open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skokanský mostík Bergisel

**Skokanský mostík Bergisel** () je veľký skokanský mostík na vrchu Bergisel v Innsbrucku. Každoročne sa tu koná tretie podujatie turné štyroch mostíkov.

V decembri 1999 kancelária Zaha Hadid vyhrala medzinárodnú súťaž na nový skokansky mostík na vrchu Bergisel v Innsbrucku. Je súčasťou väčšieho projektu modernizácie pre olympijskú oblasť a nahrádza starý skokanský mostík, ktorý už ďalej nevyhovuje medzinárodným normám.'

## Konštrukcia
Budova je hybridom medzi vysoko špecializovaným športovým zariadením a verejným priestorom ako kaviareň a vyhliadková terasa. Tieto rozdielne prevádzky sú vložené do jednoduchého nového tvaru ktorý zvýrazní topografiu stúpania do oblohy. Pri dĺžke asi 90 m a výške takmer 50 m je táto budova kombináciou veže a mostu. Štrukturálne je rozdelený do vertikálnej betónovej veže a priestorovej zelenej štruktúry, ktorá zlučuje rampu a kaviareň.

Dva výťahy vozia návštevníkov do kaviarne 40 m nad špičku vrchu Bergisel. Odtiaľ sa môžu kochať okolitou alpskou krajinou ako aj sledovať atlétov nižšie lietať ponad horizont Innsbrucku.
Časti zjazd a skok

## Technické údaje
* Celková výška: 134 m
* Výška veže: 50 m
* Materiál: Železobetón
* Nábehová dĺžka: 91,3 m
* Konštrukčný bod: 120 m
* Celková dĺžka až do doskočiska: 316 m
* Optimálna rýchlosť skoku: 90 km/h
* Rekord mostíka: 136,0 m – Adam Małysz (Poľsko), (2004)
* Architektka: Zaha Hadid

## Adresa sídla mostíka
Michael-Gaismair-Straße 10 
6020 Innsbruck

## Galéria

Súbor:Bergisel_Ski_Jump_Tower.jpg|Veža mostíka Bergisel
Súbor:Bergisel-S.jpg|Pohľad na Bergisel
Súbor:BergiselschanzeNacht vm01.jpg|Nočný pohľad na osvetlený Bergisel
Súbor:Bergisel 2004-11-04.jpg|Veža mostíka Bergisel


## Iné projekty

## Externé odkazy
* stránka mostíka Bergisel

B
Kategória:Stavby v Tirolsku
Kategória:Šport v Innsbrucku
Kategória:Skoky na lyžiach v Rakúsku
Less is more

**Less is more**, (doslovný preklad *menej je viac*), je názor neznámeho pôvodu pochádzajúci z 19. storočia. Z jazykovedného hľadiska ide o oxymoron.

Často je spojovaný s architektom a nábytkovým dizajnérom Ludwigom Miesom van der Rohe. Less is more znamená, že jednoduchosť a jasnosť vedú k dobrému dizajnu. Názor sa významne prejavil a stal sa jedným z najvýznamnejších architektonických štýlov 20. storočia. Ovplyvnil aj avantgardy a interiérový dizajn.

Jeho cieľom je dôsledná štylizácia a snaha o objektívnosť. Less is more sa netýka obmedzení a zmenšení na minimum, ale priznania základného a hlavného. V čase svojho vzniku vyvolal tento smer množstvo diskusií.

## Literatúra
* Blaser W.: *Katalog zu Mies van der Rohe - less is more*, Waser Verlag, 1986, Zurich.

## Externé odkazy
* Phrases

Kategória:Teória architektúry
Kategória:Ludwig Mies van der Rohe
BKU

**BKU** môže byť:
*Bogár Králik Urban, ateliér architektúry a designu
*Bund Katholischer Unternehmer
*Büro-Kommunikation Unternehmensweit, softvérová aplikácia firmy DB Systems
*Letisko Betioky, Madagaskar – kód
The Architect’s Collaborative

**The Architect’s Collaborative** (**TAC**) bola americká architektonická firma založená Walterom Gropiusom a siedmimi mladými architektmi v roku 1945 v Cambridge (Massachusetts). Tými ďalšími partnermi boli Norman C. Fletcher, Jean B. Fletcher, John C. Harkness, Sarah P. Harkness,  Robert S. McMillen, Louis A. McMillen a Benjamin C. Thompson. Vytvorili mnoho úspešných projektov. Jednou zo špecialít TAC bolo navrhovanie verejných školských budov.

## Spôsob práce
Z väčšej časti firma fungovala ako tím, viac ako na individuálnych základoch, čo sa považovalo za jedinečnú metódu architektonickej paxe. Odzrkadľovalo to Gropiusovu filozofiu spolupráce s inými. Základom bola idea *spolupráce*. Každý projekt prechádzal diskusiami v tíme a tak mal každý jeden člen vlastný prínos na projekte. Po architektonickej stránke pokračujú v duchu funkcionalizmu, avšak za plného prihliadnutia k daným okolnostiam zástavby, mentalite a finančným možnostiam.

## Rozpad
Finančné problémy čiastočne spôsobené politickým nepokojom na strednom východe spôsobili TAC bankrot. V dôsledku toho bolo v roku 1988 riaditeľstvo TAC predané a oficiálne bola firma zatvorená v apríli 1995. Mnoho archívov a architektonických knižníc pracovalo na obnovení záznamov a kresieb z TAC. Podstatná časť z nich je dnes uložená v Knižnici Rotch v Massachusettskom inštitúte technológie.

## Prínos
TAC bol dôležitým medzníkom v dejinách povojnovej moderny. V osemdesiatych rokoch boli známymi pre navrhovanie environmentálnych budov. Dvaja z pôvodných zakladateľov, Norman Fletcher a John C. Harkness zostali v TAC po celú jeho 50-ročnú existenciu. TAC ovplyvnili mnoho ďalších architektov.

## Najdôležitejšie práce
[thumb|[MetLife Building]]
*Six Moon Hill; Lexington (Massachusetts); 19471950
*Five Fields; Lexington (Massachusetts); 19511955
*Harvardova univerzita; Cambridge (Massachusetts); 1949/1950
*Univerzita v Bagdade; Bagdad, Irak; 19571960
*MetLife Building; New York; 19581963 (spolu s Emery Roth & Sons)
*Gropiusovo mesto; Východný Berlín, Nemecko; 19591971
*Wayland, vysoká škola; Wayland (Massachusetts); 1960,
*administratívna budova John Fitzgerald Kennedy; Boston; 19611966
*Parkside základná škola; Columbus (Indiana); 1962
*Rosenthal továreň na porcelán; Selb, Bavorsko; 1965
*Tower East administratívna budova; Cleveland (Ohio); 1968
*AIA riaditeľstvo; Washington (D.C.); 1973
*rozšírenie zdravotnej vedy; Univerzita v Minnesote, Minneapolis Minnesota; 1974
*Bauhaus Archív; Berlín Nemecko; 19761979
*Riaditeľstvo spoločnosti CIGNA; Bloomfield (Connecticut); 19791984
*Ambasáda USA; Atény, Grécko; 19591961 (spolu s Pericles A. Sakellarios)
*Shirley S. Okerstrom budova umenia; Traverse City, USA; 1972

## Zdroje
**The Architects Collaborative 19451965*
**Architektúra 20. století*, Doc. Ing. Arch. Felia Haas Csc., Státní pedagogické nakladatelství, Praha, 1978
**Walter Gropius*, Gábor Preisich, Berlín, 1982

## Externé odkazy
* Great Buildings Online: The Architects’ Collaborative

Kategória:Architektonické firmy
Kategória:Architektúra v USA
Purizmus (výtvarné umenie a architektúra)

**Purizmus** je smer 20. storočia vychádzajúci z kubizmu, ktorý bol vyvinutý Le Corbusierom (vlastným menom Edouard Jeanneret) roku 1918. Le Corbusier spolu s Amédée Ozenfantom definovali purizmus manifestom *Après le Cubisme* (Po Kubizme).

V purizme sa mali zobrazovať objekty, podobne ako v kubizme, nezvyčajným spôsobom. Na rozdiel od kubizmu, ktorý ich fragmentizoval, tak purizmus zdôrazňoval vlastnosti ich objemu. Z pohľadu Le Corbusiera Kubizmus sa stal časom dekorovaný, čo purizmus naopak, je tvorený výraznými základnými formami bez komplikovaného detailu, vyznačujúc sa jednoduchosťou. Le Corbusier v architektúre plne uplatňoval zákonitosti purizmu kde vytváral estetiku v priestore roztiahnutými bielymi formami. Zrušil tradičný vzťah fasády a konštrukcie a súčasne konštrukcie dovoľovali budovám vznášať sa nad povrchom. Le Corbusier argumentoval svoju definíciu architektúry ako „dokonalú a veľkolepú hru objemov a svetla". Definoval nové použité prvky ako horizontálne okenné otvory, strešné záhrady, ktoré vytvárali nové vzťahy. Le Corbusier zdieľal presvedčenie racionalizmu. Priemyselná výroba mala zjednodušiť objekty až na základné tvary, a tak by sa vytvorili kľúčové zložky architektonického navrhovania.

## Stavby
**Vila Savoye*, Poissy. Le Corbusier, Francúzsko 1929-1931
V tejto Vile Le Corbusier uplatnil svoju myšlienku dom ako „stroj na bývanie“ a ďalšie. Jasne definované prvky vily, pásové okná, charakteristické stĺpy a voľne plynúci priestor dáva vile puristický estetický výraz.
**Pavilón tučniakov*, Berthold Lubetkin, Zoologická záhrada v Regenťs parku, Londýn, Anglicko 1934 
Silne ovplyvnený Le Corbusierovym purizmom navrhol takto charakteristickú stavbu s dvojitou rampou v pavilóne. Tento výrazný obraz britského modernizmu zahrňuje aj ducha ruského konštruktivizmu.

**Vila Stein*, Le Corbusier, Garches 1923
*Maisons Laroche Jeanneret, Paríž, Francuzsko
**Vila Seurat*. Andre Lurcant, Paríž, Francúzsko, 1925 -1926
**Penzijné ústavy*, Josef Havlicek a Karel Honzik, Praha, Česko, 1929 -1933

## Pozri aj

* Le Corbusier
* Kubizmus

Kategória:Architektonické štýly
Kategória:Umelecké smery
Am9080

right|thumb|Am9080

**Am9080** bol procesor vyrábaný firmou AMD. Vyrábal sa pôvodne bez licencie ako klon procesora Intel 8080. Neskôr bola dosiahnutá s Intelom dohoda o jeho výrobe. Prvá verzia bola k dispozícii v apríli 1974. Pracoval na frekvencii 2 MHz.

Kategória:Procesory AMD
Am2900

right|thumb|AMD Am2901 - 4-bit ALU

**Am2900** je rodina 42 integrovaných obvodov, vyvinutých v roku 1975 spoločnosťou AMD. Boli skonštruované s bipolárnymi zariadeniami, v topológii bit slicing a navrhnuté ako modulárne súčasti, z ktorých každá mala reprezentovať iný aspekt počítačovej kontrolnej jednotky (Computer control unit - CCU). 

Vďaka technike bit slicing boli obvody rady 2900 schopné implementovať riadiace jednotky s dátami, adresami a inštrukciami, ktorých bitová šírka mohla byť akýkoľvek násobok 4 bitov kaskádovaním týchto obvodov. Jedným hlavným problémom s touto modulárnou technikou bol väčší požadovaný počet obvodov, ktorý by inak zastal jeden procesor. Základným obvodom tejto série bola aritmeticko-logická jednotka Am2901. Mohla počítať s použitím 4 bitov a vykonávať binárne operácie a bitové posuny.

Kategória:Procesory AMD
Am29000

right|thumb|AMD Am2900

**Am29000** (niekedy aj **29k**) bola populárna rodina 32-bitových mikroprocesorov a mikroradičov založených na architektúre RISC od spoločnosti AMD.

Svojho času boli najobľúbenejšie RISCové čipy na trhu, široko používajú napríklad v laserových tlačiarňach mnohých výrobcov. Výroba bola zastavená ku koncu roku 1995, kedy sa spoločnosť viac zamerala na čisto počítačové čipy. Zvyšok produkcie tejto série bol konformovaný embedovanými sériami derivátov rady 80186. Väčšina zdrojov AMD bola sústredená na dosahovanie vysokého výkonu, desktopové klony typu x86, a s využitím mnohých nápadov a individuálnych časti posledných čipov série 29k nakoniec viedlo k ich AMD K5.

Séria 29000 sa vyvinula z návrhu Berkeley RISC, ktorý tiež viedol k čipom Sun SPARC a Intel i960. Prvý čip bol vydaný v roku 1988, obsahoval jednotku riadenia pamäte (MMU), ale bol ochudobnený o kalkuláciu s číslami s plávajúcou desatinnou čiarkou v prospech koprocesora 29027. Typ 29005 bol odľahčenou verziou. Séria bola neskôr vylepšená čipmi 29030 a 29035, ktoré obsahovali 8 a 4 kB vyrovnávacej pamäte pre inštrukcie. Ďalšie vylepšenie obsahovalo koprocesor v samotnej vrstve a ďalšie 4 kB vyrovnávacej pamäte pre dáta, ktorú priniesol 29040. Čip 29050 na všeobecné použitie mal superskalárnu architektúru, ktorý dokázal paralelne spracúvať 4 inštrukcie za jeden takt a obsahoval omnoho rýchlejší matematický koprocesor a jednotku na predpovedanie skokov v programe.

Niektoré rysy 29050 boli použité ako základ série K5, ktoré boli kompatibilné s x86. Koprocesor bol prenesený bez zmeny, ale zvyšok návrhu jadra bol použitý s komplexným mikrokódom na preklad inštrukcií x86 podľa potrieb série 29000.

Kategória:Procesory AMD
Kategória:Mikrokontroléry
Internáty Mlynská Dolina

**Internáty Mlynská Dolina** sú komplex internátov v Bratislave. Zrealizované boli v rokoch 1969 – 1977. Kapacita je 6600 lôžok.

## Urbanistické a architektonické riešenie
Vysokoškolské centrum Mlynská dolina je najväčšie na Slovensku, a zároveň z urbanistického a mestotvorného hľadiska je prvkom rozvoja Bratislavy. Nachádzajú sa tu štyri internáty viacerých autorov (Finta, Roth – Internát Ľ. Štúra, Kančev- Mladosť a Manželské internáty,  Dedeček  – Átriové domy) vzájomne prepojené do jedného urbanistického celku.

Výstavba internátneho mestečka a vysokoškolského areálu v Mlynskej doline prebiehala v štyroch etapách pričom projekt Vladimíra Dedečka, dnešných Átriových domov, pôvodne internátu Družba, je výsledkom druhej etapy výstavby, tvoriace oproti Výškovým blokom internátu Ľudovíta Štúra kontrast, výškový aj hmotovo - priestorový. 

Objekt pozostáva z osemnástich hmotovo rovnakých objektov citlivo zasadených do terénu. Tieto pôsobia terasovitým usporiadaním, aj vďaka ustúpenému štvrtému podlažiu. Medzi objektmi vznikli átriá -priestory na oddych.

Z prevádzkového hľadiska tu nachádzame všetky funkcie nevyhnutné pre chod internátov: vstupné priestory, správa a dozor, ubytovanie, spoločenský úsek a úsek služieb, hospodársky a stravovací vzájomne vhodne pospájané a nadväzujúce.

Ubytovacie úseky tvorené štvorpodlažnými objektmi majú izby orientované na východ, západ a juh.  Izby pôvodne jedno a dvojlôžkové s umývadlom v malej predsienke sa zmenili z dôvodu nepostačujúcich kapacít na dvoj a trojlôžkové. Sanitárne vybavenie ako aj sklad bielizne, práčovňa a kuchynka v spoločnom priestore s dennou miestnosťou sú umiestnené v centre objektu a jednotlivých podlaží.  
Izby majú pavlačové balkóny, ktoré sú z užívateľského hľadiska hodnotené ako nedostatok, no naopak z požiarneho a architektonického sú významným prvkom. 

## Zdroje
* Záhorský, M.: Vysokoškolské internáty v bratislavskej Mlynskej doline, Projekt 6/1982., s 17-21
* https://mlyny.uniba.sk/, dňa 24.4.2019

Kategória:Študentské internáty v Bratislave
Am286

right|thumb|Am286

**Am286** je označenie procesorovej rady podľa štandardu x86, ktorú od roku 1982 začala vyrábať spoločnosť AMD.

Začiatkom 80. rokov spoločnosť IBM vo svojom zámere preraziť so štandardom osobného počítača považovala za dobré zmluvne sa poistiť, aby dodávateľské firmy na procesory, ktoré používala, boli minimálne dve. Primárny dodávateľ, spoločnosť Intel, musel zadať AMD licenciu na výrobu čipov podľa ich návrhov, aby vyhoveli požiadavkám svojho odberateľa. To bol pre AMD začiatok skúsenosti s x86-kompatibilnými procesormi a prvý procesor dostal označenie Am286.

Procesor bol úplne podľa návrhu Intelu, kompatibilný bol aj rozvod pinov a pätice, vnútro bolo založené na mikrokóde podľa Intelu.

V roku 1989, keď bol uvedený procesor 80386, význam Am286 rýchlo opadol. AMD sa však paralelne s tým snažila Am286 predávať aj ako embedovaný procesor.

Kategória:Procesory AMD
Bezozdobnosť

**Bezozdobnosť** je v architektúre vlastnosť byť bez ornamentu, strohosť, jednoduchosť, vlastnosť byť bez dekorácie. 

Pomenúva určitý postoj v architektúre, ktorý odporuje prílišnému používaniu ornamentu. Objavuje sa hlavne v architektúre a dizajne. Začal sa používať na začiatku 20. storočia po napísaní eseje *„Ornament a zločin“*, ktorú sformuloval v roku 1908 rodák z Brna pôsobiaci vo Viedni Adolf Loos. Tu presadzuje architektúru zbavenú zbytočnej dekorácie.

Úryvok z eseje Ornament a zločin: 
“/ …/ potreba, ktorú pociťuje primitívny človek, aby pokrýva ornamentom svoju tvár a všetky predmety, ktoré používa, je vlastným pôvodom umenie, začiatočné ‘koktanie‘ maľby. Je to potreba pôvodu zmyselného- tá istá s ktorej vytryskujú Bethovenové symfónie. /.../ Avšak základ umenia zostáva rovnaký, mení sa výraz priebehom storočí a dnešný človek cítiaci potrebu maľovať po stenách je zločinec alebo zvrhlík. Takáto potreba je normálna u dieťaťa, ktoré začína uspokojovať svoj umelecký inštinkt, čmárajúc erotické symboly. U človeka moderného a dospelého je to príznak choroby. Vyslovujem a vyhlasujem tento zákon: Takou mierou akou sa rozvíja kultúra, ornament mizne z úžitkových predmetov.“
 
S týmto pojmom sa môžeme častejšie stretnúť najmä v purizme. V tomto období sa dospelo k čistým geometrickým formám. Jednoduchá forma symbolizovala jednoduchosť novej architektúry, ktorá sa zbavila dekoratérskych fasád a svojím vonkajší usporiadaním priamo sprostredkúvala prehľadný a racionálny vnútorný obsah.

## Referencie

## Pozri aj
* Ornament
* Adolf Loos

Kategória:Architektonická terminológia
Benjamin Thompson

**Benjamin Thompson** (* 3. júl 1918, Saint Paul, Minnesota, USA† 21. august 2002, New Jersey) bol americký architekt.

## Život
Benjamin Thompson sa narodil v roku 1918 v meste St. Paul v štáte Minnesota. V roku 1941 ukončil štúdium na univerzite v Yale s titulom bakalára v odbore *Veda o umení*. Po štvorročnej službe v námorníctve Spojených štátov amerických počas 2. svetovej vojny sa pripojil spolu so svojimi 6 spolužiakmi z univerzity k Walterovi Gropiusovi s plánom ako formovať architektúru. Gropius to prijal a tak sa vlastne sformovala skupina *TAC – [[The Architect’s Collaborative]]*.

Počas obdobia keď Thompson pôsobil so skupinou TAC začal tiež podnikať v obore „Design Research“ (dizajn skúmania, bádania), ktorý sa špecializoval v navrhovaní doplnkových predmetov. Jeho úspech bol zvýšený budovou, ktorú navrhol pre administratívu. Vystupuje ako jedna z najlepších príkladov komerčnej architektúry 20. storočia.

Thompson opustil skupinu TAC v roku 1966, ale jeho práca ostala verná jej spôsobom. Thompson zastával silné presvedčenie v silu architektúry. Usiloval sa vytvoriť budovy tak aby zvýšili kvalitu života.

V roku 1987 American Institute of Architects – AIA (*Americký inštitút architektov*) vyhlásil Thompsona a jeho firmu za firmu roka. V roku 1992 mu AIA udelila najväčšie vyznamenanie pre amerických architektov, Zlatú medailu AIA. Táto cena bola udelená iba 50 architektom od začiatku jej udeľovania v roku 1907, medzi ktorými sú mena ako Frank Lloyd Wright, Louis Kahn a Ieoh Ming Pei.

## Tvorba
Thompson navrhoval tak, že jeho návrhy spočívali na charakteristickom vnímaní jednoduchej elegancie a konečnej štruktúry. Často zakladá svoje budovy v lesoch Nového Anglicka, presycuje svoje budovy duchom miesta skrz umiestnenia a výberom materiálu.

Používaním praktického a ľudského ako vedúcich princípov, Thompson tvoril jednoduché, poctivé stavby ktoré sa rozchádzali z teóriami väčšiny post-modernistov.

Počas pôsobenia v TAC, Thompson zodpovedal za návrh *Williams College’s Greylock Quadrangle* ako aj *Brandeis Universtiy Quadrangle* a akademickej budovy pre *Andover Academy*. Thompson bol taktiež predsedom Úradu architektov na Harvadskej škole dizajnu v období od roku 1963 do roku 1967.

Nie dlho potom ako dokončil projekt *Williams College’s Greylock Quadrangle* si Thompson založil vlastnú firmu – Benjamin Thompson and Associates (BTA). Tvoril veľa návrhov pre školy a univerzity v Novom Anglicku vrátane vedeckého centra *Williams College's Bronfman*.

Ďalších 30 rokov si Thompsonová BTA získala silný vplyv v architektúre. Thompson pracoval na prístave v Baltimore, na železničnej stanici vo Washingtone, na Kráľovských viktoriných prístavoch v Londýne a mnohých iných vrátane opravy *Boston's Faneuil Hall* (trhovisko).

## Zdroje
* http://www.greatbuildings.com/architects/Benjamin_Thompson.html
* http://archives.williams.edu/williamshistory/greylock/bthompson.php
* http://www.greatbuildings.com/buildings/Faneuil_Hall_Marketplace.html

Kategória:Architekti USA
Kategória:Osobnosti zo Saint Paul (Minnesota)
LINPACK

**LINPACK** je súbor knižíc používaných na testovanie výpočtovej sily počítačov. Špeciálne sa používa na testovanie  výkonu superpocítačov vo výpočtoch lineárnej algebry. Vznikol v sedemdesiatych rokoch. Autoromi boli Jack Dongarra, Jim Bunch, Cleve Moler a Pete Stewart. Použitý bol programovací jazyk Fortran.

**LINPACK Benchmarks** sú založné na súbore knižníc LINPACK a používajú sa na stanovenie výkonu superpočítačov v operáciách s číslami s pohyblivou desatinnou čiarkou. Výsledkom je výkon stanovený v jednotkách FLOPS alebo ich SI násobkoch(v dnešnej dobe sú relevantné GIGA, TERA, PETA a EXA).

## Externé odkazy
* www.netlib.org/linpack
* www.netlib.org/benchmark/hpl
* www.netlib.org/blas
* www.top50.org

Kategória:Superpočítače
Canon EF-S 17-85mm

náhľad|Canon EF-S 17-85mm
**Canon [[EF-S]] 17-85mm** f/4.0-5.6 IS USM je širokorozsahový zoom objektív určený pre digitálne zrkadlovky Canon so snímačom veľkosti APS-C (Canon 300D, Canon 350D, Canon 400D, Canon 20D, Canon 30D, Canon 40D). Na trh bol uvedený v roku 2004 spolu s poloprofesionálnou DSLR Canon 20D pre ktorú bol určený ako setový objektív. EF-S 17-85mm je vybavený optickým stabilizátorom obrazu (IS) pomocou ktorého je možné z ruky udržať cca o 3EV dlhší expozičný čas a ultrazvukovým ostriacim motorom (USM) ktorý okrem tichšieho a rýchlejšieho chodu umožňuje ručne doostrovať pri automatickom ostrení.

Kategória:Objektívy Canon EF-S
Rezopohľad

**Rezopohľad** je zákres časti objektu v reze ktorého súčasťou je aj pohľad na daný objekt v rovine rezu objektom prechádzajucej. Rezopohľad teda spolu s rezom znázorňuje aj konštrukcie nachádzajúce sa za rovinou rezu v pohľade.

## Pozri aj
* stavebný výkres

## Zdroje
* Mikuláš M., Oláh J., Mkulášová D.,: Konštrukcie stavebných konštrukcií, 3. vydanie, Bratislava 2006, vydavateľstvo Jaga Group, s.r.o.
* Toman J.: Normy výkresu pozemních staveb, Praha 1986, Vydavatelství úřadu pro normalizací a měření

Kategória:Technické výkresy
Message Passing Interface

**Message Passing Interface** (**MPI**) (rozhranie na výmenu správ) poskytuje prenosný a silný medziprocesorový komunikačný mechanizmus, ktorý zjednodušuje niektoré úskalia komunikácie medzi stovkami a až tisícami paralelne pracujúcich procesorov. Používa sa zvačša pri počítačových blokoch – zoskupeniach (computer clusters).

## História
MPI štandard bol vytvorený zhruba 60-timi ľuďmi zo 40-tich organizácii zväčša z USA a Európy. Do MPI bolo zaangažovaných väčšina veľkých obchodníkov so simultánnymi počítačmi spolu s výskumníkmi z univerzít, vládnych laboratórií a priemyslu. Štandardizačný proces začal na seminári o prenose správ a distribuovanom pamäťovom prostredí sponzorovanom centrom pre výskum paralelného programovania v roku 1992 vo Wiliamsburgu. MPI bol rozšírený v roku 1996 rovnakou skupinou pod názvom MPI2. MPI špecifikácia nebola schválená žiadnou dôležitou štandardizačnou organizáciou, napriek tomu je to dnes de facto štandard pre komunikáciu medzi procesormi s distribuovaným pamäťovým systémom, teda takmer vo všetkých HPC platformách (HPC - vysokovýkonné výpočtové systémy).

## Špecifikácia
Štandardná špecifikácia MPI definuje knižnicu podprogramov, ktoré obsahujú komunikačné funkcie na prenos údajov medzi procesormi, funkcie vykonávajúce kolektívne operácie nad nejakou množinou procesorov, a mnohé iné funkcie, ktoré sa zaoberajú prenosom správ a dynamickým vytváraním nových procesov. Existuje vysoko portabilná implementácia MPI štandardu - MPICH, pre rôzne paralelné a distribuované počítačové prostredia. OpenMP model je vhodný pre multiprocesorové systémy so zdieľanou pamäťou. Pomocou špeciálnych príkazov umožňuje označiť niektoré oblasti kódu, ktoré je možné vykonávať paralelne. Oba modely podporujú paralelné programovanie v jazykoch Fortran a C/C++ [1] alebo v akomkoľvek jazyku, ktorý je schopný použiť dynamické knižnice vytvorené pre tieto jazyky. 

Program napísaný pre MPI je ľahko prenositeľný medzi platformami s rôznymi implementáciami MPI bez potreby prepísania zdrojového kódu. Aj keď sa tomuto štandardu darí úspešne spĺňať ciele spomenuté vyššie, často je kritizované za implementáciu na veľmi nízkej úrovni a náročnej použiteľnosti. Napriek tomu je to jedna z kľúčových častí paralelného programovania. Dnes už MPI podporuje aj systémy so zdieľanou pamäťou, tak ako OpenMP, čo ale nebolo jeho pôvodným cieľom. Výhodou MPI je teda ľahká prenositeľnosť ale aj vysoká rýchlosť, pretože každá implementácia MPI je v princípe optimalizovaná na hardvér na ktorom je spustená. 

MPI je často porovnávaná s PVM (Parallel Virtual Machine), čo je taktiež softvérový nástroj pre podporu paralelného programovania vyvinutý v 1989 a bol to tiež jeden zo systémov, ktorý dokazoval potrebu štandardizovania systému výmeny správ v paralel. systémoch. Množstvo študentov paralelného programovania bolo učených používať systém Pthreads a MPI ako komplementárne prostredia.

Kategória:CPU
David Vávra

Akad. arch. **David Vávra** (* 9. marec 1957, Praha) je český architekt, herec a spisovateľ. Študoval architektúru na FA ČVUT v Prahe, AVU v Prahe. Uvádza populárno-náučný TV seriál *Šumná města*.

## Štúdium, prax
*Fakulta stavební ČVUT v Prahe
*Akademie výtvarných umění v Prahe
*Vlastný ateliér od roku 1990, bol asistentom Ladislava Lábusa v Prahe
*Uvádza televízny populárno-náučný seriál Šumná města o modernej architektúre
*Zakladateľ divadla Sklep, herec

## Tvorivá činnosť architektonická
Tvorivá činnosť architekta Davida Vávru spočíva predovšetkým v obnovách budov. V menšej miere sa venuje navrhovaniu nových budov, a to budov pre bývanie. Napriek tomu nepatrí do skupiny architektov, ktorí by odmietali nové prúdy a názory v architektúre. Dôkazom toho je aj tvrdenie na nedávnu súťaž na národnú knižnicu v Prahe, v ktorom považuje víťazný návrh Jana Kaplického za vizionársku stavbu, s veľkým potenciálom pre význam českej architektúry. Podľa Davida Vávru je kvalitná architektúra hodná byť v kontexte so staršou architektúrou. Moderné (a dobré) môže koexistovať so starým. V jeho dielach je v pozadí cítiť inšpiráciu z obdobia moderných prúdov architektúry zo začiatku dvadsiateho storočia. Nenásilne a harmonicky pôsobia napríklad prvky kubistické prvky osvetlenia vo vstupnom foyeri Švandovho divadla a interiér baru kultúrneho domu Dobeška navrhnutý v decentnom retro-štýle.

## Tvorivá činnosť vzdelávacia
David Vávra vystupuje v pravidelnom populárno-náučnom televíznom seriáli Šumná města o modernej českej a moravskej architektúre. Netradičným, skôr hereckým ako vedeckým prístupom približuje divákom významné architektonické diela v mestách Česka.

Pre zaujímavosť David Vávra nie je len tvoriacim architektom ale aj hercom. Založil vlastné alternatívne divadlo Sklep a niekoľkokrát bol obsadený do filmových rolí. Blízke sympatie s filmom vyjadril aj v architektonickej tvorbe v podobe scénografických realizácií.

## Realizácie (výber)

### Stavby
*Kultúrny dom Dobeška (rekonštrukcia, interiér)
*Múzeum voskových figurín na Karlštejne
*Švandovo divadlo v Prahe (rekonštrukcia, interiér)
*Kino Drahomíra v Karlových Varoch (rekonštrukcia, interiér)
*Rekonštrukcia zborového domu evanjelickej cirkvi v Modřanoch

### Interiéry
*Palác Akropolis (spolupráca s Františkom Skálom)
*Predajňa Víno Mundi
*Predajňa Kondomerie
*Bar Práce, Praha
*Divadelná scéna, ihrisko a drevená archa detského kútika ZOO Praha

### Iné
*Inštalácie výstav
*Scénografie ČT
*Pomník Franza Kafku v Prahe (spolupráca s Jaroslavom Rónom)

### Zoznam bibliografických odkazov
*Petránsky, Ľ.: Profil architekta – David Vávra. ASB 10, 2007, s. 78 – 84.

## Iné projekty

Kategória:Českí architekti
Kategória:Českí divadelní herci
Kategória:Českí filmoví herci
Kategória:Českí televízni herci
Kategória:Českí televízni moderátori
Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Českí komici
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Českí skauti
Kategória:Absolventi Akadémie výtvarných umení v Prahe
Kultúrne centrum Jean Marie Tjibaou

náhľad|Pohľad na sedem pavilónov kultúrneho centra
**Kultúrne centrum Jean-Marie Tjibaou** je najznámejšia stavba Novej Kaledónie. Navrhol ju Renzo Piano v roku 1998 ako poctu kanackému národu. V domorodom jazyku *pije* národu Kanak sa toto centrum nazýva *Ngan Jila* – kultúrne centrum.

## Okolnosti stavby
Kultúrne centrum je venované Jean-Marie Tjibaouvi, ktorý zahynul v roku 1989 pri vedení boja za autonómiu Novej Kaledónie spod nadvlády francúzskej vlády, ktorá trvala už viac než 100 rokov. Po Tjibaouvej vražde dal francúzsky premiér François Mitterrand súhlas na postavenie Kultúrneho centra, jediného veľkého projektu mimo Francúzska. Toto gesto je mnohými považované za pokus potlačiť búrlivé protesty v krajine.

## Lokalita
Nachádza sa na úzkom polostrove medzi divokým Tichým oceánom a pokojnou lagúnou v meste Nouméa, hlavnom meste Novej Kaledónie. Renzo Piano využil prevládajúce vetry zo strany oceánu na systém prirodzeného prevetrávania.

## Koncept návrhu
Pri návrhu vychádzal Renzo Piano z okolností, ktoré viedli k stavbe tejto budovy a chápal ju ako oslavu kanackého národa. Bolo dôležité, aby návrh rešpektoval kanackú kultúru a taktiež kaledónsku prírodu ale zároveň aby nepôsobil príliš nevýrazne. Preto sa inšpiroval pôvodným kanackým obydlím a vztýčil 10 drevených konštrukcií pôsobiacich v panoráme veľmi prirodzene, ale zároveň majestátne. 

## Funkcia
Kultúrne centrum sa skladá z troch „dedín“ pozostávajúce z 10 „Veľkých domov“ rôznych veľkostí a funkcií (výstavné priestory, multimediálna knižnica, kaviareň, konferenčné a prednáškové miestnosti). „Veľké domy“ sú spojené dlhou jemne sa vlniacou uzavretou promenádou, pripomínajúcou slávnostnú aleju tradičnej kanackej dediny. Toto centrum sa stalo významnou súčasťou dnešnej kúltúry Novej Kaledónie a pomáha rozvíjať kanacký národ.

## Konštrukcia
Budovy sa skladajú z klasickej pravouhlej časti a špeciálnej konštrukcie drevených „štítov“ orientovaných k oceánu, ktoré sú hlavnou podstatou formy centra.
* pravouhlú časť tvorí bežný ocelový skelet so zasklením.
* vonkajšiu fasádu orientovanú smerom k oceánu tvoria horizontálne drevené lišty z dreva iroko (druh dreva odolného voči hnilobe a schopného vydržať nápory vetrov o sile cyklóna), ktoré filtrujú vietor do druhej vrstvy - vnútornej fasády zloženej zo sklených lamiel otáčajúcich sa podľa rýchlosti vetra. Má to výhodu jednak pasívnej ventilácie budovy a taktiež slúži medzera medzi vrstvami ako komín, cez ktorí stúpa teplo hore a ochladzuje tak vnútorný priestor.

## Adresa
Rue des Accords de Matignon, Tina, BP 378
98845 Noumea
Nová Kaledónia

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka kultúrneho centra (en/fr)
* Galinsky.com(en)
* Archinform(en)

Kultúrne centrum Jean Marie Tjibaou
Steven Holl

**Steven Holl** (* 9. december 1947, Bremerton, Washington, USA) je americký architekt.

Steven Holl študoval na Washingtonskej univerzite v Ríme a na *Architectural Association* v Londýne (1976). Kariéru začal v Kalifornii a v roku 1976 otvoril vlastnú kanceláriu v New Yorku. Vyučoval na Washingtonskej univerzite, na Syrakúzskej univerzite a od roku 1981 pôsobí na Kolumbijskej univerzite.

## Pohľad na Hollovu architektonickú tvorbu
Hollove stavby odrážajú jeho fascináciu vedeckými fenoménmi a hrou so svetlom a jeho odrazmi. Pomocou týchto elementov vytvára pôsobivé vizuálne zážitky. Jeden z najviac typických aspektov Hollovej predstavy o tom, čím by architektúra dneška mala byť, je fenomén spojeného zážitku. „Napríklad, ak zdvihnete svoju ruku a budete sa pozerať cez zasklené dvere tak, že v nich uvidíte odraz budovy naproti ulice, nepozeráte sa na svoju ruku, nepozeráte sa na sklené dvere a nepozeráte sa na budovu oproti vám.“ Holl ďalej vysvetľuje „To čo zažívate zložením všetkých vrstiev, je práve ten spojený zážitok, ktorým architektúra v konečnom dôsledku je. Cítim, že ak tento obraz odprezentujeme v počítačovej grafike, nedosiahneme podstatu zážitku z architektúry.“ 

## Významné stavby
náhľad|Loisium
[náhľad|Simmons Hall, [MIT]]
* *Hybrid Building* (Seaside, Florida 1984 – 1988)
* *Prázdny priestor, sklopný priestor* ()
* *Bytová výstavba Spojitý svet* (),  Fukoka, Japonsko (1989 – 1991)
* *Dom Streto* (Dallas, Texas 1989 – 1992)
* *Bytová výstavba v Makuhari* (Čiba, Japonsko 1992 – 1997)
* *Kaplnka sv. Ignáca* (Univerzity of Seattle, Seattle, Washington 1994 – 1997)
* *Múzeum moderného umenia* (*Kiasma*, Helsinky, Fínsko 1993 – 1998)
* *Loisium* (Langenlois, Rakúsko), múzeum o vinárstve
* *Simmons Hall*, MIT (Cambridge, Massachusetts)

## Nedávne práce
Rozšírenie Cranbrookovho vedeckého inštitútu (Bloomfield Hills, štát Michigan 1996 – 1999). Steven Holl, nositeľ medaily Alvara Aalta z roku 1998 nedávno dokončil *Bellevue Art Museum* v Bellevue v štáte Washington a rozšírenie *Collage of Architecture And Landscape Architecture* (University of Minnesota). Tiež pracuje na rozšírení a obnove *Nelson Atkins Museum Of Art* v Kansas City v Missoury a na Fondation Pinault v Ile Seguin. K ďalším súčasným činnostiam sa radia *Knut Hamsun Museum* (Kamar, Nórsko), budova umenia a histórie umenia Iowskej univerzity (Iowa City, Iowa) a Fakulta architektúry na Cornellovej univerzite v Ithaca (New York, 2004).

## Významné ocenenia
Francúzska Grande Médaille d’Or (1997), nasledovne medaila Alvara Aalta z roku 1998. V roku 2001 ho magazín Time menoval najlepším americkým architektom. V roku 2002 ho Smithsonian Institution Cooper – Hewitt ocenil cenou National Design Award in Architecture. Taktiež získal cenu Čestný člen kráľovského inštitútu britských architektov (2003). Roku 2007 získal za projekt Školy umenia a dejín umenia univerzity v Iowe ocenenie AIA 2007 Institute Honor Award.

## Zdroje

* Jodidio, P.: *Architecture now*. Kolín nad Rínom, Taschen 2002.

## Iné projekty

Kategória:Architekti USA
Kategória:Osobnosti zo štátu Washington
Projekt, revue slovenskej architektúry

** Projekt, revue slovenskej architektúry ** је časopis, ktorý vznikol v roku 1958 so zámerom poskytovať informácie o dianí v slovenskej architektúre. 

Koncepcia časopisu sa opierala o príspevky jednotlivých projekčných ústavov na regionálnej úrovni, čo malo priblížiť stav v slovenskej architektúre v objektívnejšom svetle, ako keby bol redigovaný z bratislavskej centrály. Zároveň bol vytvorený cyklický systém, podľa ktorého za každé číslo zodpovedal iný projekčný ústav. 

Časopis od svojho založenia vychádza pravidelne s periodicitou 6 čísel ročne, pod patronátom *Spolku architektov Slovenska*. V súčasnosti, okrem mapovania najnovšieho diania v slovenskej a svetovej architektúre, prispieva aj k hlbšiemu historickému poznaniu architektúry a teórie architektúry.  

Okrem klasickej tlačenej verzie vychádza od roku 2004 aj v internetovej podobe na stránkach archinet.sk

Súčasné zloženie redakcie:
:Šéfredaktor : Peter Mikloš
:Redaktorka : Zoja Droppová
:Tajomník redakcie : Peter Gula

Edičná rada:
:Ján Bahna, Dana Bořutová, Martin Drahovský,
:Karel Doležel, Ivan Gürtler, Martin Kohlbauer, 
:Adolph Stiller, Štefan Šlachta, Imro Vaško

Kategória:Architektonické publikácie
Kategória:Slovenské odborné časopisy
Heilbronn (krajinský okres)

**Heilbronn** () je krajinský okres na severe spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Neckar-Odenwald, Hohenlohe, Schwäbisch Hall, Rems-Murr, Ludwigsburg, Enz, Karlsruhe a Rhein-Neckar. Okres Heilbronn celkom obopína nezávislý mestský okres mesto Heilbronn.

## Geografia
Hlavnou riekou v okrese Heilbronn je rieka Neckar, ktorá tadiaľ preteká z juhu na sever. Západná časť okresu patrí krajinným celkom *Kraichgau*, východná *Hohenloher Ebene, Kocher-Jagst-Ebene* a *Löwensteiner Berge*.

## Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Heilbronn od roku 1973:

## Mestá a obce

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka okresu Heilbronn (po nemecky)

Kategória:Krajinské okresy v Nemecku
Kúpeľ Sina

thumb|right|Kúpeľ Sina

**Kúpeľ Sina** je stavba v meste Trenčianske Teplice.

Koncom tridsiatich rokov vyprojektoval Artúr Szalatnai - Slatinský dostavbu romantického pseudoorientálneho tureckého kúpeľa Hamam v Trenčianskych Tepliciach (od pražského architekta Františka Schmoranza, 1888). Stavba sa uskutočnila v  mimoriadne zložitých pomeroch starej zástavby a pri požiadavke neporušiť liečivé pramene. Táto nová výstavba je vložená do starej zástavby ako čistá dispozícia, nadväzujúca na staré príslušenstvo. Málokde sa stretneme s takým vyostreným kontrastom medzi starým a novým ako pri tejto stavbe. Sina má oproti kurióznym romantizujúcim tvarom Hamamu sebaisté, až drsné formy z neomietnutej tehly s veľkým mrežovo členeným oknom.

## Architektonický rozbor objektu
Dostavbu v duchu loosovského purizmu, ktorá dostala názov Sina podľa niekdajšieho viedenského bankára, vlastníka kúpeľov, tvorí hala s bazénom a so sprchovacími boxami. Szalatnai použil v priestore bazénu pôsobivý motív stupňovitých stien oddeľujúcich schody, ktorými sa schádza do vody. Pomocou moderných puristických prostriedkov - jasne rezaných stien a stienok s keramickým obkladom s azúrovým nádychom, architekt dosiahol atmosféru prekvapujúco podobnú starému kúpeľu. Strop hlavného priestoru stúpa do vetracieho strešného svetlíka. Napriek svojim vyhláseniam sa však architekt nevzdáva symetrie, tá totiž logicky vyplynula z členenia zázemia bazénu na mužskú a ženskú časť. Szalatnai sa zámerne vyhýbal estetickému stvárneniu a sústreďoval sa na funkčnú a technickú stránku stavby.

## Osadenie do zástavby
Spôsob, akým Szalatnai osadil nový stavbu do štruktúry pôvodných tureckých kúpeľov a jeho neprístupnosť má blízko k berlínskemu kostolu sv. Adalberta od viedenského architekta Clemensa Holzmeistra (1933). Aj Holzmeister musel navrhnúť kostol na parcele prístupnej cez iný objekt.

## Zhrnutie
Kúpeľ Sina je sebavedomým manifestom zrieknutia sa estetizácie. Dôkazom, že automatizmus vnútornej výstavby môže práve vlastnou funkčnou logikou vytvoriť dobrú architektúru. Autor o objekte napísal článok, v ktorom sa zaoberal iba technickou stránkou architektúry. Iba nakoniec si však položil otázku, či nemal hovoriť aj o architektúre a svoj text slávnostne zakončil vetou - „veď sa však o inom nehovorilo!“.
Sina stojí na začiatku vrcholnej fázy Szalatnaiovej tvorby v prvej polovici tridsiatich rokov. Tu sa monumentalita puristických foriem vyplývajúca z modernej geometrickej abstrakcie neustále stretáva s historickou architektúrou. 

## Zdroje
*Kusý, M.: *Architektúra na slovensku 1918 – 1945*. Bratislava, Pallas 1971.
*Dulla, M.: *Architektúra slovenska v 20 storočí*. Bratislava, Slovart 2002.
*Dulla, M.: *Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok*. Bratislava, Perfekt 2007.

Kategória:Stavby v Trenčianskych Tepliciach
Heidenheim (krajinský okres)

**Heidenheim** () je krajinský okres na východe spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Ostalb, Dillingen an der Donau (Bavorsko), Günzburg (Bavorsko), Alb-Donau a Göppingen.

## Geografia
Väčšia časť okresu Heidenheim leží na východných planinách pohoria Švábska Jura (*Schwäbische Alb*), na juhu časť okresu ešte zasahuje do dunajskej nížiny. Cez okres preteká rieka Brenz, ktorá opúšťa okres pri obci Bächingen a ďalej, v meste Lauingen v Bavorsku sa vlieva do Dunaja.

## Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Heidenheim od roku 1973:

## Mestá a obce

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka okresu Heidenheim (po nemecky)

Kategória:Krajinské okresy v Nemecku
Chloristan draselný

**Chloristan draselný**, soľ chloristanu s chemickým vzorcom KClO<sub>4</sub>, je silné oxidovadlo. Je to bezfarebná kryštalická látka, ktorej teplota topenia je okolo 610&nbsp;°C. Je to jedno z najpoužívanejších oxidovadiel používaných v ohňostrojoch a rozbuškách a je rôzne používaný aj v strelivinách, zápalných práškoch a prskavkách. Chloristan draselný má najmenšiu rozpustnosť zo všetkých chloristanov (1,5 g na 100 g vo vode s teplotou 25°C).

## Reakcie
Ako oxidovadlo, KClO4 reaguje s veľkým množstvom palív. Známym príkladom je glukóza, C6H12O6.

:3 KClO4 + C6H12O6 → 6 H2O + 6 CO2 + 3 KCl

## Výroba
Chloristan draselný sa vyrába dvojitou rozkladovou reakciou s chloristanom sodným a chloridom draselným. Chloristan sodný sa vyrába anodickou oxidáciou chloridu sodného.

## V lekárstve
Chloristan draselný môže byť použitý ako účinný antityroid na liečenie hypertyroidizmu, väčšinou v kombinácií s iným liekom.

## Referencie


Kategória:Zlúčeniny draslíka
Draselný
Kategória:Oxidačné činidlá
Martin Drahovský

**Ing. arch. Martin Drahovský** je slovenský architekt.

## Biografia
Je slovenským predstaviteľom organickej architektúry. Je narodený v Košiciach. V Bratislave absolvoval Stavebnú fakultu SVŠT odkiaľ si priniesol hlavne silné zakotvenie  vo funkcionalistickom myslení. Po absolvovaní SVŠT pôsobil v Športprojekte, neskôr  absolvoval trojročnú prax v Alžírsku, ktorá ho priviedla k menším stavbám smerujúcim k symbióze s prostredím. Presadzuje tvorbu v kontexte s prostredím, ktorá vychádza z miestnych tradícií a materiálov, ktoré rozvíja v novom tvarosloví a pokračovaní.

## Pôsobenie
*Pôsobil ako pedagóg na Strojníckej fakulte VŠT – Katedra designu a neskôr ako odborný asistent na Fakulte umení, Katedre architektúry na TU v Košiciach
*Predseda Slovenskej komory architektov
*Pôsobenie v rôznych porotách (pr. : Grand prix obce architektu, Praha 2003)
*Pre obdobie 2005 – 2008 je Viceprezidentom UIA pre region 2 (stredná, východná Európa a Eurázia)
*3. 12. 2007 oficiálne prebral funkciu hlavného architekta mesta Košice

## Súťaže a ocenenia
1997 Cena Dušana Jurkoviča za hotel Bankov v Košiciach (spolu s doc. Ing. arch. Pásztorom, PhD  a Ing. arch. Šimkom)
V roku 2000 prvé miesto v súťaži na rímskokatolícky kostol na sídlisku Ťahanovce v Košiciac (spolu s doc. Ing. arch. Pásztorom, PhD, Ing. arch. Friedmannom, Ing. Mgr. art. Jankovičom)
2006 nominácia v súťaži CE. ZA. AR v kategórii Občianske a priemyselné budovy za Letecké múzeum v Košiciach

## Externý odkaz
* Rozhovor s M. Drahovským

Kategória:Slovenskí architekti
Kategória:Držitelia Ceny Dušana Jurkoviča
Sojuz 7

**Sojuz 7** () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 7 bol súčasťou spoločnej sovietskej kozmickej misie spolu s misiami Sojuz 6 a Sojuz 8, ktoré sa stretli na obežnej dráhe v rovnakom čase, a vyniesli sedem kozmonautov.

Posádka pozostávala z veliteľa Anatolija Filipčenka, palubného inžiniera Vladislava Volkova a inžiniera-výskumníka Viktora Gorbatka, ktorých úlohou bolo spojenie so Sojuzom 8 a presun posádky, tak ako pri misiách Sojuz 4 a Sojuz 5.

Volací znak kozmickej lode bol „Buran“, čo v preklade znamená „snehová búrka“. Slovo bolo možno vybraté preto, lebo začína s druhým písmenom abecedy.

## Posádka
*  Anatolij Filipčenko (1), veliteľ
*  Vladislav Volkov (1), palubný inžinier
*  Viktor Gorbatko (1), inžinier-výskumník

### Záložná posádka
*  Vladimir Šatalov, veliteľ 
*  Alexej Jelisejev, palubný inžinier
*  Piotr Kolodin, inžinier-výskumník

### Rezervná posádka
*  Andrijan Nikolajev, veliteľ
*  Georgij Grečko, palubný inžinier
*  Piotr Kolodin, inžinier-výskumník

## Priebeh letu
Loď odštartovala dňa 12. októbra 1969 z kozmodrómu Bajkonur. Bola navedená na obežnú dráhu vo výške 207,4 – 225,9 km s dobou obehu 88,63 minút. Deň predtým vyštartovala na obežnú dráhu Zeme loď Sojuz 6 a o deň neskôr, 13. októbra 1969, aj loď Sojuz 8, takže v priebehu niekoľkých hodín boli na obežnej dráhe Zeme naraz tri sovietske kozmické lode a spoločne tiež komunikovali. V programe bolo spojenie s loďou Sojuz 8, ale táto operácia za pasívneho prizerania tretej lode Sojuz 6 zlyhala. Lode sa len priblížili na vzdialenosť 500 metrov. Počas letu bolo uskutočnené aj televízne vysielanie z paluby lode.

Návratový modul Sojuzu 7 úspešne pristál v kazašskej stepi po takmer piatich dňoch letu, 17. októbra 1969, 155 km severozápadne od Karagandy.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Sojuz 7 na stránkach spacefacts.de 
* Sojuz 7 v Malej encyklopédii kozmonautiky 

## Zdroj
* CODR, Milan. *Sto hvězdných kapitánů*. 1. vyd. Praha : Práce, 1982. 480 s. ISBN 24-033-82.
* VÍTEK, Antonín, LÁLA, Petr. *Malá encyklopedie kosmonautiky*. 1. vyd. Praha : Mladá fronta, 1982. 392 s. ISBN 23-079-82.

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Neúspešné kozmické lety
Kategória:Kozmonautika v 1969
Ruina

[thumb|Zrúcaniny [Partenónu v Aténach]]

**Ruina** alebo **zrúcanina** je pozostatok architektúry alebo poškodená, rozpadajúca sa architektúra.

Počas rôznych období v dejinách sa názor na pozostatky architektúry menil. V staroveku boli pokladané za zdroj opracovaného stavebného materiálu, niekedy sa prenášali na iné nové stavby. V období renesancie začali ľudia v ruinách vidieť krásu. Oceňovali sa antické ruiny, keďže antika bola vzorom kultúrnej činnosti. V 16. storočí sa s obľubou zakladali záhrady na mieste antických ruin. Tu sa stretávame už aj s umelou ruinou. Umelá ruina je vybudovaná ruina podľa vzoru originálnych ruin.
18. storočie sa nieslo v znovuoživení gotiky. Tu sa objavil skutočný kult zrúcanín. Podľa Williama Shenstonea (*1714 – †1763) ruiny a rozpadnuté budovy čerpajú svoju upokojujúcu silu z nepravidelnosti svojho povrchu, ktorou je pestrosť. Shestone opäť začlenil do parkov aj pravé zrúcaniny.

V 19. storočí prichádza na scénu pamiatková starostlivosť. Vďaka nej sa mnohé stredoveké stavby nestali ruinami. Celé 19. storočie stáli proti sebe zástancovia purizmu a kult ruin. Vyústil do novobytnej hodnoty veku či starobylosti pamiatky. Táto hodnota odsudzuje každú reštauračnú i konzervačnú činnosť, pripúšťa zásah ľudskej ruky iba ak ide o nebezpočenstvo predčasného zničenia prírodnými silami a neprimerane rýchleho rozkladu organizmu pamiatky. Okrem toho stále pokračovala výstavba ruin ako rekvizít anglického parku. Príchod 2. svetovej vojny zanechal po seba množstvo ruin, ktoré však nemali estetickú hodnotu, preto sa mnohé rekonštruovali do pôvodného stavu.

## Iné projekty

## Použitá literatúra
* Ladislav Dudák a kol.: *ENCYKLOPEDIE SVĚTOVÉ ARCHITEKTÚRY I. A-R*, BASET, 2002.

## Externé odkazy
* www.zamky.sk
Future Systems

[náhľad|Novinárska tribúna na kriketovom štadiónu v [Londýne]]
[náhľad|[Budova Selfridges Birmingham|Birmingham Selfridges, interiér]]

**Future Systems** je architektonická kancelária založená v roku 1979 českým architektom Janom Kaplickým a Davidom Nixonom v Londýne. Už od svojho vzniku zaujali Future Systems svojim inovatívnym prístupom a vizuálne aj technologicky netradičnou architektúrou a dizajnom. Pomaly sa svojim inovatívnym dostali do povedomia širokej odbornej aj laickej verejnosti, aj keď prvých realizácií svojich projektov sa dočkali až dlho po svojom vzniku.

Jan Kaplický sa netají, že inšpiráciu hľadá v prírode a to vo všetkých jej podobách. Preto sa jeho návrhy, ktoré od roku 1989 po odchode Nixona do USA zdieľa s Amandou Levete, vyznačujú ladnými organickými tvarmi a prívetivosťou k životnému prostrediu.

## Ďalšie projekty
* 2003 Budova Selfridges Birmingham
* 2002 Veža Biennale, 8. bienále architektúry, Benátky
* 2001 Kávový/čajový set Alessi
* 2001 Selfridges Foodhall, Manchester
* 1999 - 2001 Butik Marni, New York, Londýn, Miláno
* 1994 - 1998 Dom vo Walese
* 1998 Comme des Garcons, New York, Tokio
* 1996 Vlastný dom na Hillgate Street, Londýn
* 1996 Hauer & King House, Londýn
* 1993 Pamätník obetiam komunistického režimu - štúdia, Praha
* 1991 MOMI stan, Londýn
* 1985 Mesačná základňa - projekt pre NASA
* 1985 Blob - projekt, Londýn
* 1983 Byt pre D. S., Londýn
* 1965 Dom a záhrada Jaroslava Dietla, Praha

## Vybrané ocenenia
* 2004 Contract World Award - finalista, Ferrari Maserati
* 2004 RIBA za architektúru 2004, Selfridges
* 2003 FX Medzinárodná cena za dizajn - dizajnér roku
* 2001 World Architecture Awards, NatWest Media Centre
* 1999 Stirlingova cena RIBA , NatWest Media Centre
* 1999 1. cena, Aluminium Imagination Award, NatWest Media Centre
* 1999 BIAT Award for Technical Excellence, NatWest Media Centre
* 1999 RIBA Award, most vo West India Quay
* 1998 British Construction Industry Award, most vo West India Quay
* 1995 1. cena Aluminium Imagination Award, Hauer-King House
* 1993 1. cena AJ/ Bovis Royal Academy Award, návštevnícke centrum v Stonehenge
* 1989 NASA Certificate of Recognition, stôl v navrhnutej vesmírnej stanici pre NASA

## Zdroje
* Kaplický, J.: Album, Labrint Praha, 2005
* web stránka Future Systems
* Zdroje a recenzie na českom portáli archiweb.cz

Kategória:Architektonické firmy
Kategória:Futuristická architektúra
Architektonická tvorba

**Architektonická tvorba** predstavuje tvorivú činnosť architekta. Spojuje sa v nej rad špecifických činností ako pochopenie sociálnych a individuálnych požiadaviek na architektonické dielo, návrh dispozície (pôdorysný rozvrh stavby) a princípov stavebných konštrukcií, výtvarné stvárnenie a taktiež dozor nad samotnou realizáciou stavby. 

Hoci základné prostriedky architektonickej tvorby sú najmä technologicko-staviteľské a výsledkom práce je architektonický návrh, projekt stavby, jej finálny efekt, má architektonické dielo aj tvorivú hodnotu. V histórií bol architekt pôvodne remeselníkom staviteľom. Až v renesancii sa stal individuálnym umeleckým tvorcom ako ho chápeme dnes.

## Zdroje
* 

## Pozri aj
*Architekt

Kategória:Architektonická terminológia
Trijódtyronín

**Trijódtyronín** (skracovaný ako **T<sub>3</sub>**) je hormón štítnej žľazy.

Tento hormón štítnej žľazy je podobný tyroxínu, ale má o jeden atóm jódu menej. Navyše T3 prejavuje väčšiu činnosť a je vyrábaný v malom množstve.

Trijódtyronín je najsilnejší hormón štítnej žľazy a ovplyvňuje takmer všetky procesy v ľudskom tele, vrátane telesnej teploty, rastu, srdečného tepu a urýchľovania odbúravania tukov a cukrov.

## Reakcie
thumb|left|400px|Syntéza

Kategória:Hormóny