Chua Kuo-feng

**Chua Kuo-feng** (, ; * 16. február 1921† 20. august 2008), vlastným menom **Su Ču** (, ) bol čínsky komunistický politik, jeden zo štyroch politikov, o ktorých politológovia hovoria ako o Najvyššom vodcovi (*paramount leader*) Čínskej ľudovej republiky v 20. storočí (určenie najvyššieho vodcu nie je v čínskom politickom systéme priamočiare, najväčší vplyv nie je vždy zaručený formálne významnou funkcií). Chua Kuo-feng bol druhým vodcom komunistickej Číny po Mao Ce-tungovi, a to v rokoch 1976 – 1978. Bol to on, kto zastavil tzv. Gang štyroch, ktorý uvrhol Čínu do chaosu. Zastával v tom čase niekoľko kľúčových funkcií: premiéra, alebo predsedu štátnej rady (1976 – 1980), predsedu Ústredného výboru Komunistickej strany Číny (1976 – 1978) a predsedu Ústrednej vojenskej rady Číny (1976 – 1981). Jeho politická ideológia je známa pod ťažko preložiteľným názvom „Dve akékoľvek“ (两个凡是) (podľa jeho hesla *„Rozhodne podporíme akékoľvek politické rozhodnutia, ktoré urobil predseda Mao, a neochvejne sa budeme riadiť akýmikoľvek pokynmi, ktoré dal predseda Mao“*).

V rokoch 1949 – 1971 bol regionálnym politikom v provincii Chu-nan. V neskoršom období Kultúrnej revolúcie sa dostal na čelo komunistického vedenia v Chu-nane. Okolo roku 1976 sa presunul do mocenského centra a získal si dôveru Mao Ce-tunga vďaka vernosti jeho učeniu. Po Čou En-lajovej smrti pomerne prekvapivo získal z pozície šéfa bezpečnosti provincie Chu-nan funkciu premiéra a po Mao Ce-tungovej smrti potom aj ďalšie dve kľúčové politické funkcie, k nevôli takzvaného Gangu štyroch, ktorý sa tiež usiloval o moc. Z politického zápasu vyšiel víťazne Chua Kuo-feng, keď nechal členov Gangu štyroch zatknúť a uväzniť. Oficiálne ukončil Kultúrnu revolúciu a zabránil v vyčíňaní Červených gárd a pokračovaní najhorších excesov. Bol však odhodlaný držať sa Mao Ce-tungovho učenia a chcel zrejme nastoliť režim sovietskeho typu. To ho však vyšachovalo z hry, keď začal stúpať vplyv Teng Siao-pchingovej skupiny, ktorá sa usilovala o oveľa zásadnejšie, najmä ekonomické reformy. Bodom zlomu sa stalo Tretie plenárne zasadnutie Ústredného výboru Komunistickej strany Číny roku 1978, kde bol Chua podrobený kritike a moci sa de facto ujal Teng Siao-pching, a hoci Chua nominálne ďalej zostával vo svojich funkciách, tie postupne strácal na začiatku 80. rokov.

Keďže jeho vláda trvala zhruba len dva roky, a to v čase značného chaosu, a pretože je politický systém Číny dosť zložitý, nie je Chua na Západe príliš známy, na rozdiel od piatich ďalších „Najvyšších vodcov“ (Mao Ce-tung, Teng Siao-pching, Ťiang Ce-min, Chu Ťin-tchao, Si Ťin-pching), a to napriek tomu, že ako prvý čínsky vodca od roku 1949 navštívil roku 1979 Európu a stretol sa napríklad s Margaret Thatcherovou, s ktorou dohodol obrysy budúcich dohôd o Hongkongu.

Chua zmenil text čínskej hymny, aby obsahovala oslavu Maa a Komunistickej strany Číny, tieto zásahy však boli neskôr zrušené.

Zomrel 20. augusta 2008 počas 29. letných olympijských hier v Pekingu, zmienka o jeho smrti sa do médií dostala iba okrajovo. Po skončení olympiády bol pochovaný za účasti najvyšších čínskych predstaviteľov - prítomní boli okrem iného Chu Ťin-tchao, Wen Ťia-pao či Ťiang Ce-min.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Čínski politici
Kategória:Generálni sekretári Komunistickej strany Číny
Kategória:Politici Komunistickej strany Číny