Nemecko

**Nemecko**, dlhý tvar **Nemecká spolková republika**, skr. NSR (v textoch medzinárodných zmlúv s Nemeckom: **Spolková republika Nemecko**, skr. SRN , ; v rokoch 1949 – 1990 skrátene neoficiálne, ale často aj *západné Nemecko*; podrobnosti o názve pozri nižšie) je štát v strednej Európe. Na severe susedí s Dánskom, obmýva ho Severné more a Baltské more, na východe susedí s Poľskom a Českom, na juhu s Rakúskom a Švajčiarskom a na západe s Francúzskom, Luxemburskom, Belgickom a Holandskom. Rozloha Nemecka je , pričom územie štátu sa nachádza v miernom podnebnom pásme. Úmerne k výsledkom sčítania ľudu v roku 2011 malo Nemecko k 30. septembru 2014 81,084 miliónov obyvateľov, čo z neho robí najľudnatejší štát Európskej únie. Jeho populácia už v rokoch 2003 až 2010 klesla kvôli dlhodobej veľmi nízkej pôrodnosti o skoro 800 000 obyvateľov, čo z neho robí jednu z mála západoeurópskych krajín s negatívnym prírastkom obyvateľstva. Tento vývoj prebieha napriek tomu, že Nemecko je zároveň domovom tretej najväčšej populácie imigrantov na svete. Výsledok sčítania ľudu 2011 znamenal zníženie úradného odhadu stavu obyvateľstva o zhruba 1,1 milióna ľudí.

Podľa známych dokumentov bolo územie s názvom Germánia osídlené niekoľkými germánskymi kmeňmi už pred rokom 100 n. l. Od 10. storočia tvorilo nemecké územie jadro Rímsko-nemeckej ríše, ktorá existovala až do roku 1806. V 16. storočí sa severné oblasti stali centrom reformácie. K zjednoteniu Nemecka došlo po Prusko-francúzskej vojne v roku 1871. V roku 1939 rozpútalo Nemecko 2. svetovú vojnu, ktorá trvala do roku 1945 a bola najväčšou vojnou histórie. V roku 1949 bolo Nemecko rozdelené na dva štáty, Nemeckú demokratickú republiku a Nemeckú spolkovú republiku a jeden zvláštny politický útvar Západný Berlín. K ich zjednoteniu došlo v roku 1990. Západné Nemecko bolo v roku 1952 zakladajúcim členom Európskeho spoločenstva pre uhlie a oceľ a v roku 1957 zakladajúcim štátom Európskeho spoločenstva. V súčasnosti je Nemecko súčasťou Schengenského priestoru. Nemeckou menou je euro, ktoré v roku 2002 nahradilo nemeckú marku.

Nemecko je federatívnou demokratickou parlamentnou republikou tvorenou šestnástimi, čiastočne suverénnymi spolkovými krajinami (*Bundesländer*). Hlavným a zároveň aj najväčším mestom je Berlín. Nemecko je členským štátom OSN, NATO, G8 a signatárom Kjótskeho protokolu. Na základe nominálnej hodnoty HDP je nemecká ekonomika štvrtou najväčšou na svete a v roku 2007 bola najväčším svetovým exportérom. Nemecko je druhým najväčším svetovým poskytovateľom rozvojovej pomoci a jeho výdaje na obranu sú šieste najväčšie na svete. Životná úroveň je v Nemecku vysoká a funguje tam veľmi rozvinutý systém sociálnej pomoci. Nemecko je jedným z kľúčových aktérov európskej aj celosvetovej politiky. V mnohých vedeckých a technologických odboroch je Nemecko považované za svetového lídra.

## Názov
Súčasný stav (od konca 90. rokov 20. storočia) je takýto:
*Kodifikačné príručky Pravidlá slovenského pravopisu (od roku 1953) a Krátky slovník slovenského jazyka predpisujú ako dlhý tvar podobu *Nemecká spolková republika*. Krátky tvar je *Nemecko*.
*Úrad geodézie a kartografie SR štandardizuje ako dlhý tvar podobu *Nemecká spolková republika*, ale v poznámke uvádza, že na výslovnú žiadosť nemeckej strany v medzinárodných dohodách, zmluvách a podobných dokumentoch medzi Nemeckom a Slovenskom používa podoba *Spolková republika Nemecko*. Štandardizovaný krátky tvar oficiálneho názvu štátu znie *Nemecko*..  
*V rozpore so štandardizovaným krátkym tvarom Nemecko sa vyskytuje aj krátky tvar *Spolková republika*, ktorý vznikol skrátením dlhého tvaru oficiálneho názvu štátu.

Historicky sa u nás od vzniku západného Nemecka používal bezvýhradne názov *Nemecká spolková republika*. V zmluve medzi Česko-Slovenskom a Nemeckom zo začiatku 70. rokov bol ako ústupok nemeckej strane použitý názov *Spolková republika Nemecka* (posledné slovo je v genitíve). Tento tvar (teda *Spolková republika Nemecka*) sa v roku 1988 stal záväzným pre kartografické diela. Od konca roka 1989 (teda od nežnej revolúcie) sa bežne začal používať (aj) tvar *Spolková republika Nemecko* (posledné slovo je v nominatíve) . Pravidlá slovenského pravopisu (od roku 1953 ), Krátky slovník slovenského jazyka, ako aj Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky (od roku (?) 1996 ) však predpisovali a dodnes predpisujú tvar *Nemecká spolková republika*, pričom ÚGK SR pripúšťa vyššie uvedenú výnimku pre slovensko-nemecké medzinárodné zmluvy.

V češtine (ktorá mala v minulosti pomenovania Nemecka zhodné s pomenovaniami v slovenčine) je dnes na rozdiel od slovenčiny kodifikovaný tvar *Spolková republika Německo*.

## Dejiny

### Prehistória
[thumb|right|3 600 rokov starý [Disk z Nebry]]
[vľavo|náhľad|[Venuša z Hohle Fels]]

Nález čeľuste Mauer 1 v roku 1907 ukazuje, že pravekí ľudia boli na území Nemecka prítomnom už pred 600 000 rokmi. Najstaršie doteraz nájdené kompletné lovecké zbrane boli objavené v uhoľnej bani v Schöningene v roku 1995. Išlo o tri 380 000 rokov staré drevené oštepy 6-7,5 stopy dlhé. V údolí Neandertal boli v roku 1856 objavené vôbec prvé fosílie nemoderného človeka. Tento nový druh človeka bol pomenovaný Neandertálec. O týchto fosíliách nazvaných * Neandrtal 1* je dnes známe, že sú 40 000 rokov staré. Dôkazy o moderných ľuďoch podobne starých boli nájdené v jaskyniach v pohorí Švábska Jura neďaleko Ulmu. Nájdené boli tiež 42 000 rokov staré flauty, vyrobené z vtáčích kostí a mamutie slonoviny, ktoré sú najstaršími nájdenými hudobnými nástrojmi, ďalej 40 000 rokov stará soška levieho muža, a 35 000 rokov stará Venuša z Hohle Fels, ktoré sú doteraz najstarším objaveným sochárskym umením.Disk z Nebry je vyrobený z bronzu a nájdený v blízkosti, ako názov napovedá, Nebry v krajine Sasko-Anhaltsko. Svetový register programu Pamäť sveta (UNESCO) tento nález nazval "jeden z najvýznamnejších archeologických nálezov 20. storočia".

### Germánske kmene a Franská ríša

[thumb|Migrácia v [Európa|Európe medzi 2. a 5. storočím]]
[vľavo|náhľad|259x259pixelov|[Arminius]]

História germánskych kmeňov siaha do severskej doby bronzovej alebo predrímskej doby železnej. Z južnej Škandinávie a severného Nemecka od 1. storočia pr. n.l. postupovali južným, východným a západným smerom a prišli do kontaktu s keltskými kmeňmi Galov, ako aj s iránskymi, pobaltskými aslovanskými kmeňmi v strednej avýchodnej Európe.

Pod vládou cisára Augusta začal Rím územie Germánie napádať (oblasť rozprestierajúcu sa zhruba od Rýna po Ural). V roku 9 n. l. boli tri rímske légie vedenej Varomporazené cheruským vodcom Arminom. Okolo roku 100, kedy Tacitus napísal knihu *Germania*, sa germánske kmene usadili pozdĺž riek Rýn a Dunaj (Limes Germanicus) a zaberali väčšinu územia dnešného Nemecka; Rakúska, južného Bavorska a západného Porýnie. Avšak spadali pod Rím ako provincie.

V 3. storočí sa objavila séria západných germánskych kmeňov: Alemani, Frankovia, Chattovia, Sasi, Frízovia a Durinkovia. Okolo roku 260 začali Germáni nájazdy na rímske územia. Po invázii Hunov v roku 375 a s úpadkom Ríma od roku 395 sa germánske kmene presunuli ďalej na juhozápad. Súčasne niekoľko veľkých kmeňov vytvorilo približne to, čo je dnešné Nemecko, a vysídlili menšie germánske kmene. Veľké územia (známe od merovejského obdobie ako Austrázia) boli obsadené Frankmi a severné Nemecko bolo ovládané Sasmi a Slovanmi.

### Rímsko-nemecká ríša

[thumb|left|Vývoj územia [Rímsko-nemecká ríša|Rímsko-nemeckej ríše]]

Dňa 25. decembra 800 bol franský kráľ Karol Veľký korunovaný za cisára a založil Franskú ríšu, ktorá bola v roku 843 rozdelená. Svätá ríša rímska zahŕňala východnú časť Karolovho pôvodného kráľovstva a ukázala sa ako najsilnejšia. Jej územie sa tiahlo od rieky Eider na severe ku Stredozemnému moru na juhu. Počas vlády otonských cisárov (919 - 1024) bolo konsolidovaných niekoľko významných vojvodstiev a nemecký kráľ Oto I. bol v roku 962 korunovaný za cisára Svätej ríše rímskej. V roku 996 sa Gregor V. stal prvým nemeckým pápežom. Menoval ho jeho bratranec Oto III., Ktorý bol krátko pred tým korunovaný za cisára Svätej ríše. Za vlády sálskej dynastie (1024 – 1125) Svätá ríša rímska pohltila severné Taliansko a Burgundsko, aj keď cisár stratil kvôli boji o investitúru moc.

[thumb|170px|[Martin Luther, ktorý inicioval reformáciu]]

Pod vládou štaufov (1138 – 1254) posilnili nemecké kniežatá svoj vplyv ďalej na juh a na východ do oblastí obývaných Slovanmi, predchádzajúcimi nemeckému osídleniu týchto oblastí a ďalej na východ (*[[Ostsiedlung]]*). Severné nemecké mestá rástli a prosperovali ako členovia Hanzy. Počnúc veľkým hladomorom v roku 1315 a končiac čiernou smrťou v rokoch 1348 – 1350 sa počet obyvateľov Nemecka znížil.Zlatá bula z roku 1356 zabezpečila základnú ústavu ríše a kodifikovala voľbu cisára siedmich kurfirstov, ktorí vládli niektorému z najmocnejších kniežatstva a arcibiskupstva.

[náhľad|vľavo|Mapa ''[Rímsko-nemecká ríša|Svätej ríše rímskej národa nemeckého* v roku 1648]]

[[Martin Luther]] v roku 1517 vo Wittenbergu zverejnil [[95 téz]], v ktorých napádal rímskokatolícku cirkev a zahájil [[reformácia|protestantskú reformáciu]]. Samostatná [[luteránstvo|luteránska cirkev]] sa po roku 1530 v mnohých spolkových krajinách stala oficiálnym náboženstvom. Náboženský konflikt viedol k [[tridsaťročná vojna|tridsaťročnej vojne]] (1618 – 1648), ktorá nemecké krajiny spustošila. Počet obyvateľov nemeckých krajín sa znížil asi o 30%. [[Vestfálsky mier]] (1648) medzi nemeckými krajinami náboženskou vojnu ukončil, ale ríša bola *de facto* rozdelená do mnohých nezávislých kniežatstiev. V 18. storočí sa Svätá ríša rímska skladala z približne 1 800 takýchto území.

Táto rozdrobenosť viedla k značnému vplyvu rakúskych [[Habsburgovci|Habsburgovcov]] v nemeckých krajinách, ktorý ale začal byť postupne obmedzovaný [[Pruské kráľovstvo|Pruským kráľovstvom]], najväčším nemeckým štátom, ktorý existoval od roku [[1701]]. Pruské kráľovstvo čím ďalej tak viac silnelo, a tak v [[Vojna o rakúske dedičstvo|sliezskych vojnách]] v rokoch [[1740]] – [[1745]] dobylo od [[Habsburská monarchia|Habsburskej monarchie]] časť [[Krajiny českej koruny]] - [[Pruské Sliezsko|väčšinu Sliezska]] aj s [[Kladské grófstvo|Kladskom]]. Na konci 18. storočia Prusko územne nabobtnalo v dôsledku [[delenia Poľska]].

Od roku 1740 dominoval nemeckým krajinám *dualizmus *medzi rakúskou[[Habsburská monarchia|habsburskou monarchiou]] a [[Pruské kráľovstvo|Pruskom]]. V roku 1806 bolo "Imperium" dobyté a rozpustené v dôsledku [[Napoleonské vojny|napoleonských vojen]].

=== Nemecký spolok a cisárstvo  ===

[[Súbor:Maerz1848 berlin.jpg|thumb|left|Pôvodná čierno-červeno-žltá vlajka, marcová revolúcia v [[Berlín]]e, 19. marca 1848)]]
[[Súbor:Wernerprokla.jpg|thumb|Vyhlásenie [[Nemecké cisárstvo (1871 – 1918)|Nemeckého cisárstva]] v Zrkadlovej sále vo [[Zámok Versailles|Versailles]], 18. január 1871. [[Otto von Bismarck|Bismarck]] uprostred v bielej uniforme]]

Po páde [[Napoleon Bonaparte|Napoleon]]a bol v roku 1814 zvolaný [[Viedenský kongres]] a bol založený [[nemecký spolok]] ("*Deutscher Bund*") – voľná liga 39 suverénnych nemeckých štátov. Nesúhlas s reštaurátorskou politikou čiastočne viedol k vzostupu liberálnych hnutí, po ktorých nasledovali nové represie zo strany rakúskeho štátnika [[Clemens Wenzel Lothar Metternich|kniežaťa Metternicha]]. Colná únia * Zollverein * podporovala hospodársku jednotu v nemeckých štátoch.

[[Nacionalizmus|Národné]], [[Liberalizmus|liberálne]] a [[Demokracia|demokratické]] ideály [[Veľká francúzska revolúcia|francúzskej revolúcie]] získavali rastúcu podporu medzi mnohými, hlavne mladými Nemcami. Etapa rozkladu [[Absolutizmus|absolutizmu]] v prvej tretine 19. storočia sa na nemeckých územiach obvykle nazýva [[Vormärz]] a k hlavným prejavom rastúceho odporu patrila predovšetkým [[hambašská slávnosť]] v máji 1832. Vo svetle [[Revolúcie v rokoch 1848 – 1849|revolúcií inde v Európe]], začali intelektuáli a prostí občania v roku 1848 [[Revolúcia v Nemecku v 1848|revolúciu aj v nemeckých krajinách]] (niekedy nazývaná marcovou revolúciou). Bol zvolaný a volený [[frankfurtský parlament]], ktorý vyhlásil nemecký [[národný štát]] ako [[Konštitučná monarchia|konštitučnú monarchiu]], na základe tzv. [[Malonemecká koncepcia|malonemeckej koncepcie]] (bez rakúskych krajín, teda s dominantným postavením Pruska). Pruskému kráľovi [[Fridrich Viliam IV.|Fridrichovi Viliamovi IV.]] bol ponúknutý titul cisára, ale so stratou moci; korunu a navrhované stanovy odmietol. Čoskoro bola revolúcia porazená a parlament rozpustený. [[Zjednotenie Nemecka (1871)|Zjednotenie Nemecka]] tak bolo odložené.

[[Súbor:Deutsches Reich 1871-1918.png|vľavo|náhľad|[[Nemecké cisárstvo (1871 – 1918)|Nemecké cisárstvo]] (1871–1918) s dominantným [[Pruské kráľovstvo|Pruskom]] (modrá)]]
Došlo k nemu až pod taktovkou Pruska. Kráľ [[Viliam I. (Nemecko)|Viliam]] v roku 1862 vymenoval [[Otto von Bismarck]]a novým pruským ministerským predsedom. Ten úspešne viedol [[Druhá šlezvická vojna|druhú šlezvickú vojnu]] v roku 1864 a pruské víťazstvo v [[Rakúsko-pruská vojna|rakúsko-pruskej vojne]] v roku 1866 mu umožnilo vytvoriť [[Severonemecký spolok]] (*Norddeutscher Bund*) a [[Rakúske cisárstvo|Rakúsko]] z jeho záležitosti vylúčiť. Po francúzskej prehre v [[Prusko-francúzska vojna|prusko-francúzskej vojne]] bolo v roku 1871 vo [[Zámok Versailles|Versailles]] vyhlásené [[Nemecké cisárstvo (1871 – 1918)|Nemecké cisárstvo]], združujúce všetky rozptýlené časti Nemecka s výnimkou Rakúska. Prusko bolo dominujúcou zložkou nového štátu; [[pruský kráľ]] z rodu [[Hohenzollernovci|Hohenzollernovcov]] vládol súčasne ako [[Nemecký cisár|cisár]] a hlavným mestom sa stal Berlín.

V období *Gründerzeit* po [[Zjednotenie Nemecka (1871)|zjednotení Nemecka]] zaručila Bismarckova zahraničná politika (Bismarck sa počas cisára Viliama stal [[Spolkový kancelár (Nemecko)|nemeckým kancelárom]]) Nemecku postavenie [[veľmoc]]i, diplomatickou cestou izolovala [[Tretia francúzska republika|Francúzsko]] a vyhýbala sa vojne.
[[Súbor:Waffenstillstand_gr.jpg|alt=Barevná grafika znázorňující německou delegaci po příchodu do železničního vagónu při podpisu příměří.|náhľad|Nemecká delegácia v&nbsp;železničnom [[Vagón z Compiègne|vagóne pri&nbsp;Compiègne]] pri podpise [[Prímerie z Compiègne|prímeria]] [[11. november|11. novembra]] 1918]]
Pod taktovkou [[Viliam II. (Nemecko)|Viliama II.]] sa Nemecko, rovnako ako ostatné európske mocnosti, ubralo [[Neoimperializmus|novoimperialistickým]] smerom, čo viedlo k treniu so susednými krajinami. Väčšina aliancií, ktorých bolo Nemecko členom, nebola obnovená a nové aliancie ho nikam "nepustili". Nemecko odpovedalo v roku 1882 alianciou nazvanou [[Trojspolok (prvá svetová vojna)|Trojspolok]], uzavretou s Rakúskom a [[Taliansko]]m. V dôsledku [[Berlínska konferencia|berlínskej konferencie]] v roku 1884 si Nemecko nárokovalo niekoľko [[nemecké kolónie|kolónií]] vrátane [[Nemecká východná Afrika|východnej Afriky]], [[Nemecká juhozápadná Afrika|juhozápadnej Afriky]], [[Togoland|Toga]] a [[Kamerun]]u. Nemecké represie proti africkým [[Hererové|Hererom]] v rokoch 1904 až 1908 sú niekedy označované za prvú [[Genocída (právo)|genocídu]] 20. storočia.

[[Atentát na Františka Ferdinanda d'Este]] 28. júna 1914 spustil [[prvá svetová vojna|prvú svetovú vojnu]]. Nemecko ako súčasť [[Ústredné veľmoci|centrálnych mocností]] (aliancia založená na pôdoryse Trojspolku) utrpelo od [[Dohoda (prvá svetová vojna)|štátov Dohody]] (Británia, Francúzsko, Rusko) porážku. Počas prvej svetovej vojny padlo približne dva milióny nemeckých vojakov.

[[Novembrová revolúcia (1918)|Nemecká revolúcia]] vypukla v novembri 1918 a cisár Viliam II. so všetkými vládnucimi kniežatami [[abdikácia|abdikoval]]. Prímerie 11. novembra vojnu ukončilo a Nemecko v júni 1919 podpísalo [[Versaillská zmluva (1919)|versaillesku zmluvu]]. Prišlo o všetky svoje kolónie a Francúzsku muselo vrátiť [[Alsasko]] a [[Lotrinsko (región)|Lotrinsko]]. Nemci zmluvu vnímali ako ponižujúcu a nespravodlivú, čím mala neskôr, podľa mnohých historikov, vplyv na [[Adolf Hitler|Hitlerov]] vzostup.

=== Weimarská republika (1919 – 1933) ===

[[Súbor:Karte des Deutschen Reiches, Weimarer Republik-Drittes Reich 1919–1937.svg|thumb|Nemecké štáty za čias [[Weimarská republika|Weimarskej republiky]]. Modrou je vyznačený [[Prusko (brandenbursko-pruská monarchia)|Slobodný štát Prusko]]]]

[[Novembrová revolúcia (1918)|Novembrová revolúcia]] v roku [[1918]] urobila z Nemecka [[Parlamentarizmus|parlamentnú demokraciu]]. V januári [[1919]] bolo zvolené národné zhromaždenie, ktoré sa však nezišlo vtedy v nepokojnom [[Berlín]]e, ale v meste [[Weimar]]. V auguste toho istého roku tu bola schválená tzv. [[weimarská ústava]].

Vo francúzskom [[Zámok Versailles|Versailles]] medzitým prebiehala mierová konferencia, jej výsledkom bola [[Versaillská zmluva (1919)|Versaillská zmluva]] podpísaná [[28. jún]]a [[1919]]. Nemecko sa v nej muselo vzdať [[Alsasko|Alsaska]] a [[Lotrinsko (región)|Lotrinska]], územie okolo miest [[Eupen]] a [[Malmedy]], Severného Šlezvicka, [[Hlučínsko|Hlučínska]] a mesta [[Klaipėda|Memel]]. Obnovené Poľsko dostalo [[Poznaňsko]], [[Západné Prusko]] a časť [[Horné Sliezsko|Horného Sliezska]]. Všetky nemecké kolónie boli odovzdané víťazným spojencom. [[Porýnie]] bolo demilitarizované a priemyselne významné [[Sársko]] bolo na ďalších 15 rokov zverené do správy [[Spoločnosť národov|Spoločnosti národov]]. Nemecko a jeho spojenci prijali plnú zodpovednosť za rozpútanie vojny a boli nútení zaviazať sa k plateniu vojnových reparácií.

Tieto ponižujúce mierové podmienky roznietili vlnu nevôle po celej zemi, čím bol nový demokratický režim vážne oslabený. Všeobecnú nespokojnosť s Versaillskou zmluvou využil v roku [[1920]] extrémne pravicový politik [[Wolfgang Kapp]], ktorý na čele jednotiek Freikorps vstúpil do Berlína a vyhlásil sa ríšskym kancelárom. [[Kappov puč]] bol však už po niekoľkých dňoch zdolaný.
 
Ekonomicky sa Nemecko už od konca vojny potýkalo s vysokou [[Inflácia (ekonomika)|infláciou]], čo mu znemožňovalo uhradiť vojnové reparácie. Nemecká vláda vyzvala občanov v Porúrí na uplatnenie [[pasívna rezistencia|pasívnej rezistencie]]. Tým však uštedrila ranu nemeckému hospodárstvu. V nasledujúcich mesiacoch preto v zemi prepukla [[hyperinflácia]] neskutočných rozmerov. V tomto ovzduší ekonomickej a politickej nestability sa v novembri 1923 vojnový hrdina [[Erich Ludendorff]] a vodca novej extrémnej pravicovej strany nacionálnych socialistov ([[Národnosocialistická nemecká robotnícka strana|NSDAP]]), [[Adolf Hitler]], neúspešne pokúsili urobiť v Mníchove prevrat ([[Pivný puč]]).

[[Súbor:Bundesarchiv Bild 102-13227, Paul von Hindenburg.jpg|vľavo|náhľad|[[Paul von Hindenburg|Hindenburg]] počas volebnej kampane v roku 1932]]

[[Krach na newyorskej burze]] v roku [[1929]] však znamenal počiatok [[Veľká hospodárska kríza (30. roky 20. storočia)|veľkej hospodárskej krízy]], ktorej drvivý dopad pocítilo tiež aj Nemecko. Hospodárska situácia krajiny rýchlo upadala. V zime [[1932]] – [[1933]] činil počet nezamestnaných viac než 6 000 000. Vzrastajúce vnútorné napätie pripravilo živnú pôdu pre rozmach rôznych extrémistických hnutí, predovšetkým komunistov ([[Komunistická strana Nemecka|KPD]]) a nacionálnych socialistov (NSDAP).

V parlamentných voľbách v júli 1932 získala NSDAP 37,4 % hlasov, čo z nej spravilo najväčšiu politickú silu v krajine. Spoločne s KPD disponovali teraz [[Nacizmus|nacisti]] v [[Ríšsky snem (Nemecko)|Reichstagu]] nadpolovičnú väčšinu poslaneckých mandátov. NSDAP vďačila za svoj úspech hlavne mladým ľuďom, ktorí neboli schopní nájsť pracovné uplatnenie. Podporu nacistom prejavovala tiež aj nižšia stredná trieda, ktorých pripravila hyperinflácia v 20. rokoch o úspory, vidiecke obyvateľstvo a veľká časť z masy nezamestnaných. V januári 1933 vyvinuli pravicoví politici na čele s bývalým kancelárom [[Franz von Papen|Franzom von Papenom]] nátlak na Hindenburga, ktorý následne [[30. január]]a [[1933]] vymenoval [[Adolf Hitler|Adolfa Hitlera]] nemeckým kancelárom.

=== Nacistické Nemecko (1933 – 1945) ===


27. februára 1933 zachvátil [[Požiar Ríšskeho snemu|budovu Reichstagu požiar]]. Bol prijatý [[dekrét o požiari Ríšskeho snemu]], ktorým sa zrušili základné občianske práva, a [[Zmocňovací zákon (Nemecko 1933)|zmocňovací zákon]], ktorý dal Hitlerovi neobmedzenú zákonodárnu moc. Hitler, ktorý sa nechal nazývať „[[Führer|vodcom]]“ (*Führer*), a&nbsp;jeho pomocníci, ako boli [[Heinrich Himmler]], [[Hermann Göring]], [[Martin Bormann|Martin Borman]] alebo [[Rudolf Hess]] rýchlo premenili Nemecko na&nbsp;centralizovaný [[Totalitarizmus|totalitný štát]]. Začali systematicky potlačovať politickú ľavicovú opozíciu a&nbsp;prenasledovať [[Židia|židovských]] občanov, [[Komunistická strana Nemecka|komunistov]], ale tiež aj národnostné a iné menšiny. Už vo&nbsp;februári 1933 boli zriadené prvé nemecké [[koncentračný tábor|koncentračné tábory]] pre oponentov režimu. V septembri toho istého roku Nemecko vystúpilo zo [[Spoločnosť národov|Spoločnosti národov]]. Veľmi skoro sa začal Hitler venovať znovuvyzbrojovaniu krajiny a&nbsp;budovaniu početne silného vojska (*Wehrmacht*). Bola založená organizácia *Schutzstaffel* (SS), ktorá postupom času ovládla všetok štátny a bezpečnostný aparát nacistického štátu.

[[Súbor:World War II in Europe, 1942.svg|náhľad|Nacistické Nemecko a jeho satelity v roku 1942]]

V roku 1935 nacistický režim znovu zaviedol povinnú vojenskú službu, odstúpil od Versailleskej zmluvy a zaviedol [[Rasizmus|rasistické]] [[Norimberské zákony]], ktoré boli zamerané predovšetkým proti Židom, Slovanom, [[Rómovia|Rómom]] ale aj ďalším skupinám obyvateľov. Nemecko v rovnaký rok opäť získalo kontrolu nad [[Sárske územie|Sárskym územím]] a&nbsp;v&nbsp;roku 1936 [[Remilitarizácia Porýnia|poslalo vojakov do Porýnia]], čo bolo Versailleskou zmluvou pôvodne zakázané.

[[Rakúsko|Rakúska republika]] bola k Nemecku pripojená v marci 1938 (tzv. *Anschluss*). Po Rakúsku Hitler obrátil svoj zrak na [[Česko-Slovensko]], kde sa národnostná menšina [[Sudetskí Nemci|sudetských Nemcov]], silná počtom 3,3&nbsp;miliónmi ľudí, dožadovala nie len [[Autonómia (filozofia)|autonómie]] ako kedysi, ale už priamo odtrhnutie a pripojenie k Nemecku pod heslom *Heim ins Reich* (Domov do Ríše). V septembri 1938 sa vedúci predstavitelia štyoch mocností, [[Adolf Hitler]] (Nemecká ríša), [[Benito Mussolini]] (Taliansko), [[Neville Chamberlain]] (Spojené kráľovstvo) a&nbsp;[[Édouard Daladier]] (Francúzsko), dohodli na [[Mníchovská dohoda|Mníchovskom diktáte]], ktorým bolo Česko-Slovensko prinútené odstúpiť svoje tzv. [[Sudety (región)|sudetské]] pohraničie Nemecku. Šesť mesiacov potom, dňa 15.&nbsp;marca 1939, využil Hitler rozporov medzi politickými predstaviteľmi [[Česi|Čechov]] a&nbsp;[[Slováci|Slovákov]] ako zámienku na rozbitie [[Česko-Slovensko|Česko-Slovenska]], na&nbsp;obsadenie historických [[České krajiny|Českých krajín]] a&nbsp;ich premene na&nbsp;[[Protektorát Čechy a Morava]] a&nbsp;aj k&nbsp;vytvoreniu jemu poddajného [[Slovenská republika (1939 – 1945)|Slovenského štátu]]. V&nbsp;tom istom mesiaci obsadili nemecké vojská prístav [[Klaipėda|Memel]] v&nbsp;[[Litva|Litovskej republike]]. Západná politika tzv. [[appeasement]]u tak úplne stroskotala.
[[Súbor:Germans on poland border.png|vľavo|náhľad|Nemeckí vojaci strhávajú hraničnú závoru pri prepadnutí Poľska v roku 1939]]
Vláda tzv. Velkonemeckej ríše sa pripravila na [[Poľská obranná vojna (1939)|inváziu do Poľska]] podpisom [[Pakt Ribbentrop-Molotov|paktu Ribbentrop–Molotov]] so [[Sovietsky zväz|Sovietmi]] a naplánovala tzv. [[Prepadnutie vysielača v Gliwiciach|operáciu Himmler]], teda falošný poľský útok na ríšsky rozhlasový vysielač [[Hlivice]] (nemecky *Reichssender Gleiwitz*). 1.&nbsp;septembra 1939 nemecký [[Wehrmacht]] zahájil inváziu a rýchlo obsadil veľkú časť [[Druhá poľská republika|Poľska]]. Z opačnej svetovej strany začala doterajšie východné poľské územie [[Sovietska invázia do Poľska|obsadzovať]] sovietska [[Červená armáda]]. Spojené kráľovstvo a Francúzsko reagovali na inváziu do Poľska vyhlásením vojny Nemecku, čím formálne začala [[druhá svetová vojna]] (bez toho aby niekto reálne prišiel Poľsku na pomoc). [[Nemecké zločiny v Poľsku počas druhej svetovej vojny|Nemecké zločiny v okupovanom Poľsku]] si vyžiadalo milióny ľudských životov. Nemecko postupne napadlo a okupovalo [[Bitka o Belgicko|Belgicko]], [[Bitka o Holandsko|Holandsko]], [[Nemecká invázia do Dánska|Dánsko]], [[Operácia Weserübung|Nórsko]], [[Balkánske ťaženie|Juhosláviu]], [[Bitka o Grécko|Grécko]] a ďalšie európske krajiny. Spravilo tak v spolupráci so svojimi kľúčovými spojencami - [[Taliansky fašizmus|fašistickým]] Talianskom a [[Militarizmus|militaristickým]] [[Japonské cisárstvo (1868 – 1945)|Japonskom]]. Tieto tri krajiny vytvorili vojnovú koalíciu nazvanú [[Os Berlín-Rím-Tokio]], alebo len Os.

[[Súbor:Bundesarchiv Bild 101I-126-0347-09A, Paris, Deutsche Truppen am Arc de Triomphe.jpg|náhľad|Pochod nemeckých vojsk v&nbsp;[[Paríž]]i vedľa [[Arc de Triomphe de l’Étoile|Víťazného oblúka]]]]

22. júla 1940 Francúzsko s Nemeckom podpísalo prímerie potom, čo nacistické vojska obsadili veľkú časť francúzskeho územia. Briti však nemecké vzdušné útoky v roku 1940 úspešne odrazili v leteckých bojoch, ktoré sú známe ako [[bitka o Britániu]]. Spojené kráľovstvo bolo po určitú dobu jediným vážným účastníkom boja proti mocnostiam Osy. 22. júna 1941 Nemecko vypovedalo pakt Molotov–Ribbentrop a [[Operácia Barbarossa|napadlo Sovietsky zväz]]. V tejto dobe malo Nemecko a ďalšie mocnosti Osy pod kontrolou väčšinu Európy a [[Boje v severnej Afrike počas druhej svetovej vojny|severnej Afriky]]. Sprvu postupovali motorizované nemecké vojska veľmi rýchlo (tzv. [[Blitzkrieg]]), dostali sa až na niekoľko kilometrov od [[Moskva|Moskvy]] a na dlhých 900 dní obliehala [[Petrohrad|Leningrad]]. Na začiatku roka 1943 začali nemecké vojska po porážke v rozhodujúcej [[bitka o Stalingrad|bitke pri Stalingrade]] ustupovať z&nbsp;dobytých území Sovietskeho zväzu. Ich ďalšie porážky v ťažkých bitkách viedli k definitívnemu obratu vo vojne.

[[Súbor:Allies at the Brandenburg Gate, 1945.jpg|náhľad|Sovietsky maršál [[Georgij Konstantinovič Žukov|Žukov]] a britský maršál [[Bernard Montgomery|Montgomery]] v ruinách Berlína 12. júla 1945|vľavo]]

Od decembra 1941 bolo Nemecko vo vojne aj so [[Spojené štáty|Spojenými štátmi]], tie ale boli zatiaľ zamestnané predovšetkým bojom proti Japoncom v Tichomorí. V septembri 1943 sa vzdal nemecký spojenec, [[Talianske kráľovstvo (1861 – 1946)|Talianske kráľovstvo]]. Na obranu proti nastupujúcim [[Boje v Taliansku počas druhej svetovej vojny|spojeneckým silám v Taliansku]] museli byť nasadené veľké jednotky [[Wehrmacht]]u a [[Waffen-SS]], ktoré potom chýbali na iných bojiskách vrátane [[Východný front (druhá svetová vojna)|východného frontu]]. Západní spojenci (hlavne USA) pripravili a uskutočnili [[vylodenie v Normandii]], čím sa vo veľkom rozsahu otvoril [[Západný front (druhá svetová vojna)|západný front]]. Aj cez [[Bitka o Ardeny|nemecký protiútok v Ardenách]] vstúpili spojenecké síly v roku 1945 na územie Nemecka. V nadväznosti na [[Smrť Adolfa Hitlera|Hitlerovu samovraždu]] a [[bitka o Berlín|bitke o Berlín]] sa Nemecko 8. mája 1945 vzdalo.

Druhá svetová vojna bola najkrvavejším konfliktom v histórii ľudstva a v Európe spôsobila [[Obete druhej svetovej vojny|smrť asi 40 miliónom ľudí]], vrátane 26,6 milióna sovietskych občanov. Straty nemeckej armády boli medzi 3 250 000 a&nbsp;5&nbsp;300&nbsp;000 vojakov, 80 % padlých vojakov zahynulo v bojoch na [[Východný front (druhá svetová vojna)|východnom fronte]]. Počas vojnového konfliktu, v neposlednom rade v dôsledku plošného bombardovania miest v Nemecku letectvom Veľkej Británie a Spojených štátov, vrátane [[Operácia Gomora|bombardovania Hamburgu]] a [[Bombardovanie Drážďan|Drážďan]], prišlo o život približne dva milióny nemeckých civilistov.
[[Súbor:Mass Grave at Bergen-Belsen concentration camp - Fritz Klein - IWM BU4260.jpg|náhľad|200x200pixelov|Hromadný hrob v [[Koncentračný tábor Bergen-Belsen|koncentračnom tábore Bergen-Belsen]]]]
Jedným z najhroznejších [[Zločiny nacistického Nemecka počas druhej svetovej vojny|zločinov Nemecka počas druhej svetovej války]] bol [[holokaust]], nacistickým Nemeckom uskutočnené systematické prenasledovanie a hromadné vyvražďovanie etnických a iných veľkých skupín obyvateľstva. Obeťami holokaustu sa stalo asi šesť miliónov Židov, medzi 220&nbsp;000 a 1&nbsp;500&nbsp;000 [[Rómovia|Rómov]], 275&nbsp;000 osôb s mentálnym alebo zdravotním postihnutím v rámci [[Program T-4|Akcie T-4]], tisíce [[Jehovovi svedkovia|Svedkov Jehovových]] a [[Homosexualita|homosexuálov]]. Štátnymi a vojenskými útvarmi bolo zavraždených stovky tisíc politických protivníkov nacistického režimu. Bolo zabitých cca šesť miliónov [[Ukrajinci|Ukrajincov]] a [[Poliaci|Poliakov]]. Približne 2,8&nbsp;milióna [[Sovietski vojnoví zajatci počas druhej svetovej vojny|sovietskych vojnových zajatcov]] bolo zabitých alebo zomrelo v dôsledku neľudského zaobchádzania. Nacistický [[Generalplan Ost]], ktorý mal pre nemecké obyvateľstvo vytvoriť [[Lebensraum|životný priestor]] na východe, chystal po víťaznej vojne [[germanizácia|germanizáciu]], vysídlenie a [[Konečné riešenie českej otázky|likvidáciu Čechov]], [[Nemecké zločiny v Poľsku počas druhej svetovej vojny|Poliakov]], Rusov a ďalších [[Slovania|slovanských]] národov.

Prehra vo vojne pre Nemecko znamenala stratu území východne od riek [[Lužická Nisa|Nisy]] a [[Odra|Odry]] vrátane [[Exkláva|exklávy]] [[Východné Prusko]] a [[Vysídlenie Nemcov z Česko-Slovenska|vysídlenie]] miliónov etnických Nemcov z kedysi východných území Nemecka a z&nbsp;okupovaných krajín. Ako v Nemecku, tak aj v oslobodzovaných krajinách od nemeckej okupácie došlo k masovému znásilňovaniu žien. V dôsledku bombardovania počas vojny bolo zničených mnoho miest a vznikli obrovské straty na kultúrnom dedičstve.

Po druhej svetovej vojne boli zadržaní vrcholní nacisti a súdení za vojnové zločiny a [[Genocída (právo)|genocídu]] v [[Norimberský proces|Norimberskom procese]] a v [[Následné norimberské procesy|následných procesoch]], ale v dôsledku nastupujúcej [[Studená vojna|studenej vojny]] bola povojnová [[denacifikácia]] predčasne zastavená a mnoho nacistických zločincov tak uniklo potrestaniu.

=== Východné a Západné Nemecko ===

[[Súbor:Map-Germany-1947.svg|thumb|[[Americká okupačná zóna Nemecka|Americká]], [[Sovietska okupačná zóna Nemecka|sovietska]], [[Britská okupačná zóna Nemecka|britská]] a [[Francúzska okupačná zóna Nemecka|francúzska]] [[Okupačné zóny Nemecka|okupačná zóna]] v povojnovom Nemecku a [[Francúzsko]]m kontrolovaný protektorát [[Sársko (1947 – 1956)|Sársko]], 1947. Územia východne od línie Odra-Nisa boli podľa podmienok [[Postupimská konferencia|Postupimskej konferencie]] odovzdané [[Poľsko|Poľsku]] a [[Sovietsky zväz|Sovietskemu zväzu]]]]

Po kapitulácii Nemecka bolo jeho územie rozhodnutím [[Spojenci (druhá svetová vojna)|spojencov]] rozdelené do štyroch [[Okupačné zóny Nemecka|okupačných zón]]. Hlavné mesto [[Berlín]] získalo špeciálny štvormocenský status a boli v ňom vytvorené štyri [[sektor]]y. Všetky zóny a sektory prijali viac ako 6,5 miliónov etnických Nemcov vyhnaných z bývalých východných oblastí Nemecka a iných oblastí do tej doby obývaných Nemcami.

Západné okupačné zóny Nemecka, ovládané Spojenými štátmi americkými, Veľkou Britániou a Francúzskom, boli zlúčené [[23. máj]]a [[1949]] a vytvorili [[NSR|Nemeckú spolkovú republiku]] (*Bundesrepublik Deutschland*, neoficiálne skratka BRD, po slovensky NSR). Zo sovietskej okupačnej zóny sa stala [[7. október|7. októbra]] [[1949]] [[Nemecká demokratická republika]] (*Deutsche demokratische Republik*, skratka DDR, po slovensky NDR). Neformálne boli tieto štátne útvary známe ako „[[Západné Nemecko (1949 – 1990)|Západné Nemecko]]“ a „[[Východné Nemecko]]“. Hlavným mestom NDR sa stal [[Východný Berlín]]. Spolková republika Nemecko zvolila [[Bonn]] ako dočasné hlavné mesto (vážnym kandidátom bol tiež [[Frankfurt nad Mohanom]]), čím zdôraznila svoj postoj, že vytvorenie dvoch nemeckých štátov považuje za umelé a len dočasné riešenie a že sa Berlínu v budúcnosti vráti jeho funkcie ako hlavné mesto znovuzjednoteného Nemecka.

Západné Nemecko bolo založené ako federálna parlamentná republika na "sociálnej trhovej ekonomike" (* soziale Marktwirtschaft *). Od roku 1948 sa západné Nemecko stalo hlavným príjemcom finančnej a materiálnej podpory zo strany USA pri povojnovej obnove, poskytnuté európskym krajinám podľa [[Marshallov plán|Marshallovho plánu]], a využilo ju k rýchlej prestavbe priemyslu. 
[[Súbor:Bundesarchiv Bild 183-45653-0001, Rom, Verträge über Zollpakt und Eurotom unterzeichnet.jpg|náhľad|[[Konrad Adenauer]] a [[Walter Hallstein]] pri podpise [[Rímske zmluvy|Rímskych zmlúv]] 25. března 1957]]

Spolkovým parlamentom SRN bol v roku 1949 zvolený [[Konrad Adenauer]] prvým spolkovým kancelárom (*Bundeskanzler*) a v tomto úrade zostal až do roku [[1963]]. Pod jeho a následne pod [[Ludwig Erhard|Erhardovým]] vedením krajina zažila prudký a dlhotrvajúci hospodársky rast, ktorý začal už začiatkom roku 1950. Do histórie vošiel ako "nemecký hospodársky zázrak" (*Wirtschaftswunder*). Západné Nemecko sa v roku [[1955]] pripojilo k [[Severoatlantická aliancia|NATO]] a bolo zakladajúcim členom [[Európske hospodárske spoločenstvo|Európskeho hospodárskeho spoločenstva]] v  roku [[1957]].

Východné Nemecko bolo začlenené do [[východný blok|východného bloku]] s politickou a vojenskou kontrolou zo strany [[Sovietsky zväz|ZSSR]]. Zostali v ňom silné sovietske vojenské jednotky a&nbsp;krajina sa stala členom [[Varšavská zmluva|Varšavskej zmluvy]]. Hoci Východné Nemecko vyhlasovalo, že je demokratické, politická moc bola vykonávaná len prednými členmi [[Politbyro|politbyra]] komunistickej strany, zvanej [[Jednotná socialistická strana Nemecka]] (SED), podporované tajnou službou [[Stasi]] (*Staatssicherheit*) a radom čiastkových organizácií kontrolujúcich takmer všetko dianie v spoločnosti. Bola zavedená [[plánovaná ekonomika]] a krajina sa neskôr stala členom [[Rada vzájomnej hospodárskej pomoci|RVHP]].

[[Súbor:West and East Germans at the Brandenburg Gate in 1989.jpg|thumb|Pád [[Berlínsky múr|Berlínskeho múru]] v roku 1989. V pozadí je [[Brandenburská brána]]]]
[[Súbor:Bundesarchiv Bild 183-P0619-306, Trabant 601.jpg|vľavo|náhľad|200x200pixelov|[[Trabant (automobil)|Trabant]], symbol NDR]]

Zatiaľ čo východonemecká propaganda bola založená na domnelých a niektorých skutočných výhodách tamojších sociálnych programov a neustále hrozila inváziou zo strany SRN a západných "[[Imperializmus|imperialistov]]", veľké počty občanov NDR sa snažili uniknúť do Spolkovej republiky za slobodou a prosperitou. Do polovice roku 1961 to bolo ešte čiastočne možné prechodom alebo prejazdom z východnej do západnej časti Berlína. V onom roku však bol postavený [[Berlínsky múr]], ktorý prakticky znemožnil východným Nemcom útek do [[Západný Berlín|Západného Berlína]] a odtiaľ do západného Nemecka. Tento múr naprieč Berlínom a na celej hranici Západného Berlína s územím NDR sa stal symbolom [[Studená vojna|studenej vojny]], a preto sa jeho pád v roku 1989 stal nielen symbolom [[Zjednotenie Nemecka (1990)|znovuzjednotenia Nemecka]] a zásadných zmien, ktoré sa neskôr uskutočnili v jeho východnej časti (tzv. *Wende*), ale aj symbolom pádu komunizmu v celej Európe a&nbsp;dokonca aj v Sovietskom zväze samotnom.

Napätie medzi východným a západným Nemeckom bolo na začiatku 70. rokov uvoľnené kancelárom [[Willy Brandt]]om v rámci jeho tzv. *Ostpolitik*. V nasledujúcom období sa normalizovali vzťahy s krajinami [[Východný blok|východného bloku]], s Československom [[11. máj]]a [[1973]] [[Pražská zmluva (1973)|Pražskou zmluvou]]. V lete 1989 sa [[Maďarsko]] rozhodlo železnú oponu odstrániť a otvoriť hranice, čo spôsobilo emigráciu tisícov východných Nemcov do Západného Nemecka cez Maďarsko. To malo na NDR zničujúce dopady. Potom dochádzalo k pravidelným masovým demonštráciám, ktoré získavali čoraz viac na podpore. V deň pádu Berlínskeho múru zmiernili východonemecké úrady nečakane obmedzenie prístupu k&nbsp;hraniciam, čo dovolilo východonemeckým občanom cestovať na Západ. Pôvodne sa plánovalo udržať Východné Nemecko ako štát, ale otvorenie hraníc viedlo k urýchleniu zjednocujúceho reformného procesu. Ten vyvrcholil v [[Zmluva o konečnom usporiadaní vo vzťahu k Nemecku|Zmluve o konečnom usporiadaní vo vzťahu k Nemecku]] (tzv. Zmluva 4 + 2) o rok neskôr (12. septembra 1990), v rámci ktorej sa štyri okupačné mocnosti vzdali svojich práv daných v rámci  [[Akt bezpodmienečnej kapitulácie nacistického Nemecka|bezpodmienečnej kapitulácie nacistického Nemecka]]. Nemecko bolo prakticky opäť plne suverénnym štátom, čo 3. októbra 1990 umožnilo jeho [[Zjednotenie Nemecka (1990)|znovuzjednotenie]] so vstupom piatich krajín bývalej NDR (*Neue Länder*) do Spolkovej republiky.

=== Súčasné Nemecko od znovuzjednotenia ===

[[Súbor:Bundesarchiv B 145 Bild-F082400-0030, Bremen, CDU-Bundesparteitag, Kohl.jpg|náhľad|vľavo|[[Helmut Kohl]] v roku 1989]]
[[Súbor:BRD.png|náhľad|3. októbra 1990 bolo dokončeno [[Zjednotenie Nemecka (1990)|znovuzjednotenie Nemecka]]. Vonkajšie hranice Nemecka sú z&nbsp;roku 1990, vnútroštátne hranice ukazujú stav po 29.&nbsp;júni 1993.]]
[[Súbor:Angela Merkel Juli 2010 - 3zu4.jpg|náhľad|[[Angela Merkelová]] v typickom postoji]]
Na základe zákona prijatého 10. marca 1994 (*Berlin/Bonn-Gesetz*) bol doterajší provizórny stav ohľadne hlavného mesta zmenený tak, že sa hlavným mestom zjednoteného Nemecka definitívne stal [[Berlín]]. Mestu [[Bonn]] bol priznaný zvláštny status ako tzv. *Bundesstadt* („spolkové mesto“) so zachovaním niektorých spolkových ministerstiev a úradov. Premiestnenie vlády v&nbsp;dohodnutom rozsahu bolo dokončené v&nbsp;roku 1999.

Po voľbách v roku 1998 sa [[Sociálnodemokratická strana Nemecka|sociálnodemokratický]] politik [[Gerhard Schröder]] stal kancelárom historicky prvej tzv. červeno-zelenej koalície [[Sociálnodemokratická strana Nemecka|SPD]] a [[Zväz 90/Zelení|Zväzu 90/Zelených]], ktorá trvala až do volieb v roku 2005.

Zjednotené Nemecko sa aktívne podieľalo na prehlbovaní európskej integrácie. Aktívne bolo aj v rámci [[Organizácia Severoatlantickej zmluvy|NATO]]. Zúčastnilo sa napríklad [[Operácia Allied Force|operácie Spojenecká sila]] a po jej skončení sa angažovalo pri zaisťovaní stability na [[Balkánsky polostrov|Balkán]]. [[Bundeswehr|Vojenské jednotky Bundeswehru]] boli aj súčasťou misie NATO v&nbsp;[[Afganistan]]e s&nbsp;cielom zaistiť v tejto krajine bezpečnost po zvrhnutí vlády [[Taliban]]u (pozri [[Vojna v Afganistane (2001 – 2021)|Vojna v&nbsp;Afganistane]]). Toto vojenské nasadenie vyvolalo ako v&nbsp;Nemecku samotnom, tak aj medzinárodne, kontroverzie, pretože po [[Druhá svetová vojna|druhej svetovej vojne]] bolo Nemecko viazané spojeneckými dohodami aj vnútroštátnym právom k&nbsp;rozmiestneniu jednotiek iba na vlastnom území k&nbsp;výlučne obranným účelom.

V roku 2005 sa [[Angela Merkelová]] ako prvá žena stala kancelárkou Nemecka, ktorá vytvorila [[Prvá vláda Angely Merkelovej|vládu]] tzv. veľkej koalície za účasti kresťanských strán [[Kresťanskodemokratická únia Nemecka|CDU]]/[[Kresťanskosociálna únia v Bavorsku|CSU]] a sociálne-demokratickej [[Sociálnodemokratická strana Nemecka|SPD]]. Po voľbách v roku 2009 vznikla [[Druhá vláda Angely Merkelovej|druhá vláda]] kancelárky Merkelovej ako koalícia CDU/CSU a [[Slobodná demokratická strana|Slobodnej demokratickej strany]] (FDP), ktorej predseda [[Guido Westerwelle]] sa stal vicekancelárom a ministrom zahraničia. Po voľbách v roku [[2013]] se vrátila k moci tzv. veľká koalícia a vznikla [[tretia vláda Angely Merkelove]]. Od roku 2014 si pozíciu v nemeckom politickom systéme vybudovala konzervatívna strana [[Alternatíva pre Nemecko]] (AfD). V roku 2018 sa Merkelová stala kancelárkou už [[Štvrtá vláda Angely Merkeloveh|štvrtej vlády]].

Medzi hlavné politické plány nemeckého vedenia na začiatku 21.&nbsp;storočia patrí tzv. energetická revolúcia (*Energiewende*) pre využitie udržateľných zdrojov energie ([[solárna energia]], [[veterná energia]] a ďalšie zdroje), tzv. „brzda dlhu“ (*Schuldenbremse*), ktorá ma zaistiť vyrovnané štátne a komunálne rozpočty, reforma nemeckých imigračných zákonov, právne predpisy pre všeobecnú [[minimálna mzda|minimálnu mzdu]] a [[High tech (moderná technika)|high-tech]] stratégie pre informatizáciu a ďalšie modernizácie už aj tak veľmi vyspelej nemeckej ekonomiky na model nazývaný *Industrie 4.0*.

Z ekonomického hľadiska bolo začleňovanie „nových krajín“ do znovuzjednoteného Nemecka po roku 1990 veľmi nákladné. Pre krytie týchto nákladov boli zmobilizované najrôznejšie finančné zdroje vrátane (v súčasnosti) 5,5 % tzv. solidárneho príplatku (*Solidaritätszuschlag*) k rade daňových sadzieb (oi. dane z príjmu obyvateľstva a&nbsp;z&nbsp;kapitálových výnosov). Tento príplatok je cez niekoľko iniciatív na jeho zrušenie či aspoň zníženie vyberaný aj&nbsp;naďalej, takmer 29&nbsp;rokov po [[Zjednotenie Nemecka (1990)|znovuzjednotení Nemecka]], už existuje návrh zákona, ktorý od roku 2021 počíta s jeho zrušením. Použitie týchto významných finančných prostriedkov nie je transparentné, lebo nie je nijako účelovo viazané. Tieto prostriedky môže spolková vláda použíť podľa svojho uváženia.

Okrem značných vnútropolitických a ekonomických problémov vyvolaných znovuzjednotením sa Nemecko v rokoch 1990 až 2015 potýkalo s&nbsp;dočasne sa zvyšujúcou nezamestnanosťou a zväčšovaním sociálnej priepasti medzi príjmovými skupinami, s&nbsp;nízkou pôrodnosťou a&nbsp;z&nbsp;toho vyplývajúcim stárnutím a&nbsp;dokonca úbytkom obyvateľstva.

Veľká vlna [[Európska migračná kríza|imigrácie]] obzvlášť z&nbsp;[[Moslim (vyznávač islamu)|moslimských]] krajín od roku 2015 (ale aj skôr) priniesla vážne problémy so začleňovaním přisťahovalcov do spoločnosti. V&nbsp;súvislosti s tým sa prejavilo zosilnenie pravicového aj&nbsp;ľavicového [[Politický extrémizmus|extrémizmu]]. Mnoho Nemcov má pocit, že sa nemôžu na verejnosti k týmto problémom slobodne vyjadrovať. Po rozhodnutí amerického prezidenta [[Donald Trump|Donalda Trumpa]] v&nbsp;decembri 2017, ktorým uznal [[Jeruzalem]] za hlavné mesto [[Izrael]]u, boli v&nbsp;Nemecku usporiadané protiizraelské demonštrácie. V Berlíne bola [[Palestína (územie)|propalestínskymi]] demonštrantmi spálena improvizovaná izraelska vlajka. [[Ústredná rada Židov v Nemecku]] (*Zentralrat der Juden*) vyjadrila veľké znepokojenie nad [[Antisemitizmus|antisemitskými]] tendenciami, ktoré sa prejavujú aj&nbsp;v&nbsp;[[Mešita|mešitách]] v nemeckých mestách. Predseda rady [[Josef Schuster]] vyhlásil, že reprezentanti moslimských zväzov síce vystupujú proti antisemitizmu, avšak v mnohých moslimských obciach a ich mešitách sa proti ním nič nepodniká. Naopak [[imám]]ovia v&nbsp;nich rozhlasujú výhrady proti Židom a Izraeli.

== Štátne symboly ==
=== Vlajka ===



Nemecká vlajka je tvorená listom s pomerom strán 3:5 s tromi vodorovnými pruhmi, čiernym, červeným a žltým.

Štátna (služobná) vlajka naviac nesie štít s upraveným štátnym znakom, jej súkromné použitie ani použitie obcami či spolkovými krajinami nie je prípustné. Popri národnej vlajke je neoficiálne tolerované aj použitie vlajky so štátnym znakom.

=== Znak ===



Nemecký štátny znak tvorí čierna [[Orol (heraldika)|orlica]] s červenou zbrojou na žltom štíte.

=== Hymna ===



Nemecká hymna je 3. sloha piesne *Das Lied der Deutschen* (). Celá pieseň má tri slohy, od roku 1952 sa používa iba posledná. Hudbu zložil rakúsky skladateľ [[Joseph Haydn]], má totožnú melódiu ako niekdajšia [[Gott erhalte Franz den Kaiser|rakúska cisárska hymna]]. Slova pôvodnej básne napísal nemecký básnik [[August Heinrich Hoffmann von Fallersleben]].

== Geografia ==
=== Poloha a krajinný typ ===
[[Súbor:Deutschland topo.jpg|thumb|Fyzická mapa Nemecka]]

Nemecko leží v strednej Európe medzi 47°16′15″ a 55°05′33″ severnej šírky a 5°52′01″ a 15°02′37″ východnej dĺžky. Vzdialenosť sever-juh medzi [[List (Sylt)|Listom]] na [[Sylt]]e ([[Šlezvicko-Holštajnsko]]) a [[Oberstdorf]]om ([[Bavorsko]]) je ; vzdialenosť západ-východ medzi obcou [[Selfkant]] ([[Severné Porýnie-Vestfálsko]]) a [[Deschka]] ([[Sasko]]) je . Geografický stred Nemecka je v [[Durínsko|Durínsku]], ale presná poloha sa rôzni podľa rôznych metód výpočtu. Podľa štatistickej ročenky Nemecka (stav: 2000) sa nachádza v obci [[Niederdorla]] na (koordináty 51°09′54″ severnej šírky a 10°27′19″ východnej dĺžky).

Krajinný typ sa mení predovšetkým v smere zo severu na juh. Terén sa smerom na juh stáva strmším a vyšším. Severná časť Nemecka, [[Severonemecká nížina]], je nížina sformovaná predovšetkým pred [[ľadová doba|dobou ľadovou]], na ktorú naväzuje v strede a na juhu Nemecka zalesnené [[stredohorie]]. Najmä v [[Bavorsko|Bavorsku]], ale tiež v [[Bádensko-Württembersko|Bádensku-Württembersku]], prechádza táto krajina až do relatívne vysoko položeného severoalpského predhoria a to ďalej do [[Alpy|Alpských]] [[veľhory|veľhôr]].

=== Povrch ===
[[Súbor:Zugspitze 2.JPG|náhľad|vpravo|[[Zugspitze]], najvyšší bod Nemecka (2 962,06 [[metrov nad morom|m n. m.]])]]

[[Alpy]] sú jedinými [[veľhory|veľhorami]], ktorých časť leží v Nemecku. Nachádza sa tu aj [[Zugspitze]], ktorý je s  najvyšším [[Štít (geomorfológia)|štítom]] Nemecka. Stredohorie sa stáva častejším a vyšším smerom zo severu na juh. Najvyšším vrchom stredohoria je [[Feldberg]] vo [[Schwarzwald]]e s , nasledovaný [[Großer Arber]]om v [[Bavorský les|Bavorskom lese]] s . Štíty dosahujúce viac ako  majú okrem toho aj [[Krušné hory]] (), [[Smrčiny]] () a výnimočne aj [[Harz (pohorie)|Harz]], ktoré sú najsevernejšie stredohorie Nemecka s  vysokým štítom [[Brocken]]. Severnejšie od prahu stredohoria sa týčia iba ojedinelé formácie s výškou väčšou ako , z ktorých je [[Hagelberg]] vo [[Fläming]]u s 200 metrami najvyšší. Najnižším miestom v Nemecku, na ktoré sa dá dokonca vstúpiť, leží  *'pod** hladinou mora v [[depresia (geológia)|depresii]] (územie ležiace nižšie ako hladina mora) v [[Neuendorf-Sachsenbande]] (Šlezvicko-Holštajnsko). Rovnako v tejto spolkovej krajine sa nachádza najhlbšie prirodzené miesto pod vodou: Leží s  **pod** hladinou mora na dne [[Hemmelsdorfské jazero|Hemmelsdorfského jazera]] severoseverovýchodne od [[Lübeck]]u. Najhlbšie umelo vytvorené miesto leží dokonca  **pod*' hladinou mora na dne [[povrchová baňa Hambach|povrchovej bane Hambach]] východne od obce [[Jülich]] v Severnom Porýní – Vestfálsku.

=== Ostrovy ===

Vzhľadom na dĺžku pobrežnej línie je v Nemecku pozoruhodný počet [[ostrov]]ov. Tie sú v [[Severné more|Severnom mori]] najčastejšie vo forme z pevniny predĺženej reťaze ostrovov a predstavujú zvyšky pevniny, ktorá sa klesaním a následným zatopením oddelila od pobrežia. Rozdeľujú sa na Severofrízske a Východofrízske ostrovy, ktoré sú súčasťou pri odlive objavujúcich sa plytčín. [[Severofrízske ostrovy]] patria k [[Šlezvicko-Holštajnsko|Šlezvicko-Holštajnsku]] a pozostávajú z väčších ostrovov ako [[Sylt]], [[Amrum]] a [[Föhr]] ako aj oveľa menších ako je [[Hallig]]. [[Dolné Sasko|Dolnosaské]] [[Východofrízske ostrovy]] sú si stavbou a veľkosťou podobné. Najväčším z nich je [[Borkum]]. Jedinou výnimkou je [[Helgoland]], ktorý je jediným nemeckým ostrovom na šírom mori. Ostrovy [[Baltické more|Baltického mora]] pri nemeckom pobreží sú väčšie a majú členitejší reliéf. Najväčším z týchto ostrovov a zároveň aj najväčším nemeckým ostrovom je [[Rujana]] a druhý najväčší [[Usedom]], ktorého východný cíp patrí k [[Poľsko|Poľsku]]. Ostrovy [[Baltické more|Baltického mora]] sú obľúbeným turistickým cieľom a sú lemované mnohými rekreačnými strediskami. Okrem toho sú v Nemecku aj vnútrozemské ostrovy, z ktorých najznámejšími sú [[Mainau]] a [[Reichenau (ostrov)|Reichenau]] v Bodamskom jazere a [[Herrenchiemsee]] v [[Chiemské jazero|Chiemse]].

=== Podnebie ===
Nemecko patrí do [[mierna klimatická zóna|miernej klimatickej zóny]] strednej Európy, leží v oblasti pásma západných vetrov v prechodovej oblasti medzi [[Morská klíma|morskou klímou]] v západnej Európe a [[kontinentálna klíma|kontinentálnou klímou]] vo východnej Európe. Na [[podnebie (klíma)|klímu]] pôsobí okrem iného aj [[Golfský prúd]], ktorý vytvára neobyčajne mierne klimatické podmienky pre tieto zemepisné šírky. Extrémne počasie, ako napríklad suchá, [[tornádo|tornáda]], kruté mrazy alebo extrémne horúčavy sú relatívne zriedkavé. Príležitostne sa však objavia [[víchrica|víchrice]], ktorých pribúdanie obzvlášť v zimných mesiacoch spôsobuje problémy. V rokoch 2000 a 2002 sprevádzali víchrice aj veľké škody. Pravidelne prichádzajú [[povodeň|povodne]], ktoré prichádzajú v lete po intenzívnych dažďoch ([[povodeň Odry (1997)|povodeň Odry v 1997]] a [[povodeň Labe (2002)|povodeň Labe v 2002]]) alebo v zime po topení snehu, môžu viesť k záplavám a značným škodám. Suchá postihujú hlavne severovýchod Nemecka, môžu sa však rozšíriť do celej krajiny ako naposledy počas [[vlna horúčav v roku 2003|vlny horúčav v roku 2003]].

Klimatické dáta <small>(priemerné hodnoty z rokov 1961 – 1990):</small>


<small>Zdroj: [http://www.cru.uea.ac.uk/~timm/cty/obs/TYN_CY_1_1.html Tyndall Centre for Climate Change Report]  (po anglicky)</small>

=== Vodstvo ===

[[Súbor:Hintersee.jpg|thumb|left|Jazero Hintersee v [[Bavorsko|Bavorsku]]]]
[[Súbor:Aerial view of the Sternbrücke in Magdeburg 02.jpg|thumb|Rieka [[Labe]] v [[Magdeburg]]u]]

Nemecko hraničí v [[Dolné Sasko|Dolnom Sasku]] a [[Šlezvicko-Holštajnsko|Šlezvicku-Holštajnsku]] so [[Severné more|Severným morom]]. Toto more je oblasťou s najhustejšou námornou dopravou a je spojené s [[Atlantický oceán|Atlantickým oceánom]]. [[Meklenbursko-Predpomoransko]] a Šlezvicko-Holštajnsko ležia pri [[Baltské more|Baltskom mori]], [[more|vnútrozemskom mori]], ktoré je spojené so Severným morom cez [[Skagerrak]]. [[Morský prúd|Morské prúdenie]] je v Baltskom mori oveľa menšie ako v Severnom mori. Takmer všetky nemecké rieky patria do povodia šiestich veľkých riečnych systémov [[Rýn]] (), [[Dunaj]] (), [[Labe]] (), [[Vezera]] (), [[Odra]] () a [[Emža]] (). Najdlhšou riekou je Dunaj s  od sútoku riek [[Brigach]] a [[Breg]] respektíve  od prameňa Bregu na okraji [[Schwarzwald]]u. Dunaj vzniká sútokom riek [[Brigach]] a [[Breg]] v meste [[Donaueschingen]] a je po [[Volga|Volge]] druhou najdlhšou riekou Európy. Nemeckom preteká iba menšia časť Dunaja. Rieka Dunaj s prítokmi sa vlieva do [[Čierne more|Čierneho mora]] a ostatné nemecké rieky sa vlievajú do Severného a Baltického mora. Hlavný predel povodiami prechádza východne od [[východorýnsky zlom|východorýnskeho zlomu]] cez hlavné hrebene Čierneho lesa, ďalej cez [[švábske Alby|švábske]] a [[franské Alby]]. Z týchto tokov je Rýn riekou, ktorá má na nemeckom území najdlhší úsek. Zo svojej dĺžky  preteká až  Nemeckom. Ďalej má kvôli množstvu povestí a mýtov spojených s riekou Rýn význam aj pre národné povedomie nemeckého národa. Hospodárska funkcia Rýnu je nezanedbateľná – je jednou z najvyužívanejších [[vodná cesta|vodných ciest]] [[Európa|Európy]]. Rieka [[Labe]] pramení v [[Krkonoše|Krkonošiach]] v [[Česko|Česku]] a po približne  (z toho  v Nemecku) sa vlieva pri [[Cuxhaven]]e do Severného mora. Táto rieka patrila dočasne k najznečistenejším riekam Európy, ale medzičasom sa už kvalita vody zreteľne zlepšila. Rieka Vezera vzniká sútokom [[Werra|Werry]] a [[Fulda (rieka)|Fuldy]] a je spádovou oblasťou strednej časti Nemecka. Povodia [[Odra|Odry]] a [[Emža|Emže]] ležia v západnej a východnej okrajovej časti Nemecka. Nemecké [[Jazero|jazerá]] vznikli z veľkej časti vplyvom doby ľadovej, po skončení ktorej sa ľadovcové doliny naplnili vodou. Preto sa väčšina veľkých jazier nachádza na územiach pôvodne pokrytých vnútrozemským ľadom alebo na ich predhorí, najmä v Meklenbursku a alpskom predhorí. Najväčším jazerom s Nemeckou časťou je [[Bodamské jazero]], ktoré hraničí s Rakúskom a Švajčiarskom. Najväčšie jazero, ktoré leží celé na nemeckom území je [[Müritz]], ktorého časť leží v [[Mecklenburská jazerná oblasť|Mecklenburskej jazernej oblasti]].

=== Geológia ===
[[Súbor:Geomap Germany.png|thumb|170px|Geologická mapa Nemecka]]

==== Tektonika ====
Krajina leží vo viacerých geologicky odlišných regiónoch. Najstaršie [[hornina|horninové]] celky Nemecka predstavujú výstupy [[kryštalinikum|kryštalinika]], ktoré sú výsledkom hlavne [[hercýnske vrásnenie|hercýnskeho vrásnenia]], ktoré skončilo koncom [[karbón (geochronologická jednotka)|karbónu]]. Tvoria [[Teutoburský les]], [[Durínsky les]], [[Harz (pohorie)|Harz]], [[Flechtingenské vrchy]] a [[Český masív]]. Lokálne sa v nich nachádzajú aj relikty starších celkov, hlavne [[kadomské vrásnenie|kadomských]] (pan-afrických) vrásnení. Sever krajiny tvorí [[Severonemecká nížina]], modelovaná prevažne mladými štvrtohornými ľadovcovými procesmi. Prekrýva niekoľko starších panví: [[perm (geochronologická jednotka)|permsko]]-[[mezozoikum|druhohornú]] [[severonemecko-poľská panva|severonemecko-poľskú]] a [[dolnosaská panva|dolnosaskú panvu]]. V týchto panvách sa nachádzajú početné permské (zachsteinské) soľné [[diapír]]y. Ďalšia podobne stará je [[hesenská panva]] v strednom Nemecku. Najjužnejšie časti krajiny pokrývajú platformné [[trias]]ovo-[[jura (geochronologická jednotka)|jurské]] sedimenty, ktoré sa skláňajú smerom na juh pod [[terciér|treťohornú]] predhlbeň [[Alpy|Álp]] – [[molasová panva|molasovú panvu]]. Predpolie Álp pretína treťohorný [[rýnsky gráben]] a ďalší [[gráben]] pri ústí Rýna, ktorý je napojený na [[Severné more]]. Na ramenách rýnskeho grábenu boli vyzdvihnuté pohoria [[Vogézy (pohorie)|Vogézy]], [[Schwarzwald]] a [[Odenwald]]. Vrchnokriedovo-štvrťohorný alkalický [[vulkanizmus]] sa prejavuje v páse východo-západného smeru asi  severne od predpolia Álp. Komplexnú geologickú stavbu Nemecka dotvárajú dva [[miocén]]ne [[impaktný kráter|impaktné krátery]] na juhu krajiny.

==== Seizmicita ====
Vďaka tomu, že Nemecko leží úplne na [[Eurázijská platňa|Eurázijskej platni]] a na jeho území alebo v jeho blízkosti sa nenachádzajú žiadne iné platne, sa mu [[Zemetrasenie|zemetrasenia]] s ťažkými následkami dosiaľ vyhýbali. Aj slabé zemetrasenia sú relatívne zriedkavé. [[Východorýnsky zlom]] v [[Severné Porýnie-Vestfálsko|Severnom Porýní-Vestfálsku]] ale patrí k oblastiam mierne ohrozovanými zemetraseniami. Tento zlom zasahuje aj do územia susedných štátov [[Belgicko|Belgicka]] a [[Holandsko|Holandska]] (pozri aj [[Oblasť zemetrasenia Kölner Bucht]]). Správy o zemetrasení z tohto regiónu pochádzajú už z predchádzajúcich storočí. Od roku [[1955]] bolo seizmografickou stanicou Bensberg na [[Univerzita Kolín nad Rýnom|Univerzite Kolín nad Rýnom]] nameraných viac ako 2000 zemetrasení. Najsilnejšie namerané zemetrasenie v tomto regióne bolo [[13. apríl]]a [[1992]] v blízkosti nemeckej hranice pri holandskom meste [[Roermond]]. Dosiahlo silu 5,9 stupňa na [[Richterova stupnica|Richterovej stupnici]]. Otrasy tohto zemetrasenia bolo cítiť až v [[Londýn]]e a [[Mníchov]]e. Pri tomto zemetrasení sa zranilo 30 ľudí, hlavne spadnutými predmetmi. V postihnutých krajinách dosiahli celkové škody 150 miliónov eur.

== Príroda ==
=== Flóra ===
[[Súbor:IndianSummerSauerland.jpg|náhľad|vľavo|[[Zmiešaný les]] na jeseň (*Sauerland*)]]
[[Súbor:Lüneburger Heide 093.jpg|náhled|[[Vresovisko]] [[Lüneburger Heide]] v Dolnom Sasku]]
Nemecko leží v miernom klimatickom pásme. Značnú časť jeho územia pôvodne pokrývali listnaté a ihličnaté lesy, ktoré boli z veľkej časti vyrúbané a len výnimočne je v nich zachovaná pôvodná skladba drevín. Flóra sa na území Nemecka mení podľa nadmorskej výšky, geologického podložia a klimatických podmienok na danom mieste. Od západu na východ ovplyvňuje vegetáciu hlavne prechod od oceánskeho ku kontinentálnemu podnebiu.

V listnatých lesoch sa najčastejšie vyskytuje [[buk lesný]] tvoriaci [[bučina|bučiny]], prípadne sa pozdĺž riek a jazier stále nachádzajú riedke nivné lesy, v ktorých dominuje [[Buk (rod)|buk]] a [[dub]]. V Alpách a nemeckých stredohorách sa vyskytujú lesy aj na pozemkoch s pomerne veľkým sklonom. [[Pioniersky druh|Pionierskymi drevinami]] sú na nemeckom území [[Breza (rod)|breza]] a [[borovica]]. Ihličnaté lesy sa dnes nahradzujú skôr veľmi rozšírenými listnatými. Bez ľudského vplyvu by sa tzv. [[potenciálna vegetácia]] na nemeckom území, tak ako vo väčšine krajín v miernom klimatickom pásme, skladala predovšetkým z lesa. Výnimku tvoria [[Vresocisko|vresoviská]] a [[bažina|bažiny]], ďalej alpínske a subalpínske spoločenstvá v [[Bavorské Alpy|Bavorských Alpách]], vo [[Schwarzwald]]e, v [[Krušné hory|Krušných horách]]. Alpínske a subalpínske stanoviska majú obvykle chudobné pôdy, nižšie teploty vzduchu a leží vo vyšších polohách. V Nemecku sa vo väčšej miere ako kedysi vyskytujú aj rôzne zavlečené rastliny, ako napr. [[Agát biely|agát]]. V dnešnej dobe je zalesnených 29,5 % územia, čím má Nemecko jednu z najväčších plôch lesa v Európe.

Najväčší podiel poľnohospodárskej plochy slúži na pestovanie [[Obilniny|obilia]] ([[jačmeň]]a, [[ovos|ovsa]], [[Raž|žita]] a [[pšenica|pšenice]]). Ďalej sa pestujú [[Ľuľok zemiakový|zemiaky]] a [[Kukurica siata|kukurica]], čo sú plodiny dovezené z Ameriky. Z priemyselných plodín sa najčastejšie pestuje [[repka olejná]]. Z ovocných stromov sa najčastejšie vyskytujú [[Jabloň (strom)|jablone]]. V údolí riek, napr. [[Mosela (rieka)|Mosely]], [[Ahr]]u a [[Rýn]]a sú prevádzkované vinice.

=== Fauna ===
[[Súbor:White-tailed Eagle 34.jpg|náhľad|Chránený dravec [[orliak morský]]]]
Pôvodné druhy [[Cicavce|cicavcov]] v Nemecku žijú najčastejšie v lesoch. V lese žijú rôzne druhy: [[lasicovité|lasice]], [[daniel škvrnitý]], [[jeleň lesný]], [[srnec lesný]], [[diviak lesný]] a [[líška hrdzavá]]. [[Bobor európsky]] a [[vydra riečna]] sa vyskytujú menej často, v poslednej dobe ale stúpajú ich stavy.
Mnohé veľké cicavce boli v Nemecku vyhubené: [[Tur divý|tur]] v roku 1846, [[medveď hnedý]] v roku 1835, [[los európsky]] bol hojný ešte v stredoveku, [[kôň|divoký kôň]] bol vyhubený v 19.&nbsp;storočí, [[zubor lesný]] na prelome 17. a 18.&nbsp;storočia a [[vlk dravý|vlk]] v roku 1904.

Populácia [[orliak morský|orliaka morského]], vtáka, ktorý je v znaku Nemecka, číta asi 500&nbsp;párov, predovšetkým v [[Brandenbursko|Brandenbursku]] a [[Meklenbursko-Predpomoransko|Meklenbursku-Predpomoransku]]. Z&nbsp;dravých vtákov sa v Nemecku najviac vyskytuje [[myšiak hôrny]] a [[sokol myšiar]], [[sokol sťahovavý]] je omnoho vzácnejší. 50 % populácie [[Haja červená|haje červenej]] hniezdi práve v Nemecku, ale kvôli intenzifikácii poľnohospodárstva klesajú jej stavy.
V Nemecku žije mnoho druhov vtákov, ktorí profitujú z prítomnosti človeka, ako napr. [[holub hrivnák]], [[drozd čierny]] (pôvodne čisto lesný vták), [[vrabec domový]] a [[Parus|sýkorka]]. Tieto druhy vtákov sú v zime prikrmované, v obchodoch je bohatá ponuka krmiva pre vtáky. Rôzne druhy [[Corvus (rod)|havranov]] a [[Čajkovité|čajok]] sa zase priživujú na skládkach. Zvláštnosťou je celosvetovo úplne najsevernejšie hniezdisko [[plameniakotvaré|plameniakov]] v [[Zwillbrocker Venn]] v Severnom Porýní-Vestfálsku.

Kedysi v riekach často sa vyskytujúce [[losos]]y boli v priebehu [[industrializácia|industrializácie]] v 19.&nbsp;storočí vyhubené, ale v 80.&nbsp;rokoch 20.&nbsp;storočia sa znovu v nemeckých riekach objavili. Poslední [[jeseter]] bol v Nemecku ulovený v roku 1969. V rybníkoch sa chovajú napr. [[kapor|kapre]], a to už od dôb Rimanov.

Na pobreží Severného a Baltského mora žijúci [[tuleň obyčajný]] bol v minulosti takmer vyhubený. V poslednej dobe sa jeho stavy zvýšili na niekoľko tisíc exemplárov.

=== Ochrana prírody ===

Cieľom ochrany prírody je zachovanie prírody a krajiny. Na území Nemecka sa nachádza 14 [[národný park|národných parkov]], 19 [[biosférická rezervácia|biosférických rezervácií]], 95 [[prírodný park (Nemecko)|prírodných parkov]] a tisíce [[prírodná rezervácia|prírodných rezervácií]], chránených stromov atď.

== Politika ==

[[Súbor:Reichstag building Berlin view from west before sunset.jpg|thumb|310px|[[Budova Ríšskeho snemu (Berlín)|Budova Ríšskeho snemu]] v Berlíne, sídlo [[Nemecký spolkový snem|nemeckého parlamentu]]]]

Spolková republika Nemecko je [[Federácia|federatívna]] parlamentne-demokratická a zastupiteľská republika.

[[Prezident Nemecka|Prezident]], [[Frank-Walter Steinmeier]] (19. marca 2017-doteraz), je [[hlava štátu|hlavou štátu]] a má predovšetkým reprezentatívne povinnosti a právomoci. Do funkcie je volený *spolkovým zhromaždením* – inštitúciou, ktorá sa skladá z členov *Bundestagu * a z rovnakého počtu štátnych delegátov.

Kancelár, [[Olaf Scholz]] (26. september 2021 – doteraz), je hlavou vlády a uplatňuje [[Výkonná moc|výkonnú moc]]. Ide o podobnú funkciu akú má [[predseda vlády]] v iných parlamentných demokraciách.

=== Administratívne členenie ===

Nemecko je od roku [[1990]] zložené zo šestnástich spolkových [[krajina (Nemecko)|krajín]] (3 z nich sú mestské štáty):
<center>

</center>

== Hospodárstvo ==
[[Súbor:12-03-01-autostadtr-by-RalfR-08a.jpg|thumb|left|Automobily značky [[Volkswagen]] sa stali symbolom západonemeckého hospodárskeho úspechu po druhej svetovej vojne]]
[[Súbor:Frankfurt Skyline 2022 bei Nacht.jpg|thumb|[[Frankfurt nad Mohanom]] je popredným obchodným centrom Európy a sídlom [[Európska centrálna banka|Európskej centrálnej banky]]]]

Nemecko je relatívne chudobné na suroviny, jeho hospodárstvo je zamerané predovšetkým na priemysel a služby. Veľké plochy krajiny sú poľnohospodársky využívané, hoci v poľnohospodárstve pracuje iba 2 – 3 % z celkového počtu zamestnancov. Nemecko je s [[hrubý domáci produkt|hrubým domácim produktom]] s veľkosťou 2,2 bilióna eur (stav k 2004) tretím najväčším [[národné hospodárstvo|národným hospodárstvom]] sveta. Navyše je Nemecko najväčším exportérom sveta. Životnou úrovňou vyjadrenou [[Index ľudského rozvoja|Indexom ľudského rozvoja]] je Nemecko na 19. mieste svetového rebríčka. Podľa HDP na obyvateľa je Nemecko medzi krajinami [[Európska únia|EÚ]] na 11. mieste. Toho času je nemecké hospodárstvo charakterizované relatívne nízkym medziročným hospodárskym rastom (2003: −0,1 %, 2004: 1,6 %) a pre Nemecko nezvyčajne vysokou [[nezamestnanosť]]ou, obzvlášť vo východnom Nemecku. Tieto problémy sú predovšetkým dôsledkom stagnujúceho domáceho dopytu. Naopak v zahraničnom obchode je Nemecko veľmi úspešné a v rokoch 2000 až 2004 sa zvýšil o 49 %. Nezamestnanosť rastie kontinuálne od 70-tych rokov. Hľadanie príčin tejto hospodárskej krízy rozdeľuje spoločnosť: zväzy podnikateľov a neoliberálni ekonómovia tvrdia, že príčinou hospodárskej krízy je tradične silný [[sociálny štát]], lebo nízke náklady na pracovnú silu v susedných východoeurópskych krajinách vedú k presúvaniu výroby. Oponenti poukazujú na to, že iné krajiny s vybudovaným sociálnym štátom ako napríklad Švédsko, Fínsko, Nórsko, Rakúsko dosahujú vysoký hospodársky rast. Ako príčina sa akceptuje aj skutočnosť, že štátne výdavky sa z veľkej časti financujú namiesto daní (ktoré sú nezávislé od pracovného miesta) cez sociálne odvody, ktoré predražujú pracovné miesta. [[Odborová organizácia|Odborové organizácie]] a kritici [[globalizácia|globalizácie]] argumentujú [[Keynesianizmus|keynesianistickými]] modelmi a tvrdia, že sa tuzemský dopyt zoslabil pre krátenia v sociálnej oblasti. Okrem toho nebolo po znovuzjednotení Nemecka dostatočné ekonomické opodstatnenie pre politicky motivované prispôsobenie východonemeckých [[mzda|platov]] na západnú úroveň. Za celosvetovo najviac konkurencieschopné odvetvia nemeckého hospodárstva sa považujú [[automobil]]ový, [[elektrotechnika|elektrotechnický]], [[strojárstvo|strojársky]] a [[chémia|chemický]] priemysel.

== Obyvateľstvo ==
=== Etnické zloženie ===

Obyvatelia nemeckej národnosti tvoria takmer 75 miliónov obyvateľov, čo predstavuje 91,2 % obyvateľov štátu. Príslušníkov iných národnostných menšín je veľmi málo. Patria medzi ne najmä [[Lužickí Srbi]], ktorí žijú v blízkosti českých a poľských hraníc, a príslušníci dánskej menšiny na severe štátu. Početnejšie sú menšiny, ktoré prišli na územie štátu po roku [[1945]]. Ide hlavne o [[Turci (Anatólia)|Turkov]], ktorých žije v Nemecku 1 713 551 (2,1 % obyvateľov štátu). Za nimi nasledujú prisťahovalci zo [[Srbsko|Srbska]] a [[Čierna Hora|Čiernej Hory]], ktorých tu žije 468 218 (0,5 %). [[Taliani|Talianov]] žije v Nemecku 528 318 (0,6 %), [[Poliaci|Poliakov]] 384 808 (0,5 %), [[Gréci|Grékov]] 294 891 (0,4 %) a [[Chorváti|Chorvátov]] 225 309 (0,4 %). Počet prisťahovalcov z [[Rusko|Ruskej federácie]] dosahuje počet 187 835 (0,3 %) a z [[Bosna a Hercegovina|Bosny a Hercegoviny]] 158 158 (0,3 %). Žije tu aj 175 875 prisťahovalcov z Rakúska (0,3 %) a Holandska 128 192 (0,2 %). Okrem nich tu žijú hlavne prisťahovalci z Bulharska, Číny, Indie, Iraku, Iránu, Španielska, Maďarska, Rumunska, Libanonu, Vietnamu a iných krajín.Slováci s počtom okolo 50 tisíc boli na 35. miesto v poradí počtu cudzincov v Nemecku.

=== Náboženské zloženie ===
[[Súbor:500px photo (70560973).jpeg|thumb|[[Kolínsky dóm]], zapísaný na zozname [[Svetové dedičstvo UNESCO|svetového dedičstva UNESCO]]]]

V Nemecku počet príslušníkov tradičných historických cirkví klesá, čo súvisí hlavne so [[sekularizácia|sekularizácou]] spoločnosti a cirkevnou daňou. Príslušníkov [[Rímskokatolícka cirkev|rímskokatolíckej cirkvi]] žije v Nemecku 19 770 000 (23,7 %). Rímski katolíci žijú hlavne v južnej a v západnej časti štátu, najviac v Bavorsku a v Sársku. K [[Evanjelická cirkev v Nemecku|Evanjelickej cirkvi v Nemecku]] (*Evangelische kirche in Deutschland*) sa hlási 17 980 000 obyvateľov (21,5 %). [[Evanjelická cirkev v Nemecku]] je zväz krajinských [[Luteránstvo (kresťanský smer)|luteránskych]] a [[Kalvinizmus|kalvínskych]] cirkví. Žijú najmä na severe a východe štátu. Celkovo žije v krajine 22,5 % protestantov. Okrem evanjelikov tu žijú [[Baptizmus|baptisti]], [[Hnutie obnovy v Duchu Svätom|pentekostalisti]], [[Metodizmus|metodisti]], [[Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní|mormóni]] či [[Svedkovia Jehovovi]]. K [[islam]]u sa hlási 3 280 000 obyvateľov (cca 3,9 % obyvateľov štátu). Hlásia sa k nemu najmä Turci, Arabi, kosovskí Albánci, prisťahovalci z Iraku, Iránu a iných moslimských krajín. K [[Pravoslávna cirkev|pravoslávnym cirkvám]] sa hlási 1 251 000 obyvateľov (1,5 %). Ide hlavne o prisťahovalcov z Grécka, Rumunska, Srbska, Bulharska, Ruska, Arménska či Egypta a Etiópie. Pôsobí tu aj [[starokatolícka cirkev]]. K [[Budhizmus|budhizmu]] sa hlási 167 000 obyvateľov (0,2 %) hlavne prisťahovalcov z Ďalekého východu. [[Hinduizmus]] má 83 000 prívržencov a [[sikhizmus]] 83 000 prívržencov. Ateistov, teda obyvateľov bez náboženskej príslušnosti je 39 120 000 (46,8 %).

=== Jazyky ===
[[Nemčina]] je úradný a prevažujúci jazyk v Nemecku. Je to tiež jeden zo 24 úradných a pracovných jazykov v [[Európska únia|Európskej únii]] (EÚ)  a jeden z troch pracovných jazykov [[Európska komisia|Európskej komisie]]. V rámci EÚ je nemčina tiež najrozšírenejším materinským jazykom s zhruba 100 miliónmi rodených hovorcov.

Medzi pôvodné menšinové jazyky v Nemecku patrí [[dánčina]], [[dolná nemčina]], [[lužická srbčina]], [[frízština]] a [[rómčina]]. Tieto menšinové jazyky sú oficiálne chránené [[Európska charta regionálnych alebo menšinových jazykov|európskou chartou jazykov]]. Najpoužívanejšími jazykmi medzi [[imigrant]]mi sú [[turečtina]], [[kurdčina]], [[poľština]], [[ruština]], [[srbochorvátčina]] a ďalšie jazyky z [[Balkán]]u. Občania Nemecka sú často [[viacjazyčnosť|multilinguálni]]: 67% nemeckých občanov tvrdí, že sa dokážu dohovoriť minimálne jedným cudzím jazykom (okrem nemčiny) a 27% minimálne dvoma cudzími jazykmi.

== Kultúra ==
[[Súbor:Striezelmarkt 2009 00950.jpg|thumb|Typický nemecký *Weihnachtsmarkt* ([[vianočné trhy]]) v [[Drážďany|Drážďanoch]]]]

Nemecká kultúra je definovaná predovšetkým spoločným jazykom. V priebehu dejín mnoho predstaviteľov nemeckej kultúry, filozofie a vedy odišlo z Nemecka, väčšinou však zostali spätí s Nemeckom. Ako príklady emigrácie z politických dôvodov v [[19. storočie|19. storočí]] možno uviesť básnika [[Heinrich Heine|Heinricha Heineho]] a filozofa a ekonóma [[Karl Marx|Karla Marxa]]. Po zániku [[Svätá ríša rímska|Svätej ríše rímskej]] v roku [[1806]] až do roku 1871, kedy vzniklo [[Nemecké cisárstvo]], boli v dôsledku nevýraznej spoločnej identifikácie nemecky hovoriacich ľudí a fragmentácie štátnej organizácie v rámci [[Nemecký spolok|Nemeckého spolku]] ako nemecká kultúra, tak aj veda dôležitými zjednocujúcimi prvkami nemeckého národného uvedomenia. Už predtým však vznikol pojem "krajina básnikov a mysliteľov", zakladajúci sa na dedičstve veľkých osobností ako boli [[Johann Wolfgang von Goethe]], [[Friedrich Schiller]] a [[Immanuel Kant]]. Toto kultúrne dedičstvo je dodnes živnou pôdou nemeckého vlastenectva. Na začiatku [[20. storočie|20. storočia]] patrilo vtedajšie Nemecko k predným kultúrnym a vedeckým národom. Tiež vďaka nemeckej [[Klasická hudba|klasickej hudbe]], ktorá mohla ťažiť z odkazu [[Wolfgang Amadeus Mozart|Wolfganga Amadea Mozarta]], [[Ludwig van Beethoven|Ludwiga van Beethovena]], [[Richard Wagner|Richarda Wagnera]], [[Johannes Brahms|Johannesa Brahmsa]] a ďalších veľkých skladateľov, aj vďaka nemeckému [[Výtvarné umenie|výtvarnému]] a [[kinematografia|kinematofrafii]] bola nemecká kultúra na začiatku 20. storočie jednou z najvyspelejších v celosvetovom meradle.

Nástup nacizmu v 30. rokoch 20. storočia a s ním spojená početná emigrácia vynikajúcich nemeckých vedcov a spisovateľov, z ktorých mnohí boli [[Žid]]ovského pôvodu, priniesli úpadok nemeckej vedy a kultúry, ktorý trval až do konca [[Druhá svetová vojna|druhej svetovej vojny]]. Trvalými alebo dočasnými [[emigrant]]mi sa stali napr. [[Albert Einstein]], [[Kurt Tucholsky]], [[Thomas Mann]] a jeho brat [[Heinrich Mann]], [[Bertolt Brecht]], [[Lion Feuchtwanger]], [[Hannah Arendtová]] a mnoho ďalších.

=== Literatúra ===

[[Súbor:Goethe (Stieler 1828).jpg|náhľad|170px|[[Johann Wolfgang von Goethe]]]]

[[Nemecká literatúra]] má korene v [[stredovek]]u, napr. [[Wolfram von Eschenbach]] s dielom *Parzival* stal vrcholným predstaviteľom nemeckého dvorského [[epos]]u, veľkú rolu zohral aj anonymný hrdinský epos *Pieseň o Nibelungoch*, [[Walther von der Vogelweide]] je jedným z&nbsp;najvýznamnejších [[minnesang]]ov, [[Hildegarda z Bingenu]] literárne spracovala svoje mystické vízie. Éru [[Renesančný humanizmus|humanizmu]] reprezentuje [[Satira|satirik]] [[Sebastian Brant]]. [[Baroková literatúra|Barokovou]] klasikou sa stalo dielo *Dobrodružný Simplicius Simplicissimus* [[Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen|Hanse Jakoba Christoffela von Grimmelshausena]]. V epoche [[osvietenstvo|osvietenstva]] [[Gotthold Ephraim Lessing]] položil základy nemeckej drámy, [[Christoph Martin Wieland]] stvoril *bildungsroman*. Na konci 18. storočia sa umeleckým centrom stal [[Weimar]], niekedy sa preto používa pojem [[weimarska klasika]] pre označenie mohutného rozmachu nemeckej literatúry (dá sa tiež aj povedať [[Preromantizmus|preromantického]]) v tejto dobe, reprezentovaného hlavne [[Johann Wolfgang von Goethe|Johannom Wolfgangom von Goethem]],&nbsp;[[Friedrich Schiller|Friedrichom Schillerom]] a [[Friedrich Hölderlin|Friedrichom Hölderlinom]]. Nemecký [[Romantizmus (literatúra)|romantizmus]] začiatku 19. storočia je spätý predovšetkým s [[bratia Grimmovci|bratmi Grimmovcami]], ktorí nielen vzrušili záujem o staré mýty, rozprávky a folklór, ale aj svojim slovníkom *Deutsches Wörterbuch* tak isto výrazne ovplyvnili vývoj nemčiny. K ďalším dôležitým romantikom patrili [[Novalis]], [[Georg Büchner]], [[Heinrich von Kleist]], [[Ernst Theodor Amadeus Hoffmann|E. T. A. Hoffmann]], [[August Wilhelm Schlegel]], [[Ludwig Tieck]], [[Joseph von Eichendorff]], [[Adelbert von Chamisso]] a predovšetkým básnik [[Heinrich Heine]]. [[Realizmus vo svetovej literatúre|Realizmus]] našiel výraz v diele [[Theodor Fontane|Theodora Fontana]] či [[Theodor Storm|Theodora Storma]].
[[Súbor:Heinrich Böll (1983).jpg|vľavo|náhľad|240x240pixelov|[[Heinrich Böll]]]]
V 20. storočí sa stali nositeľmi [[Zoznam nositeľov Nobelovej ceny za literatúru|Nobelovej ceny za literatúru]] postupne [[Theodor Mommsen]] (1902), [[Rudolf Eucken|Rudolf Christoph Eucken]] (1908), [[Paul Johann Ludwig Heyse|Paul Heyse]] (1910), [[Gerhart Hauptmann]] (1912), [[Thomas Mann]] (1929), [[Hermann Hesse]] (1946), [[Nelly Sachsová]] (1966), [[Heinrich Böll]] (1972) a [[Günter Grass]] (1999). V roku 2009 obdržala túto cenu [[Herta Müllerová]], nemecko-rumunská spisovateľka žijúca v&nbsp;Berlíne.

Mimoriadnu rolu v nemeckej literatúre zohral na začiatku 20. storočia [[Expresionizmus (literatúra)|expresionizmus]], ktorý vznikol priamo v Nemecku. K jeho najvýraznejším reprezentantom patril prozaik [[Alfred Döblin]]. Veľkú rolu pri formovaní expresionizmu zohral aj [[Heinrich Mann]]. Následná [[Avantgarda (literatúra)|avantgardná]] vlna mala veľký dopad v nemeckom divadle, hlavne vďaka [[Bertolt Brecht|Bertoltu Brechtovi]]. Svojou reakciou na prvú svetovú vojnu, konkrétne bestsellerom *Na západe nič nové*, sa preslávil [[Erich Maria Remarque]], historickými románmi [[Lion Feuchtwanger]], [[Klaus Mann]] hlavne svojim *Mefistom*. Po druhej svetovej vojne sa sformovala vplyvná [[Gruppe 47]], k jej členom patrili Böll, Grass, [[Martin Walser]], [[Peter Weiss (spisovateľ)|Peter Weiss]] či [[Siegfried Lenz]]. K ich základným témam patrilo vyrovnanie sa s nacizmom, rovnako ako u dramatikov [[Wolfgang Borchert|Wolfganga Borcherta]] a [[Carl Zuckmayer|Carla Zuckmayera]]. Generáciu nespokojencov a radikálov 60. rokov asi najlepšie reprezentoval [[Hans Magnus Enzensberger]]. Hviezdou 80. rokov sa stal [[Patrick Süskind]]. Vo východnom Nemecku patrili k najuznávanejším autorom [[Arnold Zweig]], [[Christa Wolfová]] a [[Anna Seghersová]]. K známym autorom 21. storočia patrí [[Daniel Kehlmann]].

Tiež aj v oblasti [[Žánrová literatúra|žánrovej literatúry]] má Nemecko niekoľko klasikov. V [[Literatúra pre deti|detskej literatúre]] vynikol napríklad [[Erich Kästner]] (*Emil a detektívovia*) či [[Michael Ende]] (*Nekonečný príbeh*), v oblasti [[Dobrodružná literatúra|dobrodružnej literatúry]] [[Karl May]].

Nemecký knižný trh je tretím najväčším po americkom a čínskom. [[Frankfurtský knižný veľtrh]] je najväčšou knižnou akciou na svete. Tak isto aj [[Lipský knižný veľtrh]] má celoeurópsky význam.

=== Hudba ===
[[Súbor:Beethoven.jpg|náhľad|Ludwig van Beethoven]]
[[Súbor:Elbphilharmonie, Hamburg.jpg|vľavo|náhľad|[[Labská filharmónia]]]]
Vývoj európskej [[Klasická hudba|klasickej hudby]] bol ovplyvnený celou radou nemeckých [[Hudobný skladateľ|hudobných skladateľov]]. K popredným tvorcom nemeckého pôvodu patrili [[Johann Sebastian Bach]], [[Georg Friedrich Händel]] (aj keď neskôr odišiel do Anglicka), [[Ludwig van Beethoven]], [[Carl Maria von Weber]], [[Robert Schumann]], [[Felix Mendelssohn-Bartholdy|Felix Mendelssohn Bartholdy]], [[Richard Wagner]], [[Johannes Brahms]] a&nbsp;[[Richard Strauss]]. Nemeckú hudbu silne ovplyvnili aj [[Christoph Willibald Gluck]], [[Georg Philipp Telemann]], [[Carl Orff]], [[Carl Philipp Emanuel Bach]], [[Dietrich Buxtehude]], [[Paul Hindemith]], [[Giacomo Meyerbeer]], [[Kurt Weill]], [[Heinrich Schütz]] alebo [[Max Bruch]].

Nemecko má silnú tradíciu zborového spevu, ktorého rozvoj bol síce prerušený druhou svetovou vojnou, potom však zaznamenal veľký rozmach. V súčasnej dobe má Nemecko takmer centrálnu dôležitosť v hudobnom živote Európy. V Nemecku je mnoho prvotriednych hudobných škôl a [[Konzervatórium|konzervatórií]]. Nemecko je tiež krajinou s najväčším počtom [[Orchester|symfonických orchestrov]], ktorých je celkovo 92. Medzi najvýznamnejšie patria tzv. A-orchestre: Bamberger Symphoniker ([[Bamberg]]), [[Berlínski filharmonici]] (Berliner Philharmoniker), [[Gewandhausorchester]] ([[Lipsko]]), hr-Sinfonieorchester (rozhlasový orchester, [[Frankfurt nad Mohanom]]), [[Mníchovská filharmónia]] (Münchner Philharmoniker), [[Sächsische Staatskapelle Dresden]] ([[Drážďany]]), [[Staatskapelle Berlin]] so svojim šéfdirigentom [[Daniel Barenboim|Danielom Barenboimom]], Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks ([[Mníchov]], v rokoch 1961 – 1979 tu pôsobil [[Rafael Kubelík]]) a WDR Sinfonieorchester Köln ([[Kolín nad Rýnom]]). V týchto orchestroch pôsobí v&nbsp;súčasnosti mnoho významných [[dirigent]]ov ako sú [[Valerij Gergijev]], [[Simon Rattle]], [[Jukka-Pekka Saraste]], [[Christian Thielemann]] a [[Kirill Petrenko]]. Symfonické orchestre majú k dispozícii veľké koncertné sály s výbornou akustikou, oi. v Berlíne a v Mníchove (Gasteig). V [[Hamburg]]u bola prestavaná budova bývalého skladu na tzv. *Elbphilharmonie* s veľkou modernou koncertnou sálou, ktorá má vynikajúcu [[Akustika|akustiku]].
[[Súbor:Hans-Zimmer-profile (cropped).jpg|náhľad|216x216pixelov|[[Hans Zimmer]]|vľavo]]
[[Súbor:Till Lindemann.jpg|náhled|202x202pixelov|[[Rammstein]]]]
Nemecko je štvrtým najväčším hudobným trhom na svete. Prispieva k tomu skutočnosť, že v krajine pôsobí aj veľký počet hudobných sólistov z mnohých oborov. Medzi inštrumentalistami nemeckej národnosti je nutné spomenúť hlavne svetovo preslávené huslistky ako sú [[Anne-Sophie Mutter]], [[Isabelle Faustová|Isabelle Faust]] a&nbsp;[[Julia Fischerová]]. Veľké renomé majú oi. [[Soprán|sopranistka]] [[Diana Damrauová]] a [[Tenor (vysoký hlas)|tenorista]] [[Jonas Kaufmann]]. Vynikli aj pianistka [[Clara Schumannová]] či varhaník [[Johann Pachelbel]]. K bohatému kultúrnemu životu prispieva aj to, že v Nemecku vystupujú pri [[Opera|operných]] predstaveniach a [[koncert]]och klasickej hudby početní umelci z celého sveta. Wagnerovo, ale aj iné operné dielo je pravidelne uctievané na [[Hudobné slávnosti v Bayreuthe|Hudobných slávnostiach v Bayreuthe]].

Filmovou hudbou sa preslávil [[Hans Zimmer]] (*Leví kráľ*, *Piráti z Karibiku*, *Gladiátor* a iné). Z&nbsp;oblasti [[džez|jazzovej]] hudby sú najznámejší [[Adam Taubitz]], [[Peter Brötzmann]], [[Theo Jörgensmann]], [[Till Brönner]] a [[Eberhard Weber]]. Slávnym kapelníkom big bandu bol [[James Last]]. Preslávenými opernými spevákmi boli [[Dietrich Fischer-Dieskau]], [[Elisabeth Schwarzkopfová]] alebo [[Christa Ludwig]]ová. Pri&nbsp;[[Elektronická hudba (elektronické nástroje)|elektronickej hudbe]] odviedli pioniersku prácu skupiny [[Kraftwerk]] či [[Tangerine Dream]], z individuálnych umelcov [[Karlheinz Stockhausen]] alebo [[Klaus Schulze]]. V popovej a rockovej hudbe presahujú hranice Nemecka umelci ako [[Udo Jürgens]], [[Udo Lindenberg]], [[Herbert Grönemeyer]], [[Nena]], [[Sandra Cretu|Sandra]], [[Paul van Dyk]], [[Robin Schulz]] a [[Xavier Naidoo]]. Z&nbsp;hudobných skupín sú najznámejšie [[Accept]], [[Helloween]], [[Gamma Ray]], [[Die Toten Hosen]], [[Die Ärzte]], [[Alphaville]], [[Scooter]], [[Tokio Hotel]], [[Blind Guardian]], [[Modern Talking]], [[Scorpions]], [[Rammstein]] a [[Guano Apes]]. Skupina Rammstein sa presadila s&nbsp;nemeckými textami aj&nbsp;v&nbsp;zahraničných hitparádách. V Nemecku sa už dlho teší veľkej popularite aj český spevák [[Karel Gott]].

Najväčšími rockovými festivalmi sú [[Wacken Open Air]] a [[Rock am Ring]].

=== Výtvarné umenie ===
[[Súbor:Caspar_David_Friedrich's_Chalk_Cliffs_on_Rügen.jpg|náhľad|right|155px|[[Caspar David Friedrich|C.D. Friedrich]], *Kriedové útesy na Rujane* (1818)]]
[[Súbor:Franz Marc 020.jpg|náhľad|right|[[Franz Marc]], *Srnec v lese* (1914)|155px]]

Najslávnejším nemeckým maliarom je [[Albrecht Dürer]]. Dürerom bol silno inšpirovaný aj drevorytec [[Hans Holbein mladší]]. Významným [[Renesančné maliarstvo|renesančným]] maliarom bol [[Lucas Cranach starší]]. Ten je niekedy radený k tzv. [[Dunajská škola|dunajskej škole]], ku ktorej patrí aj [[Albrecht Altdorfer]]. K renesancii patrí aj [[Matthias Grünewald]]. Jedným z najvýraznejších z Nemecka pochádzajúcich barokových maliarov je majster [[Cosmas Damian Asam]].

Významným drevorytcom 19. storočia bol [[Wilhelm Busch]]. Z [[Romantizmus|romantických]] maliarov vynikli [[Caspar David Friedrich]] a [[Carl Spitzweg]]. [[Maria Sibylla Merianová]] sa preslávila kresbami hmyzu, rastlín a zvierat. [[Impresionizmus|Impresionistické]] vplyvy spracoval [[Max Liebermann]]. Výraznou osobnosťou avantgardy bol [[Max Ernst]] či [[Expresionizmus|expresionisti]] [[Franz Marc]], [[Ernst Ludwig Kirchner]] a [[Käthe Kollwitzová]]. Expresionizmus zohral v nemeckom umení mimoriadnu rolu a na území Nemecka priamo vznikol, v Mníchove a Berlíne. Významnú rolu zohrali expresionistické skupiny [[Die Brücke]] a [[Der Blaue Reiter]]*.* Taktiež smer nazývaný [[Nová vecnosť]] mal korene v Nemecku ([[George Grosz]], [[Otto Dix]]).

Po druhej svetovej vojne sa rozvinul [[neoexpresionizmus]], ktorý reprezentovali [[Georg Baselitz]] či [[Anselm Kiefer]]. [[Hyperrealizmus]] a výtvarné použitie fotografie preslávilo [[Gerhard Richter|Gerharda Richtera]], “kapitalistický realizmus” [[Sigmar Polke|Sigmara Polkeho]], performančné a [[happening]]ové umenie [[Joseph Beuys|Josepha Beuyse]].

Najslávnejšími sochármi sú [[Hans Arp]] a [[Jörg Immendorff]]. Významný festival je festival moderného umenia [[documenta]], ktorý sa koná každých päť rokov v meste [[Kassel]].

=== Architektúra ===
[[Súbor:Trier Porta Nigra BW 1.JPG|náhľad|vľavo|upright|Rímska [[Porta Nigra]] v [[Trier]]i]]
[[Súbor:Speyerer Dom - Westturm nach Osten.jpg|náhľad|upright|[[Speyerský dóm|Katedrála v Speyeri]]]]
[[Súbor:Burg Hohenzollern ak.jpg|náhľad|upright|vľavo| [[Hrad Hohenzollern|Hohenzollern]]]]
[[Súbor:Altstadt bremen 2019-04-19 (18).jpg|náhľad|upright|[[Radnica v Brémach|Brémska radnica]]]]
[[Súbor:Hofgarten Ost Residenz Wuerzburg-9.jpg|náhľad|vľavo|upright|[[Würzburská rezidencia]]]]
Nemecko má bohaté a mnohotvárne dejiny architektúry, ktoré sú úzko spojené s dejinami architektúry v susedných krajinách. Architektonické pamiatky pochádzajú už z dôb [[Staroveký Rím|rímskej antiky]], napríklad [[Porta Nigra]] v [[Trier]]i. Na území Nemecka sa nachádzajú aj ďalšie pamiatky z doby pred [[Románske umenie|románskym slohom]], napr. [[Opátstvo Lorsch|vstupný objekt do mesta Lorsch]], tzv. Torhalle. Torhalle ukazuje vývoj smerom k románskemu slohu, ktorý sa presadil po roku 1030. [[Speyerský dóm|Katedrála Panny Márie a svätého Štefana]] v [[Speyer]]i je najväčšia zachovaná románska stavba na svete. Významnou románskou stavbou je aj [[Kostol svätého Michala (Hildesheim)|Kostol svätého Michala archanjela]] a [[Hildesheimský dóm|Katedrála Nanebovzatia Panny Márie]] v [[Hildesheim]]e, [[Naumburgský dóm|katedrála v Naumburgu]], hrad [[Wartburg (hrad)|Wartburg]], [[katedrála v Bambergu]] alebo [[katedrála v Trieri]].

[[Gotika]] vznikla vo Francúzsku, prvé stavby v gotickom slohu na území Nemecka pochádzajú z 13. storočia, napr. [[Aachenský dóm]] v [[Aachen]]e, [[Liebfrauenkirche (Trier)|Liebfrauenkirche]] v Trieri, [[Klášter Maulbronn]], hrad [[Hrad Hohenzollern|Hohenzollern]] alebo [[Kolínsky dóm|Katedrála svätého Petra]] v [[Kolín nad Rýnom|Kolíne nad Rýnom]]. Po roku 1520 prišla [[renesancia]] z územia dnešného Talianska, ukážkové sú [[Radnica v Augsburghu|augsburgská]] alebo [[Radnica v Brémach|brémska radnica]]. [[Barok]]o sa presadilo na území dnešného Nemecka od roku 1650. Príkladom sú diela [[cheb]]ského rodáka [[Johann Balthasar Neumann|Balthasara Neumanna]], napr. [[Würzburská rezidencia]] či [[bazilika Vierzehnheiligen]]. Barokový je aj zámok [[Zámok Nymphenburg|Nymphenburg]], komplex [[Zwinger (Drážďany)|Zwinger]] v Drážďanoch, [[zámok v Ludwigsburghu]] alebo najväčší berlínsky palác [[Zámok Charlottenburg|Charlottenburg]]. [[Rokoko]]vými skvostami sú zámok [[Sanssouci]] v [[Postupim]]e, [[Zámky Augustusburg a Falkenlust]] v [[Brühl (Severné Porýnie-Vestfálsko)|Brühle]] alebo [[Pútnický kostol vo Wies|kostol vo Wies]]. Okolo roku 1770 nastupuje obdobie [[klasicizmus|klasicizmu]]. Najdôležitejšími stavbami sú [[Staré múzeum]] a [[Brandenburská brána]] v Berlíne. Z doby [[Historizmus (umenie)|historizmu]] (obdobie 1840 až 1900) pochádza zámok [[Neuschwanstein]], [[Pamätník Walhalla]], zámok [[Lichtenstein (zámok)|Lichtenstein]], [[zámok Hohenschwangau]] a [[Berlínska katedrála]]. Tá pochádza z dielne asi najvýznamnejšieho nemeckého architekta historizmu [[Karl Friedrich Schinkel|Karla Friedricha Schinkela]].
[[Súbor:Olympiastadion Muenchen.jpg|náhľad|200x200pixelov|[[Olympiastadion (Mníchov)|Olympiastadion]]]]
Na začiatku 20. storočia boli nemeckí architekti poprednými predstaviteľmi klasickej [[Moderná architektúra|moderny]]. [[Walter Gropius]], [[Ludwig Mies van der Rohe]], [[Peter Behrens]], [[Erich Mendelsohn]] a škola architektúry [[Staatliches Bauhaus|Bauhaus]] udávali smer, ktorým architektúra kráča dodnes. Ukážkovým dielom modernizmu bola Gropiova [[továreň Fagus]] v [[Alfeld]]e. Tak isto monumentálna architektúra v dobe nacizmu výrazne ovplyvnila tvar nemeckých miest. Následkom bombardovania v období 2.&nbsp;svetovej vojny boli úplne alebo čiastočne stratené pôvodné centrá mnohých nemeckých miest ([[Brémy]], [[Frankfurt nad Mohanom]], [[Mníchov]], [[Norimberg]], [[Drážďany]] a&nbsp;iné), mnoho z týchto centier bolo po vojne, aj za cenu vysokých nákladov zrekonštruovaná. 
[[Súbor:Gottfried böhm, pilgrimage church, neviges 1963-1972 01.jpg|vľavo|náhľad|200x200pixelov|Kostel vo Velberte]]
V dobe obnovy po druhej svetovej vojne sa architektúra vracala ku koreňom a snažila sa nadviazať na pretrhnutú niť, príkladom týchto tendencií bola napríklad modernistická [[Nová Národná galéria]] v Berlíne z dielne Miesa van der Roheho. Až neskôr našla nemecká architektúra nové formy prejavu. V roku 1972 bol dokončený [[Olympiastadion (Mníchov)|olympijský štadión v Mníchove]], projekt, v ktorom nemecká architektúra našla nový štýl. Jeho autorom boli [[Günter Behnisch]] a [[Frei Paul Otto]], nositeľ prestížnej [[Pritzkerova cena|Pritzkerovej ceny]]. Druhým nemeckým laureátom tejto "Nobelovej ceny za architektúru" je [[Gottfried Böhm]], predstaviteľ [[Brutalizmus|brutalizmu]], autor mnohých unikátnych stavieb, ako je radnica v [[Bergisch Gladbach]]u alebo kostol vo [[Velbert]]u. [[Organická architektúra|Organickou]] a [[Expresionistická architektúra|expresionistickú architektúru]] rozvíjal [[Hans Scharoun]], jeho najznámejšou stavbou je [[Berlínska filharmónia]].

Mnoho z uvedených stavieb bolo zapísaných na zoznam [[Svetové dedičstvo UNESCO|Svetového dedičstva UNESCO]], ako prvá to bola katedrála v Aachene v roku 1978. K roku 2019 má Nemecko na zozname už 46 položiek. Okrem jednotlivých stavieb sú to celé historické centrá miest [[Lübeck]], [[Bamberg]], [[Regensburg]], [[Quedlinburg]], [[Weimar]], [[Stralsund]], [[Wismar]] a prístavné štvrte v [[Hamburg]]u. Tam mieri väčšina turistov, ale do obľuby sa dostávajú aj nákladně zmodernizované industriálne pamiatky, napríklad v hlavnom meste Berlíne alebo v mnohých veľkomestách Severného Porýnia-Vestfálska.

=== Múzeá ===
[[Súbor:Bode Museum.jpg|náhľad|[[Ostrov múzeí]] patrí na zoznam [[Svetové dedičstvo UNESCO|svetového dedičstva]]]]
V Nemecku sa nachádza viac než 6 000 múzeí, ku ktorým patria súkromné aj verejné zbierky, zámky a zahrady. K najväčším a najvýznamnejším patrí [[Deutsches Museum|Nemecké múzeum]] v [[Mníchov]]e, celosvetovo najväčšie prírodovedecko-technické múzeum. Významné je aj [[Germanisches Nationalmuseum]] v [[Norimberg]]u so zbierkami umenia od ranej histórie až do dnešnej doby. 
[[Súbor:Pergamonmuseum_Ishtartor_06.jpg|vľavo|náhľad|240x240pixelov|Rekonštrukcia [[Ištarina brána|Ištarinej brány]] v [[Pergamonské múzeum|Pergamonskom múzeu]] v [[Berlín]]e]]
Tak isto v Berlíne sa nachádzajú aj celosvetovo dôležité múzea, hlavne na tzv. [[Ostrov múzeí|Ostrove múzeí]]. Najstarším na ostrove je [[Staré múzeum]]. Vzniklo v roku 1830. Tamojšia zbierka [[Antika|antických]] pamiatok obsahuje napríklad slávnu Periklovu bustu (významnú zbierku antického umenia obsahuje aj [[Glyptotéka (Mníchov)|Glyptotéka v Mníchove]]). Ako druhé na Múzejnom ostrove vzniklo v roku 1855 [[Nové múzeum]], obsahuje hlavne egyptské vykopávky [[Amarnské obdobie|amarnského obdobia]], vrátane známej [[Busta kráľovnej Nefertiti|Busty kráľovnej Nefertiti]]. V roku 1876 pribudla [[Stará národná galéria]], kde sa dá dnes vidieť napríklad obraz *Mlyn v Pontoise* [[Paul Cézanne|Paula Cézanna]] alebo *Tahitské rybárky* [[Paul Gauguin|Paula Gauguina]]. V roku 1904 na ostrove vyrástlo [[Bodeho múzeum]], v ktorom sú zhromaždené byzantské a renesančné zbierky. Ako posledné z piatich múzeí na ostrove bolo otvorené v roku 1930 [[Pergamonské múzeum]]. Sú v ňom uložené unikáty ako napríklad [[Ištarina brána]] alebo [[Pergamonský oltár]]. [[Židovské múzeum v Berlíne|Židovské múzeum]] otvorené v Berlíne v roku 2001 na seba upútalo pozornosť hlavne originálnym architektonickým riešením [[Daniel Libeskind|Daniela Libeskinda]]. Vo Frankfurte vlastní cenné zbierky [[Städelovo múzeum]]. Vidieť sa tu dá napríklad obraz [[Sandro Botticelli|Sandra Botticelliho]] *Simonetta Vespuciová ako nymfa*, *Ecce Homo* [[Hieronymus Bosch|Hieronyma Boscha]], *Zemepisec* [[Jan Vermeer|Jana Vermeera]], *Po raňajkách* [[Pierre Auguste Renoir|Pierra-Augusta Renoira]] alebo *Portrét Dr. Gacheta* [[Vincent van Gogh|Vincenta van Gogha]]. Jednou z najvýznamnejších galérií sveta je [[Stará pinakotéka]] v Mníchove, ktorá zahŕňa niektoré klenoty svetového maliarstva ako *Autoportrét* [[Albrecht Dürer|Albrechta Dürera]], obraz *V zemi peciválov* [[Pieter Brueghel|Pietere Brueghela]] alebo *Madonna del Garofano* [[Leonardo da Vinci|Leonarda da Vinciho]]. [[Hamburger Kunsthalle]] predstavuje návštevníkom napríklad [[Grabowský oltář]].

=== Média ===
[[Súbor:Deutsche Welle.jpg|náhled|Sídlo [[Deutsche Welle]] v Bonne]]
Rozhlasové a televízne vysielanie ovplyvnili vo svojich počiatkoch nemeckí vynálezcovia. Príjem televízneho a rozhlasového vysielania prebieha ako pozemnými vysielačmi, tak aj cez družicové vysielanie. Rozšírená je aj [[káblová televízia]]. Od roku 2003 prebieha digitalizácia televízneho a rozhlasového vysielanie, plánovaná je kompletná [[digitalizácia televízneho a rozhlasového vysielania|digitalizácia]]. Niektorí poskytovatelia ponúkajú televízne a rozhlasové vysielanie aj cez Internet, v rámci protokolu [[IPTV]] ako súčasť širokopásmového pripojenia. Nemecko má duálne rozhlasové vysielanie, verejnoprávny rozhlas a mnoho súkromných rozhlasových staníc, ktoré sú financované reklamami.

V Nemecku existuje verejnoprávna televízia, medzi inými stanice [[ARD]] a [[ZDF]], ako aj súkromné televízne spoločnosti, ku&nbsp;ktorým patrí ProSiebenSat.1 Media AG, [[RTL Group]], MTV Networks Deutschland, NBC Universal Deutschland, Tele München Gruppe, ako aj regionálni poskytovatelia televízneho vysielania. Popri voľne prijímaného televízneho vysielania existuje v&nbsp;Nemecku aj digitálna platená televízia. Najznámejší poskytovateľ plateného televízneho vysielania je Premiere, mnoho tém (oi. šport) pokrýva Sky.

Prostredie nemeckej [[žurnalistika|žurnalistiky]] je veľmi mnohotvárne, medzi najčítanejšie denníky patria *Bild*, *Westdeutsche Allgemeine Zeitung*, *Süddeutsche Zeitung* a&nbsp;*Frankfurter Allgemeine Zeitung*. Najznámejšími týždenníkmi sú *Der Spiegel* a&nbsp;*Focus*.
 
Koncom roku 2007 disponovalo 72 % nemeckého obyvateľstva pripojením na internet; asi 24 % malo [[Širokopásmový prenos|širokopásmové pripojenie]].

=== Film ===

[[Súbor:Paul Wegener als Student von Prag, Filmplakat 1913.jpg|náhľad|150px|Plagát k filmu *Pražský študent* (1913)]]
Film má v Nemecku veľkú tradíciu. [[Studio Babelsberg]] v [[Postupim]]e, vznik v roku 1912, je najstarším filmovým štúdiom na svete (neskôr tu boli ateliéry [[UFA]], kde vzniklo mnoho propagandistických filmov Tretej ríše, aj východonemecká [[DEFA (film)|DEFA]]). V tomto štúdiu vzniklo mnoho snímkov nemeckého expresionizmu, ktorý zohral v dejinách svetového filmu zásadnú rolu. Jeho predstavitelia boli napríklad režisér [[Friedrich Wilhelm Murnau]], tvorca klasického snímku *Upír Nosferatu*, alebo [[Robert Wiene]], tvorca *Kabinetu doktora Caligariho*. Perlami nemeckého expresionizmu sú aj dva snímky, ktoré spája česká tematika: *Golem, zrodenie* a *Pražský študent*. V Študiách Babelsberg vznikol aj slávny film *Metropolis* Rakúšana [[Fritz Lang|Fritza Langa]], najnákladnejší [[nemý film]] v histórii, často označovaný za prvé filmové [[Vedecká fantastika|sci-fi]]. Slávnou filmovou režisérkou 30. rokov bola [[Leni Riefenstahlová]].

Kľúčovou postavou povojnového nemeckého filmu boli [[Wim Wenders]], [[Werner Herzog]], [[Volker Schlöndorff]] či [[Rainer Werner Fassbinder]], väčšinou radení k hnutiu *Neuer Deutscher Film*. Vďaka Schlöndorffovi sa Nemecko v roku 1979 dočkalo svojho prvého [[Oscar za najlepší cudzojazyčný film|Oscara za neanglicky hovoriaci film]], ocenený bol jeho snímok *Plechový bubienok*. Ďalšie dva Oscary prišli až v 21. storočia, a to vďaka snímkom *Nikde v Afrike* (2002) [[Caroline Linková|Caroline Linkové]] a *Životy tých druhých* (2006) režiséra [[Florian Henckel von Donnersmarck|Floriana Henckela von Donnersmarcka]]. [[Alexander Kluge]] získal v roku 1968 [[Zlatý lev|Zlatého leva]] na [[Benátsky filmový festival|festivale v Benátkach]], v roku 1981 ho napodobnila [[Margarethe von Trotta]]. V Hollywoode sa presadil [[Roland Emmerich]] či [[Wolfgang Petersen]], v zahraničí uspel aj [[Tom Tykwer]].

Každoročne sa uskutočňuje filmový festival svetového významu [[Berlínsky medzinárodný filmový festival|Berlinale]]. V Berlíne sídli aj [[Európska filmová akadémia]] a udeľujú sa tu teda často jej [[Európske filmové ceny]]. Aj v nich sú Nemci úspešní, víťazom sa stala napríklad nemecká komédia *Good Bye, Lenin!* (2003) režiséra [[Wolfgang Becker|Wolfganga Beckera]]. K ďalším nemeckým laureátom patrí [[Fatih Akın]] alebo [[Maren Adeová]].

Najslávnejšími nemeckými hercami sú [[Marlene Dietrichová]], [[Klaus Kinski]] a [[Nastassja Kinski]]. V modelingu sa presadila [[Heidi Klumová]] a [[Claudia Schiffer]]ová, ako módny návrhár sa preslávil [[Karl Lagerfeld]].

=== Kuchyňa ===

[[Súbor:Eisbein-2.jpg|náhľad|Udené bravčové koleno s kapustou]]

Nemecká kuchyňa je veľmi mnohotvárna a liší sa región od regiónu. Známe sú predovšetkým výdatné a ťažké pokrmy ako je bravčové koleno a udené [[bravčové mäso]] s [[Kyslá kapusta|kyslou kapustou]], kel s čajovkou, ako aj rôzne [[Nemecká kuchyňa#Eintopf|eintopfy]]. Eintopf je jedlo z jedného hrnca, v hrnci sa varí, dusí a pečie úplne všetko od mäsa cez lušteniny až po zeleninu. Tieto vydatné jedla majú v Nemecku tradíciu vďaka relatívne severnej polohe, keď bol v zime nutný výdatný príjem [[kalória|kalórií]]. Regionálna kuchyňa je veľmi rôznorodá a ovplyvňovaná kuchyňami zo susedných krajín. V dnešnej dobe sa v Nemecku ako aj iných európskych krajinách prechádza od ťažkých k ľahším pokrmom.

Predovšetkým v severnom Nemecku sa pripravujú rôznorodé pokrmy zo [[Ľuľok zemiakový|zemiakov]], na juhu je tradičná [[knedľa]] a nudle.
V Nemecku sa na raňajky jedáva chlieb a pečivo s rôznymi pomazánkami, so širokým výberom udenín a syrov, obľúbené tu je varené vajce, pije sa čaj či káva, pričom Nemci dávajú prednosť káve. Na poludnie sa konzumuje teplé jedlo, večer sa často podává studená večera formou studenej misy (tzv. Kalteplatte).

V Nemecku sú veľmi obľúbené rôzne druhy sladkého pečiva a koláčov s ovocnou alebo tvarohovou náplňou, rôzne druhy oplátok. Popoludňajšiu svačinu tvorí tzv. Kaffee und Kuchen (káva a zákusok).

=== Sviatky a tradície ===
[[Súbor:Oktoberfest-bjs181003-09.jpg|náhľad|[[Oktoberfest]] 2018]]
[[Štátny sviatok|Štátnym sviatkom]] Nemecka je 3. október, Deň nemeckej jednoty. Je to jediný sviatok, ktorý je určený spolkovou vládou. Ostatné sviatky určujú jednotlivé spolkové krajiny, aj keď sú sviatky, ktoré sa slávia vo všetkých spolkových krajinách: [[Veľký piatok]], [[Veľkonočný pondelok]], [[Nanebovstúpenie Krista]], [[Turíce]] a oba Vianočné sviatky; bez kresťanského pozadia [[Nový rok]] a [[Sviatok práce]].
Spolu s nedeľou sú sviatky v Nemecku [[Deň pracovného pokoja|dni pracovného pokoja]].

Mnoho vianočných tradícií, ktoré sa rozšírili do iných krajín, vrátane Slovenska a Česka, má korene v Nemecku. K takým patrí napríklad [[adventný veniec]], čo je tradícia založená v [[Hamburg]]u nemeckým [[Protestantizmus|protestantským]] [[Teológia|teológom]] [[Johann Hinrich Wichern|Johannom Hinrichom Wichernom]]. Tak isto aj novodobá tradícia [[Vianočný stromček|vianočného stromčeka]] vznikla v Nemecku (a na [[Pobaltský štát|Pobaltí]]). V [[Drážďany|Drážďanoch]] bola podľa všetkého vynájdená [[Štóla (múčnik)|vianočná štóla]], múčnik z cesta presiatého [[Kandizované ovocie|kandizovaným ovocím]]. Tak isto aj [[vianočné trhy]] majú pôvod v Nemecku, tie prvé sa konali taktiež v Drážďanoch v roku 1434. Dodnes majú Nemci vianočné trhy vo veľkej obľube a tie drážďanské patria doposiaľ k najväčším.

Najväčšou ľudovou slávnosťou v Nemecku je [[Oktoberfest]]. Ide o najväčší pivný festival na sveta, konaný už od roku 1810 v Mníchove. Dávno však už nie je len o pive, návštevníkov baví aj mnoho atrakcií a koná sa počas neho aj mnoho iných veselíc.

== Šport ==

[[Súbor:Olimpiai Stadion, az olimpia megnyitóünnepsége. Fortepan 73767.jpg|vľavo|náhľad|Zahajovací ceremoniál olympijskýh hier 1972]]
[[Súbor:Michael Schumacher 2010 Malaysia.jpg|náhľad|[[Michael Schumacher]]]]
 
[[Súbor:Steffi Graf backhand.jpg|náhľad|[[Steffi Grafová]]]]
Šport má v Nemecku vysokú spoločenskú prestíž. V ročníku 2009/10 bolo približne 27,6 milióna nemeckých obyvateľov členmi 91&nbsp;000 športových klubov a oddielov. V počte medailí získaných na [[Olympijské hry (moderné)|olympijských hrách]] (pokiaľ spočítame olympijské výsledky Nemecka, západného Nemecka, východného Nemecka aj tzv. [[Spoločné nemecké družstvo|spoločného nemeckého týmu]], ktorý sa olympiád zúčastňoval v rokoch 1956 – 1964) je Nemecko treťou najúspešnejšou krajinou na svete.

Krajina bola usporiadateľom najväčších športových sviatkov vrátane dvoch letných ([[Letné olympijské hry 1936|1936 v Berlíne]] a [[Letné olympijské hry 1972|1972 v Mníchove]]) a jedněch zimných olympijských hier ([[Zimné olympijské hry 1936|1936 v Garmisch-Partenkirchenu]]), dvoch [[Majstrovstvá sveta vo futbale|majstrovstiev sveta vo futbale]] ([[Majstrovstvá sveta vo futbale 1974|1974]] a [[Majstrovstvá sveta vo futbale 2006|2006]]) a ďalších významných súťaží. Nemecko hostí mnoho motoristických pretekov najvyššej úrovne vrátane tradičnej [[Grand Prix Nemecka]] a väčšiny dosiaľ uskutočnených [[Grand Prix Európy]] Formule 1.
[[Súbor:Max Schmeling NYWTS.jpg|náhľad|vľavo|[[Max Schmeling]]]]
Najvýznamnejším nemeckým športovcom 20. storočia bol podľa ankety [[ZDF]] automobilový pretekár [[Michael Schumacher]], ktorý prekonal mnoho rekordov [[Formula 1|Formule 1]] vrátane zisku siedmich titulov majstra sveta. V prvej desiatke ankety sa ďalej umiestnila kanoistka [[Birgit Fischerová]], najúspešnejšia nemecká olympionička, tenisti [[Steffi Grafová]] a [[Boris Becker]], cyklista [[Jan Ullrich]], plavkyňa [[Franziska van Almsicková]], legendárny boxer [[Max Schmeling]] a hneď niekoľko futbalistov na čele s [[Franz Beckenbauer|Franzem Beckenbauerom]].

Nemecko má ale aj mnoho ďalších športových legiend. Majstrom sveta vo Formule 1 sa stali okrem legendárneho Schumachera aj [[Sebastian Vettel]] a [[Nico Rosberg]]. [[Anton Mang]] je päťnásobným [[Majstrovstvá sveta cestných motocyklov|majstrom sveta v pretekoch cestných motocyklov]].
[[Walter Röhrl]] je dvojnásobným [[Majstrovstvá sveta v rely|majstrom sveta v rallye]]. Tenisovou svetovou jednotkou a víťazkou troch grandslamov bola popri Graffovej aj [[Angelique Kerberová]], [[Michael Stich]] vyhral [[Wimbledon (tenis)|Wimbledon]]. V Nemecku má veľkú tradíciu aj [[jazdectvo]], [[Isabell Werthová]] si v konskom sedle vybojovala šesť zlatých olympijských medailí, rovnako ako jej kolega [[Reiner Klimke]]. K úspešným olympijským plavcom patrili aj reprezentanti NDR [[Kornelia Enderová]], [[Roland Matthes]] a [[Kristin Ottová]]. Najúspešnejšou atlétkou je bežkyňa [[Bärbel Wöckelová]]. Štyri olympijské zlaté medaile má kanoistka [[Katrin Wagner-Augustinová]] a veslárka [[Kathrin Boronová]]. Slávnym šachistom bol [[Emanuel Lasker]]. Nemecko je najväčšou svetovou veľmocou v zimných športoch, predovšetkým v [[biatlon]]e, [[boby|jazde na boboch]], [[skeleton|jazde na saniach]] alebo [[rýchlokorčuľovanie]]. Najúspešnejšou nemeckou účastníčkou zimných olympijských hier v histórii je doposiaľ rýchlokorčuliarka [[Claudia Pechsteinová]] s piatimi zlatými medailami. Rýchlokorčuliarskymi legendami sú aj [[Gunda Niemannová-Stirnemannová]] či [[Karin Enkeová]]. Štyri zlaté medaile majú bobisti [[Kevin Kuske]] a [[André Lange]] a sánkari [[Natalie Geisenbergerová]], [[Tobias Arlt]] a [[Tobias Wendl]]. Úspešnými biatlonistami boli [[Sven Fischer]] či [[Laura Dahlmeierová]]. [[Jens Weissflog]] je legendou v skokoch na lyžiach, [[Markus Wasmeier]] zjazdového lyžovania, [[Katarina Wittová]] krasokorčulovania.
[[Súbor:Germany champions 2014 FIFA World Cup.jpg|náhľad|vľavo|[[Nemecké národné futbalové mužstvo]] po víťazstve vo finále na [[Majstrovstvá sveta vo futbale 2014|majstrovstvách sveta 2014 v Brazílii]]]]
[[Súbor:Franz Beckenbauer 22-6-74.png|náhľad|253x253pixelov|[[Franz Beckenbauer]]]]
Najobľúbenejším druhom športu v Nemecku je [[futbal]]. Nemecký futbalový zväz má šesť miliónov členov, v súťažiach hrá 170 tisíc tímov. Nemecká mužská reprezentácia je celosvetovo jeden z najúspešnejších tímov, vybojovala štyrikrát titul majstrov sveta ([[Majstrovstvá sveta vo futbale 1954|1954]], [[Majstrovstvá sveta vo futbale 1974|1974]], [[Majstrovstvá sveta vo futbale 1990|1990]], [[Majstrovstvá sveta vo futbale 2014|2014]]) a trikrát vyhrala majstrovstvá Európy ([[Majstrovstvá Európy vo futbale 1972|1972]], [[Majstrovstvá Európy vo futbale 1980|1980]], [[Majstrovstvá Európy vo futbale 1996|1996]]). Nemecko je jedinou krajinou na svete, ktorá získala titul majstra sveta vo futbale v mužskej aj v ženskej kategórii. Hráči troch nemeckých klubov sa tešili z víťazstva v [[Liga majstrov UEFA|Lige majstrov]] či jej predchodcovi Pohára majstrov ([[Bayern Mníchov]], [[Hamburger SV]], [[Borussia Dortmund]]), Bayern Mníchov celkom šesťkrát. [[Pohár víťazov pohárov UEFA|Pohár víťazov pohárov]] vyhral aj [[Werder Brémy]] a [[1. FC Magdeburg]] (vtedy východonemecký tím). [[Európska liga UEFA|Európsku ligu]] (skoršie Pohár UEFA) vyhrali tímy [[Borussia Mönchengladbach]], [[Eintracht Frankfurt]], [[Bayer Leverkusen]] a [[FC Schalke 04]]. Najúspešnejším futbalovým klubom v najvyššej nemeckej futbalovej súťaži [[Fußball-Bundesliga|Bundeslige]] s 33 majstrovskými titulmi je klub [[FC Bayern Mníchov|Bayern Mnichov]]. Cenu [[Zlatá lopta France Football|Zlatá lopta]] pre najlepšieho futbalistu Európy získali [[Gerd Müller]] (1970), [[Franz Beckenbauer]] (1972, 1976), [[Karl-Heinz Rummenigge]] (1980, 1981), [[Lothar Matthäus]] (1990) a [[Matthias Sammer]] (1996). [[Oliver Kahn]] bol vyhlásený najlepším hráčom svetového šampionátu v roku 2002. [[Miroslav Klose]] vedie historickú tabuľku najlepších strelcov majstrovstiev sveta.

V svetovom meradle vyniká aj nemecká hádzaná (trojnásobní majstri sveta) a pozemný hokej (štyri zlaté na olympijských hrách). Narastá aj popularita basketbalu a ľadového hokeja, najväčší úspech dosiahla [[Nemecké národné hokejové mužstvo|Nemecká hokejová reprezentácia]] v novodobej histórii na [[Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2018|ZOH 2018]] kde získala bronzovú medailu a na [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023]] striebornú medailu. Najslávnejším nemeckým basketbalistom je [[Dirk Nowitzki]]. [[Leon Draisaitl]] je fenomenálnym hokejistom, od útlého veku hrá v severoamerickej [[National Hockey League|NHL]] a získal [[Art Ross Trophy]] za najviac [[Kanadské bodovanie|kanadských bodov]] v základnej časti NHL. Cenu pre svetového hádzanára roka majú [[Daniel Stephan]] (1998), [[Henning Fritz]] (2004) a [[Nadine Krauseová]] (2006). Do siene slávy Medzinárodnej volejbalovej federácie bol uvedený [[Siegfried Schneider]].

Mnoho vynikajúcich športovcov reprezentovalo bývalú [[Nemecká demokratická republika|NDR]], kde ale po páde komunistického režimu vyšla najavo existencia systému štátom riadeného [[doping]]u.

== Slováci v Nemecku ==
[[Vysťahovalectvo]] zo Slovenska do Nemecka narástlo najmä po [[Februárový prevrat|Februárovom prevrate 1948]] a po [[Vpád vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska|invázii vojsk Varšavskej zmluvy]] 21. augusta 1968.

V roku 2004 sa Slovensko stalo súčasťou [[Schengenský priestor|Schengenského priestoru]] voľného pohybu. Občania Slovenska (spolu s ďalšími 7 členskými štátmi, ktoré vstúpili do EÚ v roku 2004), mohli od mája 2011 na pracovnom trhu [[Európska únia|EÚ]] pracovať bez pracovného povolenia. Dočasné obmedzenia (sedemročné prechodné obdobie) platili v Rakúsku a v Nemecku. Nemecký centrálny cudzinecký register (Ausländerzentralregister) v rokoch 2016, 2017, 2018 zaregistroval 53 440, 57 225, 58 235 Slovákov, čo predstavuje 35. miesto v poradí počtu cudzincov v Nemecku podľa krajiny pôvodu (prví boli Turci s viac ako 1,5 miliónmi). V roku 2016 bolo Nemecko štvrté po Česku, Veľkej Británii a Rakúsku v počte Slovákov, ktorí tam odišli za prácou.

=== Významní Slováci, ktorí pôsobili v Nemecku ===
* [[Ferdinand Ďurčanský]] (* [[1906]]† [[1974]]) slovenský ľudácky politik a novinár.
* [[Imrich Kružliak]] (* [[1914]]† [[2019]]) politik, redaktor, publicista, básnik katolíckej moderny, spisovateľ, prekladateľ a exilový pracovník.
* [[Jozef Prívozník]] (* [[1926]]† [[2010]]) rímskokatolícky kňaz, [[Saleziáni Don Bosca|salezián]], profesor filozofie, rozhlasový kazateľ ([[Slobodná Európa (rozhlasová stanica)|Radio Slobodná Európa]]).
* [[Anton Hlinka]] (* [[1926]]† [[2011]]) rímskokatolícky kňaz, [[Saleziáni Don Bosca|salezián]], exilový pracovník, žurnalista, univerzitný profesor, publicista, prekladateľ, a  filozof.

== Vybrané pamiatky (fotogalériia) ==
=== Cirkevné pamiatky ===
<gallery>
Súbor:Aachen Germany Imperial-Cathedral-01.jpg|[[Aachenský dóm|katedrála Panny Márie]], [[Aachen]] ([[Severné Porýnie-Vestfálsko]])
Súbor:Dresden Frauenkirche Saint Mary october 2005.jpg|[[Frauenkirche (Drážďany)|Kostol panny Marie]] *(Frauenkirche)*, [[Drážďany]] ([[Sasko]])
Súbor:Ulm_Minster.jpg|[[Ulm Münster|Katedrála v Ulme]]<sup>#</sup>, *(Ulmer Münster)*, [[Ulm]] ([[Bádensko-Württembersko]])
Súbor:Cologne Cathedral.jpg|[[Kolínsky dóm|Katedrála v Kolíne nad Rýnom]] (Kölner Dom), [[Kolín nad Rýnom]] ([[Severné Porýnie-Vestfálsko]])
Súbor:Berlin_Eiermann_Memorial_Church.JPG|[[Pamätný kostol cisára Viliama]] *(Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche)'', Berlín

#Najvyššia kostolná veža na svete. Výška 161,53 metrov.

### Ostatné stavby

Súbor:Berlin Brandenburger Tor BW 1.jpg |Brandenburská brána, (Berlín)
Súbor:Bremen, Rathaus -- 2021 -- 6354.jpg|Radnica, (Brémy)
Súbor:New town hall Hannover2.jpg|Nová radnice, (Hannover)
Súbor:Berlin Reichstag BW 2.jpg|Ríšsky snem (Reichstag), (Berlín)


### Kultúra a technika

Súbor:Berlin Alexanderplatz BW 3.jpg|Berlínska televízna veža, najvyššia stavba v krajine
Súbor:Allianz Arena Pahu.jpg|Allianz Arena, Mníchov
Súbor:Deutsches Museum.jpg|Nemecké múzeum v Mníchove
Súbor:Museumsinsel2002.jpg|Ostrov múzeí na rieke Spréva v Berlíne

### Krajina

Súbor:Lange Anna.jpg|Lange Anna („Dlhá Anna“) na Helgolande, (Šlezvicko-Holštajnsko)
Súbor:BrockenTopFromWest.jpg|Brocken v zime (1141,1 m n. m.), (Sasko-Anhaltsko)
Súbor:Koenigstuhl von viktoriasicht.jpg|Kreidefelsen (Kriedová skala) na Rujane, (Meklenbursko-Predpomoransko)
Súbor:Zugspitzmassiv_von_Westen_aus.jpg|Zugspitze (2962 m n. m.), (Bavorsko)


## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 

## Pozri aj

## Iné projekty

## Externé odkazy
* www.deutschland.de – viacjazyčný portál o Nemecku 
* Spolková vláda 
* Spolková kancelárka 
* Spolkový snem 
* Spolková rada 
* Veľvyslanectvo Slovenskej republiky v Berlíne 
* Veľvyslanectvo Spolkovej republiky Nemecko Bratislava  


Kategória:Krajiny EÚ
Kategória:Členovia NATO
Kategória:Členovia OSN
Kategória:Štáty v Európe
Kategória:Krajiny G8