open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ahmed III.

**Ahmed III.** (osm. tur. احمد ثالث, *Aḥmed-i sālis*; * 30. december 1673, Dobrič, Osmanská ríša – † 1. júl 1736, Konštantínopol) bol 23. sultán Osmanskej ríše v rokoch 17031730. Jeho otcom bol sultán Mehmed IV. a matkou bola Gülnuş Sultán.

## Životopis
Ahmed III. sa narodil v Dobriči. Na trón nastúpil v roku 1703 po abdikácii jeho brata Mustafu II. vynútenej tzv. Edirnským incidentom. Počiatok svojej vlády Ahmed strávil upevňovaním svojej moci a odstraňovaním vodcov revolúcie z roku 1703. Neskôr taktiež obmedzil taktiež moc janičiarov. V zahraničnej politike sa Osmanská ríša snažila udržiavať neutrálnu pozíciu. Po tom, čo bol však v rámci Severnej vojny Rusmi pri Poltave (1709) porazený švédsky kráľ Karol XII., poskytli Osmani Karolovi poskytli azyl pri úteku. Rusi Osmanov požiadali o Karolovo vydanie, čo Osmani odmietli. Výsledkom sporu bola rusko-osmanská vojna v povodí rieky Prut (Prutská kampaň). Výsledkom sporu bolo znovuzískanie Azova strateného za vlády Ahmedovho brata Mustafu II. Vojna s Benátkami a Habsburgovcami v rokoch 17141718 znamenama zisk Morey ale stratu Belehradu a Banátu po Požarevackom mieri. V roku 1718 sa novým veľkovezírom stal  Nevşehirli Damat Ibrahim Paša, ktorého vláda (17181730) je známa ako Éra tulipánov. Obdobie bolo charakteristické oživením kultúrneho diania v Osmanskej ríši a obdobím dlhého mieru so západnými veľmocami. Samotný sultán bol známy ako básnik kaligraf a významný mecenáš umenia. V roku 1723 avšak vypukla nová osmansko-perzská vojna, ktorá vyústila osmanskou okupáciou západnej Perzie. Miestne kmene sa však proti osmanskej nadvláde neustále búrili a Osmani začali vo vojne v roku 1726 prehrávať. Oslabenie vládnej moci a rozdiely medzi sociálnymi vrstvami v roku 1730 vyústili v povstanie vedené Patronom Halilom. Povstanie vládne kruhy podcenili až nakoniec nebol zásah možný. Povstanie ukončilo Éru tulipánov i vládu Ahmeda III. Novým sultánom sa stal Mahmud I. a Ahmed následne zomrel o šesť rokov neskôr.

## Referencie

Kategória:Osmanskí sultáni
Dom teroru

**Dom teroru** () je múzeum v hlavnom meste Maďarska, Budapešti na ulici Andrássy út 60. Toto múzeum bolo otvorené 24. februára 2002 za vlády Viktora Orbána na počesť obetiam teroru 20. storočia, teda socializmu a fašizmu.

## Dejiny budovy Domu teroru
Dom teroru je trojposchodová novorenesančná budova, ktorá bola postavená v roku 1880 ako civilná rezidencia podľa plánov Adolfa Fesztyho. Dom, ktorý vlastnil maďarský maliar Izsák Perlmutter, zdedila Izraelská komunita v Pešti, ale nakoniec budovu vlastnili vdova a dcéra Perlmuttera. V roku 1937 si budovu prenajali noví obyvatelia: Ferenc Szálasi - zakladateľ viacerých hungaristických hnutí. Počas Horthyho vlády Szálasiho uväznili, ale keď sa v roku 1940 dostal na slobodu, práve v tejto budove sa Szálasi zvykol stretávať so svojimi spojencami - vtedy tento dom nazvali, v preklade, *Domom vernosti*/*lojality* ().náhľad|Nápis „TERROR“Na jeseň v roku 1944 vládnutie v Maďarsku prevzala Strana šípových krížov. Počas ich vládnutia sa v pivniciach v dnešnom Dome teroru vybudovali prvé väznice, v ktorých väznili a mučili povstalcov proti ich vláde.

Na jar v roku 1945 Sovieti obsadia Maďarsko, skončí sa 2. svetová vojna a vláda šípových krížov tiež. Do doterajšieho *Domu vernosti* sa dostanú komunisti. V Maďarsku bol ich vodcom Gábor Péter, líder vtedajšej komunisticko-politickej polície, ktorý z tohto domu urobil ústredie štátnej polície. Až do pádu komunizmu v tejto budove pracovala tajná polícia - Maďarská štátna bezpečnosť (), ktorá vypočúvala, mučila a väznila ľudí v ich novom ústredí.

ÁVH (tajná maďarská komunistická polícia) v tejto budove sídlila do roku 1956. Neskôr tu sídlilo mnoho firiem, izby boli využité ako kancelárie. Samozrejme, je dôležité poznamenať, že všetky stopy po mučení v pivniciach boli skryté a boli odhalené až v 90. rokoch 20. storočia, teda po páde komunizmu v Maďarsku.

V roku 2002 v tejto budove otvorili múzeum (*Dom teroru*) na počesť obetiam fašizmu, no hlavne komunizmu.

Blog s názvom WebUrbanist pochválil kreatívny nápis na streche budovy. Nápis „TERROR“ je na strechu vyrytý, teda ak svieti slnko, tieň nápisu by sa mal odraziť na budove.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Múzeá v Budapešti
Kategória:Vzniklo v 2002
Kategória:Architektúra z 1880
Mahmud I.

**Mahmud I.** (osm. tur. محمود اول, mod. tur. *I. Mahmud;* *2. august 1696, Edirne, Osmanská ríša – † 13. december 1754, Konštantínopol, Osmanská ríša), taktiež známy ako **Hrbáč**, bol sultán Osmanskej ríše od roku 1730 do roku 1754. Trón prevzal po povstaní Patrona Halila a udržoval dobré vzťahy s Mughalskou a Safíjovskou ríšou.

## Mladosť
Narodil sa 2. augusta 1696 v paláci v Edirne, ako syn Mustafu II. (1664 - 1703); jeho matkou bola Saliha Sultán. Mahmud I. bol starší brat Osmana III. (vládol 1754 - 1757). Vyvinula sa mu problém s chrbticou.

Jeho otec Mustafa II. žil väčšinou v Edirne. Mahmud prežil detstvo v tomto meste. 18. mája 1702 začal v Edirne svoje štúdium. Keď sa jeho otec zosadil z trónu, priviezli ho do Istanbulu, kde ho zavreli do Kafes (klietky), kde strávil 27 rokov života.

## Vláda

### Nástup
28. septembra 1730 vzbudili Patrona Halil s malou skupinou janičiarov niektorých obyvateľov Konštantínopolu, ktorí boli proti reformám Ahmeda III. Halil, ktorý naverboval ďalších vojakov, viedol povstanie do paláca Topkapı a požadoval smrť veľkovezíra Nevşehirliho Damata İbrahima Pašu a abdikáciu Ahmeda III. Ahmed III. vyhovel týmto požiadavkám, İbrahim Paša bol uškrtený, a súhlasil s tým, aby jeho synovec Mahmud I. stal sultánom.

Mahmudová skutočná vláda začala 25. novembra 1730, po tomto incidente. V prvom rade bol Istanbul pod prísnou kontrolou. Boli prijaté opatrenia. Asi dvetisíc podozrivých ľudí bolo zajatých, niektorí boli popravení, iní boli vyhnaní.

## Referencie


Kategória:Osmanskí sultáni
Osman III.

**Osman III.** (osm. tur.  عثمان ثالث *‘Osmān-i sālis*; *2. január 1699, Edirne, Osmanská ríša†30. október 1757, Konštantínopol, Osmanská ríša) bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 17541757.

## Životopis
Osman III. sa narodil 2. januára 1699 v Edirnskom paláci. Jeho otcom bol Mustafa II. a matkou bola Şehsuvar Sultán. Jeho starším nevlastným bratom bol prechádzajúci sultán Mahmud I. Po tom, čo bol jeho otec v roku 1703 zosadený z trónu, bol Osman odvezený do Istanbulu a bol 51 rokov internovaný v paláci.

Na trón Osman nastúpil v toku 1754 po tom, čo zomrel Mahmud I. Počas jeho vlády Osmanská ríša nezažila žiadne významnejšie zahraničné spory, pre Osmanovo časté striedanie veľkovezírov a provinčných správcov sa však ríša dostala do vnútroštátnej nestability. Jeho krátka vláda bola poznačená morovou epidémiou a dvomi veľkými požiarmi Konštantínopole v rokoch 1755 a 1756. Medzi jeho významnejšie činy patrila výstavba konštantínopolského majáka v Ahırkapı a dostavanie mešity Nuruosmaniye. 

Osman III. žil väčšinu svojho života ako väzeň v paláci, a v dôsledku toho, keď sa stal sultánom, mal určité zvláštnosti v správaní. Na rozdiel od predchádzajúcich sultánov nenávidel hudbu a vyhnal všetkých hudobníkov z paláca. 

Zomrel v noci 30. októbra 1757, novým panovníkom sa stal jeho bratranec Mustafa III. Pochovaný bol v Novej mešite v Konštantínopole.  

## Referencie

Kategória:Osmanskí sultáni
Rašelina (prírodná pamiatka)

**Rašelina** je prírodná pamiatka ev. č. 1716 neďaleko obce Nový Hrádek v okrese Náchod. Nachádza sa v lokalite miestne zvanej *U hraníc* (ako už názov napovedá, len niekoľko desiatok metrov od štátnej hranice s Poľskom), niečo cez ¾ km severovýchodne od osady Dlouhé. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

## Ochrana
Predmetom ochrany je zvyšok podhorských rašelinných lúk s ohrozenými a ustupujúcimi rastlinnými spoločenstvami a s výskytom osobitne chránených druhov rastlín ako vŕba plazivá *(Salix repens)*, žltohlav najvyšší *(Trollius altissimus)*, vstavačovec májový *(Dactylorhiza majalis)*, bleduľa jarná *(Leucojum vernum)*, vachta trojlistá *(Menyanthes trifoliata)*. Zdroj fytogenofondu pre rekonštrukciu podobných lúčnych porastov v oblasti Orlické podhorie. Mokraďové územia ako časť krajiny významné pre udržanie ekologickej stability v celom katastrálnom území Dlouhé.

## Galéria

PP-Raselina-JirkaK-HK-DSCN1616.JPG|PP Rašelina – Sasanky
PP-Raselina-JirkaK-HK-DSCN1617.JPG|PP Rašelina – Bleduľa
PP-Raselina-JirkaK-HK-DSCN1619.JPG|PP Rašelina – Bleduľa
PP-Raselina-JirkaK-HK-DSCN1621.JPG|PP Rašelina – Bleduľa


## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam chránených území v okrese Náchod

## Externé odkazy
* Vyhláška, ktorou sa zriaďuje PP Rašelina.

## Zdroj

Kategória:Prírodné pamiatky v Česku
Kategória:Chránené územia v okrese Náchod
Kategória:Podorlická pahorkatina
Kategória:Lúky v Česku
Kategória:Rašeliniská v Česku
Kategória:Povodie Metuje
Kategória:Nový Hrádek
Ȝ

náhľad|Majuskula a minuskula písmena '''ȝ'''
**Ȝ** (minuskula **ȝ**, nazývaný **yogh**) je znak latinskej abecedy používaný v strednej angličtine pre reprezentáciu niektorých velárnych hlások ([g], [ɣ], [j], [ʤ]).

Tvar otvoreného g sa objavuje v polounciále, odkiaľ sa dostal do ostrovných (inzulárnych) písiem (íroškotského a anglosaského) používaných v Írsku a Spojenom kráľovstve a tu sa používanie otvoreného g udržalo až do 14. storočia. Vo vývoji otvoreného g sa rozlišujú (ale nie zcela dôsledne) dve na seba nadviazujúce varianty písmena, tzv. inzulárne G (ᵹ), ktoré sa malo používať v dobe anglosaštiny a yogh.

Yogh sa prestal používať po dobytí Anglicka Normanmi, ktorí z kontinentálnej Európy importovali uzavretý variant g, ktorý bol používaný v karolíne. Potom už staré písmeno yogh dožívalo do 14. storočia ako grafický variant vedľa karolínskeho G (pisári napr. používali karolínske G na začiatku slova, ale v mediálnych a finálnych pozíciach používali yogh). Zároveň platí, že yogh nebol prepisovaný jednoducho iným tvarom písmena g, ale viac znakmi či skupinami znakov, najčastejšie skupinou *gh* (*niȝt* > *night*) a tiež *y*, *j* (pôvodný pravopis *Yogh* bol *Ȝoȝ*).

## Zdroj

Kategória:Písmená latinskej abecedy
Kategória:Angličtina
Þ

náhľad|Písmeno '''Þ'''
**Þ** (minuskula **þ**, nazývané **Thorn** alebo **þorn**) je písmeno anglosaskej a islandskej abecedy. Používalo sa tiež v stredovekej Škandinávii, kde bolo ale neskôr nahradené digrafom *th*. Znak pochádza z&nbsp;runy ᚦ prostého germánskeho futharku, ktorá sa v anglosaštine nazývala *thorn* a v škandinávskych runových básniach *thorn* alebo *thurs* („obor“). Rekonštruované meno runy v&nbsp;germánskom prajazyku je **[[Thurisaz]]*.

Písmeno reprezentuje buď neznelú dentálnu frikatívu, aká je napr.&nbsp;v&nbsp;anglickom slove „thick“, alebo znelú dentálnu frikatívu, aká je napr.&nbsp;v&nbsp;anglickom slove „the“. V&nbsp;modernej islandčine sa používa iba pre neznelú variantu, znelú reprezentuje písmeno eth (Ð,&nbsp;ð).

Thorn je jedno z&nbsp;mála písmen z&nbsp;abecied odvodených z&nbsp;latinky, kde je moderná minuskula v&nbsp;normálnom reze väčšia než majuskula.

V Unicode sú definované variany písmena thorn s preškrtnutím hore (Ꝥ,&nbsp;ꝥ) a thorn s preškrtnutím dole (Ꝧ,&nbsp;ꝧ).

## Zdroj
* 

Kategória:Písmená latinskej abecedy
Kategória:Angličtina
Écheia

náhľad|Echeie, zvukové ozvučnice v stene na zlepšenie akustiky v divadle podľa Vitruvia
**Écheia** alebo **echea** (*écheia*,  ) bola antická ozvučnica.
 
Écheia alebo ozvučnica (od slova „echó“ ozvena) bola nádoba v tvare džbánu, ktorá sa podľa rímskeho spisovateľa Vitruvia používala v antických divadlách na zlepšenie akustiky na javisku (v orchéstre) prostredníctvom rezonancie zvuku (nenašli sa žiadne presvedčivé archeologické dôkazy o nich). Zvyčajne boli zhotovené z bronzu, ale z ekonomických dôvodov sa vyrábali aj terakotové. Uložené boli vo výklenkoch v polkruhovom múre s otvormi obrátenými do vnútorného priestoru javiska alebo pod sedadlami divákov. Vitruvius tieto informácie čerpal z diela *Základy hudobnej teórie* (*Ἁρμονικῶν στοιχείων* – Harmonikón stoicheión) od Aristoxena, gréckeho filozofa a hudobného teoretika zo 4. stor. pred Kr.
 
Použitie bronzových alebo terakotových nádob na zlepšenie akustiky nebolo technické zariadenie obmedzené len na grécke divadlá. V stredoveku bolo mnoho kostolov, v ktorých boli tieto hlinené nádoby vložené do múrov, najmä v priestoroch speváckeho zboru, ich otvory boli otočené do vnútorného priestoru, čo malo zjavne zlepšiť akustiku v budove. V otvoroch (či vo výklenkoch), v ktorých mali byť umiestnené, sa aspoň v jednom prípade našli terakotové nádoby (Gioiosa Ionica, Kalábria), ktoré boli „vyrobené zjavne na tento účel“. Ich zavedenie bolo pravdepodobne priamo ovplyvnené Vitruviovým textom, potvrdzujú to niektoré texty, ako napr. v kláštornej kronike *Célestins de Metz* z roku 1432.
  
Vitruvius o ozvučniciach pod divadelnými sedadlami uvádza:  „*Na základe týchto prieskumov sa potom pomocou matematiky zhotovia v príslušnom pomere k veľkosti divadla bronzové nádoby a zostroja sa tak, aby pri údere mohli jednotlivo medzi sebou vydať zvuk v kvarte, v kvinte, a po rade ďalej až po dvojoktávu. Potom je potrebné ich umiestniť podľa hudobného usporiadania v komôrkach zriadených pod divadelnými sedadlami tak, aby sa nikdy nedotýkali steny a aby mali okolo seba prázdny priestor a dosť volného miesta i nad svojim horným okrajom; musia sa položiť prevrátene a podložiť na strane obrátenej k javisku klinmi vysokými nie menej ako pol stopy. Oproti týmto komôrkam sa na spodku v usadení stupňov ponechajú otvory 2 stopy dlhé a pol stopy vysoké.*"

V Ríme sa zrejme sa tento ozvučný systém nepoužíval, ale Vitruvius tvrdil, že sa používal v rímskych provinciách a mnohých gréckych mestách vrátane Korintu. Bolo identifikovaných približne šestnásť antických divadiel, kde sa écheie mohli nachádzať, a to napr. v mestách Aizanoi, Skythopolis, Nikopolis, Gerasa, Ierapetra, Gortyn, Lyttos.
 
## Referencie a bibliografia

  
## Pozri aj
* Typológia starogréckej keramiky
 
Kategória:Kultúra v starovekom Grécku
Kategória:Kultúra v starovekom Ríme
Kategória:Staroveká grécka keramika
Kategória:Nádoby
Aristoxenos

**Aristoxenos** (*Aristoxenos*) môže byť:
* grécky básnik v 7. stor. pred Kr., pozri Aristoxenos zo Selinuntu 
* grécky filozof a hudobný teoretik v 4. stor. pred Kr., pozri Aristoxenos z Tarentu 
* grécky lekár v 1. stor., pozri Aristoxenos (lekár)
Stredoškolská odborná činnosť

**Stredoškolská odborná činnosť**, skrátene **SOČ**, je súťaž Štátneho inštitútu odborného vzdelávania na Slovensku zameraná na 17 odborných oblastí a záujmová činnosť žiakov denného štúdia gymnázií, stredných odborných škôl a konzervatórií vo veku od 15 do 21 rokov. Je zväčša prípravou na praktickú maturitnú skúšku. Práci na tejto činnosti sa venujú v škole v čase vyučovacieho procesu aj mimo vyučovania vo svojom voľnom čase. Žiaci svoju prácu môžu riešiť samostatne alebo v kolektíve a za pomoci školiteľa alebo konzultanta, ktorého meno a pracovisko uvedú na titulnom liste písomnej časti svojej práce.

Cieľom súťaže je podpora talentu a vyhľadávanie nadaných žiakov, rozvíjanie tvorivosti, vedomostí a odborných teoretických alebo praktických skúseností. Podmienkou je písomná odborná práca a registrácia.

Zrealizovaný projekt sa najprv obhajuje na školskom kole Stredoškolskej odbornej činnosti a po postúpení nasleduje jej krajské kolo. Pri úspechu na krajskom kole má žiak možnosť obhajoby projektu aj na medzinárodných súťažiach. Výsledky bývajú zohľadnené pri prijímaní na vysokú školu.

## Referencie

Kategória:Stredné školy
Senzi TV

**Senzi TV** je slovenská hudobná televízna stanica a pôvodne štvrtá stanica JOJ Group, ktorá bola spustená 1. septembra 2013. SENZI, a. s. ako servisná spoločnosť stanice bola odpredaná 10. októbra 2015 spoločnosti Nunez NFE. Stanica zmenila vysielateľa z MAC TV s.r.o. na McBoxs d.o.o. v roku 2016 a bola premiestnená zo skupiny JOJ Group do skupiny music box tv.

Do skupiny music box tv patria aj hudobné televízne stanice Senzi TV, Folklorika TV, Lala TV a v minulosti aj už nevysielajúca stanica Music Box.  Folklorika TV patrila súčasne aj do skupiny Telekom

## Charakteristika programu
Prináša hudobnú produkciu mnohých žánrov, primárne známe „repete“ hity, dychovku, revival music, folk, ale aj balkánske či trampské hity, ale aj svadobné piesne a iné. Senzi TV je profilovaná ako oddychový kanál s obľúbenou hudbou. 

## Relácie

* *Kafíčko s Norom*
* *Galavečer hviezd*
* *Zahoď starosti*
* *Muzikanti hrajte!*
* *Vyber si svoj hit*
* *Hudba hraj!*
* *Krásy života*
* *Vitalita s Marcellou*
* *Posedenie pri vínečku*
* *Študio Senzishop s Gizkou Oňovou a Norom Mészárošom*
* Zábava nikdy nekončí
* Lásky jednej plavovlásky 
* Senzi RE-PE-TE

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka 

Kategória:Hudobné televízne stanice
Kategória:Televízne stanice na Slovensku
Stará Metuje

**Stará Metuje** je prírodná pamiatka ev. č. 5724 neďaleko Jaroměře (časti Starý Ples a Josefov (Jaroměř)). Oblasť spravuje Krajský úrad Královohradeckého kraja. Územie prírodnej pamiatky je zároveň územie európskeho významu sústavy Natura 2000.

## Ochrana
Hlavnou úlohou ochrany je podpora a stabilizácia populácie európsky významného a silne ohrozeného živočíšneho druhu – klinovky hadej (*Ophiogomphus cecilia*) vrátane aktívnej ochrany biotopu s cieľom zabezpečiť vhodnými formami ochrany vodného toku stabilitu biotopu a podporiť ďalšie šírenie druhu na lokalite.

## Galéria

File:PP Stará Metuje 1.jpg
File:PP Stará Metuje 2.jpg
File:PP Stará Metuje 3.jpg
File:PP Stará Metuje 4.jpg
File:PP Stará Metuje 6.jpg


## Pozri aj
* Zoznam chránených území v okrese Náchod
* Metujská niva
* Úpsko-metujská tabule
* Metuje

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Http://www.kr-kralovehradecky.cz/assets/krajsky-urad/ziv-prostredi-zemedelstvi/aktuality/ochrana-prirody/PP_Stara_Metuje.pdf  (vo formáte .pdf)
* "Stará koryta řeky Metuje"

## Zdroj

Kategória:Prírodné pamiatky v Česku
Kategória:Chránené územia v okrese Náchod
Kategória:Orlická tabule
Kategória:Povodie Metuje
Kategória:Jaroměř
Kategória:Šestajovice (okres Náchod)
Kategória:Rychnovek
Kategória:Natura 2000
Kategória:Územia európskeho významu v Česku
Kostol svätého Jána Evangelistu (Dravograd)

**Kostol svätého Jána Evangelistu** (), známy aj ako **Farský kostol svätého Jána Evangelistu** () je budova stredovekého kostola z konca 14. storočia nachádzajúca sa v centre dediny Dravograd v občine Dravograd v historickom tradičnom regióne Koroška v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

## Dejiny a charakteristika
Kostol bol dokončený v roku 1386. Je jedným z dvoch kostolov v dedine.

Od začiatku bol farským kostolom. Farnosť sa sem presunula z druhého kostola v Dravograde – kostola svätého Vida - kde sídlila od roku 1237, kedy bola do Dravogradu premiestnená salcburským arcibiskupom Ebehartom II.

V období tureckých nájazdov bol kostol poničený, bol však obnovený. V súčasnosti je vzhľad kostola barokový.

Počas Prvej svetovej vojny patril kostol aj s farnosťou pod správu terstskej diecézy. V súčasnosti patrí kostol a farnosť pod mariborské arcibiskupstvo.

## Galéria

Dravograd-SvJanezEvangelist01.jpg|Pohľad na vežu kostola
Dravograd Castle 07.JPG|Pohľad na kostol zvrchu


## Referencie

Kategória:Rímskokatolícke kostoly v Slovinsku 
Kategória:Kultúrne pamiatky v Slovinsku 
Kategória:Gotické kostoly v Slovinsku
Kategória:Architektúra z 1386
Kategória:Barokové kostoly v Slovinsku
IÉSEG School of Management

náhľad|Logo
**IÉSEG School of Management** je európska biznis škola nachádzajúca sa v Lille a La Défense. Bola založená v roku 1964.

## Charakteristika
IESEG je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 7 500 absolventov. Významnými absolventmi sú Christophe Catoir (CEO Adecco France) a Nicolas Wallaert (CEO Cofidis France).

## Umiestnenia v rebríčkoch
V roku 2019 sa biznis škola umiestnila na 33. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Stránka absolventov

Kategória:Súkromné vysoké školy vo Francúzsku
Kategória:Lille
Kategória:Školy v Paríži
Zoznam častí seriálu Susedia (8. séria)

Nasledujúci zoznam je zoznam častí 8. série seriálu **[[Susedia (seriál)|Susedia]]**.

* Zoznam častí seriálu Susedia (1. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (2. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (3. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (4. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (5. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (6. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (7. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (9. séria)
* Zoznam častí seriálu Susedia (10. séria)

## Poznámky


## Referencie

Susedia (8. séria)
Orhan I.

**Orhan I.** alebo **Orchan I.** (osm. tur. ورخان غازی، اورخان بن عثمان بن ارطغرل, mod. tur. *Orhan Gazi*; *** okolo 1281, Söğüt†Marec 1362, Bursa) bol druhým vládcom Osmanskej ríše, vtedy známej ako Osmanský bejlik alebo emirát. Vládol v rokoch 13261362. Jeho otcom bol zakladateľ osmanského štátu Osman I., matkou Rabia Bala Malhun Hatun. Jeho starým otcom bol Ertuğrul. Významné boli jeho štátne reformy, vytvorenie stále armády, či založenie prvej madrasy v Izniku. Do obdobia počiatku jeho vlády sa taktiež datujú prvé osmanské mince.

O Orhanovej mladosti sa veľa zmienok nezachovalo.Svoju vojenskú kariéru Orhan započal už za vlády svojho otca Osmana, keď sa mu podarilo od Byzantskej ríše získať viaceré severoanatólske mestá, medzi nimi i budúce hlavné mesto Osmanského štátu Bursu (1326). Krátko na to Orhan po smrti svojho otca nastúpil na osmanský trón. V roku 1329 sa mu v bitke pri Pelekanone podarilo odraziť útok byzantského cisára Andronika III. a v priebehu rokov 13311341 sa Orhanovi podarilo od Byzantíncov získať mestá Nikája (İznik), Gemlik a Nikomédia (İzmit) s ich okolím. Po ovládnutí severnej Anatólie sa Orhan orientoval na dobývanie východných a južných území, ktoré podliehali rozličným tureckým rodom. V roku 1345 dobyl prímorské panstvo Karesi a v roku 1354 Gerede. V roku 1354 získal od Eretnovcov Ankaru. Následne sa opäť venoval bojom na západe, kde zasiahol do občianskych vojen v Byzantskej ríši.

V byzantskej občianskej vojne v rokoch 13411347 sa regent proticisár Ján VI. Kantakuzenos rozhodol oženiť svoju dcéru Theodoru s Orhanom, a využil osmanských bojovníkov v boji proti súperiacim silám Jána V. Palaiologa, čo Turkom umožnilo vyplieniť Trákiu a oboznámiť sa s miestnym prostredím. V byzantskej vojne so Srbi Kantakuzenos znovu požiadal Osmanov o pomoc, za čo Osmani v roku 1352 získali európsku pevnosť Çimpe (Tzymbe). O dva roky neskôr získal Orhanov syn Süleyman Paša zase obsadil byzantské mesto Kallipolis (Gelibolu), ktoré krátko pred tým v dôsledku zemetrasenia prišlo o svoje hradby. Osmani tak získali prvé územia v Európe. V nasledujúcom období Osmani pravidelne rabovali kresťanské územia a svoje nájazdy na čas pozastavili až po tom, čo bol Orhan prinútený uzavrieť s Byzantíncami dohodu o prepustení jeho syna Chálila, ktorého zajali a Byzancii odovzdali janovskí piráti. Asi v roku 1361 padol do rúk Osmanov trácky Didymoteichon, ktorý sa na niekoľko rokov stal hlavným osmanským sídlom. V roku 1362 Orhan zomrel a novým panovníkom sa stal jeho syn Murad I.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Úmrtia v 1362
Kategória:Narodenia v 1281
Kategória:Osmanskí sultáni
Ambrózia

**Ambrózia** môže byť:
* v gréckej mytológii: určitý pokrm bohov, pozri ambrózia (mytológia)
* v botanike:
** (staršie či ľudové synonymum: **ambrožka**):
***rod rastlín, lat. *Ambrosia*, pozri ambrózia (rod)
*** staršie: očianka lekárska (=staršie názvy: svetlík lekársky, svetlík lúčny; lat. *Euphrasia officinalis* (agg.)) (pozri Poznámku dole)
** podhubie húb žijúcich v symbióze s hmyzom (napr. lykožrútmi, mravcami) v chodbičkách v dreve či pod kôrou stromov a krov, pozri ambrózia (podhubie)
* ženské krstné meno, pozri Ambrózia (meno)

## Poznámka
*Euphrasia officinalis* je druh (v 20. storočí dlhý čas mylne považovaný za neplatný) či komplex druhov (obyčajne značený dodatkom agg. k názvu) zahŕňajúci druh očianka Rostkovova (*Euphrasia Rostkoviana*) a niektoré (resp. v najširšom zmysle mnohé) ďalšie taxóny/druhy z rodu *Euphrasia*. Presný zoznam taxónov, ktoré zahŕňa, sa značne líši v závislosti od autora. Pokiaľ ide o Slovensko, v najširšom (teda tradičnom) zmysle druh *Euphrasia officinalis* zahŕňa okrem iného všetky druhy rodu *Euphrasia* vyskytujúce sa na Slovensku. 

## Pozri aj
* Ambrosia

## Zdroje
Stavebnícky náučný slovník

**Stavebnícky náučný slovník** je šesťdielna stavebnícka encyklopédia v slovenskom jazyku z rokov 1961-1969. 

Jeho hlavný autor Samo Šaling je známy aj ako jeden z autorov Veľkého slovníka cudzích slov.

Slovník vyšiel v nasledujúcich zväzkoch:
* 1. zväzok: *Látky a dielce* (1. vydanie v roku 1961, 2. vydanie 1962)
* 2. zväzok: *Stroje, náradia a zariadenia* (v roku 1962)
* 3. zväzok: *Technológia*, vydaný v dvoch častiach: 1. časť *Technológia - Procesy* (v roku 1964) a 2. časť *Technológia - Stavba objektov a výstavba celkov* (v roku 1965)
* 4. zväzok: *Konštrukcie*, vydaný v dvoch častiach: 1. časť *Teória konštrukcií* (v roku 1968) a 2. časť *Konštrukčné prvky a konštrukcie objektov* (v roku 1969)
* 5. zväzok: *Architektúra a typológia*, vydaný v dvoch častiach: 1. časť *časť A-O* (v roku 1966) a 2. časť *časť P-Ž* (v roku 1969)
* 6. zväzok: *Ekonomika* (v roku 1963)

## Zdroj
*

Kategória:Slovenské encyklopédie
Sulfid

**Sulfid** alebo **sírnik** je zlúčenina síry s prvkami, ktoré máju nižšiu elektronegativitu ako síra. Väčšina sulfidov, hlavne kovové, sa považujú za soli sulfánu.

## Minerály

Existuje niekoľko stoviek sulfidových minerálov medzi najhojnejšie minerály patria pyrit, pyrotit, galenit, sfalerit, chalkopyrit a chalkozín.

Medzi významnejšie sulfidy patria:
* Akantit (Ag2S)
* Antimonit (Sb2S3)
* Bornit (Cu5FeS4)
* Cinabarit (HgS)
* Covellit (CuS)
* Galenit (PbS)
* Chalkopyrit (CuFeS2)
* Molybdenit (MoS2)
* Pyrit, markazit (FeS2)
* Realgár (AsS)
* Sfalerit (ZnS)

## Referencie

## Pozri aj
* hydrogensulfid
* polysulfid

Kategória:Zlúčeniny síry
ABB

náhľad|Vyznačenie pobočiek
**ABB** (Asea Brown Boveri) je švédsko-švajčiarska nadnárodná skupina podnikov so sídlom v Zürichu, poskytujúca technológie pre energetiku a automatizáciu. V roku 2010 sa umiestnila na 124. mieste v rebríčku časopisu *[[Forbes (vydavateľstvo)|Forbes]]*.

ABB je jedna z najväčších skupín podnikov v oblasti techniky na svete. Zamestnáva viac ako 147 000 zamestnancov v 100 štátoch a v roku 2010 mala obrat 31,6 miliárd dolárov. Na Slovensku skupina pôsobí od roku 1991  a v Česku pôsobí od roku 1992.

S akciami materskej spoločnosti ABB Ltd. (ktorá vznikla v roku 1999) sa obchoduje na švajčiarskej burze SIX Swiss Exchange, švédskej burze Stockholmsbörsen od roku 1999 a od roku 2001 aj na americkej New York Stock Exchange.

Skupina vznikla v roku 1988 postupným spojením dovtedajšej švédskej spoločnosti Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget (ASEA) a švajčiarskej spoločnosti Brown, Boveri & Cie. (BBC).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* ABB Slovensko

## Zdroje
*ABB Ltd. History – Funding Universe
*

Kategória:Podniky vo Švajčiarsku
Kategória:Podniky vo Švédsku
Kategória:Podniky založené v 1988
Žezkazgan

**Žezkazgan** (iný prepis: **Žezkazġan**, kazašskými písmami: Жезқазған, Jezqazǵan, do roku 2018: Jezqazğan; po rusky: Жезказган - Žezkazgan, do roku 1992: Джезказган - Džezkazgan, preto aj v slovenských textoch v minulosti **Džezkazgan**) je mesto v Kazachstane v Karagandskej oblasti.

Mesto vniklo v roku 1938, keď sa začali využívať zásoby medi v blízkosti. V roku 1973 tu vznikol veľký ťažobný a metalurgický komplex. Dnes sa tu okrem medi spracováva aj mangán a železo. 

Železnica vedie do mesta Karaganda, hlavného mesta oblasti. Cez mesto vedú európske cesty E018 a E123. V meste sa nachádza letisko.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Mestá v Kazachstane
Saranča

**Saranča** môže byť:
*alternatívny slovenský názov druhu koník sťahovavý (*Locusta migratoria*) 
*alternatívne slovenské rodové meno rodu *Locusta*, synonymum: koník, pozri Locusta
*a) alternatívne slovenské rodové meno (najmä teplokrajinnej) časti rodov alebo všetkých rodov majúcich inde slovenské rodové meno koník, t.j. rodov z taxónu Acridoidea, b) staršie slovenské rodové meno všetkých rodov z taxónu Acridoidea, pozri pod koníky (Acridoidea)
*príslušník taxónu saranče - pozri nižšie

**Saranče** môže byť:
*zriedkavo: alternatívne slovenské meno taxónu koníky (Acridoidea), pozri koníky (Acridoidea)
*starší slovenský názov čeľade koníkovité (Acrididae), pozri koníkovité

## Poznámka
V češtine je názov saranče (t.j. ako slovo v jednotnom i množnom čísle) ekvivalent slovenských oficiálnych zoologických názvov koník a koníky. 

## Zdroje
* saranča. In: 
* saranča. In:  (Poznámka: Ide o doslovný preklad pôvodného českého znenia textu)
* saranča. In: 
* saranča. In: 
* saranče. In: ; Acridoidea. In: 
* saranče. In: 
* FRANC, V. Systém a fylogenéza živočíchov - Bezchordáty, 2005, S. 99 https://web.archive.org/web/20070410070650/http://www.fpv.umb.sk/kat/kb/text/knihy/Skripta/Scr.pdf
*  (Poznámka: Tu sa používajú výlučne slovenské názvy koník a koníky. Uvedené sú aj české názvy.)
Kostol svätého Karola Boromejského (Viedeň)

**Rektorátny kostol svätého Karola Boromejského** (), známy skôr pod názvom **Kostol svätého Karola** () je budova barokového kostola vybudovaného v prvej polovici 18. storočia nachádzajúca sa na námestí Karlsplatz v historickom centre Viedne v Rakúsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

V kostole sa pravidelne konajú koncerty vážnej hudby.

## Dejiny a charakteristika
Kostol je postavený v barokovom slohu, ale na stavbe sú patrné aj vplyvy antickej, byzantskej a renesančnej architektúry. Antický grécky a rímsky vplyv je vidieť predovšetkým na stĺporadí nad hlavným portálom ako aj na dvoch mohutných stĺpoch pred kostolom vybudovaných podľa Trajánovho stĺpu v Ríme.

Vznik kostola súvisí s morovou epidémiou na začiatku 18. storočia. V dôsledku tejto udalosti dal cisár Karol VI. sľub, že v prípade, že mesto ustojí morovú epidémiu, dá postaviť kostol, ktorý bude zasvätený svätému Karolovi Boromejskému. Po skončení epidémia bola v roku 1713 oficiálne ohlasená výstavba kostola.

Kostol navrhol habsburský dvorný architekt Johann Bernhard Fischer von Erlach. Jedná sa o jeho posledné dielo. Zároveň je táto stavba považovaná za vrcholný výtvor tohoto architekta. Výstavba sa začala v roku 1716. Po smrti Johanna Bernharda Fischera von Erlacha v roku 1723 pokračoval v práci na budove jeho syn Joseph Emanuel Fischer von Erlach a pod jeho vedením bol kostol v roku 1737 aj dokončený.

Scéna na hlavnom oltári zobrazuje vstup sv. Karola Boromejského do neba. Fresky na vnútorných stenách kupoly sú dielom Johannesa Michaela Rottmayra a pokrývajú priestor až 1250 metrov štvorcových. Boli vyhotovené v rokoch 17251730. Fresky a väčšina ostatnej výzdoby interiéru a exteriéru vrátane stĺpov pred kostolom zobrazujú scény zo života sv. Karola.

Výška budovy v najvyššom mieste kupole dosahuje až 72 metrov.

## Galéria

Vieden-2006-Karlskirche03.jpg|Predná fasáda kostola
Vieden-2006-Karlskirche04.jpg|Pohľad na bočnú fasádu budovy
Vieden-2015-Karlskirche01.jpg|Detail stĺpu pred kostolom
Karlskirche - Wien 027.jpg|Pohľad na kupolu
Wien - Karlskirche, Altarraum.JPG|Pohľad na oltár
A-Wien-Karlskirche-Orgel.JPG|Organ v kostole
2014 View of Vienna from Bahnorama 18.JPG|Pohľad na kostol zvrchu
03 Wagner - Moderne im Kirchenbau Bd. III 2. Heft - Plan Kirche St. Karl.jpg|Plán kostola
19120217 wien karlskirche.jpg|Kostol na pohľadnici zo začiatku 20. storočia


## Referencie

Kategória:Barokové kostoly v Rakúsku
Kategória:Rímskokatolícke kostoly v Rakúsku
Kategória:Kultúrne pamiatky v Rakúsku
Kategória:Architektúra z 1737
Kategória:Kostoly vo Viedni
Kategória:Pamiatkovo chránené budovy vo Viedni
Obrátený Carnotov cyklus

náhľad|Bez vyznačenia smeru priebehu procesov je schéma Carnotovho a Obráteného Carnotovho cyklu v p-V diagrame totožná.
**Obrátený Carnotov cyklus** (iný názov **Obrátený Carnotov obeh**) je ideálny tepelný obeh pozostávajúci z vratných zmien (dvoch adiabát a dvoch izoteriem), ktorý prebieha medzi dvoma zásobníkmi tepla rôznej teploty rovnako ako priamy Carnotov cyklus. Obrátený Carnotov cyklus však prebieha v p-V diagrame proti smeru hodinových ručičiek. Spotrebúva mechanickú prácu a prenáša teplo zo zásobníka s nižšou teplotou do zásobníka s vyššou teplotou. 

Obrátený Carnotov cyklus opisuje prácu ideálneho tepelného čerpadla tzv. *Carnotovho tepelného čerpadla*, alebo ideálneho chladiaceho stroja tzv *Carnotovho chladiaceho stroja*.

## Diagramy obráteného Carnotovho cyklu
Jednotlivé fázy Carnotovho cyklu je možné podľa potreby znázorniť v rôznych diagramoch. p-V diagram vyjadruje závislosť tlaku od objemu, T-S diagram vyjadruje závislosť teploty od entropie. Cyklus prebieha proti smeru hodinových ručičiek (pozri obrázok). 
* krivka medzi bodmi B a E — adiabatická kompresia
* krivka medzi bodmi E a D — izotermická kompresia
* krivka medzi bodmi D a C —  adiabatická expanzia
* krivka medzi bodmi C a B — izotermická expanzia

## Energetická bilancia
Energetická bilancia je rovnaká ako pri Carnotovom cykle, s rozdielom výmeny znamienok pre privedené/odvedené teplo a spotrebovanú/dodanú prácu. Namiesto účinnosti sa pre hodnotenie používajú dva parametre, v závislosti od účelu tepelného stroja. Pri označení *W<sub>p</sub>* - spotrebovaná práca, *Q<sub>1</sub>* - odvedené teplo (z cyklu), *Q<sub>2</sub>* - prijaté teplo (do cyklu), *T<sub>1</sub>* - teplota teplejšieho zásobníka, *T<sub>2</sub>* - teplota chladnejšieho zásobníka možno určiť: 

Pre chladiaci stroj chladiaci faktor: 
: \epsilon_{ch} = \frac{Q_2}{W_p} = \frac{Q_2}{Q_1 - Q_2} = \frac{1}{\frac{Q_1}{Q_2}-1}  
a po zjednodušení:
:  \epsilon_{ch} = \frac{1}{\frac {T_{1}}{T_{2}} - 1} 

Pre tepelné čerpadlo vykurovací faktor: 
: \epsilon_t = \frac{Q_1}{W_p} = \frac{Q_1}{Q_1 - Q_2} = \frac{1}{1-\frac{Q_2}{Q_1}}  
a po zjednodušení:
:  \epsilon_t = \frac{1}{1 - \frac {T_{2}}{T_{1}}} 

Chladiaci faktor a vykurovací faktor obráteného Carnotovho cyklu sú maximálne dosiahnuteľné koeficienty výkonnosti pre akýkoľvek tepelný stroj pracujúci medzi zásobníkmi tepla s uvedenými teplotami. Všetky reálne skonštruované stroje budú mať tieto koeficienty nižšie.

## Referencie


Carnotov cyklus,obrátený
Ľubomír Gregor

**Ľubomír Gregor** (* 19. júl 1943, Žilina – † 17. november 2016, Bratislava) bol slovenský herec.

## Život
V roku 1946 sa presťahovali do Bratislavy, kde vyštudoval herectvo na Vysokej škole múzických umení. V rokoch 1963 až 1965 pôsobil v žilinskom Divadle P. Jilemnického, po absolvovaní základnej vojenskej služby hral v rokoch 1967 až 1968 v KD Nitra, následne v Divadle Na korze. V roku 1971 a 1972 nemohol verejne vystupovať, no od roku 1972 až do 1989 hral na Poetickej scéne v Bratislave. Po ponovembrovej rehabilitácii sa v roku 1990 stal členom súboru Činohry Novej Scény. 1. apríla 1990 bol spoluzakladateľom a riaditeľom divadla Korzo´90, v roku 1995 bol pri zakladaní súkromnej televízie Markíza, kde bol riaditeľom Centra umeleckej tvorby. Po nezhodách a odchode sa stal umelcom v slobodnom povolaní.

Ľubo Gregor hral v asi 15 slovenských filmoch a cca 150 televíznych inscenáciách, no účinkoval tiež v mnohých zábavných a detských programoch. Napísal niekoľko televíznych scenárov a dramatizácií a režíroval televíznych Bakalárov a niekoľko divadelných inscenácíí. Za 45 rokov herectva stvárnil okolo 180 hlavných postáv v divadlách.

Za postavu Rabi Racobi v rovnomennom francúzskom filme získal Zlatú slučku. Ešte pred rokom 1989 bol členom Strany Slovenskej obrody a neskôr spoluzakladal Demokratickú stranu, kde bol členom predsedníctva.

Ľubo Gregor bol päťkrát ženatý a mal štyri dcéry.

## Filmografia (výber)
* 1973: *[[Letokruhy]]* (sprievodca)
* 1976: *[[Mário a kúzelník]]* (muž)
* 1976: *[[Sebechlebskí hudci]]* (Persan)
* 1979: *[[Bitka o Van Gogha]]* (Pišta Štipák)
* 1979: *[[Cnostný Metod]]* (právnik Singer ml.)
* 1984: *[[Lev Tolstoj]]* (Orlov)
* 1984: *[[Výlet do mladosti]]* (kvetinár)
* 1985: *[[O sláve a tráve]]* (manažér)
* 1986: *[[Akcia Edelstein]]* (Jankovič)
* 1986: *[[Tiene v raji]]* (advokát)
* 1988: *[[Umývanie hláv]]* (súdruh vedúci)
* 1988: *[[Smrť s fotografiou]]* 
* 1989: *[[Turandot]]* (Brichella)
* 1991: *[[Mastný hrniec]]* (krajčír)
* 1995: *[[Škriatok (seriál)|Škriatok]]* (kapitán)
* 1998: *[[Rivers of Babylon (film)|Rivers of Babylon]]* (riaditeľ)
* 2015: *[[Eva Nová]]* (Laco)
* 2015: *[[Kukučka (seriál)|Kukučka]]* (Vlado Jablonský)

## Referencie

## Zdroje
* 
* 
* 
* ''Ľubo Gregor'' v databáze Slovenského filmového ústavu

Kategória:Slovenskí divadelní herci
Kategória:Slovenskí dabingoví herci
Kategória:Slovenskí filmoví herci
Kategória:Slovenskí televízni herci
Kategória:Slovenskí humoristi
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Allison Janneyová

**Allison Brooks Janneyová** (neprechýlene Allison Brooks Janney; * 19. november 1959 Boston, Massachusetts, USA) je americká filmová, televízna a divadelná herečka. V roku 2018 získala Oscara v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe za postavu LaVony vo filme *I, Tonya*.

## Životopis
Janneyová sa narodila v Bostone, v štáte Massachusetts ale vyrastala v Ohiu v mestách Cincinnati a Dayton. Je dcérou bývalej herečky Macy Brooks Janneyovej a jej otcom je jazzový hudobník Jervis Spencer Janney Jr. Má dvoch bratov, Hala a Jaya. Navštevovala Miami Valley School v Daytone, kde bola v roku 2005 menovaná ako uznávaná absolventka.

## Kariéra
Jej herecké začiatky boli vo filmoch ako *As The World Turns*, *Wolf*, *Private Parts*, tiež si zahrala menšiu rolu v dramatickom filme *David and Lisa* z roku 1998 po boku herečky Brittany Murphy. Jedna z jej väčších úloh prišla v roku 1999, v seriáli *[[Západné krídlo]]* kde stvárnila postavu C.J. Creggovej. V seriáli si zahrala až do úplného konca v roku 2006. Za svoju hereckú rolu získala niekoľko ocenení, napríklad štyri nominácie na Zlatý glóbus. Vo filmoch aj naďalej hrala skôr vedľajšie úlohy ako napríklad v romantickej komédií *10 Things I Hate About You* alebo v dráme *[[Americká krása|American Beauty]]*.

V roku 2002 zahviezdila po boku hereckých legiend ako Meryl Streepová, Nicole Kidmanová a Julianne Moore vo filme *The Hours*. Jej postava bola priateľkou Meryl Streepovej. O rok neskôr sa začala zaujímať o dabing, jej hlas možno počuť v originále animovaného filmu *[[Hľadá sa Nemo]]*, kde prepožičala svoj hlas morskej hviezdici.

V roku 2007 stvárnila nevlastnú matku Ellen Pageovej, v dráme *Juno*. Objavila sa tiež v 9 epizódach seriálu *Masters of Sex* od roku 2013 do roku 2015. Za stvárnenie svojej postavy si odniesla domov ocenenie Emmy v kategórií Najlepšia hosťujúca herečka v dramatickom seriáli. V roku 2013 dostala hereckú rolu od režiséra Chucka Lorreho v seriáli *[[Mama (seriál)|Mama]]* kde hrá po boku herečky Anny Farisovej. Janneyová získala za svoju hereckú úlohu nomináciu na Zlatý glóbus a získala v rokoch 2014 a 2015 cenu Emmy v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe v komediálnom seriáli. V roku 2017 hrala postavu LaVony Fay Goldenovej, vo filme *I, Tonya*. Za svoju hereckú rolu získala množstvo ocenení, tiež aj Oscara, v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe.

## Osobný život
O svojom súkromí veľmi nehovorí. Je skôr introvert, meria 183 cm a má troch psov. Bola tri krát zasnúbená, avšak nikdy vydatá a nemá žiadne deti.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Kategória:Držitelia ceny AACTA
Kategória:Držitelia Critics' Choice Movie Awards
Kategória:Osobnosti z Bostonu (Massachusetts)
Kategória:Rozprávači audiokníh
Kategória:Televízne herečky USA mydlových opier
Fontána znamení

**Fontána znamení** je fontána na Hlavnej ulici v Košiciach. Nachádza sa medzi košickým štátnym divadlom a súsoším Immaculata. 

Táto okrúhla fontána sem bola umiestnená pri poslednej veľkej rekonštrukcii Hlavnej ulice v rokoch 1994 – 1995. Autorom fontány je už nebohý známy košický sochár Arpád Račko. Pri tvorení fontány sa inšpiroval znameniami zverokruhu. Po obvode celej fontány sú všetky znamenia a vraví sa, že ak človek pohladká to svoje, splní sa mu želanie. V lete sú do nej ako v jedinej fontáne v Košiciach, nasadené japonské koi kapre. V zimnom období sa o ne starajú študenti klubu *Aqua Terra* Univerzity Veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach.

## Referencie

## Pozri aj
* Spievajúca fontána
* Zoznam fontán v Košiciach

Kategória:Fontány v Košiciach
Kategória:Košice - Staré Mesto
Kategória:Fontány na Slovensku
Kategória:Architektúra z 1995
Čermeľský potôčik

**Čermeľský potôčik** je vodorovná fontána na Hlavnej ulici v Košiciach. Nachádza sa v južnej aj severnej časti tejto ulice. V južnej časti vedie od Rooseveltovej ulice až po Dolnú bránu a Námestie Slobody. V severnej časti vedie od súsošia Immaculata až ku budove bývalého Obchodnému domu Tesco.

## Vznik
Čermeľský potôčik bol vybudovaný dňa 9. mája 1997. Pôvodne potôčik tiekol do mesta z neďalekej lesnej lokality Čermeľ ako rameno rovnomenného Čermeľského potoka. Pre rozvoj mestskej hromadnej dopravy došlo v roku 1899 k zasypaniu pôvodného potoka a jeho zavedeniu do kanalizačného systému mesta.

Pred morovým stĺpom sa rozvetvoval po oboch stranách, aby sa zas spojil pri *Forgáčovom paláci* (terajšej Štátnej vedeckej knižnici). Takto sa vytvoril akýsi ostrov, ktorý sa stal sa centrom Košíc. Stála na ňom napríklad bývala radnica, ktorá sa nachádzala na mieste dnešného Štátneho divadla. Na tomto pomyselnom ostrove stál už v 13. storočí aj farský kostol a na jeho mieste neskôr súčasný Dóm sv. Alžbety a aj Kaplnka sv. Michala a okolo nej cintorín.

Potôčik mal výdatnosť od 50 do 400 sekundových litrov a viedlo ponad ním niekoľko desiatok mostíkov. Veľmi podobne vyzerá aj terajší obnovený potôčik, je ale upravenejší a taktiež podsvietený. Hlavný rozdiel je však v tom, že akože vyviera pri obchodnom dome Tesco a mizne v podzemí ešte pred samotným morovým stĺpom. Naspäť na povrch sa vracia podzemným potrubím, týmto spôsobom tvorí podzemný uzavretý cyklus. Voda, ktorá v ňom cirkuluje sa privádza tiež pod zemou z neďalekého Mlynského náhonu. Potôčik má hĺbku 15 cm a široký je 40 cm, takže je ideálny na brodenie počas horúčav. Zároveň zaručuje o čosi menšiu prašnosť a väčšiu vlhkosť v centre. Pri budovaní potôčika vznikla aj južná časť, ktorá dotvára na Hlavnej ulici akúsi súmernosť, no táto časť je dočasne nefunkčná. Torzo potôčika začínajúceho sa pred Štátnou vedeckou knižnicou, ale nie je na historickom mieste, lebo v tej oblasti jeho historický predchodca už odbočoval na Zvonársku ulicu.

## Pozri aj
* Zoznam fontán v Košiciach

## Referencie

Kategória:Fontány v Košiciach
Kategória:Košice - Staré Mesto
Kategória:Fontány na Slovensku
Kategória:Architektúra z 1997
Ochechuľa

**Ochechuľa** alebo **ochechula** (v staroslovenčine a pod.: *ochechule*) môže byť:
*v zoológii staršie: príslušník taxónu ochechule *(pozri nižšie úplne dole)* 
*v botanike: zastaraný slovenský názov rodu Syrenia, dnešný slovenský názov: syrénia, pozri syrénia
*v mytológii zastarano: Siréna ako grécka mytologická postava, pozri siréna (mytológia)
*hovorovo: nepríjemná žena, resp. nadávka žene, pozri žena a nadávka
*nárečovo expresívne: žena, ktorá sa veľa alebo priveľa smeje, pozri žena a smiech

**Ochechule** môže byť:
*množné číslo slova ochechuľa/ ochechula/ ochechule (pozri vyššie)
*starší slovenský názov taxónu Sirenia, súčasný slovenský názov je: sirény, pozri sirény

## Poznámka
Prinajmenšom v  zoologickom, botanickom a mytologickom význame je slovo ochechuľa/ ochechula/ ochechule bohemizmus.

## Zdroje
Kostol svätého Petra na Kronskej gore

**Kostol svätého Petra na Kronskej gore** (), známy aj ako **Farský kostol svätého Petra** () je budova barokového kostola z prvej polovice 18. storočia nachádzajúca sa na vrchu Kronska gora (doslovne *Korunný kopec*, alebo *Korunný vrch*) nad dedinou Otiški Vrh v občine Dravograd v historickom tradičnom regióne Dolné Štajersko v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

## Lokalita
Kostol leží na vrchu Kronska gora v horskom masíve Pohorje nad dedinou Otiški Vrh v doline rieky Mislinja v nadmorskej výške 856 metrov nad morom. Ku kostolu vedie z dediny asfaltová cesta.

## Dejiny a charakteristika
Dobové pramene dokladajú, že kostol bol postavený na základe iniciatívy farára Jožefa Šrekingera z dediny Šmartno pri Slovenj Gradcu. Výstavba prebiehala podľa oficiálnych záznamov v rokoch 1739 - 1750. Nad vstupným portálom do kostola sú však ako doba výstavby uvedené roky 1725 - 1750. V roku 1750 bol kostol aj vysvätený. V roku 1891 bol kostol povýšený na farský.

Architekt budovy nie je známy. Predpokladá sa však, že ním mohol byť Johannes Fuchs, alebo Jožef Hoferj. Kostol je typickou ukážkou barokového slohu, ktorý v tej dobe dosahoval svojho vrcholu.

Výzdoba interiéru je pomerne prostá. Aj vyrezávaný hlavný oltár v kostole je pomerne jednoduchý a je dielom neznámeho majstra z konca 18. storočia. Štyri bočné oltáre, ktoré sa v kostole nahádzajú sú bohatšie zdobené a staršie než hlavný oltár. Maľby na bočných oltároch sú dielom slovinského maliara Janeza Andreja Straussa, ktorý ich zhotovil v rokoch 1744 - 1758.

## Zaujímavosť
* Zvony vo zvoniciach museli byť niekoľkokrát nahradené novými. Prvýkrát po tom, čo boli pôvodné zvony zničené pri požiari v roku 1873. Nové zvony slúžili až do januára roku 1917, kedy ich zabavila armáda pre vojenské účely. V roku 1924 boli namontované a vysvätené nové bronzové zvony. Tieto boli zabavené v roku 1943 Nemcami. Po vojne sa v kostole umiestnili nové menšie zvony a v roku 1999 k nim boli pridané nové.

## Galéria

SvPetarNaKronskiGori04.jpg|Pohľad na prednú fasádu budovy
SvPetarNaKronskiGori02.jpg|Pohľad na kostol zozadu
SvPetarNaKronskiGori01.jpg|Detailný pohľad na bočnú fasádu a jednu z kostolných veží


## Referencie

Kategória:Rímskokatolícke kostoly v Slovinsku 
Kategória:Kultúrne pamiatky v Slovinsku 
Kategória:Barokové kostoly v Slovinsku
Kategória:Architektúra z 1750
Kategória:Kostoly zasvätené svätému Petrovi
Sporting Clube de Portugal (futsal)

**Sporting Clube de Portugal** je portugalský futsalový klub. Futsalová divízia je súčasťou športového klubu Sporting CP.

## Káder mužstva
Aktuálne k dátumu: február 2020

## Úspechy
* Pohár UEFA vo futsale: 1
:2018/19
* Majstrovstvá Portugalska: 15
:1990/91, 1992/93, 1993/94, 1994/95, 1998/99, 2000/01, 2003/04, 2005/6, 2009/10, 2010/11, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2017/18, 2018/19
* Portugalský Pohár: 5
:2005/06, 2007/08, 2010/11, 2012/13, 2015/16, 2017/18, 2018/19
* League Cup: 2
:2015/16, 2016/17
* Super pohár: 9
:2001, 2004, 2008, 2010, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019

## Pozri aj
* Sporting Clube de Portugal (futbal)
* Sporting Clube de Portugal (hádzaná)

## Zdroje
* Oficiálna stránka klubu   

Kategória:Sporting Clube de Portugal
Kategória:Futsalové kluby
Kategória:Šport v Lisabone
Kostol svätého Petra

**Kostol svätého Petra** môže byť:

* vo Francúzsku
** Kostol svätého Petra (Chartres)
** Kostol svätého Petra (Mussy-sur-Seine)

* v Slovinsku
** Kostol svätého Petra na Kronskej gore

* v Spojenom kráľovstve
** Katedrála a metropolitný kostol svätého Petra v Yorku
** Kostol svätého Petra (Cardiff)
 
* v Turecku
** Kostol svätého Petra (Antakya)

## Pozri aj
* Bazilika svätého Petra
* Katedrála svätého Petra
* Kostol svätého Petra z Alkantary
* Kostol svätých Petra a Pavla

Peter
Hradsko

**Hradsko** môže byť:
*Burgenland
*sídlo v Česku:
** časť mesta Mšeno, pozri Hradsko (Mšeno)
** časť obec Jablonec nad Jizerou, pozri Hradsko (Jablonec nad Jizerou)
*archeologická nálezisko v Hradsku v Mšene, pozri Hradsko (hradisko)