open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 1985

**Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 1985** bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev Ázie v pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 20.28. januára 1985 v Dháke, v Bangladéši, za účasti 10 tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Iránu, Japonska a Kórejskej republiky. Ďalšie 2 družstváMacao a Ománsa z turnaja odhlásili. Titul obhájil , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad .

Vo finálovom stretnutí bol po vpáde indických fanúšikov na ihrisko zbitý do bezvedomia japonský rozhodca. Medzinárodná federácia pozemného hokeja po tomto incidente potrestala piatich indických hráčov 5-ročným trestom zákazu hratia.

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Stretnutie o 7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Bangladéšskej federácie pozemného hokeja *archive.org* 

## Zdroje
* Majstrovstvá Ázie na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja *archive.org* 
* Majstrovstvá Ázie 1985 na stránke todor66.com 
* Majstrovstvá Ázie 1985 na stránke rediff.com 
* Majstrovstvá Ázie 1985 na stránke sportsbharti.com 

Kategória:Pozemný hokej v 1985
Muži
Pozemný hokej
Kategória:1985 v Bangladéši
Kategória:Šport v Dháke
Dyňa červená

náhľad|Rozkrojená dyňa červená
**Dyňa červená** (iné názvy: **melón červený, melón vodný/vodový, vodový/vodný melón, arbus, červená dyňa, červený melón, dyňa, melón** ; lat. *Citrullus lanatus*, staršie: *Citrullus vulgaris, Cucumis citrullus, Colocynthis citrullus, Cucurbita citrullus, Momordica lanata*) je rastlina z rodu dyňa (*Citrullus*). Plody sa nazývajú **melón** alebo **dyňa** .

## Výskyt
Rastlina je udomácnená najmä v južnej a západnej Ázii, Afrike. V strednej Európe je známa od 16. storočia. 

## Opis
Je to jednoročná husto chlpatá bylina s poliehavým rastom. Listy sú striedavé, stopkaté, sivé; čepeľ je v obryse vajcovitá až trojuholníkovitá, s 5-7 lalokmi. Kvety sú jednotlivé, pazušné, bledožltej farby. Bobule sú guľaté až elipsoidné, asi 20-40 cm dlhé, zvonka tmavozelené, svetlozelené alebo mramorované, hladké, jedlé; vnútorné oplodie je väčšinou červené, ale aj ružové, žlté, belavé; sladké, jedlé s čiernymi či hnedými vajcovitými sploštenými semenami. 
## Význam
Výživná hodnota dyne červenej je nízka a obsah vitamínov a minerálií je malý. Bobule sa konzumujú. Ich dužina má výborné dietetické účinky a priaznivo pôsobí pri ochoreniach pečene. V niektorých krajinách sa z dužiny robia šťavy a sirupy, vonkajšie oplodie plodov sa nakladá v náleve. Mladé plody a listy sa používajú ako zelenina. Zo semien sa lisuje olej alebo sú prísadou k jedlám či do pečiva. 

## Zdroje

Kategória:Tekvicovité
Lobo Ismail

**Ismail Salah Ismail Loub** (* 11. august 1974, Zarka, Jordánsko), známy pod umeleckým menom **Lobo Ismail**, alebo len **Lobo**, je jordánsky spevák žijúci na Slovensku. Angažuje sa v hudbe, tanci, ale venuje sa i režírovaniu. Hudobnú kariéru odštartoval v roku 2005. Úspech skladieb „Ty si moja láska“, „Suzanna“, či „Meniny“ priniesol Lobovi na Slovensku popularitu.

## Diskografia

### Štúdiové albumy
* 2005 – *[[Ty si moja láska]]*
* 2006 – *[[Lobo]]*

### Single
* „Ty si moja láska“
* „Salam Aleikom“ (feat. Emily)
* „Suzanna“
* „Meniny“
* „Len s Tebou“ (feat. Peter Kotuľa)
* „One More Night“
* „Aicha“
* „Let's Dance (Musicaaa)“
* 2023 – „Diskotéky“
* 2023 – „Mesto“

## Externé odkazy
* 
* Oficiálna Facebook stránka
* Profil na YouTube
* Lobo Ismail na Discogs

Kategória:Jordánski speváci
Ananásový melón

**Ananásový melón** môže byť:
*uhorka žltá (lat. Cucumis melo)
*odroda uhorky žltej (lat. Cucumis melo var. cantalupensis) , synonymum: kantalup, pozri kantalup
*jeden zo 16 typov uhorky žltej, ktoré uvádza OECD pre oblasť obchodu , pozri ananásový melón (OECD)

## Zdroje
Zimný melón

**Zimný melón** môže byť:
*tekvica vosková (lat. Benincasa hispida) 
* typ (odroda) uhorky žltej (=melóna cukrového), lat. Cucumis melo var. inodorus , pozri pod uhorka žltá

## Zdroje
Hypatodóros z Téb

náhľad|Pozostatky chrámu bohyne Atény v archeologickej lokalite starovekého mesta Alifeira, cca 500 – 490 pred Kr.
**Hypatodóros** alebo **Hékatodóros** () bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
 
Sochár Hypatodóros pochádzal z boiótskych Téb. Činný bol pravdepodobne v polovici 5. storočia pred Kr. Grécky historik Polybios, ktorý ho uvádza pod menom Hékatodóros, zaznamenal, že spolu so sochárom Sóstratom z Chiosu zhotovili bronzovú sochu Atény v arkádskom meste Alifeira.

Staroveký cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku ale Sóstrata ako spoluautora tohto diela neuvádza: „*Alifeirčania získali meno pre svoje mesto od [[Aliféros|Aliféra]], syna [[Lykaón (Arkádia)|Lykaonovho]]. Sú v ňom svätyne [[Asklépios|Asklépia]] a [[Aténa (mytológia)|Atény]], ktorú z bohov najviac uctievajú, hovoria, že sa u nich narodila a že u nich bola aj vychovávaná. Postavili tiež oltár [[Zeus|Diovi]], zvanému Kolískový (Lecheatés), pretože tam bohyňu priviedol na svet. Studničku nazývajú Tritónis a privlastňujú si povesť o rieke Tritón. Socha Atény je vypracovaná z kovu, je to dielo Hypatodóra, a zasluhuje si pozornosť rovnako pre svoju veľkosť, ako aj pre svoje prevedenie. Komusi z bohov konajú na počesť slávnosť, tuším, že Aténe.*“ Pausanias tiež uvádza, že sochári Hypatodóros a Aristogeitón boli autori niekoľkých sochárskych diel, ktoré Argejčania venovali ako votívne dary do Delf po víťaznej bitke proti Sparte pri *Oinoe* (na hranici medzi Spartou a Argolidou v roku 460 pred Kr. ). Boli to sochy Adrasta a ďalších argejských vodcov z tzv. *bitky siedmich proti Tébam*, Amfiaraov voz, na ktorom stál vozataj Batón, blízky priateľ Amfiaraa a socha Alithersea. Prostriedky na zhotovenie týchto sôch získal Argos z vojnovej koristi. 

Odborníkom pre určenie doby pôsobenia sochára Hypatodóra dlho predstavoval problém záznam rímskeho spisovateľa Plínia, ktorý ho datoval do čias 102. olympiády, teda do rokov 372 až 368 pred Kr. 

Archeológovia objavili v Delfách i na ostrove Dilos nápisy (datované do 3. stor. pred Kr.), ktoré okrem iného uvádzajú i muža menom Hypatodóros z Téb. Je možné, že tento Hypatodóros bol potomkom sochára Hypatodóra z polovice 5. storočia pred Kr. 

## Referencie a bibliografia

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 1989

**Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 1989** bol v poradí 3. turnaj majstrovstiev Ázie v pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 20.28. decembra 1989 v Naí Dillí, v Indii, za účasti 7 tímov. Ďalšie 2 družstváSrí Lanka a Thajskosa z turnaja odhlásili. Titul obhájil , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad domácou . Počas finálového zápasu zomrel jeden z hráčov Indieasistent kapitána tímu Sujit Kumar.

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia na Letné olympijské hry 1992, ktoré hostila Barcelona. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Stretnutie o 5.7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Indickej federácie pozemného hokeja 

## Zdroje
* Majstrovstvá Ázie na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja *archive.org* 
* Majstrovstvá Ázie 1989 na stránke todor66.com 
* Majstrovstvá Ázie 1989 na stránke rediff.com 
* Majstrovstvá Ázie 1989 na stránke sportsbharti.com 

Kategória:Pozemný hokej v 1989
Muži
Pozemný hokej
Batón

**Batón** () môže byť:
 
* v gréckej mytológii Amfiaraov vozataj, pozri Batón (mytológia)
* grécky historik v 3. stor. pred Kr., pozri Batón zo Sinópy
* grécky komický básnik v 3. stor. pred Kr., pozri Batón (básnik)
* grécky sochár na rozhraní 3. a 2. stor. pred Kr., pozri Batón (sochár)
One-hit wonder

**One-hit wonder** (doslova *zázrak jedného hitu*, niekedy aj *umelec jedného hitu*) je označenie pre umelca (speváka alebo hudobnú skupinu), ktorý počas svojej kariéry vytvoril iba jednu skladbu úspešnú v hitparádach, vďaka ktorej je známy medzi poslucháčmi. Mohol tvoriť aj ďalšie skladby, s ktorými však už nezopakoval podobný úspech.

## Príklady
Zdroj
* Los del Rio – Macarena
* Las Ketchup – The Ketchup Song (Asereje)
* O-Zone – Dragostea Din Tei
* The Verve – Bitter Sweet Symphony
* Deep Blue Something – Breakfast at Tiffany’s
* Vanilla Ice – Ice Ice Baby
* Baltimora - Tarzan Boy

## Referencie

Kategória:Hudobná terminológia
Ústav vied o Zemi Slovenskej akadémie vied

náhľad|Budova Geologického odboru, v pozadí budova Geofyzikálneho odboru, júl 2009.

**Ústav vied o Zemi Slovenskej akadémie vied, v. v. i.** je vedecké pracovisko SAV sídliace v komplexe SAV na Dúbravskej ceste v Bratislave. Zaoberá sa výskumom geologickej stavby, geodynamickej evolúcie a geofyzikálnych polí Zeme.

Ústav vznikol spojením Geologického a Geofyzikálneho ústavu SAV 1. júla 2015, ktoré dnes tvoria samostatné oddelenia resp. odbory ústavu. Prvým riaditeľom ústavu bol od roku 2015 do roku 2018 Igor Broska. Vedúcim geologického odboru bol v tomto období Ján Madarás, vedúcim geofyzikálneho odboru Ladislav Brimich. Od marca 2018 je riaditeľom ústavu Ján Madarás.  V roku 2022 sa zmenila právna forma ústavu, z pôvodnej príspevkovej organizácie na verejnú výskumnú inštitúciu.

Pobočky ústavu sa nachádzajú v Banskej Bystrici na Ďumbierskej ulici, geofyzikálne laboratórium v Hurbanove, pracovisko v Starej Lesnej (Observatórium Stará Lesná) a v spolupráci s Univerzitou Komenského prevádzkuje aj observatórium v Modre-Pieskoch. Prevádzkuje tiež Slovenskú národnú sieť seizmických staníc.

S podporou vydavateľstva Veda vydáva vedecké časopisy *[[Geologica Carpathica]]* a *[[Contributions to Geophysics and Geodesy]]*.

## Referencie

## Externé odkazy

* Stránka ústavu - 

Zem
Kategória:Geológia Slovenska
Prequel

**Prequel** ([ˈpriːkwəl]) je názov umeleckého diela, ktorého dej predchádza v chronológii príbehu predtým publikovanej práce. Dejovo nenadväzuje, ale často objasňuje, alebo dovysvetľuje predchádzajúce dielo. Ide o anglický neologizmus skladajúci sa z predpony *pre-* („pred“ a slová* sequel-* („pokračovanie“). Tento postup rozprávania sa používa vo filmoch, TV seriáloch, literatúre, operách a PC hrách.

## Príklady
* *[[Hviezdne vojny (kult)|Star Wars]]*: filmy z rokov 1999 – 2005 *[[Hviezdne vojny: Epizóda I – Skrytá hrozba|Star Wars: Episode I – Skrytá hrozba]]*, *[[Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia|Star Wars: Epizóda II – Klonování utočia]]* a *[[Star Wars: Epizóda III – Pomsta Sithov|Star Wars: Episode III – Pomsta Sithov]]* sú prequely ku filmom *[[Hviezdne vojny (film)|Star Wars: Epizóda IV – Nová nádej]]*, *[[Hviezdne vojny: Epizóda V – Impérium vracia úder|Star Wars: Epizóda V – Impérium vracia úder]]* a *[[Hviezdne vojny: Epizóda VI – Návrat Jediho|Star Wars: Epizóda VI – Návrat jediho]]* z rokoch 1977 – 1983
* Filmová trilógia *[[Hobit (filmová trilógia)|Hobbit]]* (2012 – 2014) slúži ako prequel k filmovej trilógii *[[Pán prsteňov (filmová trilógia)|Pán prsteňov]]* (2001 – 2003).
* *[[Star Trek (filmy a seriály)|Star Trek]]*: TV seriál *Star Trek* (1966 – 1969) má seriálový prequel *Star Trek: Enterprise* (2001 – 2005)
* *[[Assassin’s Creed (séria)|Assassin 's Creed]]*: videohra  *Assassin' s Creed IV: Black Flag* (2013) je prequel na *Assassin' s Creed III* (2012)
* *Labyrint*: romány *The Kill Order* (2012) a *The Fever Code* (2016) sú prequely predchádzajúce pôvodnej trilógii z rokov 2009 – 2011
* Film *[[Po strništi bos]]* (2017) je prequel filmu *[[Obecná škola (film)|Obecná škola]]* (1991).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Neologizmy
Kategória:Teória filmu
Kategória:Anglické slová a frázy
Dyňa

**Dyňa** môže byť:
*v botanike:
**rod rastlín z čeľade tekvicovité zahŕňajúci napr. dyňu červenú, lat. Citrullus, dnes tento rod obyčajne zahŕňa aj taxón staršie klasifikovaný ako samostatný rod kolokvinta (lat. Colocynthis) , pozri dyňa (Citrullus)
**zastarano: rod rastlín z čeľade tekvicovité zahŕňajúci napr. uhorku siatu, lat. Cucumis, dnešný slovenský názov rodu je uhorka , pozri uhorka (rod)
** dyňa červená (=melón červený), resp. jej plod , pozri dyňa červená
**uhorka žltá (=melón cukrový)  resp. jej plod, pozri uhorka žltá
**nárečovo: tekvica, najmä tekvica obyčajná (lat. Cucurbita pepo), resp. jej plod alebo jedlo z nej , pozri tekvica a tekvica obyčajná
**nárečovo: špeciálna vinohradnícka tekvica na výrobu heverov 
*pejoratívne hovorovo alebo nárečovo: hlava

## Zdroje
Synagóga v Strážnici

**Synagóga v Strážnici** je bývalý židovský chrám v Strážnici postavený v roku 1804 v klasicistickom slohu na mieste staršieho domu modlitby poškodeného požiarom. Je v blízkosti Bzeneckej ulice a je súčasťou komplexu židovského cintorína, cca 300 m severovýchodne od Námestia Slobody a asi 150 m severozápadne od Námestia 17. novembra. Spolu s ním je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.

Synagógu v roku 1870 upravil staviteľ Leopold Slovák v novorenesančnom štýle. Elektrifikácie sa dočkala v roku 1906. Tempel slúžil na  bohoslužebné účely až do roku 1941. 22. júna toho roku bol však zdemolovaný príslušníkmi SA. Bol pritom zabitý aj predstavený náboženskej obce Hermann Felix. Koncom druhej svetovej vojny došlo aj k zrúteniu ženského oddelenia.

Od roku 1948 synagóga slúžila ako sklad. Až v roku 1991 bola v rámci reštitúcií vrátená židovskej obci, ktorá ju upravila a sprístupnila verejnosti.

Do synagógy sa vchádza z juhozápadnej strany. Jej priestor je opatrený neckovou klenbou, ktorú zdobí výmaľba s rastlinnými motívmi a hviezdnatou oblohou. Aron ha-kodeš tvorí dvojica stĺpov prekrytých kladím. Okná sú novodobé, s farebnou vitrážou v podobe Dávidovej hviezdy. a na južnom priečelí sú unikátne slnečné hodiny.

Strážnická synagóga je jediný templ na Morave, ktorý stojí v areálu židovského cintorínu.

## Galéria

Strážnice-synagoga-interiér2016f.jpg|Interiér synagógy slúžiaci ako galéria a múzeum
Strážnice-synagoga-interiér2016b.jpg|Strop
Synagoga Straznice 03.jpg|Slnečné hodiny
Strážnice-židovský-hřbitov2016r.jpg|Pohľad z cintorína
Strážnice-synagoga2016c.jpg|Pamätná doska


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Strážnice (okres Hodonín)
Kategória:Kulturne pamiatky v okrese Hodonín
Kategória:Synagógy v okrese Hodonín
Kategória:Klasicistické synagógy v Česku
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 1985

**Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 1985** bol prvý turnaj majstrovstiev Ázie v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 20.25. septembra 1985 v Soule, v Kórejskej republike, za účasti 6 tímov. Zápasy sa odohrali na štadióne *Hyochang undongjang* (Hyochang Stadium). Titul získala domáca , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred  a .

Majstrovstvá v roku 1985 boli prvým oficiálnym ženským turnajom, ktorý organizovala ASHF, ale nie prvým turnajom majstrovstiev Ázie. Ten sa konal v roku 1981 v Japonsku a organizovala ho ešte Ázijská dámska asociácia pozemného hokeja (ALHA), ktorá sa v roku 1983 zlúčila do ASHF. Nováčikom oproti prvému turnaju bolo družstvo Thajska.

## Štadión

## Výsledky

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Kórejskej asociácie pozemného hokeja 

## Zdroje
* Majstrovstvá Ázie na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Majstrovstvá Ázie 1985 na stránke todor66.com 

Kategória:Pozemný hokej v 1985
Ženy
Pozemný hokej
Kategória:Pozemný hokej v Kórejskej republike
Kategória:1985 v Kórejskej republike
Aristogeitón

**Aristogeitón** () môže byť:
 
* jeden z vrahov tyrana Hipparcha v roku 514 pred Kr., pozri Harmodios a Aristogeitón
* grécky sochár v 5. stor. pred Kr., pozri Aristogeitón (sochár)
* grécky rétor v 4. stor. pred Kr., pozri Aristogeitón z Atén
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 1989

**Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 1989** bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev Ázie v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 12.17. decembra 1989 v Hongkongu, za účasti 5 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Číny a Indie (India sa síce zúčastnila Majstrovstiev Ázie 1981, ktoré však neorganizovala ASHF). Pôvodne sa mala zúčastniť aj Malajzia. Titul získala , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred  a obhajcom prvenstva z .

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia ázijských družstiev na svetový kvalifikačný turnaj na LOH 1992, ktorý organizoval Nový Zéland. Postúpili na neho 3 najlepšie družstvá.

## Výsledky

} || ||
|- 
|3. ||align=left|
|4|| || || ||  || ||
|- 
|4. ||align=left|
|4||1||0||3||  || −7||**2**
|- 
|5. ||align=left|
|4||0||0||4||  || −22||**0**
|}

## Konečné poradie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Hongkonskej asociácie pozemného hokeja 

## Zdroje
* Majstrovstvá Ázie na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Majstrovstvá Ázie 1989 na stránke todor66.com 

Kategória:Pozemný hokej v 1989
Ženy
Pozemný hokej
Problém siedmich mostov

[thumb|Mapka Kaliningradu z [Leonhard Euler|eulerovských dôb s vyznačenými siedmimi mostami]]
**Problém siedmich mostov** mesta Kaliningrad (po rusky Калининград, do 4. júla 1946 po nemecky Königsberg, po poľsky Królewiec, po slovensky Kráľovec) je slávny, ale už vyriešený matematický problém založený na skutočnom mieste a skutočnej udalosti.

Mesto Kaliningrad sa rozprestiera na brehoch a ostrovoch rieky Pregole. Medzi jednotlivými brehmi a ostrovmi vedie sedem mostov. Obyvateľov mesta zaujímalo, či môžu pri svojich promenádach prejsť všetky mosty takým spôsobom, že sa dostanú opäť do pôvodného miesta, bez toho aby nejaký most prešli viackrát.

[náhľad|Sedem mostov mesta [Kaliningrad zobrazených ako graf]]

Leonhard Euler nahradil všetky časti súše vrcholmi a všetky mosty hranami spájajúcimi tieto vrcholy. Týmto spôsobom previedol tento problém na úlohu nájsť taký ťah v grafe, ktorý by obsahoval každú hranu práve raz. Takýto ťah nazývame Eulerovský ťah.

## Riešenie
**Veta:** Neorientovaný graf G má uzavretý Eulerovský ťah práve vtedy ak je súvislý a ak \forall v \in V(G) platí d(v)\mod 2 = 0

**Veta:** Ak G je súvislý, neorientovaný graf ktorý obsahuje práve 2 vrcholy pre ktoré platí d(v) \mod 2 = 1 hovoríme, že graf má otvorený Eulerovský ťah.

Tieto 2 vety nám hovoria o tom, že ak obrázok chcem nakresliť jedným ťahom potom do všetkých vrcholov musí smerovať párny počet hrán resp. práve do dvoch nepárny počet.

Z obrázkov teda už vidíme, že obyvatelia mesta Kaliningrad nemohli prejsť všetky mosty práve 1-krát a to ani v tom prípade ak by sme zrušili podmienku, že sa musia vrátit na rovnaké miesto.

## Referencie



Kategória:Teória grafov
Kategória:Kaliningrad
Voľby do Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky 2017

**Voľby do [[Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky|Poslaneckej snemovne]] [[Parlament Českej republiky|Parlamentu Českej republiky]] v roku 2017** sa uskutočnili 20. a 21. októbra 2017.

Volebné miestnosti boli otvorené 20. októbra od 14:00 do 22:00 a 21. októbra od 8:00 do 14:00. Novinkou bolo obmedzenie na výdaje na kampaň, ktoré bolo stanovené vo výške 90 miliónov korún. Volieb sa zúčastnilo 7 524 kandidátov, z ktorých 2 154 (28,6%) boli ženy.

Voľby sa konali po 4 rokoch vládnucej garnitúry zloženej z troch strán: ČSSD vedenou premiérom Bohuslavom Sobotkom, hnutím ANO na čele s podnikateľom Andrejom Babišom a KDU-ČSL, ktorej lídrom bol Pavel Bělobrádek. Česko počas tejto vlády zažilo hospodársky rast, vyrovnaný rozpočet, rýchlo rastúce mzdy a dosiahlo najnižšiu nezamestnanosť v Európskej únii. Predvolebnú kampaň zasiahlo niekoľko udalostí, no najmä obvinenie Andreja Babiša a Jaroslava Faltýnka z dotačného podvodu na stavbu Čapí hnízdo.

Do poslaneckej snemovne sa dostalo 9 strán na čele s hnutím ANO 2011, ktoré volilo viac ako 1,5 milióna ľudí a získalo tak 29,64% a 78 mandátov. Na druhom mieste skončila ODS so ziskom 11,31% a 25 mandátmi. Tretia skončila Pirátska strana s 10,79% a 22 mandátmi. Rovnaký počet mandátov získala SPD s 10,64%. Ďalej skončili podľa volebného zisku nasledujúce strany: KSČM, ČSSD, KDU-ČSL, TOP 09 a STAN.

## Kandidujúce subjekty a výsledky
Z najvyššieho počtu kandidujúcich subjektov si mohli vyberať voliči v Prahe, kde bolo zaregistrovaných 29 politických strán a hnutí. Najnižší počet (21) kandidovalo v Karlovarskom kraji. V iných krajoch kandidovalo 24 až 26 subjektov.

**Rozdelenie mandátov**

## Referencie


## Pozri aj
*Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky
*Zoznam politických strán v Česku

## Externé odkazy
*www.volby.cz – Český štatistický úrad

Kategória:Voľby 2017
2017
Kategória:2017 v Česku
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 1981

**Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji žien 1981** bol prvý a aj posledný turnaj majstrovstiev Ázie v pozemnom hokeji žien, ktoré organizovala Ázijská dámska asociácia pozemného hokeja (ALHA). Konal sa v dňoch od 24.30. augusta 1981 v Kjóte, v Japonsku, za účasti 6 tímov. Pôvodne boli prihlásené aj družstvá Srí Lanky a Thajska, to na turnaj nepriletelo včas. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim .

Majstrovstvá v roku 1981 boli prvým ázijským ženským turnajom, ale neorganizovala ho Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF) a preto sa berie ako neoficálny turnaj. Prvým oficiálnym turnajom sa stali až Majstrovstvá Ázie 1985, ktoré sa konali Kórejskej republike, už pod záštitou ASHF.

ALHA vznikla v roku 1981 ako následník Ázijskej ženskej federácie pozemného hokeja (AWHF) a zanikla o dva roky neskôr, keď bola začlenená do ASHF. Jej členmi bolo 8 krajín: Bangladéš, Hongkong, India, Japonsko, Kórejská republika, Malajzia, Pakistan a Singapur.

## Výsledky
### Základná skupina

### Play-off
#### Stretnutie o 5. miesto

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Japonskej asociácie pozemného hokeja  /

## Zdroj
* Majstrovstvá Ázie 1981 na stránke todor66.com 

Kategória:Pozemný hokej v 1981
Ženy
Pozemný hokej
Móry

**Móry** môže byť:
* množné číslo slova móra
* priezvisko (variant priezviska Móri), pozri Móri (priezvisko), napr.:
** Ján Móry (1892 – 1978), slovenský hudobný skladateľ a pedagóg
** Karol Móry (1845 – 1921), slovenský stavebný inžinier a architekt
Eva Trizuljaková

**Eva Trizuljaková** (* 25. september 1926, Bratislava – † 17. december 2018, Bratislava) bola slovenská akademická maliarka.

Absolvovala výtvarné štúdiá u profesora Jána Mudrocha na oddelení kreslenia a maľovania Slovenskej vysokej školy technickej (1946 – 1949) a na Vysokej škole výtvarných umení u profesorov Ľudovíta Fullu a Vincenta Hložníka (1949 – 1955). 

Venovala sa krajinomaľbe a takmer 20 rokov špeciálne art-protisu (vlnená netkaná textília používaná ako tapiséria). Do roku 1990 vytvorila touto technikou viac ako 1000 diel. Pozoruhodné sú najmä cykly *Krvavé sonety* a *Loretánske litánie*. V maliarskej tvorbe vznikli cykly inšpirované poéziou Hviezdoslava, Botta, či biblickými textami. Usporiadala doma i v zahraničí viac ako 40 samostatných výstav. Jej tapisérie a obrazy sú súčasťou zbierkových fondov mnohých múzeí a galérií na Slovensku. Diela s náboženským motívom sú vystavené v početných rímskokatolíckych kostoloch a cirkevných inštitúciách.

Po roku 1989 sa venovala aj publicistike. Jej témou je úloha ženy.

V roku 2003 jej *Rada pre vedu, vzdelanie a kultúru Konferencie biskupov Slovenska* udelila Cenu Fra Angelica za význačný prínos pri tvorbe a šírení kresťanského umenia a kultúry na Slovensku. Je laureátkou *Ceny Antona Neuwirtha za ochranu života* (2013).

Jej manželom bol významný slovenský sochár Alexander Trizuljak. Žila a pôsobila v Bratislave.

V roku 1987 ako jedna z 24 signatárov (zväčša disidentov) podpísala Vyhlásenie k deportáciám židov zo Slovenska.

## Deti
* Michaela (* 1951)
* Marek (* 7. jún 1953), maliar
* Mária (* 1955)
* Katarína (* 1957)
* Klement (* 1958), architekt
* Alžbeta (* 1960)
* Alexander (* 1965)
*Pavla (* 1968), návrhárka

## Referencie


## Zdroj
* Web umenia: Diela autora Eva Trizuljaková: Dielo

Kategória:Slovenskí výtvarníci
Kategória:Slovenské maliarky
Kategória:Absolventi Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Kategória:Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Synonymický slovník slovenčiny

**Synonymický slovník slovenčiny** je rozsiahly synonymický slovník (slovník lexikálnych synoným) slovenského jazyka. Vyšiel v 3. vydaniach v rokoch 1995, 2000 a 2004 vo vydavateľstve Veda. 

## Autori
Jeho autormi sú: Alena Anettová, Ingrid Hrubaničová, Štefan Michalus, Emil Pícha, Mária Pisárčiková, Matej Považaj, Eva Tibenská a na vypracovaní koncepcie diela majú veľký podiel aj doc. František Kočiš a Ján Doruľa.

## Charakteristika
Za predchodcov možno považovať „Príručný slovník diferenciálny a synonymický Jána Garaja (1937) a školský Malý synonymický slovník M. Pisárčikovej a Š. Michalusa (1973), ktorý vyšiel v šiestich vydaniach.“ Ide o prvý rozsiahlejší synonymický slovník v slovenčine. Obsahuje okolo 40 000 abecedne usporiadaných heslových statí, z čoho je 30 000 odkazových hesiel. Za synonymá slovník považuje nielen slová významovo úplne totožné, ale aj slová, ktorú sú len významovo blízke. Tieto významovo blízke slová sa dajú v texte spoznať tak, že za nimi (na rozdiel od významovo úplne totožných slov) v texte nasleduje komentár v zátvorke, ktorý upresňuje ich význam.

Slovník nie je kodifikačná príručka.

## Pramene
Autori vychádzali z najmä z Peciarovho *[[Slovník slovenského jazyka (Peciar)|Slovníka slovenského jazyka]]* (1959 – 1968), *[[Krátky slovník slovenského jazyka|Krátkeho slovník slovenského jazyka]]* (1987), *Malého synonymického slovníka* M. Pisárčikovej a Š. Michalusa (1973), *Česko-slovenského slovníka* (1979) a niektorých ďalších slovníkov terminologického a prekladového typu a doplnkovo zo *Slovenského slovníka z literatúry aj nárečí* K. Kálala a M. Kálala (1923) a *Príručného slovníka diferenciálneho a synonymického* J. Garaja (1937). Novšia lexika bola zachytená excerpciou súčasnej umeleckej literatúry, publicistiky a odbornej literatúry.

## Hodnotenie
* „vydanie Synonymického slovníka slovenčiny hodnotíme ako veľmi potrebné a záslužné a autorskému kolektívu vyslovujeme vďaku za um a úsilie, ktoré do tohto pozoruhodného lexikografického diela vložil. Synonymický slovník slovenčiny dobre reprezentuje slovenskú jazykovú lexikografiu i slovenskú jazykovedu. Je dobre, že práve v súčasných pohnutých časoch vyšlo tlačou také závažné dielo o slovnej zásobe slovenčiny, ako je Synonymický slovník slovenčiny. Je to hodnotný odborný aj kultúrny čin, ktorý navyše ukazuje, že práca na všestrannom výskume a opise nášho národného jazyka sa napriek mnohým nepriaznivým okolnostiam, v ktorých sa ocitla naša veda, nezastavila a že jazykovedci opätovne prinášajú presvedčivý dôkaz o svojom činorodom vzťahu k nášmu materinskému jazyku.“
*  „…je treba obdivovať výkon slovenských lexikografov, ktorí sa na roky ponorili do tejto obtiažnej a záslužnej práce a dosiahli veľmi uspokojivé výsledky. Nepochybujeme o tom, že ich dielo uvítala slovenská lingvistická i kultúrna verejnosť.“

## Referencie


## Bibliografický odkaz
* 
* 
* 

Kategória:Knihy z 1995
Kategória:Slovníky
Kategória:Slovenské knihy
Kategória:Slovenčina
Kategória:Publikácie Slovenskej akadémie vied
Kategória:Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied
Batón (sochár)

**Batón** () bol grécky sochár na rozhraní 3. a 2. storočia pred Kr.
 
Batón je menej známy grécky sochár, ktorý tvoril zrejme hlavne v Aténach a Eleusine koncom 3. a začiatkom 2. storočia pred Kr. O jeho sochárskej tvorbe nám podáva svedectvo rímsky spisovateľ Plínius a nepriamo aj niekoľko epigrafických nálezov s jeho signatúrou na podstavcoch jeho diel. Tieto nápisy uvádzajú, že pochádzal z Hérakleie, bližšie neupresneného starogréckeho sídla (tento názov malo viac sídiel, preto sa označovali ako napr. Hérakleia Pontiké - Hérakleia Pontská atď.)

Plínius uvádza, že Batón zhotovil sochy božstiev Apolóna a Héry, ktoré stáli v chráme Concordia v Ríme. Podľa jeho ďalšieho záznamu bol aj autorom sôch športovcov, ozbrojencov a lovcov. Vedeckým skúmaním sa zistilo, že na jednom z dvoch podstavcov objavených v Aténach bola socha sediacej ženy alebo bohyne. Socha na podstavci nájdenom v Eleusine stvárňovala pravdepobne muža. 
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Pizolit

**Pizolit** môže byť:
*hornina zložená z pizoidov, pozri pizolit (hornina)
* pizoid (izolované nepravidelné oválne zrno s vnútornou koncentrickou stavbou vo vápenci alebo súčasť vápnitých krúst priemeru medzi 2 a 10 mm) 
*hrachovec  (čiže pizolitická odroda aragonitu)

## Zdroje
Pohrebište

**Pohrebište** môže byť
* pohrebisko
* prírodná rezervácia v okrese Komárno, pozri Pohrebište (prírodná rezervácia)

## Referencie
Arpád Matejka

**Arpád Matejka** (* 2. apríl 1939, Chorvátsky Grob) je bývalý politik VPN a HZDS a bývalý poslanec SNR a NR SR.

## Vzdelanie a kariéra
Arpád Matejka sa vyučil za sústružníka a neskôr absolvoval odborné stredoškolské štúdium a Energetický inštitút. V rokoch 1956 – 1963 pracoval v podniku Kovosmalt Trnava, potom do roku 1971 v Bytovom podniku. V rokoch 1971 – 1972 pôsobil vo Výskumnom ústave liehovarníckom. Následne, do roku 1975 pôsobil v Bytovom družstve. Od polovice sedemdesiatych rokov do roku 1989 pracoval na rôznych pozíciách v poľnohospodárskom sektore.

## Politická kariéra
V roku 1989 nastúpil na Okresný národný výbor v Trnave, pričom od roku 1990 pôsobil vo funkcii jeho prednostu. V Trnave patril k zakladateľom VPN. Po rozkole v hnutí sa podieľal na založení HZDS, v ktorom pôsobil ako prednosta okresnej organizácie HZDS v Trnave, člen politického grémia HZDS a v deväťdesiatych rokoch aj podpredsedom hnutia pre územnú správu.

Vo voľbách do SNR v roku 1992 za HZDS kandidoval v západoslovenskom volebnom kraji a bol zvolený za poslanca. V parlamente pôsobil v mandátovom a imunitnom výbore a vo výbore pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti. Zároveň bol aj podpredsedom poslaneckého klubu HZDS. V roku 1992 podporil Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR zo 17. júla 1992 a 1. septembra 1992 zahlasoval aj za Ústavu SR. V roku 1993 sa stal splnomocnencom vlády SR  pre regionálnu samosprávu a územné členenie Slovenska, ako aj splnomocnencom pre zriadenie Najvyššieho kontrolného úradu. V júni 1993 bol aj kandidátom HZDS na predsedu NKÚ, no nebol zvolený. Za poslanca bol zvolený aj vo voľbách do NR SR v roku 1994 (opäť kandidoval v západoslovenskom volebnom kraji) za koalíciu HZDS – RSS. Bol členom Výboru NR SR pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti a od roku 1995 bol aj vo výbore pre nezlúčiteľnosť funkcií štátnych funkcionárov. V parlamente zotrval do konca volebného obdobia a v ďalších parlamentných voľbách v roku 1998 už nekandidoval.

## Zaujímavosti
V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku I. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatného Slovenska. Pôsobil aj ako prezident charitatívnej humanitárnej spoločnosti Slovenska Rena - Saluš. Bol autorom viacerých československých vynálezov z oblasti stavebných hmôt.

## Zdroje
*Adamec, V. a kol. : *Kto je kto na Slovensku*. Bratislava: Konzorcium ENCYKLOPÉDIA, 1991. 236 s. ISBN 80-85226-06-5
*https://www.nrsr.sk/dl/Browser/DsDocument?documentId=93660
*https://www.nrsr.sk/dl/Browser/Document?documentId=75362
*https://www.nrsr.sk/dl/Browser/Document?documentId=96040

Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Politici VPN
Kategória:Poslanci NR SR (1992 – 1994)
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Osobnosti z Chorvátskeho Grobu
Kategória:Laureáti Radu Andreja Hlinku I. triedy
Bitka o Habartov

**Bitka o Habartov** (v tom čase *Habersbirk*) bola prvý ozbrojený stret medzi česko-slovenskými četníkmi a sudetskými Nemcami. Niekedy je označovaná za prvú bitku druhej svetovej vojny. 

## Prehľad udalostí
V roku 1938 žilo v Habartove 3135 obyvateľov, z toho 207 Čechov. Slúžili tu 4 četníci: práporčík Jan Koukol (veliteľ), strážmajster Jan Pardus, strážmajster Antonín Křepela, strážmajster Matěj Příbek. Na četnícku stanicu prišlo v priebehu roka niekoľko výhražných anonymov (adresované najmä Pardusovi). 12. septembra bola situácia v Habartove napätá. Na križovatkách boli rozmiestnené hliadky takzvaných ordnerov.

Ráno 13. septembra došlo k prvému incidentu. Strážmajster Pardus narazil pri ceste z úradu do kiosku na dav Nemcov. Dočkal sa od nich urážok, avšak napadnutý zatiaľ nebol. Situácia sa v priebehu dňa priostrovala. Nemci sa začali pripravovať na boj s prítomnými četníkmi. Na veži kostola sa objavila ríšska zástava s hákovým krížom. Pardus a Koukol sa vydali na obecný úrad, aby nastolili poriadok v obci. Nikto z prítomných si na nich zatiaľ netrúfol a na miesto sa dostali bez ujmy. Tu sa však situácia zhoršila a hrozilo jej vyeskalovania na ozbrojený stret. Obaja četníci sa vrátili na stanicu, kam ich odprevádzal nemecký dav. Ten sa pred stanicou čiastočne rozišiel.

Časť vzbúrencov neskôr prenikla do budovy, vznikla prestrelka, pri ktorej zomrel Jan Koukol a veliteľ vzbúrencov Otto Plass. Strážmajster Příbek bol zranený. Nemci boli po vyše dvoch hodinách zo stanice vyhnaní.  

Medzitým skupinka Nemcov vyvliekla z miestneho poštového úradu Růženu Pardusovú, manželku Jana Pardusa. Po odsúdení na smrť ju Nemci odviedli do jej domu, v ktorom jej matka strážila vnučku Věru. Po prvých výstreloch na četníckej stanici obe ženy s dieťaťom utiekli oknom a pokúsili sa utiecť smerom na Sokolov (vtedy *Falknov*). Zakrátko však boli zadržané ozbrojenými ordnermi. 

Zakrátko bola zlynčovaná Růžena Pardusová predvedená pred budovu četníckej stanice. Četníkom bolo dané ultimátum – pokiaľ nezložia zbrane, bude zastrelená. Četníci potom začali bez zbraní vychádzať, prvý Příbek, za ním Křepela a nakoniec Pardus. Ozbrojenci na Pardusa raz vystrelili, následne ho dav začal surovo lynčovať (napríklad mu v ušných lalokoch prepichovali hákové kríže). 

Okolo 14. hodiny do obce dorazil autokar s 11 četníkmi z pohotovostného oddielu v Sokolove (Falknov). Tí okamžite začali boj s Nemcami, pri ktorom boli zabití četníci Stanislav Roubal a Vladimír Černý. Nemci boli zahnaní na útek. Následne bolo za obcou nájdené dobité telo četníka Křepelu.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Bitky v 1938
Kategória:Sudety
Habartov
Habartov
Kategória:Habartov
Aristogeitón (sochár)

**Aristogeitón** () bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
 
Aristogeitón, grécky sochár neznámeho pôvodu, tvoril pravdepodobne v polovici 5. storočia pred Kr. Staroveký cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že Aristogeitón s Hypatodórom zhotovili niekoľko sôch, ktoré Argejčania venovali ako votívne dary do Delf: „*V blízkosti koňa sú i iné votívne dary Argejčanov, vodcovia totiž tých, ktorí s [[Polyneikes|Polyneikom]] tiahli do [[Téby (Bojócia)|Téb]], [[Talaos|Talaov]] [[Adrastos (Argos)|Adrastos]], [[Oineus (syn Porthaóna)|Oineov]] [[Tydeus (mytológia)|Tydeus]], potomci [[Proitos|Proita]], totiž [[Hipponoos (Olenos)|Hipponoov]] [[Kapaneus]], [[Ifis (syn Alektora)|Ifidov]] [[Eteoklos]], ďalej Polyneikes a [[Hippomedón]], syn Adrastovej sestry. Neďaleko zhotovili [[Amfiaraos|Amfiaraov]] voz, stojí na ňom vozataj [[Batón (mytológia)|Batón]], blízky priateľ Amfiaraov. Posledný z nich je [[Alitherses]]. Tieto sochy sú dielom Hypatodóra a Aristogeita a podľa argejského rozprávania ich týto umelci zhotovili z prostriedkov získaných po víťaznej bitke pri argejskej Oinoe, keď argejské vojsko a [[Atény|aténske]] pomocné zbory premohli [[Sparta (starovek)|Lakedaimončanov]]. *“ Uvedená bitka sa odohrala na hranici medzi Spartou a Argolidou okolo roku 460 pred Kr.  

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Moluskum

**Moluskum** (množné číslo: **moluská**; lat. molluscum) môže byť v lekárstve mäkký nádorček kože, napr.:
* kontagiózne moluskum 
* ateromatózne moluskum
* Molluscum pseudocarcinomatosum

**Molluscum** je aj latinský (vedecký) názov mäkkýša , pozri pod mäkkýše

## Zdroje
Mongoli (národ v dnešnom Mongolsku)

**Mongoli** alebo **vlastní Mongoli** sú hlavné etnikum (národ) v dnešnom Mongolsku. Tvoria ho najmä Chalchovia a okrem nich aj etniká, ktoré s Chalchami dnes už prakticky splynuli, a to Darigangovia, Chotogojtovia (Chotgojtovia), Sartúlovia, Üdzemčinovia (=Uzumčinovia), Čachari, Chorčinovia a i. (ale len pokiaľ žijú na území dnešného Mongolska). Historicky sa označovali ako Vonkajší Mongoli.

Ich jazykom je chalchská mongolčina, označovaná aj ako chalchčina [v širšom zmysle]  či mongolčina [v užšom zmysle] . Podrobnosti pozri v článku mongolčina.

Okrem vlastných Mongolov v zmysle tohto článku v Mongolsku žijú ešte niektorí západní Mongoli (Dörvöti, Bajatovia, Dzachčinovia, Ölöti, Torgúti a i.), Buriati, Kazaši a iní. Pozri Demografia Mongolska.

## Zdroje

Kategória:Etniká, národy a národnosti
Kategória:Mongolsko
Východní Mongoli

**Východní Mongoli** (staršie nazývaní aj: **[[Mongoli]]**) môžu byť:
* a) Chalchovia a ich blízki príbuzní (čiže Vonkajší Mongoli), pozri Mongoli (národ v dnešnom Mongolsku)
* b) ako bod a +  Tungsiangovia, Monguori a Paoanovia (tieto tri etniká sa staršie volali aj Širongolovia, Bieli Mongoli a pod.), pozri Mongoli (národ v dnešnom Mongolsku), Tungsiangovia, Monguori a Paoanovia
* c) ako bod a + [v Mongolsku žijúci] Buriati, pozri Mongoli (národ v dnešnom Mongolsku) a Buriati

Opakom sú západní Mongoli (Ojrati).

## Zdroje
*Meyers Großes Konversations-Lexikon, Band 14. Leipzig 1908, S. 71-72. dostupné online
*
*Mongoli in: Pyramída 
*Mongolen in: *Brockhaus - die Enzyklopädie Digital*. [CD-ROM] Mannheim: Bibliogr. Inst. und Brockhaus, 2003. ISBN 3-7653-9377-0
*
Emil Krapka

**Emil Krapka**, SJ (* 17. júl 1925, Horné Dubové† 22. október 2017, Ivanka pri Dunaji) bol slovenský rímskokatolícky jezuitský kňaz a teológ.

## Životopis
Po absolvovaní ľudovej školy v rodnom Hornom Dubovom začal gymnaziálne štúdium v Trnave. 30. júla 1942 vstúpil do noviciátu Spoločnosti Ježišovej v Ružomberku. Gymnázium ukončil maturitou v roku 1946 v Piešťanoch. Po ukončení štúdia filozofie v Brne a Děčíne začal v roku 1949 študovať teológiu na Teologickom inštitúte Slovenskej viceprovincie Spoločnosti Ježišovej v Trnave. V rámci Akcie K (barbarská noc), uskutočnenej v noci z 13. na 14. apríla 1950 bol internovaný v Jasove a Podolínci. Na kňaza ho tajne vysvätil Róbert Pobožný, apoštolský administrátor Biskupstva Rožňavy 23. decembra 1950. Do roku 1953 bol zaradený na výkon vojenskej služby do pomocno-technického práporu (PTP).

V roku 1960 bol odsúdený v skupine jezuitov na čele s tajným biskupom Jánom Korcom za tajné štúdium teológie na tri a pol roka väzenia. Podmienečne bol prepustený 9. mája 1962. Štátny súhlas na verejné pôsobenie ako kňaz však dostal až po svojej právnej rehabilitácii v roku 1969. 15. septembra 1969 zložil v Beckove slávnostné rehoľné sľuby. Pôsobil v Trnave, v kostole Najsvätejšej Trojice. V prvej polovici 70. rokov mu bol opätovne odňatý súhlas na verejné pôsobenie a tak vykonával prácu organistu. Od roku 1969 viedol tajný Teologický inštitút Spoločnosti Ježišovej na Slovensku, ktorý zabezpečoval štúdium filozofie a teológie záujemcom, ktorí tajne vstúpili do rehole jezuitov. Po roku 1989 sa tento inštitút pretransformoval na Teologický inštitút sv. Alojza v Bratislave na ktorého čele stál až do roku 1997. V tomto roku sa Inštitút úspešne pretransformoval na Teologickú fakultu Trnavskej univerzity.

V rokoch 19972005 pôsobil po boku provinciála Spoločnosti Ježišovej na Slovensku ako sócius.

Zomrel 22. októbra 2017 v Ivanke pri Dunaji.

## Dielo
Väčšinu svojich teologických prác, vzhľadom k obmedzenej náboženskej slobode v komunistickom režime, publikoval pôvodne formou samizdatu. Okrem vlastnej tvorby sa venoval aj prekladu teologickej literatúry.

### Výber publikácií
* 
* 
*
*

### Preklady
*
*
*

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Slovenskí teológovia
Kategória:Osobnosti z Horného Dubového
Kategória:Slovenskí jezuiti
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Trnavskej univerzity v Trnave
Polykles z Atén

[náhľad|Socha spiaceho Hermafrodita v [Louvre, rímska kópia gréckeho originálu zrejme od Polyklea, cca 150 pred Kr.]]
**Polykles** () bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
 
Polykles, syn Timarchida z Atén, bol žiakom aténskeho sochárskeho majstra Stadiea. Rímsky spisovateľ Plínius jeho pôsobenie datuje do čias 156. olympiády (v rokoch 156 až 152 pred Kr.). To prakticky potvrdzuje aj grécky cestovateľ Pausanias, ktorý po navšteve Olympie do svojej sprievodcovskej príručky zaznamenal, že zhotovil sochu Amynta z Efezu, olympijského víťaza  v pankratiu dorastencov v roku 156 pred Kr.

Plínius uvádza, že jeho dielom bola i socha Hermafrodita, a to zrejme originál sochy spiaceho Hermafrodita z parížskeho múzea Louvre a tiež socha bohyne Juno (Héry), kedysi umiestnenej v otvorenej stĺpovej hale Octavie (Porticus Octaviae) v Ríme, ktorú zhotovil so svojim bratom Dionysiom. Cicero mu pripisoval autorstvo sochy Herakla v Ríme.

Podľa odborníkov svedectvom jeho tvorby je aj poškodený epigrafický nález na podstavci z Eleteie vo Fókide, podľa typu písma datovaný do 2. storočia pred Kr., ktorý hlása:

  
## Referencie a bibliografia

 

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Slovenská politika

náhľad|Titulný list periodika Slovenská politika
**Slovenská politika** sú noviny, ktoré vychádzali na Slovensku po roku 1918.

Slovenská politika vychádzala v Prahe, neskôr v Bratislave každý deň okrem pondelka ako orgán Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Mal prílohu Športový pondelok. Uverejňoval aj romány na pokračovanie - veľa zahraničných, z domácich napr. Čachtická pani, Jánošík, Spipšské tajomstvo, Studňa lásky a i.

## Vydavateľské údaje
* hlavný redaktor : František Votruba
* zodpovedný redaktor : Andrej Mihál, A. Žalud, František Votruba, Jaroslav Smrčka a i.
* vydavateľ : Andrej Mihál, A. Žalud
* majiteľ a vydavateľ : František Votruba
* tlač : Slovenská Grafia v Bratislave

## Periodicita
* roč. II. - 1921 - 287 čísiel - po 6-8 strán
* roč. III. - 1922 - 292 č. - po 6-8 s.
* roč. IV. - 1923 - 293 č. - po 4-8 s.
* roč. V. - 1924 - 280 č. - po 6-8 s.
* ...
* roč. X. - 1929 - 298 č. - po 6-10 s.
* ...
* roč. XV. - 1934 - 295 č. - po 6-8 s.
* roč. XIX. - 1938 - 299 č. - po 4-8 s.
* vychádzal aj po r. 1938

## Noviny v elektronickej podobe
* ''Slovenská politika'' - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

## Zdroj
* SLOVENSKÁ POLITIKA. In: KIPSOVÁ, M. et al. *Bibliografia slovenských a inorečových novín a časopisov z rokov 1919 - 1938*. Martin : Matica slovenská, 1968. 1074 s.

Kategória:Denníky na Slovensku
Slovenský Východ

náhľad|Titulný list periodika Slovenský Východ
**Slovenský východ** bol denník, ktorý vychádzal na Slovensku od roku 1919 do 1937.

Slovenský východ vychádzal v Košiciach denne ráno okrem pondelka. Noviny boli Orgánom Republikánskej zemedelskej strany regionálneho charakteru. Mal prílohu *Slovenský ľud* a literárnu prílohu *Nedeľa „Slovenského Východu“*. Uverejňoval aj romány na pokračovanie.

## Slovenský Východ a jeho podnázvy
* Nestranný orgán Slovenska a Karpatskej Rusi
* od r. 1921 : Nestranný orgán východného Slovenska a Podkarpatskej Rusi
* od r. 1933 : Jediný politický nestranný denník na Slovensku
* od. r 1935 : Politický nestranný denník

## Vydavateľské údaje
* hlavný redaktor : J. G. Štancl, Hugo Filla
* zodpovedný redaktor : Anton Straka, Rastislav Korčák, Vincent Navara, Hugo Filla, Otakar Lebloch, Ján Kočár, V. Hlaváček, Milan Hanko
* redaktor : Edmund Borek, Ján Hrušovský, Hana Gregorová, Anton Straka
* vydavateľ : B. v., Rastislav Korčák, Ján Kudláček, "Patria" a i.

## Periodicita
* roč. I. - 1919 - 120 čísiel - po 2-4 strán
* roč. II. - 1920 - 298 č. - po 4-8 s.
* roč. III. - 1921 - 147 č. - po 4-8 s.
* roč. IV. - 1922 - 295 č. - po 4-8 s.
* roč. V. - 1923 - 297 č. - po 4-8 s.
* ...
* roč. X. - 1928 - 298 č. - po 6-12 s.
* ...
* roč. XV. - 1933 - 297 č. - po 4-18 s.
* roč. XVI. - 1934 - 296 č. - po 4-12 s.
* roč. XVII. - 1935 - 297 č. - po 6-12 s.
* roč. XVIII. - 1936 - 299 č. - po 6-12 s.
* roč. XIX. - 1937 - 82 č. - po 6-12 s.
* ďalej pokračoval pod názvom Novosti

## Noviny v elektronickej podobe
* ''Slovenský Východ'' - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

## Zdroj
* SLOVENSKÝ VÝCHOD. In: KIPSOVÁ, M. et al. *Bibliografia slovenských a inorečových novín a časopisov z rokov 1919 - 1938*. Martin : Matica slovenská, 1968. 1074 s.

Kategória:Denníky na Slovensku
Polykles Starší

**Polykles** () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
 
Polykles bol pravdepobne aténsky sochár, činný v 4. storočí pred Kr. Rímsky spisovateľ Plínius uvádza, že pôsobil hlavne za čias 102. olympiády, teda v rokoch 372 až 368 pred Kr. 

V niektorých odborných publikáciách ako napr. od historikov A. Furtwänglera alebo G. Becattiho sa uvádza, že Polykles (starší) bol autorom sochy Hermafrodita (táto socha bola pravdepobne originálom jej rímskej kópie z múzea Louvre), o ktorej sa zmienil Plínius, pretože podľa nich svojím štýlovým prevedením odkazuje skôr na obdobie 4. storočia pred Kr. Jean Marcadé, francúzsky znalec antického umenia, tomuto umelcovi pripisuje sochu aténskeho politika Alkibiada, o ktorej nám zanechal správu starogrécky spisovateľ Dión Chrysostomos, že bola zobrazená aj s jeho telesnými nedostatkami. Marcadé tiež predpokladá, že tento Polykles mohol byť autorom sochy mýtického macedónskeho kráľa Koina, ktorej podstavec (zrejme v neskoršej kópii menom Polykla signovaný) objavili v roku 1842 v Ríme.
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Konfessionálna škola

náhľad|Titulný list periodika Konfessionálna škola
**Konfessionálna škola** je periodikum, ktoré vychádzalo na Slovensku v druhej polovici 19. storočia.

Konfessionálna škola bol časopis pre výchovu, výučbu, hudbu, umenie a literatúru, ktorý vychádzal raz mesačne, neskôr dvakrát mesačne. Zodpovedný redaktor, majiteľ a nakladateľ bol Fr. Oto Matzenauer. Jeho hlavný spolupracovník bol Andrej Pulmann, neskôr Jozef Zelliger. Časopis tlačila "Minerva" v Pešti, neskôr Škarnicel v Skalici.

## Periodicita
* 1871 - I. roč. - 12 čísiel - 176 strán
* 1872 - II. roč. - 20 č. - 240 s.
* 1873 - III. roč. - 22 č. - 264 s.

## Časopis v elektronickej podobe
* ''Konfessionálna škola'' - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

## Zdroj
* KONFESSIONÁLNA ŠKOLA. In: *Bibliografia slovenských novín a časopisov do roku 1918*. Zost. Michal Potemra. Martin : Matica slovenská, 1958. 145 s.

Kategória:Slovenské periodiká
Vlastní Mongoli (Vonkajší a Vnútorní)

**Vlastní Mongoli** alebo **Mongoli** sú etnikum žijúce jednak v dnešnom štáte Mongolsko (historický názov: Vonkajší Mongoli) a jednak v dnešnej Číne (najmä) vo Vnútornom Mongolsku a severnom Sin-ťiangu (iné názvy: Južní Mongoli, Čínski Mongoli, Vnútorní Mongoli).

Ich jazyk sa volá mongolčina [v širšom zmysle] alebo „vlastné mongolské jazyky“. Podrobnosti pozri v článku mongolčina.

## Charakteristika
Delia sa na severnú a južnú skupinu. Príslušníci severnej skupiny žijú v Mongolsku. Sú to najmä Chalchovia (Chalcha). Meno Chalcha majú od 16. storočia. V ich etnogenéze sa odrazili staromongolské i nemongolské prvky. V období mandžusko-čínskej nadvlády sa severní vlastní Mongoli označovali aj ako Vonkajší Mongoli. Dnes Chalchovia fakticky splynuli s početnými menšími susednými etnikami v Mongolsku (Darigangovia, Chotgojovia atď.) a spolu tvoria hlavný národ Mongolska, ktorý sa často tiež označuje ako (vlastní) Mongoli (podrobnosti pozri v článku Mongoli (národ v dnešnom Mongolsku)). V Mongolsku žijú okrem vlastných Mongolov v zmysle tohto článku aj napríklad niektorí západní Mongoli (Ojrati), niektorí Buriati a niektorí Kazaši.

Príslušníci južnej skupiny žijú v Číne. Vznikli v 16. storočí a od 17. storočia sú označovaní aj ako Vnútorní Mongoli a dnes známi aj ako Južní Mongoli alebo Čínski Mongoli (hoci to nie sú všetci Mongoli Číny). Za svojho predka považujú Alčbolda, druhého zo synov chána Dajana. Patria sem najmä Čachari, Chorčinovia, Džarúti, Bárinovia, Oniutovia, Chešigtenovia, Charčinovia, Üdzemčinovia, Tümeti, Chúčitovia a Suniti. Niektoré z týchto etník žijú aj v Mongolsku, v takom prípade ich mongolská časť patrí k severnej skupine. V Číne žijú okrem vlastných Mongolov v zmysle tohto článku aj napríklad niektorí západní Mongoli (Ojrati) a niektorí Buriati.

## Zdroje

Kategória:Etniká, národy a národnosti
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Číne
Kategória:Mongolsko
Kategória:Čína