Jozef Sivák (politik)

**Jozef Sivák** (* 14. január 1886, Bobrovec – † 27. január 1959, Bratislava) bol slovenský politik, pedagóg, spisovateľ a novinár. Bol členom HSĽS-SSNJ, kde však patril k umiernenému krídlu. Napriek tomu presadzoval autonómiu Slovenska. Už v čase vyhlásenia autonómie Slovenska sa stal ministrom školstva a národnej osvety. Od 9. marca 1939 do 11. marca 1939 bol predsedom vlády autonómneho Slovenska, pričom v tomto čase bol súčasne ministrom všetkých rezortov okrem financií. Za svoju činnosť z obdobia Slovenského štátu bol po druhej svetovej vojne odsúdený na dva roky väzenia.

Pseudonym: Trávnický, Anica Jaroslavská.

## Životopis
Narodil sa v obci Bobrovec v okrese Liptovský Mikuláš. Jeho otec bol Ján Sivák a matka Mária rod. Pohlová. Študoval na učiteľskom ústave v Spišskej Novej Vsi. Štúdium prerušil kvôli práci v advokátskej kancelárii Jána Ružiaka v Liptovskom Mikuláši a vyučovaniu na škole v Smrečanoch. Štúdium dokončil na cirkevnej škole v Spišskej Kapitule. Pracoval ako učiteľ v Liptovskej Teplej a v Likavke. V tomto období sa začal intenzívnejšie stretávať s Andrejom Hlinkom. Po vzniku Česko-Slovenska sa stal školským inšpektorom v Prievidzi. Bol členom a od 19. decembra 1918 aj ústredným tajomníkom Slovenskej ľudovej strany, ktorú od 11. marca 1919 až do roku 1920 zastupoval v Revolučnom národnom zhromaždení. Od roku 1920 však znova vykonával iba pedagogické povolanie. V tejto dobe začal pripravovať nové učebnice, ktoré v slovenskom jazyku absentovali, postupne zostavil Abecedár, Prírodopis, Mravovedu, čítanky pre všetky ročníky ľudových škôl, učebnicu Krátka náuka o hospodárstve a mnohé iné. V roku 1924 sa stal poslancom Národného zhromaždenia, kde pôsobil až do roku 1938, od roku 1937 ako jeho podpredseda. Ako poslanec sa zaoberal najmä školskou a kultúrnoosvetovou problematikou. Zasadzoval sa o zriadenie vysokej školy technickej na Slovensku, k čomu došlo až v roku 1937. Za rozvoj cirkevného školstva ho v roku 1928 pápež Pius XI. vyznamenal Rytierskym rádom sv. Silvestra.

Koncom roka 1938 sa stal poslancom slovenského autonómneho snemu a od marca 1939 aj poslancom snemu Slovenskej republiky. V januári 1939 sa stal ministrom školstva a národnej osvety v tretej slovenskej autonómnej vláde. 9. marca 1939 ho česko-slovenský prezident Emil Hácha vymenoval za predsedu slovenskej autonómnej vlády a okrem ministra financií aj ministrom všetkých rezortov. V tom čase sa zdržiaval v Ríme na slávnostnej korunovácii pápeža Pia XII. Keď sa dozvedel o menovaní, odmietol funkcie prevziať. 11. marca 1939 bol menovaný ministrom školstva a národnej osvety v poslednej autonómnej vláde a túto funkciu zastával aj po vzniku samostatnej Slovenskej republiky. Počas jeho pôsobenia vo funkcii ministra školstva bolo vydaných viac ako 4 000 kníh a prvý raz sa začala tvoriť vlastná slovenská filmová produkcia. Jeho zásluhou sa sa do vyučovacieho procesu nedostala ideológia Nemeckého národného socializmu. Ako minister sa zasadil o zotrvanie niektorých českých profesorov na Slovenskej univerzite. Mal vplyv na vzniku Slovenskej akadémie vied a umení, predchodkyne Slovenskej akadémie vied. Bol odporcom deportácií Židov zo Slovenska a bol odhodlaný na protest odstúpiť z postu ministra. Nakoniec odstúpil až 5. septembra 1944 na znak nesúhlasu s pozvaním nemeckých vojsk na potlačenie SNP. 

V máji 1945 bol zatknutý a neskôr postavený pred Národný súd, ktorý ho odsúdil na dva roky väzenia. V decembri 1947 bol prepustený z väzenia. Potom krátko pracoval v Západoslovenských tlačiarňach ako pokladník. V roku 1952 bol s rodinou vysťahovaný z Bratislavy do dediny Tachty a neskôr do Trubína.

Písal články a básne, ktoré uverejňoval v novinách a časopisoch. Prispieval do Slováka, Národných novín, Slovenských pohľadov a Živeny. V druhej polovici dvadsiatych rokov pracoval aj ako redaktor *Slováka*. Počas svojho pôsobenia v Prievidzi sa venoval písaniu slovenských učebníc pre školy. V Prievidzi pomáhal zakladať miestny odbor Matice slovenskej, Muzeálny spolok hornej Nitry a Združenie priateľov Prievidze. Spoluzakladal regionálne noviny *Náš kraj*. Mal tiež zásluhu na výstavbe novej budovy gymnázia a Okresnej sociálnej zdravotnej stanice v Prievidzi. 

## Dielo
* *Krátka náuka o hospodárstve pre ľudové školy* (Prešov, 1920)
* *Meroveda* (Prešov, 1920)
* *Abecedár pre ľudové školy* (Ružomberok, 1920)
* *Púčky* (Ružomberok, 1921)
* *Nový Abecedár* (Ružomberok, 1922)
* *Hry našich detí* (Liptovský Mikuláš, 1922)
* *Lastovičky* (Ružomberok, 1923)
* *Otčina.Čítanka pre IV.ročník ľudových škôl* (Prešov, 1925)
* *Prameň.Čítanka pre piaty a šiesty ročník slovenských ľudových škôl* (Prešov, 1926)
* *Kríza katolíckej inteligencie* (Bratislava, 1927) 
* *Otava* (Prešov, 1927)
* *Nové slovenské školstvo* (Bratislava, 1940)
* *Nové slovenské školstvo III.* (Bratislava, 1942)
* *Národná osveta a ľudovýchova* (Bratislava, 1943)
* *Z mojich pamätí* (Martin, Matica slovenská 2003)

## Referencie

## Externé odkazy
* Jozef Sivák na osobnosti.sk
* Jozef Sivák na www.kultura-fb.sk 
* Kam patrí Jozef Sivák na www.kultura-fb.sk
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 5 - farnosť Bobrovec; pokrstený ako Josephus Joannes Szivak

## Zdroje
* Životopis Jozefa Siváka na Sme.sk

Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Predsedovia vlády Slovenska
Kategória:Ministri vnútra Slovenskej republiky
Kategória:Ministri školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Kategória:Ministri spravodlivosti Slovenskej republiky
Kategória:Ministri zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky
Kategória:Politici HSĽS
Kategória:Slovenské osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Kolaboranti
Kategória:Poslanci Snemu Slovenskej republiky
Kategória:Osobnosti z Bobrovca