zɨˈmɔʐɛ] (v slovenskom preklade *Medzimorie*), známe aj pod latinským názvom **Intermarum** bol poľský projekt federatívneho usporiadania stredoeurópskych a východoeurópskych štátov pod vedením Poľska.
[náhľad|left|[Poľsko-litovská únia počas svojho najväčšieho rozsahu.]]
Federáciu Medzimoria presadzoval po prvej svetovej vojne poľský štátnik Józef Piłsudski. Medzi jej členov mali patriť vedľa vedúceho Poľska tiež pobaltské štáty (Litva, Lotyšsko a Estónsko),Bielorusko, Česko-Slovensko, Fínsko, Juhoslávia, Maďarsko, Rumunsko a Ukrajina. Medzimorie malo za svoj cieľ napodobniť Poľsko-litovskú úniu, rozprestierajúcu sa od konca 16. storočia do konca 18. storočia medzi Baltským a Čiernym morom, ktorá vznikla zjednotením Litovského veľkokniežatstva a Poľského kráľovstva v roku 1569.

Projekt Medzimoria bol odmietaný predovšetkým Litovcami a Ukrajincami, ktorí ho vnímali ako ohrozenie svojej nezávislosti. Proti bolo i Rusko a západné štáty s výnimkou Francúzska. Francúzsko vo federácii videlo potenciálny cordon sanitaire – územie, ktoré malo byť prekážkou šíreniu komunizmu na západ. Proti bol aj významný poľský politik Roman Dmowski, ktorý mal vlastnú koncepciu pre Poľsko (tzv. Dmowského línia).

Do dvadsiatich rokov od načrtnutia federácie sa všetky štáty (s výnimkou Fínska, ktoré však muselo odstúpiť svoje pohraničné územia po zimnej vojne), ktoré mali byť jeho súčasťou dostali pod vplyv buď Nemecka, alebo Sovietskeho zväzu.

Federatívnym usporiadaním strednej Európy sa cez druhú svetovú vojnu zaoberal Milan Hodža (Federácia v strednej Európe).

## Zdroj

Kategória:Dejiny Česko-Slovenska
Kategória:Dejiny Bieloruska
Kategória:Dejiny Estónska
Kategória:Dejiny Fínska
Kategória:Dejiny Juhoslávie
Kategória:Dejiny Litvy
Kategória:Dejiny Lotyšska
Kategória:Dejiny Maďarska
Kategória:Druhá poľská republika
Kategória:Dejiny Rumunska
Kategória:Dejiny Ruska
Kategória:Dejiny Ukrajiny
Euénos (otec Myneta)

**Euénos** (starogr. *Εὔηνος* – *Euénos*, ) je v gréckej mytológii syn Selepa,  manžel neskoršej Achillovej milenky Briseidy,  dcéry pédasského kráľa Brisea. 

Euénos syn Selepa bol kráľom v meste Lyrnéssos v Dardanii (dnes na západe v Malej Ázie). Jeho dvaja synovia, Mynes a Epistrofos bojovali v trójskej vojne na strane trójskeho kráľa Priama a padli rukou achájskeho hrdinu Achillea.

## Referencie a bibliografia


Kategória:Postavy gréckej mytológie
Euneus

**Euneus** môže byť: 
*latinský názov gréckej mytologickej postavy, pozri Eunéos
*planétka, pozri 7152 Euneus
Slovenská republika (1990 – 1992)

**Slovenská republika** (zemepisný názov: **Slovensko**, skratka: **SR**) bol od 1. marca 1990 do 31. decembra 1992 (spolu s Českou republikou) členský štát Česko-slovenskej federatívnej republiky a Českej a Slovenskej Federatívnej republiky. Protokolárny názov štátu vznikol vynechaním slova „socialistická“ z dovtedajšieho názvu Slovenská socialistická republika.

## Zdroj

Kategória:Dejiny Slovenska
Serie A 1940/1941

**Serie A 1940/1941** bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stala Bologna, ktorá tak získala svoj šiesty taliansky titul.

## Konečná tabuľka

## Víťaz




## Zdroj
* *rsssf.com* Serie A 1940/41

Kategória:Serie A
Kategória:Futbal v 1940
Kategória:Futbal v 1941
Eunéos

**Eunéos** (starogr. *Εὔνηος* – *Eunéos*, ) môže byť:
* v gréckej mytológii syn Iasóna a Hypsipyly, pozri Eunéos (syn Iasóna)
* kráľ mesta Sikyón na Peloponéze, pozri Eunéos (Sikyón)

## Pozri aj
*Euneus
Česká republika (1990 – 1992)

**Česká republika** (zemepisný názov: **Česko**, skratka: **ČR**) bol od 6. marca 1990 do 31. decembra 1992 (spolu so Slovenskou republikou) členský štát Česko-slovenskej federatívnej republiky/Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. Protokolárny názov vznikol vynechaním slova „socialistická“ z predchádzajúceho názvu Česká socialistická republika.

## Zdroj

Kategória:Dejiny Česka
Fochova línia

[thumb|Demarkačná línia poľsko-litovského územného sporu: svetlozelená je prvá línia navrhnutá [Dohoda (prvá svetová vojna)|Dohodou, tmavozelená je **Fochova línia**, oranžová je hranica po skončení bojov (Suwałská dohoda), tmavooranžová je poľsko-litovská hranica v rokoch 1923 – 1939, fialová (dnešné hranice)]]
**Fochova línia** bola dočasná demarkačná línia medzi Poľskom a Litvou, navrhnutá Dohodou po skončení prvej svetovej vojny. Jej autorom bol maršal Ferdinand Foch, po ktorom bola aj pomenovaná. Fochovu líniu prijala Konferencia veľvyslancov v roku 1919. S malými úpravami tvorila Fochova línia medzivojnové hranice oboch štátov, Litvou však v tej dobe nikdy neuznané (Litvu predovšetkým mrzela strata oblasti Vilniusu, litovskej historickej metropoly). Po skončení druhej svetovej vojny zostáva najzápadnejšia časť Fochovej línie v oblasti Suwaliek hranicou medzi dnešným Poľskom a Litvou.

## Pozri aj
* Curzonova línia
* Medzimorie
* Dmowského línia
* Poľsko-litovská vojna
* Suwałská dohoda

## Zdroj

Kategória:Druhá poľská republika
Kategória:Dejiny Litvy
Kategória:Dôsledky prvej svetovej vojny
Mynes

**Mynes** alebo **Mynés** (starogr. *Μύνης* – *Mynes; iný prepis: Mynés*) môže byť:
* v gréckej mytológii syn Euéna, kráľa mesta Lyrnéssos, pozri Mynes (mytológia)
* v gréckej mytológii otec Pédie, manželky aténskeko kráľa Kranaa, pozri Mynes (Sparta)
* rod motýľov, pozri Mynes (rod)
Superheterodyn

**Superheterodyn** (skrátene **superhet**, z ) alebo **prijímač s nepriamym zosilnením** je typ prijímača (rozhlasového, televízneho a pod.), ktorý umožňuje príjem signálu na viacerých frekvenciách. 

Prijímaný signál sa v superhete zmiešava so signálom pomocného oscilátora, ladeného súbežne so vstupnými obvodmi tak, aby výsledným produktom (zvyčajne je to rozdiel frekvencie oscilátora a prijímaného signálu) bol konštantný kmitočet, nazývaný medzifrekvencia. Tento signál sa následne zosilňuje v tzv. medzifrekvenčnom zosilňovači a následne demoduluje a ďalej spracúva. 

Princíp superheterodynu umožnil získať vysokú citlivosť pri výbornej selektivite, preto postupne nahradil jednoduchšie prijímače s priamym zosilnením (typicky spätnoväzobné audióny). Pomerne zložitý prístup umožnil, aby sa jedinými ladenými okruhmi prijímača stali len dva – vstupný a oscilátorový (u niektorých prijímačov aj tretí predzosilňovací), zvyšné medzifrekvenčné obvody sú naladené natrvalo. Získala sa tým výborná selektivita – možnosť dostatočne oddeliť signály blízkych vysielačov od seba, aj dobrá citlivosť – počet zosilňovacích stupňov je vyšší. Súbežné ladenie viacerých obvodov totiž spôsobuje nepresnosti (nerovnaký priebeh zmeny kapacít a  indukčností ladených obvodov).
Spočiatku boli prijímače osadené elektrónkami, neskôr tranzistormi ale princíp zostal rovnaký.

## História
Ako vynálezca superhetu sa zvyčajne uvádza Edwin Armstrong, major americkej armády vo Francúzsku, ktorý princíp využil v roku 1918 počas prvej svetovej vojny pri prekonávaní obmedzení raných vákuových triód. Princíp síce už pred ním teoreticky popísal kanadský vynálezca v oblasti rádiotelegrafie Reginald Fessenden v roku 1905, potrebné aktívne prvky (vákuové triódy) pre konštrukciu preladiteľných lokálnych oscilátorov však v tom čase ešte neboli k dispozícii, zapojenie sa preto neujalo.

## Zapojenie

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* http://dlabos.wz.cz/en/Radiove_prijimace.html 
* http://elnika.sweb.cz/radia/superhet.html 

## Zdroje
* 

Kategória:Rádiotechnika
Čingov

**Čingov** () je oblasť v Slovenskom raji a významné turistické stredisko. Nachádza sa na jeho severnom okraji, v kotlinovitom rozšírení rieky Hornád v blízkosti Spišskej Novej Vsi a Smižian.

Okrem Podleska na severnej strane a Dediniek na južnej strane Slovenského raja je oblasť Čingova najväčšie turistické centrum ležiace nad ľavým brehom Hornádu a v dolnej časti Prielomu Hornádu. 

Je zároveň východiskovým bodom pre mnohé turistické trasy ako sú napr. Tomášovský výhľad, Sokolia dolina, Klauzy, Kláštorisko, Prielom Hornádu, turistickej trasy, ktorá patrí k najväčším turistickým lákadlám Slovenského raja. a pod. Čingovom prechádza osobitne vyznačený  dlhý náučný chodník. Na blízkej vyvýšenine Hradisko je významné archeologické nálezisko slovanského osídlenia. Nájdené pamiatky na lokalite Hradisko potvrdzujú osídlenie z mladšej doby kamennej. Prvé turistické objekty tu vznikli v roku 1932. Samotné stredisko Čingov dnes poskytuje stravovacie aj ubytovacie služby (súkromné chaty, podnikové chaty, penzión). Je tam umiestnený Dom Horskej služby Slovenský raj, terénna stanica Správy Národného parku Slovenský raj (len v letných mesiacoch). Dopravné spojenie do Čingova je dostupné pravidelnou autobusovou dopravou.

## Časti
Časti rekreačného strediska Čingov k 1. januáru 1987:
* Čingov – Stred
* Čingov – Prelom Hornádu
* Čingov Ďurkovec
* Čingov Hradisko
* Malý Čingov
* Starý Čingov
* Dolina

## Referencie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Slovenský raj
Kategória:Rekreačné strediská na Slovensku
Dmowského línia

náhľad|upright=1.6|Dmowského línia
**Dmowského línia** (poľsky *Linia Dmowskiego*) bolo vymedzenie hraníc obnoveného Poľska, navrhované poľskou delegáciou na Parížskej mierovej konferencii v roku 1919. Jej autorom bol významný poľský politik Roman Dmowski. Podľa tejto koncepcie malo Poľsku pripadnúť okrem iných celé Horné Sliezsko s prevažnou väčšinou Tešínska, Orava a Spiš, Gdansk, Litva, východné Bielorusko vrátane Minska, celá západná Ukrajina až po Žytomyr. 

Tento návrh bol na konferencii zamietnutý a neskôr od neho jeho autor – Roman Dmowski – upustil. Neskôr dokonca počas mierových rokovaní s cieľom ukončiť poľsko-boľševickú vojnu vystupoval ostro proti začleneniu Minska do Poľska. Zdôvodňoval to želaním vytvorenia krajiny bez etnických menšín – de facto chcel zabrániť zrealizovaniu konceptu federácie Medzimoria, ktorú vymyslel jeho rival Jozef Pilsudski, hoci aj v tom najmenšom rozsahu. Následne, rižský mier stanovil poľsko-sovietsku hranicu vo vzdialenosti približne  západne i severne od Minska. 

Ak by Poľsku vo Versailles uznali hranice tak, ako ich pôvodne Roman Dmowski žiadal, tak by sa Poľsko rozprestieralo na ploche . Rozloha medzivojnového Poľska bola 388,4 tis. km² a asi 40% obyvateľstva tvorili príslušníci menšín. 

## Referencie

## Pozri aj
* Medzimorie
* Curzonova línia
* Fochova línia
* Česko-slovensko-poľský spor o Tešínsko
* Česko-slovensko-poľský spor o Oravu a Spiš
* Poľsko-ukrajinská vojna

## Externé odkazy
* Nóta poľskej delegácie na Parížskej mierovej konferencii vo veci západných hraníc Poľska  (poľsky)
* Nóta poľskej delegácie na Parížskej mierovej konferencii vo veci východných hraníc Poľska  (poľsky)

## Zdroj

Kategória:Druhá poľská republika
Kategória:Dejiny Poľska
Kategória:Dejiny Litvy
Kategória:Dejiny Bieloruska
Kategória:Dejiny Ukrajiny
Kategória:Dejiny Nemecka
Kategória:Dejiny Lotyšska
Kategória:Dejiny Ruska
Herkulove úlohy

**Herkulove úlohy** () je zbierka detektívnych poviedok Agathy Christie, ktorá prvýkrát vyšla v roku 1947.

Vo svojej pravdepodobne najlepšej zbierke poviedok využíva Agatha Christie jednotný námet, aby na dvanástich príkladoch dala vyniknúť svojmu detektíva Hercula Poirota. Belgičan po skvelej kariére uvažuje o odchode na odpočinok, aby sa mohol usadiť a pestovať dyne. Napadne mu však, že než sa odoberie na dôchodok, vysporiada sa s dvanástimi úlohami a napodobní tak mytologického hrdinu Herakla (Herkula). Výsledkom je dvanásť dobrodružstiev, ktoré zodpovedajú dvanástim hrdinským činom detektívovho mýtického menovca.

Zbierka obsahuje úvodnú kapitolu a dvanásť príbehov:
:Nemejský lev
:Lernská hydra
:Laň z Arkádie
:Erymanthský kanec
:Augiášov chliev
:Stymfalskí vtáci
:Krétsky býk
:Diomedove kone
:Hippolytin opasok
:Géryonovo stádo
:Jablká Hesperidiek
:Únos Kerbera

## Zdroj
* M. Bunson; *Encyklopédia Agathy Christie*

Kategória:Knihy z 1947
Kategória:Diela Agathy Christie
Kategória:Detektívna literatúra
Syntelencefália

**Syntelencefália**, staršie **stredný interhemisferický variant holoprozencefálie**, je vrodená chyba centrálnej nervovej sústavy podobná semilobárnej holoprozencefálii. Na rozdiel od nej sú interhemisferická ryha a mozgový kosák (*[[falx cerebri]]*) do rôznej miery utvorené vpredu i vzadu, no chýbajú v strednej časti. klinické prejavy sú podobné tým pri holoprozencefálii.

Spojenie mozgových pologúľ je najvýraznejšie v oblasti čelovej konvexity koncového mozgu; často sú vzájomne spojené Silviove ryhy. Svorové teleso (*[[corpus callosum]]*) má porušený vývoj – koleno a hrča svorového telesa (*genu et splenium corporis callosi*) sú obvykle prítomné, defekt postihuje predovšetkým strednú časť tela. V oblasti kde by sa svorové teleso malo nachádzať sa často nájde heterotopická sivá hmota. Priezračná priehradka (*[[septum pellucidum]]*) chýba. Hypotalamy nie sú spojené a tretia mozgová komora je obvykle normálna. Podobne bez abnormalít býva tvár a systém hypotalamus – hypofýza; naopak približne 20% postihnutých má rôzne anomálie mozočka.

## Referencie

## Externé odkazy
* Snímky z vyšetrenia magnetickou rezonanciou u pacienta so syntelencefáliou

Kategória:Vrodené chyby centrálnej nervovej sústavy
Bathory (album)

***Bathory*** je debutový eponymný album švédskej skupiny Bathory.

Album sa mal pôvodne volať Pentagrammaton, ale potom, čo to mnohí čítali ako Pentagon sa skupina rozhodla ho premenovať.

## Skladby
Hudba a texty – Quorthon

# „Storm of Damnation“ – 3:06
# „Hades“ – 2:45
# „Reaper“ – 2:44
# „Necromansy“ – 3:40
# „Sacrifice“ – 3:16
# „In Conspiracy with Satan“ – 2:29
# „Armageddon“ – 2:31
# „Raise the Dead“ – 3:41
# „War“ – 2:15
# „Outro“ – 0:22

## Zostava
*Quorthon – vokál, gitara
*Rickard Bergman – basa
*Stefan Larsson – bicie

Kategória:Albumy Bathory
Kategória:Hudobné albumy z 1984
Kategória:Debutové albumy
William Garrow

Sir **William Garrow** (* 13. apríl 1760 – † 24. september 1840) bol britský advokát, politik a sudca známy pre jeho nepriamu reformu právneho systému, ktorou pomohol zaviesť do sporného súdneho systému obyčajové/zvykové právo (Common law - anglo-americký právny systém) používané vo väčšine vtedajších štátov. Je autorom frázy *„[[Právna skutočnosť|nevinný, kým nie je dokázaná vina]]“*, trval na tom, že dôkazy žalobcov obvinených budú na súde dôkladne posudzované. 

## Životopis
Garrow študoval v obci Middlesex v škole svojho otca. Potom sa vyučil u Thomasa Southousea, právnika v Cheapside a absolvoval záverečnú advokátsku prax s pánom Cromptonom, špeciálnym obhajcom. Ako horlivý študent práva často pozoroval prípady v Old Bailey (súdny dvor v Londýne); v dôsledku čoho mu Crompton odporučil, aby sa stal advokátom alebo obhajcom. Garrow vstúpil do Lincoln's Inn v novembri 1778, a bol menovaný advokátom dňa 27. novembra 1783. Rýchlo sa stal uznávaným trestným obhajcom, a vo februári 1793 z neho vláda urobila kráľovského radcu v prípadoch týkajúcich sa zrady a ťažkých zločinov.

Do parlamentu bol zvolený v roku 1805 za okres Gatton. V roku 1812 sa stal prokurátorom a o rok neskôr generálnym prokurátorom pre Anglicko a Wales. Pokúšal sa o prijatie právnych predpisov, ktoré by odsúdili týranie zvierat. V roku 1817 sa Garrow stal barónom štátnej pokladnice a vysoko postaveným právnikom, bol nútený rezignovať na post v parlamente, a nasledujúcich 15 rokov strávil ako sudca. V obchodných prípadoch štátnej pokladnice nebol príliš úspešný, no dosiahol skvelé výsledky, keď na súdnom zasadaní využil znalosti trestného práva z doby svojho pôsobenia ako obhajca. Po rezignácii 1832 bol vládou na znak úcty menovaný za člena štátnej rady. 

V roku 1991 sa vďaka článku Johna Beattieho v londýnskom magazíne History Today, pod názvom „Garrow for the Defence“, význam jeho práce opäť dostal do povedomia akademikov 20. storočia. Garrow sa preslávil najmä metódou obhajoby klientov v trestnom práve, ktorá pomohla zaviesť do praxe v Spojenom kráľovstve, Spojených štátoch a ďalších bývalých Britských kolóniách moderný agresívny systém krížového výsluchu svedkov. Garrow je tiež známy spôsobom dokazovania, ktorý viedol k pravidlu priamych dôkazov. Jeho práca bola nedávno citovaná na najvyššom súde Kanady (1982)  a  na Írskom trestnom odvolacom súde (2006).

O Garrowových začiatkoch v Old Bailey nakrútila v roku 2009 produkčná spoločnosť Twenty Twenty televízny seriál Garrow's Law (Garrowov zákon).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1760
Kategória:Úmrtia v 1840
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Členovia Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva
Autonómna Slovenská krajina

**Autonómna Slovenská krajina** môže byť:
*Slovenská krajina od októbra 1938 do roku 1939, pozri Slovenská krajina (1938 – 1939)
*útvar (neúspešne) vyhlásený na Slovensku Budapešťou v roku 1919, pozri Autonómna Slovenská krajina (1919)
Suchoj (spoločnosť)

**Suchoj** (; doslova: *PAO Spoločnosť „Suchoj“*) je ruská letecká konštrukčná kancelária, založená v roku 1934 v Moskve. V roku 2006 ruská vláda spojila Suchoj so spoločnosťami Iljušin, Irkut, OKB Jakovleva, MiG a Tupolev do novej štátnej akciovej spoločnosti, ktorá nesie názov Zjednotená korporácia pre stavbu lietadiel.

## História
OKB Suchoj bola založená Pavlom Osipovičom Suchojom v roku 1934, ktorý predtým pracoval pre kanceláriu Andreja Tupoleva. Do roku 1949, kedy J.V. Stalin zrušil samostatnú kanceláriu OKB Suchoj, sa P. Suchojovi okrem návrhu a výrobe modelu Su-2 podarilo len málo. Činnosť samostatnej kancelárie mohla byť obnovená až po smrti Stalina, v roku 1953, odkedy ju Pavel Suchoj viedol až do svojej smrti v roku 1975.Do roku 1954 boli v OKB Suchoj navrhnuté najmenej 2 prúdové nadzvukové stíhačky. Ich označenie bolo "S" a "T". Prototyp "S" mal šípovité krídlo, zatiaľčo model "T" mal krídlo trojuholníkové. Prototyp "S" bol vypracovaný do neskoršieho stroja Su-7 a prototyp "T" poslúžil ako základ pre neskorší Su-9. Od polovice 50. rokov 20. storočia bola OKB Suchoj, spolu s OKB MiG zodpovedná za návrhy takmer všetkých významných sovietskych stíhačiek a útočných lietadiel v povojnovom období. Napriek tomu, že OKB Suchoj nezískala na Západe takú slávu ako OKB MiG, jej stíhačky a bojové lietadlá boli široko nasadené v sovietskych vzdušných silách a v zahraničí. Vývoj ďalších nových a vylepšených lietadiel pokračuje v OKB Suchoj aj dnes, s dôrazom kladeným najmä na cenu a profitabilitu. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka 

## Zdroj
* *Jenkins, Dennis R. & Miller, Jay*: Sukhoi Su-27, The Soviet Union´s most advanced air combat aircraft in detail. Specialty press, 1991, USA. ISBN 0-942548-51-5

Kategória:Objediňonnaja Aviastroiteľnaja Korporacija
Kategória:Výrobcovia lietadiel zo Sovietskeho zväzu
Fallen (Evanescence)

***Fallen*** je debutový album americkej rockovej skupiny Evanescence. Bol vydaný 4. marca 2003 cez vydavateľstvo Wind-up Records. Album bol nahraný vo viacerých nahrávacích štúdiách, vrátane Conway Recording Studios v Hollywoode. Dodnes je komerčne najúspešnejším albumom skupiny, s predajom viac ako 7 miliónov kópií v USA a viac ako 17 miliónmi kópií po celom svete. Debutoval na 7. mieste v rebríčku ''Billboard'' 200 s predajom viac ako 141 000 kópií v prvom týždni, nakoniec dosiahol 3. miesto v júni 2003. Album dosiahol 1. miesta v rebríčkoch vo viac ako desiatich krajinách po celom svete. Bol certifikovaný sedemkrát na platinu prostredníctvom Recording Industry Association of America (RIAA) a celosvetovo získal viacnásobné certifikácie.

Z albumu boli vydané štyri single: „Bring Me to Life“, „My Immortal“, „Going Under“ a „Everybody’s Fool“. Single „Bring Me to Life“ a „My Immortal“ dosiahli vrchol rebríčkov vo viac ako desiatich krajinách, vrátane Austrálie, Spojeného kráľovstva a USA. Album vyniesol skupine päť nominácií na Grammy Awards 2004: Album roka, Najlepší rockový album, Najlepšia rocková pieseň, Najlepší hardrockový výkon a Najlepší nováčik, pričom vyhrali v kategóriách Najlepší nováčik a Najlepší hardrockový výkon.

## Zoznam skladieb

## Zostava a personál
Zoznam personálu je prevzatý z Allmusic, a poznámok albumu *Fallen*.

*Beverly Allen – chórus, refrén
*Geri Allen – chórus, refrén
*Zac Baird – programovanie
*Jay Baumgardner – mixovanie
*Sergio Chavez – asistent zvukára
*Jason Cupp – asistent zvukára, zvukár
*Mark Curry – zvukár, mixovanie
*Francesco DiCosmo – basová gitara
*Dave Fortman – mixovanie, producent
*Josh Freese – bicie
*Al Fujisaki – asistent zvukára
*Rocky Gray – skladateľ
*David Hodges – skladateľ, klávesy, klavír, programovanie, aranžovanie strunových nástrojov
*Melanie Jackson – chórus, refrén
*Ted Jensen – mastering
*Chris Johnson – programovanie
*John LeCompt – skladateľ
*Amy Lee – aranžér, skladateľ, vokály

*Diana Meltzer – A&R
*Ben Moody – skladateľ, zvukár, producent
*Victor Murgatroyd – vedúci produkcie
*Dean Nelson – asistent zvukára
*Joanne Paratore – chórus, refrén
*Jeremy Parker – zvukár
*Leslie Paton – chórus, refrén
*Graeme Revell – aranžovanie strunových nástrojov
*John Rodd – zvukár
*Edwards Sherman – výtvarná réžia
*Tom Steel – koncertný personál
*Dwight Stone – chórus, refrén
*Sam Story – asisitent zvukára
*Richard Stubbs – chórus, refrén
*Bill Talbott – zvukár
*Damon Tedesco – koncertný personál
*Talaya Trigueros – chórus, refrén
*Susan Youngblood – chórus, refrén

## Pozície v rebríčkoch

## Referencie

## Externé odkazy
* ''Fallen'' na Discogs

## Zdroj

Kategória:Hudobné albumy z 2003
Kategória:Albumy skupiny Evanescence
Alterglobalizmus

**Alterglobalizmus** (odvodené z francúzskeho slova "*altermondialisme*") je kozmopolitná politická ideológia alebo druh sociálneho hnutia, ktoré podporuje globálnu spoluprácu a interakciu, ale je proti negatívnym dopadom ekonomickej globalizácie (likvidácia tradícií a kultúr, prehlbovanie sociálnych nerovností, liberalizácia a deregulácia trhu). Alterglobalizmus podporuje ľudské hodnoty, životné prostredie, ochranu klímy, ekonomickej spravodlivosti, práce, ochranu domorodých kultúr a ľudských práv. Nadväzuje na ľavicové tradície.

## Pozri aj
* anarchizmus
* komunizmus
* socializmus

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Politické ideológie
Kategória:Globalizácia
Ľavé spektrum 2012

**Ľavé spektrum 2012** je projekt košického režiséra Juliána Bosáka ml., ktorý vznikol ako nezávislá iniciatíva zachytiť slovenskú ľavicu v jej rôznorodosti vrátane jej sebadefinícií, hodnotením momentálneho stavu a víziami do budúcna.    Jednotlivé osobnosti odpovedajú na otázky, *čo znamená byť ľavičiarom, aká je situácia na ľavicovom spektre a aké sú perspektívy ľavicových ideálov v súčasnosti*. Projekt bol publikovaný prostredníctvom stránok YouTube a integruje osobnosti, ktoré ponímajú ľavicové spektrum od anarchokomunizmu, utopického komunizmu cez socialistickú demokracia až po umiernených sociálnych demokratov či svetoobčanov. Na projekte sa podieľali nezávislé osobnosti, občianski aktivisti, študenti, dôchodcovia, historici, filozofi, politológovia, filmári, publicisti a taktiež členovia KSS, SZM, SMER-SD, MSD, Nezávislí, Utópia a iných hnutí.

## Zoznam osobností
Ľubomír Andrassy, Ľuboš Blaha, Milan Blaha, Eva Blažeková, Vangelis Bontinis, Julián Bosák st., Peter Daubner, Peter Dinuš, Dominika Dinušová, Hana Fábry, Michal Feik, Joe Feinberg, Martin Filko, Michal Frič, Milan Ftáčnik, Ivan Gaľa, Radovan Geist, Eugen Gindl, Ladislav Hohoš, Eduard Chmelár, Kamil Kandalaft, Andrej Kolesík, Karanowak, Ján Kopas, Peter Krákorník, Alena Krempaská, Dušan Krnáč, Adam Kurta, Zuzana Kusá, Marcel Lacko, Ivan Lesay, Juraj Marušiak Robert Mihály, Roman Michelko, Martin Muránsky, Peter Nedoroščík, Karol Ondriaš, Adrián Ondrovič, Michael Petráš, Michal Polák, Miroslav Pomajdík, Tomáš Profant, Gabriela Rothmayerová, Silvia Ruppeldtová, Brigita Schmögnerová, Jalal Suleiman, Kristína Šabíková, František Škvrnda, Ivan Štefunko, Boris Štěrbák, Miroslav Tížik, Marián Vitkovič, Peter Vittek, Peter Weisenbacher, Matej Zagrapan, Robert Žanony.

## Referencie


Kategória:Kinematografia na Slovensku
Autonómia Slovenska

**Autonómia Slovenska** môže byť:
* štátoprávne usporiadanie Slovenska v rámci Česko-Slovensku od 6. októbra 1938 do vyhlásenia Slovenského štátu 14. marca 1939, pozri pod Slovenská krajina (1938 – 1939)
* politické hnutie presadzujúce autonómne usporiadanie Slovenska v medzivojnovom Česko-Slovensku, synonymum: slovenský autonomizmus, pozri slovenské autonomistické hnutie

## Poznámky


## Pozri aj
* Autonómne Slovensko, nezávisle spravované slovenské územie od 18. septembra 1848 do 21. novembra 1849
* druhá česko-slovenská republika (30. september 193815. marec 1939)
* ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny (22. november 1938)
Orfeus

**Orfeus** (starogr. *Ὀρφεύς* – *Orfeus*, ) môže byť:
* v gréckej mytológii syn boha Apolóna, najväčší hudobník a spevák, pozri Orfeus (mytológia)
* názov opery Claudia Monteverdiho z roku 1607, pozri Orfeus (Monteverdi)
* francúzsky film Jeana Cocteaua, pozri ''Orfeus'' (film z roku 1950)

## Pozri aj

* Orfizmus
Orfeus (mytológia)

[náhľad|''Orfeus a bakchantky'', autor:[Gregorio Lazzarini (1655 – 1730)]]
**Orfeus** (starogr. *Ὀρφεύς* – *Orfeus*, ) je v gréckej mytológii syn boha Apollóna alebo riečneho boha Oiagra a Múzy Kalioppy. Bol to najväčší hudobník a spevák.

Orfeus sa preslávil svojím spevom, ktorým okúzľoval ľudí, uchvacoval a upokojoval zver a vtáctvo, tíšil prírodu a nastoľoval v nej pokoj a mier. Hovorí sa, že aj Sirény bledli závisťou pred jeho čarovným hlasom.

Rovnako tak ako umením, preslávil sa Orfeus aj svojou láskou k svojej manželke, krásnej Eurydike. Ich manželské šťastie však netrvalo dlho, Eurydika raz pri trhaní lúčnych kvetov stúpila na vretenicu a keď k nej Orfeus na jej výkrik pribehol, bola už mŕtva. Zdrvený žiaľom a zúfalstvom, odhodlal sa k činu, ktorý dovtedy žiadny smrteľník nevykonal. Vypravil sa do podsvetia s odhodlaním vyžiadať si svoju manželku späť. Čarom svojej hudby najprv obmäkčil prievozníka Charóna, ktorý ho previezol cez podsvetnú rieku Styx a potom sa postavil pred boha podsvetia Háda a jeho manželku Persefonu a spieval im o svojej láske k Eurydike a prosil, aby mu ju vrátili, veď ju tak či tak dostanú neskôr, keď skončí jej životná púť. A ak mu nemôžu vyhovieť, nech si vezmú aj jeho, aby mohli byť v podsvetí spolu ako tiene.

Orfeov tklivý spev dojal celú podzemnú ríšu, Tantalos zabudol na hlad, Sizyfos na svoj balvan, ešte aj v očiach nemilosrdných Erínyí sa zaleskli slzy. Nakoniec zaplakala aj Persefona a keď to videl jej muž Hádes, sľúbil, že Orfeovi vyhovie. Dal mu však podmienku, že keď ho bude dlhou cestou z podsvetia boh Hermes vyvádzať, pôjde za ním prvý a neobzrie sa za Eurydikou, kým obaja nevyjdu na svetlo sveta.[náhľad|''Smrť Orfea'', antický červenofigúrový [stamnos, cca 470 pred Kr.]]

Orfeus podmienku prijal a počas celej dlhej a strastiplnej cesty podsvetím sa ovládal. Keď ale ostával posledný úsek cesty, nevydržal, obzrel sa, či Eurydika neklesla únavou. A v tom okamihu zbadal už jej odchádzajúci tieň, ktorý sa vracia späť a navždy. Sedem dní a sedem nocí potom sedel bez jedla a pitia na brehu rieky Styx, prosil, plakal, ale do podsvetia sa už nedostal. Zronený žiaľom sa nakoniec vrátil do rodnej Trákie. Potom blúdil svetom a zúčastnil sa aj výpravy Argonautov. So svojou manželkou sa stretol už pomerne skoro – o štyri roky zahynul rukami žien, ktorým sa toľko vyhýbal. Pri Dionýzových slávnostiach pod Rhodopskými skalami po ňom opité bakchantky hádzali kamene a keď videli, že sa kamene pri jeho speve za letu zastavovali, vrhli sa na neho a roztrhali ho, jeho hlavu a lýru následne hodili do rieky. Celá príroda sa vtedy zdesila nad týmto násilím, zahalila sa do smútku a dokonca aj skaly, ktoré ronili slzy, rozvodnili rieky. Keď sa blíži výročie Orfeovej smrti príroda smúti a najviac plačú Rhodopské skaly, ktoré dodnes rozvodňujú rieku Hebros. (dnes rieku Maricu)

Iná verzia mýtu uvádza, že vlny jeho hlavu a lýru vyplavili na ostrov Lesbos, kde sa zrodil lyrický spev.

## Referencie a bibliografia

* 

## Iné projekty

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Kategória:Argonauti
Chlorid meďný

**Chlorid meďný** (CuCl) je anorganická zlúčenina, jeden z chloridov medi. Ide o bielu tuhú látku zle rozpustnú vo vode, ale dobre rozpustnú v koncentrovanej kyseline chlorovodíkovej. Nečisté vzorky sú zelenkasté vďaka prítomnosti zeleného chloridu meďnatého.

## Vlastnosti
náhľad|vľavo|200px|Biele kryštály chloridu meďného na medenom drôte
Chlorid meďný je Lewisova kyselina, klasifikovaná podľa konceptu HSAB ako „mäkká“. Preto má tendenciu tvoriť stabilné komplexy s mäkkými Lewisovými hydroxidmi, napríklad trifenylfosfínom:
:CuCl  +  P(C6H5)3  →  [CuCl(P(C6H5)3)]4

Hoci sa chlorid meďný príliš nerozpúšťa vo vode, rozpúšťa sa vo vodných roztokoch obsahujúcich vhodné donorové molekuly. Tvorí komplexy s halogenidovými iónmi; napríklad s koncentrovanou kyselinou chlorovodíkovou tvorí H3O+CuCl2-. Podobne tvorí komplexy aj s aniónom kyanidu, aniónom tiosíranu a amoniakom.

Roztoky chloridu meďného s chlorovodíkom alebo amoniakom pohlcujú oxid uhoľnatý za vzniku bezfarebných komplexov, napríklad diméru s chloridovým mostíkom [CuCl(CO)]2. Rovnaký roztok s chlorovodíkom reaguje tiež s acetylénom na [CuCl(C2H2)]. Roztok s amoniakom dáva s acetylénom výbušný acetylid meďný. Komplexy chloridu meďného s alkénmi možno pripraviť redukciou chloridu meďnatého oxidom siričitým za prítomnosti alkénu v alkoholovom roztoku. Komplexy s diénmi, napr. 1,5-cyklooktadiénom, sú obzvlášť stabilné:
400px|Štruktúra komplexu chloridu meďného s 1,5-cyklooktadiénom

Za neprítomnosti iných ligandov sú vodné roztoky chlorid meďného nestabilné vzhľadom k disproporcionácii na meď a chlorid meďnatý. Čiastočne z tohto dôvodu sa chlorid meďný na vzduchu sfarbuje dozelena.

## Použitie
Hlavné použitie chloridu meďného je ako prekurzor pre výrobu fungicídneho oxychloridu meďnatého. Na tento účel sa chlorid meďný generuje synproporcionáciu a potom sa oxiduje vzduchom:
:Cu + CuCl2 → 2 CuCl	
:6 CuCl + 3/2 O2 + 3 H2O → 2 Cu3Cl2(OH)4 + CuCl2

Chlorid meďný katalyzuje veľa organických reakcií. Jeho afinita k oxidu uhoľnatému v prítomnosti chloridu hlinitého sa využíva v procese COPureSM.

### Organická syntéza
V Sandmeyerovej reakcii vedie pôsobenie chloridu meďného na aréndiazóniové soli k vzniku arylchloridov, napríklad:
400px|Príklad Sandmeyerovej reakcie s použitím chloridu meďného

Táto reakcia má široký záber a obvykle ponúka vysokú výťažnosť.

### Polyméry
Chlorid meďný sa používa ako katalyzátor v radikálovej polymerizácii prenosom atómu (ATRP).

## Podobné zlúčeniny
* Bromid meďný
* Jodid meďný
* Chlorid meďnatý
* Chlorid strieborný

## Referencie

## Literatúra
* 
* Mellor, J. W., *A Comprehensive Treatise on Inorganic and Theoretical Chemistry*, Volume III, pp157-168. Longmans, Green & Co., London, 1967 (new impression)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* National Pollutant Inventory - Copper and compounds fact sheet
* The COPure<sup>SM</sup> Process for Purifying CO utilizing a copper chloride complex

## Zdroj

Kategória:Zlúčeniny medi
Meďný
Meďný
Kategória:Pyrotechnické farbivá
Bona Espero

**Bona Espero** (v esperante Dobrá nádej, celým názvom **Fazenda-Escola Bona Espero**) je škola a statok pre chudobné deti pri meste Alto Paraíso de Goiás v Brazílii. Tento detský domov so základnou školou (z počiatku mal funkciu polepšovne) založili roku 1957 šiesti brazílski esperantisti s cieľom vzdelávať deti bez rodiny, alebo deti v iných rizikových životných situáciách. Žiaci sa tu vzdelávajú v piatich ročníkoch základnej školy a väčšina z nich je tam tiež ubytovaná.
vľavo|náhľad|Najstaršia budova

## História
Školu založilo roku 1957 šesť brazílskych esperantistov (Arthur Velloso, Renato Diniz, Neuza Esteves de Araújo, Elisabeth Pointcaré, Inês Nunes de Andrade a Camélia Gomes da Silva). Pre definitívne umiestenie školy vybrali miesto na náhornej plošine pri meste Alto Paraíso v strede Brazílie,  od hlavného mesta Brasília.

Zakladatelia si priali založiť medzinárodné esperantské centrum, kde by mohli realizovať sociálnu prácu, poľnohospodársku sebestačnosť a využiť esperanto na národnej aj medzinárodnej úrovni. Od založenia školy ňou prešlo približne 800 detí, z ktorých mnohé získali vyššie vzdelanie a takmer 30 z nich dnes vyučujú v susedných mestách ako diplomovaní učitelia a niektorí z nich boli zvolení do mestských rad.

## Externé odkazy
* Web nemeckej organizácie podporujúci školu Bona Espero
* Fotografie zo školy na webu Rakúskej národnej knihovny

## Zdroj
* 

Kategória:Esperantské organizácie
Kategória:Školy v Brazílii
Chlorid molybdeničný

**Chlorid molybdeničný** (MoCl5) je anorganická zlúčenina, jeden z chloridov molybdénu.

## Príprava a vlastnosti
### Príprava
Chlorid molybdeničný sa pripravuje chloráciou kovového molybdénu alebo aj oxidu molybdénového, pretože chlorid molybdénový nie je možné na rozdiel od chloridu volfrámového pripraviť za normálnych podmienok.

### Vlastnosti
V pevnom skupenstve existuje chlorid molybdeničný v dimerovej forme (Mo2Cl10), ktorý má rovnakú štruktúru ako zodpovedajúce chloridy volfrámu, nióbu a tantalu.V plynnom skupenstve tvorí monomérne molekuly.Je tiež paramagnetický.

## Použitie
Chlorid molybdeničný je dôležitý prekurzor v príprave ostatných zlúčenín molybdénu. Jedná sa o silné oxidačné činidlo. Chlorid molybdeničný je aj Lewisova kyselina. V organickej syntéze je príležitostne používaný k chlóraciam a deoxygenačním reakciám.

## Bezpečnosť
Chlorid molybdeničný je agresívny oxidant a pri styku s vodou sa rozkladá za vzniku kyseliny chlorovodíkovej.

## Podobné látky
* Bromid molybdeničitý
* Fluorid molybdeničný
* Jodid molybdenitý
* Chlorid chromičitý
* Chlorid volframičný
* Chlorid molybdenatý
* Chlorid molybdeničitý
* Chlorid molybdenitý

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Zlúčeniny molybdénu
Molybdeničný
Molybdeničný
Slovenská krajina (1938 – 1939)

**Slovenská krajina** bolo autonómne územie Česko-slovenskej republiky (tzv. druhej republiky) ustanovené ústavným zákonom č. 299/1938 Zb. z. a n. zo dňa 22. novembra 1938 o autonómii Slovenskej krajiny. V praxi autonómnu vládnu a výkonnú moc na tomto území vykonávala Slovenská krajinská vláda už od 7. októbra 1938.
alt=|náhľad|249x249bod|(Približné) Hranice Autonómnej Slovenskej Krajiny (1938-1939)

## Dejiny
Hlinkova slovenská ľudová strana (HSĽS) využila zložitú medzinárodnú situáciu, v ktorej sa Česko-Slovensko ocitlo na jeseň 1938 na vystupňovanie svojich autonomistických požiadaviek. Necelý týždeň po Mníchovskej dohode (29., resp. 30. september) sa v Žiline stretol výkonný výbor HSĽS spolu s pozvanými predstaviteľmi politických strán pôsobiacich na Slovensku. Na schôdzi prijali vyhlásenie (tzv. Žilinskú dohodu), ktorým zúčastnení postavili za návrh ústavného zákona o autonómii Slovenska z júna 1938, ktorý poslanci HSĽS 17. augusta 1938 predložili Národnému zhromaždeniu. Zároveň bol prijatý Manifest slovenského národa, idúci nad rámec ústavného zákona o autonómii, o ktorom ale členovia ostatných strán predpokladali, že v súlade s prísľubom ľudákov nebude zverejnený. Avšak tlačový orgán HSĽS *[[Slovák (noviny)|Slovák]]* 7. októbra nezverejnil text vyhlásenia, len oznámil prijatie dohody o autonómnom postavení Slovenska v Česko-Slovensku, no v plnom znení zverejnil text manifestu.

Pražská vláda 7. októbra vymenovala prvú vládu autonómnej Slovenskej krajiny. Na jej čele stál Jozef Tiso. 

Už 9. októbra sa slovenská vláda musela zúčastniť na rokovaniach, ktoré vyústili do Viedenskej arbitráže, v dôsledku ktorej bolo územie Slovenskej krajiny zmenšené o južné pohraničie. 10. októbra okrem toho Nemci obsadili Petržalku. 

23. novembra 1938 (po schválení parlamentom v Prahe) nadobudol platnosť Ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny, ktorý definoval nové, pomerne rozsiahle právomoci slovenských orgánov v rámci Česko-Slovenska. Okrem iného bol vytvorený a zvolený aj Snem Slovenskej krajiny, ktorého prvé zasadnutie sa uskutočnilo 18. januára 1939. 

9. marca 1939 prezident Česko-Slovenska nečakane odvolal vládu Slovenskej krajiny a dosadil svojho človeka. Zároveň pražská vláda na Slovensku vyhlásila stanné právo a dala odvliecť do Česka 250 popredných slovenských činiteľov (vrátane poslancov). 11. marca 1939 prezident Česko-Slovenska vymenoval na návrh predsedníctva Snemu Slovenskej krajiny novú vládu na čele s Karolom Sidorom. 

14. marca 1939 bola na území Slovenskej krajiny vyhlásená prvá slovenská republika, podrobnosti pozri v článku Vznik prvej slovenskej republiky. Krajinské zriadenie však ešte zvyškovo pokračovalo do 31. decembra 1939, potom bolo nahradené župami.

## Zdroj
* 

Kategória:Dejiny Slovenska
Oiagros

**Oiagros**  (starogr. *Οἴαγρος* – *Oiagros*, ) je v gréckej mytológii kráľ (alebo riečny boh) v Trákii, otec slávneho hudobníka a pevca Orfea.

Oiagros syn boha Area je v gréckych mýtoch podľa jednej verzie otcom slávneho pevca Orfea, ktorého mu porodila Múza Kalliopé. Ale keďže bol Orfeus taký veľký umelec, väčšina antických autorov tvrdila, že jeho otcom mohol byť len sám boh Apolón. Oiagros mal aj syna Lina, ktorého mu zabil hrdina Herakles.(podľa inej verzie bol synom boha Apolóna)

## Referencie a bibliografia


Kategória:Postavy gréckej mytológie
Robí sa to trikom

***Robí sa to trikom*** () je detektívny román Agathy Christie, ktorý prvýkrát vyšiel v roku 1952 a ktorého hlavnou postavou je slečna Marplová.

## Obsah

Slečna Marplová navštívi svoju dlhoročnú priateľku Ruth van Rydockovú počas svojho každoročného výletu do Londýna. Poznajú sa už od mladosti, keď sa slečna Marplová prvýkrát stretla s Ruth a jej sestrou Carrie Louise počas pobytu vo Florencii. Ruth a Carrie Louise sa nakoniec vydali (a to niekoľkokrát), pričom Ruth sa usadila doma v Amerike a Carrie Louise sa presťahovla sa Anglicka.

Carrie a slečna Marplová sa nevideli dvadsať rokov, takže je potrebné sa s Ruth podeliť o všetky novinky. Prvý manžel Carrie Louise bol milionár a filantrop Eric Gulbrandsen. Jej druhý manžel bol márnotratník Johnny Restarick, ktorý ju opustil a zahynul pri autonehode. Tretí manžel, Lewis Serrocold, je ďalší ľudomil, ibaže svet chce napravovať pomocou peňazí svojej ženy. Jeho súčasný projekt spočíva v napravovaní mladistvých delikventov, a tak ich panstvo Stonygates premenil na internát pre chlapcov. Ruth sa však obáva, že všetko nie je úplne v poriadku.

Slečna Marplová prichádza na Stonygates a skutočne jej veci pripadajú podivne pokrivené. Peňazí je viac než dosť, no aj tak je všade zreteľne poznať, ako sa ich nedostáva. Svedčia o tom otlčené riady aj potreba naliehavých opráv v celom dome. To všetko pripadá divné aj členovi správnej rady ústavu Christianovi Gulbrandsenovi, zvlášť potom ako neohlásene navštívi domov a starostlivo sa vypytuje slečny Marplovej na zdravie Carrie Louise, zvlášť na jej srdce. Onedlho potom je Gulbrandsen zastrelený vo svojej izbe a list, ktorý v tej chvíli písal, záhadne zmizne.

## Adaptácie
* 1985 – CBS Television / slečnu Marplovú si zahrala Helen Hayesová;
* 1991 – BBS Television / slečnu Marplovú si zahrala Joan Hicksonová;
* 2008 – ITV Television / slečnu Marplovú si zahrala Julia McKenzie;

## Zdroj
* M. Bunson: *Encyklopédia Agathy Christie*

Kategória:Knihy z 1952
Kategória:Detektívne romány
Kategória:Diela Agathy Christie
Kategória:Sfilmované romány
Grand Theft Auto V

***Grand Theft Auto V*** je videohra typu akčnej adventúry v otvorenom hernom svete, vytvorená spoločnosťou Rockstar North a vydaná spoločnosťou Rockstar Games. Hra bola uvedená na trh 17. septembra 2013 pre PlayStation 3 a Xbox 360, 18. novembra 2014 pre PlayStation 4 a Xbox One, a 14. apríla 2015 pre Microsoft Windows. Odohráva sa vo vymyslenom štáte San Andreas v Južnej Kalifornii. Hráči sa môžu voľne prechádzať po krajine a fiktívnom meste Los Santos, ktoré je založené na Los Angeles. Príbeh hry pre jedného hráča sa točí okolo troch ľudí (Michael, Franklin a Trevor ), ktorí sa snažia realizovať si svoje plány a rôzne aktivity.

## Charakteristika
Hru je možné hrať z pohľadu prvej alebo tretej osoby, v otvorenom hernom svete, ktorým sa prechádza pešo alebo rôznymi dopravnými prostriedkami. Hráči ovládajú v hre jedného hráča troch hlavných protagonistov a prepínajú medzi nimi počas misii aj mimo nich. Príbeh sa sústreďuje na rôzne misie ktoré zahŕňajú prácu v utajení, jazdu autom, vodným člnom či aj let vrtuľníkom alebo lietadlom. 

*[[Grand Theft Auto Online]]* je režim hry viacerých hráčov, ktorá umožňuje preskúmať otvorený svet až 32 hráčom a hrať v kooperácii alebo proti sebe.

Výroba začala čoskoro po vydaní *Grand Theft Auto IV* a bola rozdelená medzi viacero Rockstar štúdii po celom svete. Veľkú časť vývoja hry predstavovalo vytvorenie otvoreného sveta, a preto sa niekoľko členov tímu venovalo terénnemu výskumu v štáte Kalifornia, aby zachytili čo najvernejšiu jeho podobu. Hra sa odohráva v meste Los Angeles, ktoré má len málo zmien.

## Ohlasy
Hra prekonala predajné rekordy a stala sa v danej dobe najrýchlejšie predávaným produktom v histórií. Zarobila 750 miliónov € v prvý deň a 940 miliónov v prvých 3 dňoch predaja. Bola prijatá veľmi pozitívne. Je považovaná za jeden z najvýznamnejších titulov siedmej generácie herných konzol, a mnoho kritikov a hráčov ju považuje za jednu z najlepších hier všetkých čias. Získala Game of the Year ocenenia od niekoľkých herných časopisov. Predalo sa viac ako 190 miliónov kópii a je jedna z najpredávanejších videohier všetkých čias.

## Poznámky


## Referencie

## Literatúra
*Bogenn, Tim; Barba, Rick (2013). *Grand Theft Auto V Signature Series Strategy Guide*. BradyGames. ISBN 9780744014679.
*Bertz, Matt (december 2012). "Go Big Or Go Home". *[[Game Informer]]*. Spojené štáty: GameStop (236): 72–95.
*"Play: Economies of scale". Edge. Future plc (259): 85–88. november 2013. Archivované z originálu 19. septembra 2013.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Počítačové hry z 2013
Kategória:Akčné počítačové hry a videohry
Kategória:Grand Theft Auto
Kategória:Hry pre Xbox
Kategória:Third-person-shooter
Kategória:Hry pre Windows
Svetová liga vo vodnom póle

náhľad|Poháre pre medailistov Svetovej ligy 2011
**Svetová liga vo vodnom póle** bola prestížna svetová súťaž národných družstiev vo vodnom póle, ktorú riadila Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Jej história siaha do roku 2002, kedy sa konal prvý ročník mužov, a o 2 roky neskôr aj prvý ročník žien. SL prebiehala každoročne. V historických tabuľkách získali najviac prvenstiev družstvá  a . V roku 2022 sa odohrala jej posledná edícia. FINA v októbri 2022 oznámila, že podujatie bude nahradené Svetovým pohárom FINA.

Svetová liga bola jedným z kvalifikačných podujatí pre účasť na majstrovstvách sveta či letných olympijských hrách.

## Muži
náhľad|Zápas Svetovej ligy mužov 2015 medzi  a
### Zoznam

### Medailová bilancia družstiev

## Ženy
náhľad|Zápas Svetovej ligy žien 2017 medzi  a
### Zoznam

### Medailová bilancia družstiev

## Referencie

## Pozri aj
* Majstrovstvá sveta vo vodnom póle
* Svetový pohár vo vodnom póle

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej plaveckej federácie 

## Zdroje
* Svetová liga na stránke Medzinárodnej plaveckej federácie 
* Svetová liga na stránke todor66.com 
* Mužský a ženský turnaj svetovej ligy na stránke the-sports.org 

Kategória:Vodnopólové súťaže