open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Strana ľavého stredu

**Strana ľavého stredu** (aj Ľavicovo-stredná strana, Ľavý stred, alebo Stredoľavá strana, maď. **Balközép Párt**) bola politická strana v Uhorsku, ktorá vznikla z členov bývalej Rezolučnej strany. Obe strany viedol Koloman Tisa a boli programovo totožné. Hlavným cieľom strany bolo dosiahnuť politickými prostriedkami úplnú nezávislosť Uhorska.

## História strany
vľavo|náhľad|321x321bod|Koloman Tisa  v roku 1865
V roku 1865 bolo Rakúsko v dôsledku neustálych vojenských neúspechov nútené opäť zvolať rokovanie uhorského snemu, ktorý bol rozpustený v roku 1861, aby sa predišlo ďalšej revolúcii. 

Pri tejto príležitosti došlo k znovuobnoveniu činnosti strany prívržencov politiky 1848 roku, ktorej radikálne krídlo, tzv, Krajná ľavica kandidovala ako samostatná strana (rovnako ako v roku 1861). 

Strana vedená Kolomanom Tisom po voľbách v roku 1865 prešla do opozície, takže v rokovaniach o novom štátoprávnom usporiadaní, ktoré vyústilo do rakúsko-uhorského vyrovnania zohrala vedľajšiu úlohu.

Neustále vnútorné napätia oslabovali Stranu ľavého stredu, najmä z dôvodu činnosti radikálnej frakcie, tzv. Krajnej ľavice, ktorá v rokoch 1861 a 1865 kandidovala ako samostatná strana. Až v roku 1868 sa jej predstavitelia rozhodli definitívne zo strany vystúpiť a vytvoriť novú stranu - Krajinskú osemaštyridsiatnickú stranu (maď. Országos 1848-as Párt). 

Rakúsko-uhorské vyrovnanie (1867) znamenalo pre stranu zásadný zlom, keďže podľa nového programu to znamenalo aj ustanovenie Uhorska ako "slobodnej a nezávislej, žiadnemu inému národu či štátu nepodriadenej krajiny." Hlavným cieľom sa stalo obraňovať túto nezávislosť. Ďalšími cieľmi bolo obnoviť územnú celistvosť krajiny (vyrovnaním sa s Chorvátskom), udržanie samosprávy žúp, rozšíriť slobodu tlače a zhromažďovania, dôraz na školstvo a vzdelanie, rozvoj dopravy a priemyslu a ustanovenie skutočnej uhorskej armády.

Nový program znamenal približovanie sa k vládnucej Deákovej strane, s čím nesúhlasili mnohí straníci, ktorí ju v nasledujúcich rokoch priebežne opúšťali. Napr. spomínaná Krajná ľavica, tzv. Principiálny ľavý stred (maď. Elvhű Balközép), alebo skupina okolo Kolomana Gici, ktorí založili Stranu stredu.

Strana ľavého stredu nakoniec toto približovanie zavŕšila aj formálne v roku 1875, keď sa zlúčila s Deákovou stranou a spolu vytvorili Liberálnu stranu, ktorá bola schopná vládnuť v Uhorsku až do roku 1905 . Jej predsedom sa stal Koloman Tisa, ktorý v októbri 1875 bol vymenovaný za premiéra a novým predsedom Liberálnej strany sa stal Štefan Gorove.

Na území terajšieho Slovenska mala strana len malú podporu- jej kandidáti získavali iba 7 až 10% mandátov. K politike strany sa zo slovenských organizácií hlásila Stará škola slovenská,  ktorej jediný poslanec zvolený do uhorského snemu (v rokoch 1869-72) Viliam Pauliny-Tóth bol členom jej poslaneckého klubu. 

## Výsledky volieb do uhorského snemu

*<small>* Poznámka: Hoci bolo v tom čase ešte oficiálne súčasťou strany, radikálne krídlo kandidovalo vo voľbách samostatne pod názvom Krajná ľavica a získalo 20 mandátov.</small>
*
## Zdroje

Kategória:Zaniknuté politické strany v Maďarsku
Krivé (sedlo)

**Krivé** () je horské sedlo vo Volovských vrchoch. Leží nad obcou Čučma, približne  severovýchodne od Rožňavy. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E8.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl, v hlavnom hrebeni medzi Úhornianskym sedlom a Skaliskom (). Severozápadnú časť sedla tvoria svahy Ramzovej (), juhovýchodnú svahy vrchu Biele skaly (. Severovýchodne sa terén zvažuje do údolia Bieleho potoka, ktorý odvodňuje túto časť hrebeňa do Starej vody v povodí Hnilca, juhozápadne sa nachádza vetva Rožňavskej doliny, ktorou preteká priamo pod sedlom prameniaci Rožňavský potok, patriaci k povodiu Slanej. 

Sedlo leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie mesta Rožňava a obce Pača. V okolí sedla sa nachádza po ťažbe len nízka vegetácia s riedkym nesúvislým porastom a križujú sa tu turistické chodníky.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke (Cesta hrdinov SNP a Medzinárodná diaľková turistická trasa E8):
** od juhovýchodu z Úhornianskeho sedla cez rázc. Biele skaly
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Skalisko
* po  modrej turistickej značke:
** od juhozápadu z Rožňavy cez rázc. Grexa
** od severu z obce Stará Voda cez Zlatý stôl
* po  zelenej turistickej značke z Úhornej cez Úhornianske sedlo
* po  žltej turistickej značke zo Smolníka cez rázc. Biele skaly

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá vo Volovských vrchoch
Kategória:Rožňava
Kategória:Pača
Gejza Szüllő

JUDr. **Gejza Szüllő** () (* 5. február 1873, Budapešť† 28. júl 1957, Kisfalud) bol maďarský právnik, statkár a politik v období medzivojnového Česko-Slovenska a neskôr aj Maďarského kráľovstva.

## Životopis
Po absolvovaní právnických štúdií sa začal venovať politike. V rokoch 19011918 bol poslancom Uhorského snemu za ľudovú stranu. Po vzniku Česko-Slovenska sa usadil na svojom majetku v obci Báč. Začal sa naplno venovať politike aj v nových pomeroch, do ktorej pretavil aj svoj kritický až negativistický postoj k novovzniknutému štátu. Patril k zakladateľom Krajinskej kresťansko-socialistickej strany a pomerne rýchlo sa vyprofiloval ako vedúca osobnosť jej radikálneho krídla. Rozdielnosť názorov na vedenie strany a jej prístup k Česko-Slovensku vyvrcholili v roku 1925, kedy dovtedajší predseda Jenő Lelley abdikoval a novým predsedom sa stal práve Szüllő.

Presadzoval dôslednú opozičnú politiku a kritický prístup k vládnej politike. Snažil sa nadviazať bližšiu spoluprácu s HSĽS pre jej boj za autonómiu Slovenska. Na rozdiel od ľudákov videl v autonómii nástroj ako Slovensko viac priblížiť k Maďarsku. Po parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát obhájil aj po parlamentných voľbách v roku 1929 a 1935. Pričom v snemovni pôsobil aj ako predseda poslaneckého klubu strany. Na poste predsedu strany zotrval do roku 1932, kedy ho vystriedal zástupca mladšej generácie, János Esterházy. Významné postavenie si zachoval aj po zjednotení maďarských strán v roku 1936. Okrem toho záujmy maďarskej menšiny sa snažil presadzovať aj na medzinárodnej úrovni v Spoločnosti národov alebo vo Vatikáne.

Po Viedenskej arbitráži bol povolaný za poslanca maďarského parlamentu, ktorým zostal aj po voľbách v roku 1939. Zasadal v správnych radách viacerých podnikov, bol korešpondentom Maďarskej akadémie vied a činný bol aj publicisticky. Po skončení II. svetovej vojny sa stiahol z verejného života.

## Referencie

Kategória:Maďarskí právnici
Kategória:Maďarskí politici
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Poslanci uhorského snemu
Kategória:Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Budapešti
Kategória:Politici Krajinskej kresťansko-socialistickej strany
Štadión ŠKP Inter Dúbravka

**Štadión ŠKP Inter Dúbravka** je futbalový štadión v Dúbravke na Slovensku a je domovským štadiónom FK Inter Bratislava a FK ŠKP Inter Dúbravka Bratislava. FK Inter Bratislava začal hrať na štadióne v lete 2014. Kapacita štadióna je 5000 miest vrátane 250 VIP miest. Štadión v súčasnosti využíva najúspešnejší tím amerického futbalu na Slovensku - Bratislava Monarchs.

## Referencie

## Externé odkazy
* Webová stránka štadióna (v nemčine)

Kategória:Futbalové štadióny na Slovensku
Kategória:FK Inter Bratislava
Kategória:Dúbravka (Bratislava)
Krajná ľavica (politická strana v Uhorsku)

**Krajná ľavica** (alebo aj **Strana krajnej ľavice**, ) bola politická strana v Uhorsku, ktorá vyvíjala činnosť v rokoch 1861 až 1870 s programom obnovy štátoprávnej a ústavnej samostatnosti Uhorska a obnovy občianskych práv a slobôd na základe zákonov z roku 

## História
Svoju činnosť strana začínala ako frakcia Rezolučnej strany, aj keď pred voľbami v roku 1861, keď jej kandidáti vystupovali s programom štátnej samostatnosti Uhorska pod názvom Krajná ľavica. Formálne to nebola samostatná strana a v uhorskom sneme jej poslanci boli členmi poslaneckého klubu Rezolučnej strany a tvorili ju prívrženci politiky Ľudovíta Košuta.  Po rozpustení uhorského snemu v roku 1861, rovnako ako ostatné politické strany utlmila svoju činnosť a do volieb v roku 1865 opäť išla pod vlastným názvom, avšak stále ako frakcia pokračovateľky Rezolučnej strany - Strany ľavého stredu. Čelnými predstaviteľmi frakcie boli Ignác Helfy a Ernő Simonyi, aj keď Helfy nikdy nefiguroval ako oficiálny predseda strany.

Strana sa aj formálne osamostatnila v roku 1868 a do volieb v roku 1869 už išla ako samostatná politická strana. Predsedom strany sa stal Jozef Madarász a následne Daniel Irányi, ktorý viedol stranu aj v jej ďalšej fáze, keď sa v roku 1870 premenovala na (krajinskú) Osemaštyridsiatnickú stranu (maď. (Országos) 1848-as Párt, alebo 48-as Párt, slovensky aj (krajinská ) strana 1848, alebo Strana roku 48). 

### Výsledky volieb do uhorského snemu

## Referencie

Kategória:Zaniknuté politické strany v Maďarsku
Ján Jabloniczky

JUDr. **Ján Jabloniczky** (nem. *Johann Jabloniczky*, maď. *János Jabloniczky*; * 21. september 1874, Trnava† 1950, ZSSR) bol  právnik a slovenský politik v období medzivojnového Česko-Slovenska.

Po absolvovaní právnického vzdelania v Budapešti začal vykonávať advokátsku prax v Bratislave. Vznikom Česko-Slovenska rozbehol aj svoju politickú kariéru. Začínal ako poslanec mestského zastupiteľstva Bratislavy. Bol členom Krajinskej kresťansko-socialistickej strany, kde pôsobil vo vedení jej nemeckej sekcie. V strane pôsobil v radikálnom krídle, ktoré bolo kriticky zamerané voči vedeniu Jenö Lelleya. V parlamentných voľbách v roku 1920 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát obhájil aj po voľbách v roku 1925 i 1929. V obecných voľbách v roku 1927 sa stal opätovne poslancom mestského zastupiteľstva Bratislavy. Bol podporovateľom snáh o zjednotenie kresťanských socialistov s Maďarskou národnou stranou. O mandát poslanca sa uchádzal aj vo voľbách v roku 1935, avšak z 5. miesta kandidátky v novozámockom XVI. volebnom kraji sa už do poslaneckej snemovne neprebojoval.

Po II. svetovej vojne bol s viacerými maďarskými politikmi zatknutý a odvlečený do Sovietskeho zväzu, kde pravdepodobne zahynul v niektorom z pracovných táborov.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1874
Kategória:Úmrtia v 1950
Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Nemeckí právnici
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Osobnosti z Trnavy
Kategória:Politici Krajinskej kresťansko-socialistickej strany
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2001

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2001** boli 25. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Turnaj Top divízie sa hral od 26. decembra 2000 do 5. januára 2001 v ruských mestách Moskva a Podoľsk.

## Dejiská

## Základné skupiny

### Skupina A

|}

### Skupina B

|}

## O udržanie

Bielorusko sa udržalo v Top divízii; Kazachstan zostupuje do I. divízie MS 2002.

## Play-off

### Štvrťfinále

### Semifinále o 5.–8. miesto

### Semifinále o titul

### Zápasy o konečné umiestnenie
#### O 7. miesto

#### O 5. miesto

#### O 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Nižšie divízie
### I. divízia
Turnaj I. divízie MS 2001 sa hral v Landsbergu a Füssene v Nemecku od 10. do 16. decembra 2000.

#### Skupina A

|}

#### Skupina B

|}

#### Finálová skupina

|}

#### Skupina o udržanie

|}

### II. divízia
Turnaj II. divízie MS 2001 sa hral v Elektrėnai a Kaunase v Litve od 30. decembra 2000 do 3. januára 2001.

#### Skupina A

|}

#### Skupina B

|}

#### Zápasy o konečné umiestnenie
**O 7. miesto**
****' –  5 : 3
Estónsko zostupuje do III. divízie MS 2002

'''O 5. miesto'''
* – ***' 6 : 7

**O 3. miesto**
* – ***' 4 : 5

'''O 1. miesto'''
* – ***' 3 : 4
Slovinsko postupuje do I. divízie MS 2002

### III. divízia
Turnaj III. divízie MS 2001 sa hral v Belehrade v Juhoslovanskej zväzovej republike od 4. do 8. januára 2001.

#### Skupina A

|}

#### Skupina B

|}

#### Zápasy o konečné umiestnenie
**O 7. miesto**
****' –  5 : 3
Austrália zostupuje do Kvalifikácie III. divízie, ktorá sa ale v sezóne 2002 nehrala.

'''O 5. miesto'''
****' –  3 : 2

**O 3. miesto**
* – ***' 3 : 5

'''O 1. miesto'''
* – ***' 1 : 6
Holandsko postupuje do II. divízie MS 2002

### Kvalifikácia III. divízie
Kvalifikácia III. divízie v rámci MS 2001 sa hrala v Luxemburgu, hlavnom meste Luxemburska, od 26. do 28. apríla 2001.

|}

## Referencie

## Externé odkazy
* Výsledky MS do 20 rokov 2001 na www.hockeyarchives.info

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá sveta juniorov v ľadovom hokeji
Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2001
Kategória:Ľadový hokej v 2001
Kategória:Ľadový hokej v Rusku
Kategória:Športové podujatia v Rusku
Kategória:Športové podujatia v Moskve
Ruža pre nevestu

***Ruža pre nevestu*** je slovenská televízna súťažná relácia typu reality show, ktorá sa vysiela  na TV Markíza od 3. marca 2023. Ide o adaptáciu americkej relácie *[[The bachelor|The Bachelor]]* z roku 2004 vysielanej na televízii ABC. Moderátorom je Krištof Králik. 

## 1. séria
Slobodný podnikateľ Tomáš Tarr, si hľadá lásku svojho života spomedzi 18 slobodných žien. 

Každá epizóda sa končí ceremoniálom ruží, na ktorom Tomáš podaruje ruže tým dievčatám, ktoré chce, aby v súťaži zostali. Tie, ktoré ružu nedostanú, musia šou opustiť. Na konci víťazke predá prsteň.

Samotné natáčanie trvalo 5 týždňov. 

Z celkovo 12 epizód bolo 10 natočených v Turecku a 2 na Slovensku .

S víťazkou už pár netvoria. Na chvíľu tvoril pár s Marcelou Dolniakovou, ktorá skončila v 8. epizóde. .

## 2. séria
Druhá séria sa začala vysielať 8. marca 2024. Tentoraz sa natáčanie uskutočnilo na Srí Lanke a moderátorom sa opäť stal Krištof Králik. 

V šou súťažilo 18 slobodných žien, ktoré sa snažili získať srdce slobodného muža, tentokrát 34-ročného Radka Urbanyaka, ktorý pochádza z Banskej Bystrice a žije v Osle. 

V tejto sérii sa medzi súťažiacimi skrýva tajná agentka, v skutočnosti psychologička, ktorou bola Tímea Kerekeš, ktorá skúma správanie súťažiacich, ktoré chcú získať Urbanyaka pre seba.

S víťazkou pár už netvoria.

## 3. séria
Tretia séria sa začala točiť v januári 2025. Natáčala sa opäť na Srí Lanke a moderátorom sa ako znovu stal Krištof Králik. 

Tentokrát bol ženíchom 33 ročný Rasťo Zvara, ktorý pochádza z Bratislavy. Pracuje ako podnikateľ a venuje sa športu. 

Zároveň je aj najlepším kamarátom moderátora show. 

Séria sa začala vysielať v piatok 7. marca 2025 a skončila 6. juna 2025. 

Novinkou bolo to, že počas piatého dielu prišly do show tri nové dievčata. 

Počas finálového dielu si Rasťo, ako svoju partnerku vybral Karolínu, ktorá prijala jeho prsteň a spoločne odleteli na dovolenku na Maledivy.

S víťazkou pár už netvoria.

poznámky k 3. sérii:

* Daniela Draganová prišla do šou, aby zistila, o akého muža bude bojovať jej dcéra Zuzana.
* Kristína Vargová dobrovoľne odstúpila zo šou v 6. epizóde.
* V 5. a 7. epizóde nikto neopustil vilu.
* *bombshells (nastúpili v 5. epizóde)

## 4. séria
Na ceste plnej vzrušujúcich stretnutí, emócií, humoru, ale aj intríg stretne príťažlivý a úspešný 28 - ročný špecialista na reality a investičné príležitosti Adrian Chabada, ktorý žije v Dubaji. Lokáciou bude opäť exotická Srí Lanka. Novinkou je vysielanie dvakrát do týžďna po hodinovej sekvencií ( na streamovacej platforme Voyo vo stredu a štvrtok, na Markíze zas každý piatok o 20:30, pričom obe epizódy budú odvysielané za sebou ). 

## Série

## Časti

### 1. séria (2023)

### 2. séria (2024)

## Referencie

## Externé odkazy
* ''Ruža pre nevestu'' na oficiálnej stránke TV Markízy
* 
* ''Bez ruže'' je after show k relácií Ruža pre nevestu, kde sa nachádzajú taktiež rozhovory s vypadnutými súťažiacimi. Nechybajú aj bonusové zábery, ktoré neboli v TV odvysielané.

Kategória:Televízne relácie TV Markíza
Kategória:Televízne relácie z roku 2023
Volovec (sedlo)

**Volovec** () je horské sedlo vo Volovských vrchoch. Leží nad obcou Betliar, približne  severne od Rožňavy. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E8.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl, v hlavnom hrebeni medzi Čertovou hoľou () a Skaliskom (). Paradoxne, svahy sedla tvoria rovnomenné vrchy, severozápadné Volovec s výškou  a juhovýchodné Volovec s nadmorskou výškou  (často nesprávne stotožňovaný s blízkym Skaliskom). V blízkosti sedla vybieha severovýchodným smerom aj rázsocha Kečky (). Severovýchodne pod sedlom pramení potok Henclová, odvádzajúca vodu do Hnilca, juhozápadne pramení Betliarsky potok, odvodňujúci túto časť do Slanej. 

Sedlo leží v Košickom kraji, na hranici okresu Rožňava a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Henclová. V okolí sedla sa nachádza po ťažbe len nesúvislý lesný porast a križujú sa tu turistické chodníky a lesné cesty.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke (Cesta hrdinov SNP a Medzinárodná diaľková turistická trasa E8):
** od juhovýchodu z Úhornianskeho sedla cez sedlo Krivé a Skalisko
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Čertovu hoľu
* po  zelenej turistickej značke:
** od severovýchodu z Henclovej
** od juhu z Čučmy cez rázc. pri chate Volovec
* po  žltej turistickej značke:
** od juhozápadu z Betliara 
** od juhu z rázc. Grexa okolo chaty Volovec

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá vo Volovských vrchoch
Kategória:Betliar (obec)
Kategória:Henclová
Daippos zo Sikyónu

náhľad|Tzv. „Apoxyomenos“, rímska kópia z 1. stor. zhotovená podľa gréckeho bronzového originálu od Lysippa (niektorí znalci v soche videli skôr dielo jeho syna Daippa),  Vatikánske múzeá
**Daippos** () bol grécky sochár v 3. stor. pred Kr.
 
Sochár Daippos, syn a žiak Lysippa zo Sikyónu, pôsobil podľa Plínia v období 121. olympiády, t. j. na začiatku 3. stor. pred Kr.  Pausanias zaznamenal, že bol autorom dvoch sôch olympijských víťazov pochádzajúcich z Élidy umiestnených v Olympii, a to Kallóna, víťaza v boxe chlapcov (v roku 304 pred Kr.), a Nikandra, dvojnásobného víťaza v behu na dve stadiá (v rokoch 304 a 300 pred Kr.).

Plínius uvádza jeho dielo, známe pod gréckym menom *Perixyomenos*, ktoré pravdepodobne predstavovalo športovca so škrabadlom (zvaným strigilis). Toto dielo zrejme preto nazvali týmto termínom, aby ho odlíšili od Lysippovho Apoxyomena, sochy mladého bežca, odstráňujúceho si olej a prach z ramien malým bronzovým škrabadlom (apoxyomenos je ten, kto sa zoškrabuje; perixyomenos [od slova περιξύω - perixyó] ten, kto sa škrabe okolo, t. j. *„muž, ktorý si čistí celé telo.“* ). Už zo samotného výberu témy, je možné poznať, že Daippos vo svojej tvorbe kráčal v šľapajách svojho otca. Nemecký klasický filológ Carl Robert vyslovil hypotézu, že Perixyomenos, o ktorom píše Plínius, bola zrejme niektorá z dvoch sôch športovcov, ktorú Pausanias videl v Olympii.

V dvoch pasážach  (Nat. hist., 34, 51 a 66 ) je Daippos u Plínia uvedený ako *Laippus*, zatiaľ čo v tretej pasáži (Nat. hist. 34, 87 )  už ako *Daippus*. Nejde tu o dvoch umelcov, je to jednoducho chyba v prepise pri preklade z gréckeho zdroja do latinčiny (začiatočné grécke písmená *Δ a Λ* sa podobajú).
 
Niektorí znalci sa domnievajú, že socha Apoxyomena (od sochára Lysippa), známa z mramorovej kópie v Museo Pio-Clementino vo Vatikáne (nájdená v roku 1849 v Trastevere ), by mohla byť kópiou sochy Perixyomena od Daippa, Lysippovho syna.
 
V roku 1989 nemeckí archeológovia počas vykopávok v Olympii našli severne od Prytaneionu podstavec (inv. 1147) patriaci soche (inak neznámemu) Autolykovi z Élidy, ktorú zhotovil Daippos zo Sikyónu. Nápis (SEG 40, 387; 53, 429) datujú približne do roku 300 pred Kr. (alebo do prvého desaťročia 3. stor. pred Kr.) 

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Eunikos

**Eunikos** () môže byť:
* grécky básnik v 5. stor. pred Kr., pozri Eunikos (básnik)
* starogrécky sochár a rytec, pozri Eunikos z Mytilény

## Zdroje
Ľaliovce

**Ľaliovce** (Crinozoa) môže byť:
*taxón stopkavcov zahŕňajúci len ľaliovky (Crinoidea) a staršie prípadne aj poloľaliovky (Paracrinoidea), pozri ľaliovky a prípadne poloľaliovky
*iný názov taxónu stopkavce (Pelmatozoa) v širšom zmysle, pozri stopkavce
Veľké sedlo (vrch vo Volovských vrchoch)

**Veľké sedlo** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Stará Voda, približne  severovýchodne od Rožňavy. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a na katastrálnom území obce Švedlár. Najbližším sídlom je severovýchodne situovaná Stará Voda a Švedlár, juhovýchodne leží Smolnícka Huta a Smolník, južne Úhorná a západne Henclová.

## Opis
Veľké sedlo leží v rázsoche, vedúcej severným smerom zo Zlatého stola (). Severne sa nachádza Chajzárka (), Holý vrch () a Bukovec (), východne Korban (), Grenier (), Malé sedlo (), Drahov (), Veľký Vtáčí vrch () a Kobyliar (), južne Zlatý stôl (), Jamina () a Ramzová () a západne Žobrácka poľana (), Skalisko (), Suchý vrch (), Čertova hoľa () a Breziny (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Hnilec, kde vodu odvádza potok Stará voda. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom zo Starovodskej doliny, prípadne z vrcholu Zlatého stola (), odbočením z  modro značenej trasy, vedúcej zo Starej Vody.

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Švedlár
Veľký írsky hladomor

náhľad|Skica zachytávajúca ženu počas Veľkého írskeho hladomoru (Bridget O'Donnelová)
**Veľký hladomor**, **Veľký zemiakový hladomor** alebo **Veľký hlad** (írsky *An Gorta Mór alebo An Drochshaol*, angl. *Great Famine*, *Great Potato Famine* či *Great Hunger*) je názov pre katastrofálny hladomor, ktorý postihol Írsko v rokoch 1845 až 1849. Spôsobila ho neúroda zemiakov, ktoré boli hlavným zdrojom potravy pre Írov - pre chudobných predstavoval tento zdroj až 80% denného energetického príjmu. Veľmi dôležitým negatívnym faktorom však bola aj pokračujúca ničivá britská hospodárska politika voči Írsku a neschopnosť alebo neochota Veľkej Británie pomôcť Írsku. Príčinou neúspechu bolo veľmi vlhké počasie, ktoré podporilo masové rozšírenie hubových chorôb zemiakov; hlavnú úlohu zohrala pleseň zemiaková (Phytophthora infestans), pôvodom z Ameriky. Keďže novo dovezené írske zemiaky boli geneticky nerozoznateľné od starších plodín, huba sa rozšírila tak rýchlo, že zničila väčšinu živobytia Írov. Analýza pozostatkov (zubov) však ukázala, že vysoká úmrtnosť často nebola spôsobená nedostatkom potravín ako takých (napríklad dodávky kukurice prúdili do Írska z USA), ale nedostatkom prístupu k potravinám alebo veľmi malými porciami, ktoré chudobní ľudia dostávali za svoju prácu.

## Pokles počtu obyvateľov
Odhaduje sa, že v priebehu hladomoru zomrelo približne pol až jeden a pol milióna ľudí (z viac ako 8 miliónov írskych obyvateľov) a ďalšie dva milióny opustili Írsko, aby si hľadali živobytie inde vo svete (najčastejšie v USA, Spojenom kráľovstve, Kanade alebo Austrálii. V roku 1851 predstavoval pokles predtým rýchlo rastúcej írskej populácie približne 20 % v porovnaní s rokom 1841. Ničivý vplyv hladomoru na írske obyvateľstvo a hospodárstvo pretrvával ešte dlho po zlepšení situácie v zásobovaní (pokles obyvateľstva pokračoval z rôznych dôvodov až do 20. storočia, keď presiahol 40 %).

## Vplyv na vzťah Írov k Britskému impériu
Hladomor mal tiež veľmi negatívny vplyv na už aj tak zlý vzťah Írov k Angličanom a Britskému impériu. Íri Angličanom vyčítali najmä ich malú snahu pomôcť Írsku, selektívnosť ich pomoci (smerovala najmä do oblastí s vysokým podielom Angličanov) a neochotu zmeniť zákony a obchodné pravidlá, čo ešte viac zhoršilo dosah katastrofy. Niektorí dokonca uvádzajú, že išlo o britskú genocídu.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hladomory
Kategória:Dejiny Írska
Tri chotáre

**Tri chotáre** môže byť:

* vrch v Slanských vrchoch (), pozri Tri chotáre (vrch v Slanských vrchoch)
* vrch v Stolických vrchoch (), pozri Tri chotáre (vrch v Stolických vrchoch)
* vrch vo Veporských vrchoch (), pozri Tri chotáre (vrch vo Veporských vrchoch)
* vrch vo Volovských vrchoch (), pozri Tri chotáre (vrch vo Volovských vrchoch)
* vrch vo Vtáčniku (), pozri Tri chotáre (vrch vo Vtáčniku)
...
Deň nezávislosti (Dominikánska republika)

náhľad|Vojenský sprievod počas Dňa nezávislosti v roku 2019
[náhľad|[Dominikánsky karneval v štvrti Villa Juana mesta Santo Domingo, 1. marec 2018]]

**Deň nezávislosti** alebo **Deň vyhlásenia nezávislosti** () je štátny sviatok Dominikánskej republiky, t. j. výročie začiatku vojny za nezávislosť (vyhlásenie Dominikánskej republiky a jej oddelenie od Haitskej republiky), ktorý pripadá na 27. februára.

Počas tzv. „mesiaca nezávislosti“ sa tiež každú nedeľu konáva karneval, ktorého oslavy najviac vrcholia v čase Dňa nezávislosti.

## Referencie

Kategória:Štátne sviatky
Kategória:Dominikánska republika
Kategória:27. február
Bezmocná (film)

***Bezmocná*** je americký romantický komediálny film z roku 1995. Režisérkou filmu je Amy Heckerling. V hlavnej úlohe hrajú Alicia Silverstone, Stacey Dash a Brittany Murphy. Film získal pozitívne recenzie zo strany filmových kritikov a v Spojených štátoch, patrí medzi populárne klasiky. Po úspechu filmu, neskôr tvorcovia vytvorili aj knižné série a v rokoch 1996 až 1999 bol natáčaný aj televízny seriál, kde z pôvodného hlavné hereckého obsadenia, sa vrátila len Stacey Dash. 

## Obsadenie

## Zdroj

Kategória:Romantické filmy USA
Kategória:Filmové komédie USA
Kategória:Filmy z 1995
Kategória:Filmy podľa názvu
Jamina (vrch vo Volovských vrchoch)

**Jamina** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Stará Voda, približne  severovýchodne od Rožňavy. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a na katastrálnom území obce Smolník, čiastočne i Švedlár. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Úhorná, východne leží Smolník a Smolnícka Huta, severovýchodne Stará Voda a Švedlár a severozápadne Henclová.

## Opis
Jamina leží v hrebeni, vedúcom z Bielych skál () na Zlatý stôl (). Východne sa nachádza Kobyliar (), Veľký Vtáčí vrch (), Malá Hekerová () a Malý Suchý vrch (), južne Hekerová (), Pod Bukovinami () a Okrúhly chrbát (), západne Ramzová (), Tri chotáre (), Žobrácka poľana () a Suchý vrch () a severne Poľana (), Veľké sedlo (), Zlatý stôl () a Drahov (). Oblasť patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu z južných a západných častí odvádza potok Stará voda a z východných Bystrý potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nízkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, časť Stolických vrchov a vrchy severného Maďarska.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no neďaleko prechádza východným úbočím  modro značená trasa zo Starej Vody cez Zlatý stôl () do sedla Krivé. Tu sa chodník križuje s  červeno značenou Cestou hrdinov SNP.

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Smolník (okres Gelnica)
Slovenský pohár vo futbale 1993/1994

**Slovenský pohár vo futbale 1993/1994** bol 25. ročník Slovenského pohára vo futbale mužov a zároveň prvá sezóna po vzniku samostatného Slovenska. Finále sa odohralo 7. júna 1994 v Brezne. Hráči Slovana Bratislava v ňom zdolali Tatran Prešov .

V tomto ročníku sa súťaže zúčastnilo 40 tímov, pričom 8 klubov z 1. ligy bolo nasadených priamo do 3. kola a ostatných 32 klubov súťažilo v prvých dvoch vyraďovacích kolách o ďalších 8 miesteniek v najlepšej šestnástke.

8 tímov nasadených do 3. kola:

* Slovan Bratislava
* FC DAC 1904 Dunajská Streda
* Inter Bratislava
* Tatran Prešov
* Nitra
* Spartak Trnava
* 1. FC Košice
* Banská Bystrica

## Štruktúra súťaže

## 1. kolo

## 2. kolo

## 3. kolo

## Štvrťfinále

## Semifinále
Žreb semifinále sa uskutočnil 23. septembra 1993.

### Finále
Finále sa odohralo 7. júna 1994 v Brezne.

## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Referencie

## Literatúra
MRÁZ, Igor. Päť rokov futbalu.: (Fakty a názory). Bratislava: Slovenský futbalový zväz, 1998. ISBN 8096804006.
## Pozri aj

* 1. slovenská futbalová liga 1993/1994

Kategória:Futbal v 1993
Kategória:Futbal v 1994
Kategória:Slovenský pohár vo futbale
Strana nezávislosti (1874)

**Strana nezávislosti** (, slovensky aj Nezávislá strana ) bola uhorská politická strana v období po rakúsko-uhorskom vyrovnaní.

## História
Vznikla ako reakcia na zbližovanie sa Deákovej strany a Strany ľavého stredu zo stredo-ľavých politikov združených okolo Ľudovíta Močáriho a Ľudovíta Čávolského. Tí v roku 1873 vystúpili z poslaneckého klubu Strany ľavého stredu a vytvorili tzv. Principiálny ľavý stred (*Elvhű Balközép*), ktorý sa ďalej rozštiepil na dve časti. Jedna vytvorila tzv. Zjednotenú štátoprávnu opozíciu (maď. *Egyesült Közjogi Ellenzék*) a spoločne s Krajinskou Osemaštyridsiatnickou stranou vytvorili Osemaštyridsiatnickú stranu nezávislosti (maď. *Negyvennyolcas Függetlenségi Párt*) pod vedením Daniela Irányiho.

Druhá časť okolo Močáriho vytvorila Stranu nezávislosti, ktorej bol Močári predsedom až do roku 1884. Názory Močáriho sa postupne vzďaľovali väčšine strany a tá ho nakoniec v roku 1884 zo strany vylúčila, spojila sa s Irányiho Osemaštyridsiatnickou stranu nezávislosti a spolu vytvorili Nezávislú a osemaštyridsiatnickú stranu (maď. *Függetlenségi és Negyvennyolcas Párt*).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Politické strany v Rakúsko-Uhorsku
Kategória:Zaniknuté politické strany v Maďarsku
Kategória:Organizácie založené v 1874
Hmatavce

**Hmatavce** môže byť:
*podčeľaď Pselaphinae (z čeľade drobčíkovité), niekedy zaraďovaná ako samostatná čeľaď hmatavcovité (Pselaphidae), pozri hmatavce (drobčíky)
*staršie: chytadlovce (Tentaculata)

## Zdroje
Eunikos z Mytilény

**Eunikos** () bol starogrécky sochár a rytec.

Eunikos, rodák z Mitylény, je málo známy grécky umelec, ktorého Plínius zaradil medzi sochárov tvoriacich z bronzu a medzi slávnych rytcov. Pravdepodobne žil v helenistickom období (podľa poradia, v akom ho Plínius uvádza, zrejme krátko pred dobou Pompeia Veľkého).
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Stratenský kaňon

**Stratenský kaňon** je tiesňava v Spišsko-gemerskom krase, vytvorená riekou Hnilec. Je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Stratená.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Slovenského raja, ktorý je geomorfologickým podcelkom Spišsko-gemerského krasu. Je situovaný v doline rieky Hnilec a v minulosti, do vybudovania Stratenského tunela, ním viedla hlavná cesta na Horehronie a západný Spiš. Cesta pôvodne prechádzala skalnou bránoutunelom vysekaným v prvej polovici 19. storočia vo vápencoch Stratenskej pahorkatiny. Túto bránu sa pri záverečnej ofenzíve nemeckých vojsk proti Slovenskému národnému povstaniu v októbri 1944 pokúsili povstalci v snahe znemožniť nemecký prienik dolinou Hnilca vyhodiť do povetria. Samotná skalná brána sa zrútila až niekedy v roku 19471948.

Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a vedie ním hranica katastrálnych území mesta Dobšiná a obce Stratená. Najbližším sídlom je východne ležiaca Stratená. Severné svahy kaňona patria vrchu Remiaška (), južné tvorí masív Duče ().

Tiesňavou vedie  dlhý náučný chodník s informačnými tabuľami, vhodný pre peších, cyklistov i vozičkárov.

## Referencie

## Externé odkazy
* Stratenský kaňon
* Náučný chodník
* Virtuálna prehliadka na google maps

Kategória:Tiesňavy na Slovensku
Kategória:Stratená
Kategória:Dobšiná
Ramzová (vrch vo Volovských vrchoch)

**Ramzová** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Čučma, približne  severovýchodne od Rožňavy. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Pača, čiastočne i mesta Rožňava. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaná Úhorná a severne ležiaca Henclová, východne sa nachádza Smolník, severovýchodne Švedlár a Stará Voda a juhozápadne Čučma a Pača.

## Opis
Ramzová leží v hlavnom hrebeni, vedúcom od Skaliska () juhovýchodným smerom na Biele skaly (). Severne ležia Tri chotáre (), Suchý vrch (), Žobrácka poľana () a Zlatý stôl (), východne Jamina (), Okrúhly chrbát () a Hekerová (), južne Biele skaly (), Panský vrch () a Ostrý vrch () a západne Stredný vrch (), Skalisko () a Volovec (). Severovýchodnú časť masívu odvodňuje potok Stará voda do rieky Hnilec, južnú Rožňavský potok a západnú jeho prítok Zlatý potok do Slanej. Vrcholovou časťou vedie značená Cesta hrdinov SNP. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky les, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou a holín je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Levočské vrchy, Vysoké a časť Nízkych Tatier, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a vrchy severného Maďarska.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke (Cesta hrdinov SNP):
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Skalisko ()
** od juhovýchodu z Úhornianskeho sedla () cez rázc. Biele skaly a sedlo Krivé
* po  modro značenom chodníku cez sedlo Krivé:
** od juhozápadu z obce Čučma cez rázc. Grexa
** od severovýchodu z obce Stará Voda cez Zlatý stôl

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Pača
Kategória:Rožňava
Frieda Inescort

**Frieda Inescort** (vl. menom *Frieda Wrightman*, * 29. jún 1901, Edinburgh, Škótsko, Spojené kráľovstvo† 26. február 1976, Los Angeles, Kalifornia, USA) bola škótska herečka.

## Detstvo a mladosť
Narodila sa v Edinburghu a bola dcérou škótskeho novinára Johna „Jocka“ Wrightmana a herečky Elaine Inescortovej, ktorá bola nemeckého a poľského pôvodu. Vzali sa v roku 1896, ale rozišli sa, keď bola ich dcéra ešte malé dieťa.

Kým žila v Británii písala do novín v Londýne. Po odchode do Spojených štátov nielen účinkovala, ale aj pracovala ako pomocná redaktorka The Exporter's Encyclopedia.

## Kariéra
Inescort bola divadelná, televízna a filmová herečka. Predtým ako začala svoju hereckú kariéru prevzala priezvisko jej matky, ktoré začala používať ako profesionálne meno. Značný úspech získala vďaka divadelnej úlohe Sorel Bliss v divadelnej inscenácii Noëla Cowarda, *Senná nádcha* na Broadwayi. Ďalej sa objavila aj v iných divadelných inscenáciách. V divadle účinkovala do roku 1948.

Vo filme debutovala v roku 1935, vo filme *The Dark Angel*. Mala hlavnú úlohu vo filme *Call It a Day* z roku 1937 v ktorom sa objavila po boku Olivie de Havilland. V roku 1940 po boku Greer Garsonovej a Laurencea Oliviera hrala vo filmovej adaptácii *Pýcha a predsudok*, kde stvárnila negatívnu rolu Caroline Bingley. O rok neskôr hrala po boku Freda Astaireho a Rity Hayworthovej v muzikáli *Nikdy nezbohatneš*.

## Súkromný život
Bola vydatá od roku 1926 za spisovateľa Bena Raya Redmana a ich manželstvo bolo bezdetné. Začiatkom augusta 1961 spáchal Redman samovraždu užitím dvanástich tabletiek na upokojenie. Trpel depresiami. Redman zomrel vo veku 65 rokov.

Inescortovej bola diagnostikovaná skleróza multiplex v roku 1932. Po tragickej manželovej smrti sa jej choroba zrýchlila a v polovici 60. rokov už používala invalidný vozík. Inescort pracovala na financovaní výskumu liečby sklerózy multiplex.

## Úmrtie
Zomrela vo veku 74 rokov vo Woodland Hills, v meste Los Angeles v Kalifornii. Príčinou smrti bola skleróza multiplex.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Škótske filmové herečky
Kategória:Škótske televízne herečky
Kategória:Škótske divadelné herečky
Kategória:Ľudia so sklerózou multiplex
Kategória:Osobnosti z Edinburghu
Andrea Culková

**Andrea Culková** (* 17. júl 1977) je česká dokumentaristka, scenáristka a režisérka. Absolvovala pedagogickú fakultu Karlovej Univerzity a katedru dokumentu na FAMU. Jej filmy nesú výrazne vizuálne a esejistické prvky, spracováva v nich aktuálne témy podľa subjektívnych zážitkov a skúseností.

## Tvorba
Počas kariéry vo filmovom priemyslu sa najviac venovala réžii dokumentárnych filmov, ktoré boli premietané na filmových festivaloch ako MFDF Ji.hlava alebo Jeden svet. Podieľala sa aj na tvorbe televíznych programov a seriálov, pracovala okrem réžií aj ako scenáristka, producentka alebo kameramanka.

Jej najznámejší film, *Cukr Blog (2014)* mal medzinárodnú premiéru v Dánsku na festivale  a dostal sa do distribúcie v zahraničných kinách, televízii či internetu. Vo filme spracováva vlastnú skúsenosť s tehotenským diabetom, skúma dôsledky konzumácie cukru na jednotlivca a na spoločnosť. Objavuje súvislosti medzi mentálnym zdravím a konzumáciou cukru.

V 2015 režírovala film *Art detektivka* v koprodukcii s Francúzskom o osude manželskej dvojice zo štyridsiatich rokoch dvadsiateho storočia.

O úvahe o význame súčasného umenia nakrútila film *Vzrušení (2016)*, H*art on, názov ktorého je spojením slov hard on – erekcia, heart – srdce a art – umenie.

V rámci seriálu *Český žurnál* pracovala na epizóde *Exekuce*, v ktorej sa venovala pôvodu problému ľudí v exekúcií a snaží sa o naznačenie cesty von z bludného kruhu.

Film, na ktorom sa podieľala v úlohe režisérky, autorky scenáru a taktiež ako kameramanka a strihačka je *Žal žen (2020)*. Venuje sa v ňom klimatickej kríze, skúma emócie mužov a žien a zisťuje, že ženy prežívajú klimatickú zmenu oveľa intenzívnejšie ako muži.

## Filmografia
* *Interní sdělení ve věci úřední (2004)*
* *Krásna Praha olympijská (2007)*
* *Příběhy domů (2007)*
* *Vesnicopis (2010)*
* *Lise Forell – sem fronteiras (2010)*
* *Češi na misi Jižní Sudan (2013)*
* *Celnice (2013)*
* *Svoboda ve škole (2013)*
* *Celnice: Uzdravme Česko! (2013)*
* *Cukr Blog (2014)*
* *Art detektivka (2015)*
* *Rok jinak (2015)*
* *H*art on (2016)*
* *Český žurnál (Exekuce-S04E03)*
* *Žal žen (2020)*

## Externé odkazy
* 
* Andrea Culková na webe Filmový přehled

## Referencie

Kategória:České režisérky dokumentárnych filmov
Aristomedón z Argosu

**Aristomedón** () bol grécky sochár v 5. stor. pred Kr.

Aristomedón, sochár z Argosu, činný začiatkom 5. stor. pred Kr., zhotovil podľa Pausania niekoľko sôch, ktoré Fókovia venovali Delfám, ako votívne dary na počesť ich víťazstva nad Tesálčanmi: „*Na pamiatku slávneho činu poslali Fókovia do Delf Apolónovi podoby veštca Tellia a ostatných vojvodcov, s nimi tiež i miestnych hrdinov. Tieto diela zhotovil argejský Aristomedón.*“  
  
Začiatkom 20. storočia sa v Delfách našiel fragmentárny podstavec s nápisom, ktorý bol súčasťou základne pomníka (pôvodne pozostávajúcej z 9 blokov, zachovali sa len 4 bloky) s bronzovými sochami. Nápis spomína fócke venovanie desiatku z koristi Apolónovi, po ich víťazstve nad Tesálčanmi.
 

 
Herodotos uvádza, že tu išlo o bitku, ktorá sa udiala po 
bitke pri Termopylách (t. j. v roku 480 pred Kr.)  Nápis je ale na základe paleografických čŕt písma datovaný do 4. stor. pred Kr. Väčšina znalcov sa však prikláňa k tomu, že toto víťazstvo Fókov bolo dosiahnuté v 5. stor. pred Kr. (alebo na konci 6. stor. pred Kr.), tak ako to uvádzajú Herodotos, Pausanias a Plutarchos (pôvodný nápis bol zrejme v 4. stor. pred Kr. obnovený.)
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Kajniansky potok

**Kajniansky potok** je potok v Prešovskom kraji, v regióne Horný Zemplín. Nachádza sa v geomorfologickom celku Beskydské predhorie. Ústi do Kvakovského potoka. Má dĺžku  a je tokom VI. rádu. 

## Prameň
Pramení v  v poľnohospodárskom extraviláne na hranici obcí Michalok a Kvakovce, severne od poľa *Chotárne* ležiaceho na území obce Michalok, v okrese Vranov nad Topľou v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie južným až juhovýchodojužným smerom cez poľnohospodársky extravilán súbežne s hranicou medzi obcami Kvakovce a Michalok, je lemovaný pásom príbrežnej vegetácie, pravým brehom obmýva pole *Chotárne* v obci Michalok, v  opúšťa obecnú hranicu a tečie ďalej územím Kvakoviec, ľavým brehom obmýva pole *Mokriny*, pravým brehom obmýva pole *Úzka tabla*, vytvára výrazné meandre, ľavým brehom obmýva pole *Glosa* a juhovýchodne od neho aj pole *Pri hrabine*, v  opúšťa územie Kvakoviec vteká na územie obce Slovenská Kajňa a zároveň priberá málo výdatný pravostranný prítok bez názvu a v suchšom období bez vody, pokračuje v juhovýchodnom smere cez poľnohospodársky extravilán, pravým brehom obmýva les a lúku *Polčia hora*, ľavým brehom obmýva samotu *Grúň* a pri východnom okraji intravilánu Slovenská Kajňa v  ústi do Kvakovského potoka ako jeho pravostranný prítok, v povodí Ondavy.
Preteká v okrese Vranov nad Topľou v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Beskydské predhorie a v jeho geomorfologickom podcelku Mernícka pahorkatina. Nemá prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v druhom prvku názvu obce Slovenská Kajňa, cez územie ktorej v značnej časti preteká a v ktorom ústi. Zo slovného základu *Kajňa* po rozšírení o systémovú adjektívnu príponu *-iansky* s významom *patriaci ku Kajni alebo inou väzbou s ňou spojený* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Kajniansky potok* s významom *potok na území obce Slovenská Kajňa* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov obce Slovenská Kajňa má pôvod v charakteristickom výskyte stredovekého objektu *kajňa* v obci vo význame *miestnosť pre previnilých ľudí umožňujúca kajať sa za viny, za hriechy*, porovnaj i ďalšie slová tohto slovotvorného modelu *slovný základ* + formant miesta *-ňa*, napr. *kôlňa, herňa, riaditeľňa, strižňa, studňa, telocvičňa*. Najstarší zachovaný písomný doklad názvu obce je z roka 1334 v podobe *Kanya*, 1410 *Kanyow*, 1773 *Kajnya*, 1808 *Slovenská Kajna*, 1920 *Slovenská Kajňa* . Podobnú motiváciu pomenovania majú aj obce Ruská Kajňa v okrese Humenné a Kajal v okrese Galanta a miestna časť obce Lužianky *Kajsa* v okrese Nitra.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Kajniansky potok* je jedinečným hydronymom.

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Vranov nad Topľou
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Kvakovce
Kategória:Michalok
Kategória:Slovenská Kajňa
Jana Andrsová

**Jana Andrsová** (* 8. august 1939, Praha – † 16. február 2023) bola česká baletná umelkyňa, pedagogička a herečka.

## Životopis
V roku 1957 absolvovala Taneční konzervatoř v Praze kde jej triednou profesorkou bola Zora Šemberová. Po štúdiu pracovala v Armádnom umeleckom súbore Víta Nejedlého. V roku 1959 sa zúčastnila konkurzu do súboru Laterna magika, ktorý sa stal jej hlavným pôsobiskom počas celej tanečnej kariéry. Bola súčasťou prvého programu Laterny magiky pre domáce publikom, *Otvírání studánek* na námety kantáty od Bohuslava Martinů. Dielo však nebolo ideologicky vhodné vtedajšej dobe, premiéra sa uskutočnila miesto roku 1960 až v roku 1966. Následne bolo predstavenie viac krát obnovené, v rokoch 2013 a 2018 bola Andrsová prizvaná ako odborná pedagogička.

S Laternou magikou tiež účinkovala na výstave Expo 67 v Montreali a inde v zahraničí. So súborom spolupracovala do roku 1978, neformálne aj neskôr.

Vydala sa za violoncelistu a hudobného pedagóga Alexandra Večtomova s ktorým mala tri dcéry Veroniku, Andreu a Johanu.

## Filmografia
* *[[Strakonický dudák]]* (1955)
* *[[Jak se Franta naučil bát]]* (1959)
* *[[Bludiště moci]]* (1969)
* *[[Kočičí princ]]* (1978)

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:České baletky
Kategória:České herečky
Kategória:Taneční pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Absolventi konzervatórii
Holička (vrch vo Volovských vrchoch)

**Holička** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Hýľov, približne  západne od Košíc. Je najvyšším vrchom rovnomenného podcelku.

## Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Holička. Leží v Košickom kraji, v okrese Košice-okolie a zasahuje na katastrálne územie obcí Hýľov a Nováčany. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaný Hýľov a Vyšný Klátov, východne leží Nižný Klátov a Bukovec, južne Šemša, Hodkovce a Nováčany, západne Rudník a severozápadne Zlatá Idka.

## Opis
Holička leží v hrebeni, ktorý vedie z Bieleho kameňa () juhovýchodným smerom cez Kobyliu horu () a od sedla Podkova tvoriacom rovnomenný podcelok. Severne sa nachádza Kobylinka (), Tisícovka () a Predné holisko (), východne Krížna hora (), Drobná () a Zámčisko (), južne Biely kameň () a západne Haľagoš (), Šugov () a Podkova (). Hrebeň patrí do povodia Bodvy, kde vodu zo severných a východných častí odvádza riečka Ida, z južných Slaný potok a zo západných Nováčanský a Kobylský potok, smerujúce do Idy Čečejovským potokom. Hrebeňom i vrcholom vedie značený turistický chodník. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Slovenský kras a blízke vrchy v maďarskom pohraničí.

## Prístup
* po  zelenej turistickej značke hrebeňom:
** od východu z Bukovca cez Sedlo pod Bielou skalou
** od západu z Poproča cez sedlo Podkova
* po  modrej turistickej značke cez Sedlo pod Bielou skalou:
** od východu z Bukovca
** od juhu zo Šemše
* po  žltej turistickej značke cez sedlo Podkova:
** od severozápadu zo Zlatej Idky
** od juhu z Nováčan

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Holička (podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Košice-okolie
Kategória:Hýľov
Kategória:Nováčany