Gabriel Narutowicz

náhľad|G. Narutowicz (vpravo) s J. Piłsudským, pár dní pred smrťou|207x207px
náhľad|G. Narutowicz v rakve

**Gabriel Narutowicz** (* 17. marec 1865, Telšiai, Ruské impérium – † 16. december 1922, Varšava, Poľsko) bol poľský politik a prvý prezident druhej poľskej republiky. Jeho brat bol litovský právnik Stanislovas Narutavičius.

## Životopis

### Mladosť
Gabrielov otec Ján bol miestny sudca. Zúčastnil sa "januárového povstania" v roku 1863 na území bývalej Republiky oboch národov proti Ruskému impériu. Po jeho porážke bol odsúdený na rok do väzenia. Zomrel, keď mal Gabriel 1 rok.

Gabriel Narutowicz ukončil roku 1886 dochádzku na gymnáziu v Liepāji. Potom začal študovať matematiku na Petrohradskej univerzite, roku 1887 však ochorel a musel sa vzdať štúdií. Toho istého roku odišiel do Švajčiarska, kde študoval na Spolkovej vysokej technickej škole v Zürichu.

### Pobyt vo Švajčiarsku
Roku 1895 bol na Narutowicza vydaný ruskými úradmi zatykač. Stal sa tak švajčiarskym občanom a po dokončení štúdií začal pracovať ako železničiar v St. Gallene.

Narutowicz bol vynikajúci stavebný inžinier. V roku 1895 sa stal vedúcim stavby mostov cez Rýn. Jeho práce boli roku 1896 vystavené na Svetovej výstave v Paríži. Stal sa tiež priekopníkom elektrifikácie vo Švajčiarsku. Nariadil budovanie vodných elektrární napríklad v Monthey, Mühlebergu alebo Andelsbuchu.

Roku 1913 sa Narutowicz stal učiteľom na ETH v Zürichu v odbore staviteľstva vodných elektrární. Na tomto poste vydržal až do roku 1919.

Medzitým sa stal členom spolku pre ekonomiku vodného hospodárstva. V roku 1915 sa stal predsedom odboru pre reguláciu Rýna.

Počas prvej svetovej vojny pomáhal Narutowicz zraneným vojakom. Roku 1919 poslúchol výzvu Józefa Piłsudského a vrátil sa do nezávislého Poľska.

### Poľský politik
Po príchode späť do Poľska sa Narutowicz roku 1920 stal ministrom verejných stavieb komunikácií vo vláde Władysława Grabského. Tento post si udržal aj za vlády premiérov Wincenty Witosa a prvej a druhej vlády Antonia Ponikowského.

V roku 1922 sa stal ministrom zahraničia vo vláde Artura Śliwińského a vláde Juliana Nowaka. Stal sa tiež zástupcom Poľska na konferencii v Tallinne

### Voľby
Roku 1922 boli vypísané prezidentské voľby. Józef Piłsudski ustanovil ako kandidáta tiež Narutowicza. Ten najprv odmietal kandidovať za Ľudovú stranu, nakoniec ale prijal.

V prvom kole proti socialistovi Ignacy Daszyńskému tesne vyhral. V ďalších kolách bojoval proti kandidátovi zoskupenia národnostných menšín Janovi Baudouin de Courtenay a Stanislawovi Wojciechowskému (ten nakoniec súboj vzdal).

V poslednom kole bojoval Narutowicz proti národnému demokratovi Maurycy Zamoyskému. Voľby nakoniec vyhral Narutowicz s 289 hlasmi, čo bolo o 62 hlasov viac, než získal Zamoyski. Narutowicz sa tak 9. decembra 1922 stal prvým prezidentom druhej poľskej republiky.

### Atentát
Narutowicz bol prezidentom iba päť dní. Dňa 16. decembra 1922 bol zavraždený pri návšteve umeleckej výstavy v Národnej galérii umenia. Vrahom bol maliar Eligiusz Niewiadomski, ktorý bol spriaznený s národnými demokratmi. Bol odsúdený na trest smrti a 31. januára 1923 zastrelený. Niektorí členovia národnej demokracie si z Niewiadomského urobili hrdinu. Narutowiczova vražda dokazovala nacionalizmus a neznášanlivosť v Poľskej spoločnosti. Bol pochovaný vo Varšave.

## Literatúra
* Marek Ruszczyc: *Pierwszy Prezydent Gabriel Narutowicz*, Warszawa : książki i Wiedza, 1967, 315 s. (po poľsky)

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Poľskí politici
Kategória:Prezidenti Poľska
Kategória:Obete atentátov
Kategória:Zastrelené osobnosti
Kategória:Absolventi Univerzity v Zürichu
Kategória:Absolventi Petrohradskej štátnej univerzity