Gorazd Zvonický

**Gorazd Zvonický**, vlastným menom **Andrej Šándor** (* 29. jún 1913, Močarany (dnes mestská časť Michaloviec) – † 27. júl 1995, Rím) bol slovenský básnik katolíckej moderny, katolícky kňaz, salezián, prekladateľ, editor edície Lýra, misionár, pedagóg a významný exilový pracovník. 
  
## Životopis
Vyrastal v chudobnom východoslovenskom maloroľníckom prostredí ako piate z ôsmich detí. Jeho talent a nadanie si všimla významná postava michalovského života – kňaz ThDr. Štefan Hlaváč, ktorý zariadil, aby šiel študovať do kňazského seminára k saleziánom. Večné sľuby saleziánskeho rehoľníka zložil 11. novembra 1940. V roku 1942 zmaturoval v Kláštore pod Znievom a od roku 1944 študoval teológiu vo Sv. Beňadiku a Sv. Kríži nad Hronom. Za saleziánskeho kňaza bol vysvätený 29. júna 1948 biskupom ThDr.&nbsp;Štefanom Trochtom. Počas povinnej vojenčiny sa zoznámil s básnikmi Jankom Silanom a Pavlom Ušákom-Olivom, ktorí v ňom prebudili záujem o poéziu. Až do násilného zatvorenia biskupského seminára v Trnave (19. mája 1949) pôsobil ako školský radca. Zároveň bol redaktorom časopisu Mládež a misie. V júni 1949 bol menovaný za správcu farnosti v Michalovciach.

V noci z 13. na 14. apríla 1950 sa po zatknutí dostal do izolačného tábora pre duchovných v Podolínci. Tu spolu so stovkami iných rehoľníkov strávil niekoľko mesiacov. V auguste 1950 sa mu podarilo z tábora utiecť. 22.októbra 1950 tajne prešiel hranice cez rieku Morava a odišiel do zahraničia. Po krátkom pobyte v Taliansku odišiel do Buenos Aires v Argentíne. Tu sa aktívne zapojil do práce v Spolku slovenských spisovateľov a Zahraničnej Matice slovenskej. Keď bol v roku 1963 založený Slovenský ústav sv. Cyrila a Metoda v Ríme, vrátil sa do Európy a zapojil sa do práce ústavu. Stal sa redaktorom básnickej edície Lýra, členom predsedníctva Slovenského ústavu v Ríme a profesorom humanitných vied na gymnáziu Antona Bernoláka pri Slovenskom ústave sv. Cyrila a Metoda. Tu pôsobil až do roku 1990. Počas celého svojho pôsobenia v exile spolupracoval s mnohými slovenskými periodikami. 

Gorazd Zvonický sa dožil pádu komunizmu. Po dlhých rokoch exilu mohol navštíviť rodné Slovensko, čo pre neho znamenalo obrovskú satisfakciu. Zomrel v Ríme a bol pochovaný v slovenskej hrobke na cintoríne Prima Porta na Via Flaminia. 29. júna 1996 boli jeho telesné pozostatky prenesené na Národný cintorín v Martine.

Zvonického písomná pozostalosť, ktorú zozbieral jeho žiak ThDr. Zlatko Kubanovič PhD., je uložená v Archíve Saleziánov dona Bosca, Bratislava (ASDB, BA).

Pri príležitosti 100. výročia jeho narodenia (2013) vyšla životopisná kniha *Zvuk zvonov - Gorazd Zvonický*, ktorej autorom je jeho žiak Zlatko Kubanovič, životopisný film *Gorazd Zvonický známi/neznámy* (52 min.), režírovaný Borisom Voroňákom a Slovenská pošta vydala známku *Gorazd Zvonický (1913-1995)*. Poštová známka vyšla z emisného radu *Osobnosti*, v nominálnej hodnote 0,65 €.

V roku 1996 bola Okresná knižnica v Michalovciach premenovaná na Zemplínsku knižnicu Gorazda Zvonického.

## Ocenenia
*Za služby talianskej kultúre mu 29. októbra 1993 udelil prezident Talianskej republiky vysoké štátne vyznamenanie *Rytiersky rád Za zásluhy o Taliansku republiku*. 
*Za šírenie mariánskej úcty dostal ocenenie v podobe členstva v inštitúcii *Academia Mariana* v Ríme.
* 14. februára 2013 mu bola udelená cena *Fra Angelico*, za celoživotné dielo a prínos kresťanských hodnôt do umenia. Cenu udeľuje Konferencia biskupov Slovenska prostredníctvom Rady pre vedu, vzdelanie a kultúru.

## Tvorba
Literárnymi dielami prispieval do viacerých periodík, ako napr. Rozvoj, Don Bosco, Saleziánske zvesti, Mládež a misie, Slovenské pohľady, Kultúra a iné. Venoval sa najmä písaniu poézie, no pokúšal sa písať i prózu (*Okolo kľúčovej dierky*, *Keď mlčať nie je zlato*) a okrem vlastnej tvorby tiež prekladal z taliančiny.

## Dielo
### Predexilové diela
*1943 – *Sejba perál*, básne o pobyte v trnavskom saleziánskom ústave a kňazskej vysviacke (Trnava)
*1948 – *Mýtnik pred Madonou* (Bratislava)

### Diela vydané v exile
*1958 – *S ukazovákom na mraku* (Buenos Aires)
*1964 – *Prebúdza sa zem* (Rím)
*1965 – *Na jubilejné víno* (Middleton)
*1967 – *Slnko ma miluje* (Rím)
*1968 – *Prekutávam lovištia* (Rím)
*1969 – *Len črepy… Výkriky pri invázii. Anno Domini 1968*, verše opisujúce tragiku sovietskej okupácie Slovenska, boli preložené aj do taliančiny (Padova)
*1971 – *Mýtnik pred Madonou*, druhé vydanie mariánskej zbierky
*1972 – *Okolo kľúčovej dierky*, knižná verzia novely
*1973 – *Sejba perál*, reedícia prvotiny (Rím)
*1973 – *Rozsievač perál*, zborník (Rím)
*1973 – *Na igricovom kare*, bibliofília; poetická spomienka na Valentína Beniaka (Lausanne)
*1978 – *Napárať čím viac lyka*
*1985 – *Obolus*
*1988 – *Smer Mariánska hora*
*1988 – *Keď mlčať nie je zlato*, polemické eseje pri príležitosti jeho 75. narodenín (Rím)

### Diela vydané po roku [[1989]]
*1993 – *Chcem sa ti ozvať*, výber celoživotnej básnickej tvorby pri príležitosti jeho 80. narodenín (Martin)
*1993 – *Si krajšia, moja vlasť*, antológiu poézie Gorazda Zvonického (vydala Zahraničná Matica slovenská)

### Preklady
*1974 – *Cez pohľad k srdcu*, výber z prekladov diela Francesca Petrarcu
*1979 – *Sonety Uga Foscola*
*1975 / 1976 – *Hymny na posvätenie času v troch zväzkoch*

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 
* ŠÁNDOR, Andrej, SDB. In: 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Katolícka moderna
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Slovenskí misionári
Kategória:Osobnosti z Michaloviec
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kategória:Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine
Kategória:Slovenskí saleziáni