open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Xylofón

thumb|Detský xylofón.

**Xylofón** (z gréčtiny *xylos* - drevo a *phoné* - hlas) je hudobný nástroj zo skupiny bicích nástrojov. Podľa Sachsovho a Hornbostelovho delenia patrí xylofón medzi úderové idiofóny (samozvučné nástroje). S najväčšou pravdepodobnosťou pochádza z Indonézie a do Európy sa dostal asi v 15. storočí. 

Skladá sa zo sústavy ladených drievok, na ktoré sa hrá udieraním drevenou, gumenou alebo plastovou paličkou. Pod drievkami sa nachádza sústava rezonátorov. Tónový rozsah sa riadi počtom drievok, najčastejšie je od c1 do g3, až c4. Xylofón má krátky a ostrý tón. Drievka sú ladené chromaticky.

V symfonickom orchestri sa používa ako sólový hudobný nástroj.

## Xylofón v hudobných dielach
Xylofón sa nachádza v mnohých dielach európskej klasickej hudby. Jedny z prvých diel s xylofónom sú skladby *[[Danse macabre]]* (1874) a *[[Karneval zvierat]]* (1886) od francúzskeho skladateľa Camilla Saint-Saënsa. Taktiež Gustav Mahler použil xylofon vo svojej *Šiestej symfónii*. K popularizácii xylofónu v Spojených štátoch amerických na začiatku 20. storočia prispela najmä obľuba hudobného štýlu ragtime. 

## Pozri aj
* Marimba
* Vibrafón
* Zvonkohra

## Iné projekty

## Externé odkazy
* http://www.robpongi.com/pages/comboGTEENS.html; hra na xylofon (video)

Kategória:Hudobné nástroje
Kategória:Bicie nástroje
Šibenik

**Šibenik** (, , alb. *Shibeniku*) je mesto v Chorvátsku, ktoré leží pri ústí rieky Krka do Jadranského mora. Má približne 51 000 obyvateľov. 

## Dejiny
Prvá zmienka o Šibeniku je z roku 1066 z charty chorvátskeho kráľa Petara Krešmira IV., archeologické prieskumy však preukázali, že oblasť bola osídlená už skôr, aj keď nie súvisle. Na rozdiel od iných miest, ktoré založili Gréci, Rimania alebo Ilýri, je Šibenik už od svojho založenia chorvátske mesto. V roku 1102 sa stal súčasťou Uhorského kráľovstva. 

Roku 1298 získal štatút mesta aj stal sa sídlom diecézy. Do roku 1412 mesto úspešne odolávalo snahám Benátčanov o jeho ovládnutie, o zhruba sto rokov neskôr ho začala ohrozovať aj Osmanská ríša. Tej sa ho však dobyť nepodarilo; navyše v 17. storočí bol vybudovaný systém hradieb a štyroch pevností. Nad mestom sa týči pevnosť Svätého Michala (Tvrđava Sv. Mihovila), zaujímavá je najmä pevnosť Svätého Mikuláša (Tvrđava Sv. Nikole) postavená na malom ostrove *Ljuljevac* pred vstupom do šibenického prístavu. S pádom Benátskej republiky sa vlastníkmi Šibeniku stali Habsburgovci; Šibenik sa tak stal súčasťou Uhorska. Po prvej svetovej vojne patril Kráľovstvu SHS a Juhoslovanskému kráľovstvu. Počas druhej svetovej vojny bol okupovaný fašistickým Talianskom.

[thumb|left|Interiér [Katedrála svätého Jakuba (Šibenik)|katedrály sv. Jakuba]]

## Súčasnosť
Dnes je kultúrne žijúcim mestom – každý rok sa tu koná Medzinárodný detský festival, miestna katedrála je zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO a navštevuje ho veľa turistov.

## Osobnosti mesta
* Dražen Petrović (1964 – 1993), juhoslovanský a chorvátsky basketbalista
* Goran Višnjić (* 1972), chorvátsky herec (*[[Pohotovosť (seriál)|Pohotovosť]]*, *[[Spartakus (film, 2004)|Spartakus]]*)
* Maksim Mrvica (* 1975), chorvátsky klavirista

## Partnerské mestá
*  Civitanova Marche, Taliansko, 2002
*  San Benedetto del Tronto, Taliansko
*  Humenné, Slovensko

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Prístav Šibenik 
* Unesco, katedrála Šibenik


Kategória:Mestá v Chorvátsku
Kategória:Prístavné mestá Jadranského mora
Vologaises VI.

náhľad|250px|Minca znázorňujúca Vologaisesa VI.
**Vologaises VI.** (po stredoperzsky *Valgaš*) bol partský veľkokráľ z rodu Arsakovcov, ktorý vládol v rokoch 207/208 – 227/228. Jeho otcom bol kráľ Vologaises V. (zomrel 207/208), bratom kráľ Artabanos IV. (213 – 224).

## Vláda

O vláde Vologaisa VI. do roku 212/213, kedy sa proti nemu vzbúril jeho brat Artabanos, nie sú známe žiadne podrobnosti a aj potom sú informácie len veľmi skúpe. Zdá sa, že Vologaises stratil počas občianskej vojny s bratom rýchlo kontrolu nad Iránom a najneskôr roku 215 prišiel aj o oblasť Elymaidy s hlavným mestom Súsy (svedčí o tom zachovaná stéla). Kráľ sídlil v tom čase na západe ríše, pravdepodobne v Ktésifone, a tam za ním poslal rímsky cisár Caracalla roku 215 poslov so žiadosťou o vydanie dvoch utečencov z impéria, filozofa Antiocha a istého Tiridata. Vologaises ich oboch Rimanom vydal.

Pretože partsko-rímska vojna, ktorá prepukla roku 216, bola už na partskej strane úplne v réžii Artabana IV., dá sa predpokladať, že Vologaisesa najneskôr toho roku brat rozhodne porazil. Jeho mocenskú základňu však celkom nezničil, pretože sú známe jeho mince aj z nasledujúcich rokov – väčšinou sa usudzuje, že si udržal kontrolu nad časťou Babylonie.

Keď Artabana IV. porazil a zabil istachrský kráľ Ardašír (224), zdržiaval sa Vologaises zrejme stále ešte v Ktésifone a až časom bolo jeho postavenie v Mezopotámii definitívne zlomené – do roku 226 ovládol Ardašír Ktésifon a z roku 228 sú známe posledné Vologaisove mince. Kráľov osud po Ardašírovom víťazstve je nejasný.

Vologaises VI. bol posledný kráľ kedysi mocnej ríše Partov, ktorá existovala viac než štyristo rokov. Jeho pád začal v mezopotámsko-iránskej oblasti celkom novú epochu – dobu novoperzskej ríše na čele s dynastiou Sásánovcov.

## Iné projekty

Kategória:Vládcovia Partskej ríše
Harvelka (obec)

**Harvelka** bola obec na Kysuciach, v roku 1985 ako obec zrušená v dôsledku výstavby vodnej nádrže Nová Bystrica. V súčasnosti je jej katastrálne územie súčasťou obce Nová Bystrica.

Narodil sa tu Viliam Judák – slovenský rímskokatolícky biskup, profesor cirkevných dejín.

## Externé odkazy
* História obce
*Protipožiarna veža v Harvelke


Kategória:Zatopené obce na Slovensku
Kategória:Nová Bystrica (obec)
Simpsonovci – 3. séria

**Tretia séria** ''Simpsonovcov'' sa v USA vysielala medzi septembrom 1991 a augustom 1992. Obsahuje 24 epizód.

## Diely

## Poznámky

## Externé odkazy
* Simpsonovci – 3. séria v ČSFD
* Tretia séria na Simpsonovci.com  – zdroj z ktorého pôvodne čerpal tento článok

Kategória:Simpsonovci
Kinematika

thumb|Rozklad rýchlosti na radiálnu a tangenciálnu zložku.

**Kinematika** je náuka o mechanickom pohybe telies, ktorá skúma zmenu vzájomných polôh telies bez ohľadu na silové pôsobenie v priestore a čase. Tvorí časť klasickej mechaniky. V kinematike sa neprihliada na príčiny pohybu, t. j. neskúmajú sa v nej silové pôsobenia. V kinematických úvahách sa preto pracuje s nehmotnými bodmi, alebo nehmotnými telesami, ktoré majú iba geometrické vlastnosti.

## Základné veličiny
Základnými veličinami kinematiky sú:
# **Priestor**. Kinematika predpokladá spojitý a nekonečný euklidovský priestor, ktorý môže byť zaplnený ľubovoľnými telesami a sám osebe nemá účinok na pohybový stav telesa.  
# **Čas**. 

## Predmet skúmania
Kinematika skúma najmä nasledovné charakteristiky pohybov:
*polohu
*dráhu
*charektristiky dráh (napr. stred krivosti)
*rýchlosť
*zrýchlenie – môže byť kladné alebo záporné
*uhlovú rýchlosť
*uhlové zrýchlenie

Ďalej sa kinematika zaoberá analýzou a syntézou (návrhom) pohyblivých mechanizmov.

## Zdroje
* Jančina J., Pekárek F.: Mechanika II - Kinematika. Alfa Bratislava, 1987.
Čelesta

thumb|Čelesta.

**Čelesta** (z tal. *celesta* – nebeská < lat. *caelestis*) je bicí hudobný nástroj. Podľa Sachsovho a Hornbostelovho delenia patrí čelesta medzi úderové idiofóny. Na jeho ovládanie sa používa klávesnica. Klávesy sú spojené s kladivkami, ktoré udierajú na sústavu kovových platničiek (najčastejšie oceľových), pod ktorými sa nachádzajú drevené rezonátory. Pedál sa používa na modifikáciu zvuku.

Nástroj vynašiel v roku 1886 parížsky výrobca harmónií Auguste Mustel. Prvý model však namiesto plechových platničiek mal kovové ladičky. Jej zvuk bol však príliš jemný na orchestrálne použitie.

Čelesta má podobný zvuk ako zvonkohra, no farba zvuku je omnoho jemnejšia. Kvalita zvuku teda dala nástroju aj meno, talianske slovo *celesta* znamená v slovenčine „nebeská“. V súčasnosti používané čelesty majú rozsah štyri oktávy (francúzske) alebo päť oktáv (nemecké). Čelesta sa notuje vždy o jednu oktávu nižšie ako jej skutočný zvuk.

Je súčasťou symfonického orchestra. Napriek tomu, že je považovaná za bicí nástroj, hrá na ňu väčšinou pianista.

## Čelesta v hudobných dielach
Ruský skladateľ Piotr Iľjič Čajkovskij hovoril o čeleste ako o svojom obľúbenom hudobnom nástroji. Je použitá v jeho poslednej symfonickej básni *Vojvoda* (1891) i v balete *[[Luskáčik]]* (1892). Čelesta sa objavuje aj v dielach iných skladateľov, ako sú Nikolaj Rimskij-Korsakov, Gustav Mahler, Dmitrij Šostakovič, Béla Bartók, Maurice Ravel a iní.

V súčasnej hudbe sa čelesta vyskytla v piesňach takých interpretov ako sú The Velvet Underground (skladba „Sunday Morning“), The Stooges, Björk (albumy *Selmasongs*, *Vespertine* a *Drawing Restraint 9*) a Sigur Rós (album *Takk*).

## Pozri aj
* vibrafón
* zvonkohra
* Rhodes Piano
* Hudobný nástroj
* Klávesové nástroje

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Vienna Symphonic Library: Celesta ; o nástroji (po anglicky)

Kategória:Hudobné nástroje
Kategória:Bicie nástroje
Kategória:Klávesové nástroje
Kartografia

**Kartografia** (z gréckeho *chartis* – mapa, *graphein* – kresliť) je vedný odbor, ktorý sa zaoberá znázorňovaním zemského povrchu, nebeských telies a objektov, javov na nich a ich vzájomných vzťahov. Mapy sa pôvodne tvorili pomocou pera a papiera, vynálezom a rozšírením počítačov došlo k revolúcii aj v kartografii. Väčšina dnešných komerčných máp sa tvorí pomocou špecializovaného softvéru. 

## Kartografia na Slovensku
Roku 1955 založila Slovenská akadémia vied a Správa geodézie a kartografie edíciu *Monumenta Slovaciae Cartographica*. Nezastupiteľné miesto v tejto edícii má dielo Samuela Mikovínyho, jedného z najschopnejších zememeračov a kartografov 18. storočia v Uhorsku. Ako osvietenec odsúdil všetkých autorov, ktorí zostrojovali mapy bez toho, aby príslušný kraj poznali. Mikovíny sa narodil na území dnešného Slovenska a uznáva sa za priekopníka slovenskej vedy 18. storočia.

## Literatúra
* ČAPEK, Richard; MIKŠOVSKÝ, Miroslav; MUCHA, Ludvík: *Geografická kartografie*. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1992. ISBN 80-04-25153-6
* MIKLÍN, Jan; DUŠEK, Radek; KRTIČKA, Luděk; KALÁB, Oto: *[https://tvorbamap.osu.cz/download/123/ Tvorba map]*. Ostrava: Ostravská univerzita, 2018. ISBN 978-80-7599-017-4

## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* GEOforum.sk  Nezávislý informačný portál o geodézii, kartografii, katastri a geoinformáciách
Zvonkohra

300px|thumb|right|Zvonkohra.
[300px|thumb|right|Hráčka na zvonkohru počas osláv [Mardi Gras v New Orleans.]]

**Zvonkohra** (z nemeckého *Glockenspiel*) je hudobný nástroj, ktorý zaraďujeme medzi bicie nástroje. Podľa Sachsovho a Hornbostelovho delenia patrí zvonkohra medzi úderové idiofóny. Svojim vzhľadom sa podobá na xylofón, najmä vďaka usporiadaniu kovových plátkov, ktoré pripomína klávesnicu klavíra. Plátky xylofónu sú však vyrobené z dreva. Zvonkohra je aj oveľa menšia ako xylofón a vydáva aj vyššie tóny. 

Prvé zvonkohry pozostávali zo zvončekov rôznej veľkosti, na ktoré sa udieralo priamo alebo pomocou klaviatúry alebo kladiva alebo komplikovaného mechanizmu. Od 17. storočí sa okrem chrámových zvoníc se skutočnými zvonmi a zvončekami (ktoré existujú do súčasnosti), objavily prenosné náhrady - kovové platničky rôznej dĺžky. Keď sa používa pri prehliadkach a pochodoch, často sa používa variant v prenosnom ráme s vertikálne umiestnenými plátkami. Pri hre v orchestri sa používa rozloženie horizontálne. Na plátky sa udiera drevenou paličkou. 

Pri horizontálnom rozložení je možné k zvonkohre pridať aj klávesnicu, čím sa uľahčí hranie akordov. Podobný nástroj sa používa v Mozartovej opere *[[Čarovná flauta]]*. Avšak v dnešnej dobe sa tento part hráva na celeste. 

Rozsah zvonkohry sa pohybuje od dva a pol až po tri oktávy. Notuje sa v husľovom i v basovom kľúči o dve oktávy nižšie ako je jej skutočný zvuk. Pri údere vydáva jasný, zvonivý zvuk.

## Zvonkohra v hudobných dielach

Zvonkohra je známa už od staroveku, no v symfonickom orchestri sa používa až od 18. storočia. 

Jedným z príkladov moderného použitia zvonkorhy je pieseň „No Surprises“ (z albumu *[[OK Computer]]*) od britskej supiny Radiohead. Part odohral gitarista skupiny Johny Greenwood. Kanadská skupiny Arcade Fire používa zvonkohru na väčšine skladieb na svojom debutovom albume *Funeral*.

## Pozri aj
* marimba
* vibrafón

## Referencie
 

## Externé odkazy
* Vienna Symphonical Library: Glockenspiel ; o nástroji (po anglicky)
* http://www.carillon.cz; česká mobilná zvonohra

Kategória:Hudobné nástroje
Kategória:Bicie nástroje
Dubaj

**Dubaj** (arab. Dubajj) môže byť:
*jeden zo siedmich emirátov Spojených arabských emirátov, pozri Dubaj (emirát)
*hlavné mesto tohto emirátu, pozri Dubaj (mesto)
Lesothosaurus

**Lesothosaurus** bol malý, len 1 m dlhý bylinožravec, najlepšie známy primitívny vtákopanvový dinosaurus. Známy je z niekoľkých lebiek a takmer kompletnej kostry. Žil pred 200 až 195 miliónmi rokov na území dnešnej južnej Afriky. Jediný druh je **Lesothosaurus diagnosticus**.

## Opis
Lesothosaurus bol veľmi dobre prispôsobený na beh, niekedy dokonca býva považovaný za dinosauriu obdobu antilopy. Mal malú hlavu s veľkými očami a silnými čeľusťami, nadmerne skrátené predné končatiny (kratšie i slabšie než napríklad pri rode Heterodontosaurus), dlhé zadné končatiny a dlhý chvost. Disponoval ľahkou stavbou tela bez akýchkoľvek zbraní. Pred dravcami sa teda zachraňoval jedine útekom. 

## Systematika
Na základe vonkajšieho vzhľadu bol Lesothosaurus pôvodne považovaný za ornitopóda. Neskôr sa však zistilo, že bol oveľa primitívnejší a nepatril dokonca ani do Cerapoda, skupiny zahŕňajúcej ornitopódy a ich blízkych príbuzných.

## Galéria

Súbor:Lesothosaurus diagnosticus.jpg|Lebka Lesothosaura.
Súbor:Lesothosaurus SIZE.png|Veľkostné porovnanie s človekom.


## Pozri aj
* Pisanosaurus

Kategória:Vtákopanvové dinosaury
Kategória:Jurské dinosaury
Kategória:Dinosaury z Afriky
Planckova hmotnosť

**Planckova hmotnosť** (symbol m_\mathrm{P}\,\!) je jednotka hmotnosti v systéme Planckových jednotiek zavedená fyzikom Maxom Planckom. Je považovaná za „prirodzenú” jednotku, pretože je vyjadrená pomocou troch základných fyzikálnych konštánt — rýchlosti svetla, Planckovej konštanty a gravitačnej konštanty. Planckova hmotnosť je hmotnosť telesa, ktorého Schwarzschildov polomer je rovný jeho Comptonovej vlnovej dĺžke delenej &pi;.  

## Hodnota
Hodnota Planckovej hmotnosti je daná jednoduchým vzťahom
:m_\mathrm{P} = \sqrt{\frac{\hbar c}{G}}\approx 2{,}176 \cdot 10^{-8}\ \mathrm{kg}
* \hbar je redukovaná Planckova konštanta (*h*/2&pi;, tiež nazývaná Diracova konštanta)
* *G* je gravitačná konštanta
* *c* je rýchlosť svetla vo vákuu 
Roku 2002 vydala CODATA odporúčanie používať pre Planckovu hmotnosť hodnotu
: m_\mathrm{P} = 2{,}176\,45(16) \cdot 10^{-8}\ \mathrm{kg}
Dve čísla umiestnené v zátvorkách značia neistotu (štandardnú odchýlku) posledných dvoch cifier hodnoty.

Vo fyzike častíc a kozmológii sa častejšie používa redukovaná Planckova hmotnosť, ktorá je daná vzťahom
:\sqrt{\frac{\hbar{}c}{8\pi G}}\approx  4{,}340\ \mathrm{\mu g}.
Pridaním člena 8&pi; sa zjednodušia niektoré rovnice popisujúce gravitáciu. 

Na rozdiel od väčšiny Planckových jednotiek je Planckova hmotnosť pre ľudí viac-menej predstaviteľná — hmotnosť blchy je približne 4000 až 5000 *m*P.

## Význam
Planckova hmotnosť je hmotnosť čiernej diery, ktorej Schwarzschildov polomer násobený &pi; je rovný jej Comptonovej vlnovej dĺžke. Polomer takejto čiernej diery je približne Planckova dĺžka. 

Kategória:Planckove  jednotky
Kategória:Jednotky hmotnosti
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Kvinta (hudba)

**Kvinta** je hudobný interval; vzdialenosť dvoch tónov, medzi ktorými sa nachádza sedem poltónov, inými slovami, vzdialenosť dvoch tónov, ktorých výšky sú v pomere 3:2.
Marius Konstantinidis

**Marius Konstantinidis** (* 11. august 1964, Praha – † 25. september 2005, Bratislava) bol slovenský hokejový útočník, po otcovi gréckeho pôvodu. Aktívne sa venoval aj hokejbalu, v ktorom bol dvojnásobným majstrom Európy, zároveň hrával futbal v tretej slovenskej lige. 

## Detstvo
V detskom veku sa úspešne uplatňoval vo filmových inscenáciách. Najvýznamnejšou rolou bolo stvárnenie mladého Martina Benku vo filme Zastretý farebný svet. Absolvoval fakultu telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského. 

### Filmové roly
* 1975: *Prešpurská kasáreň maľovaná*
* 1978: *Zastretý farebný svet*
* 1978: *Nie...!* 
* 1984: *Vymodelujem more* 
* 1984: *Poviem jej to sám* 
* 1985: *Borgis* 
* 1987: *Vytriezvenie* 
* 1989: *Reverend* 

## Klubový hokej

S hokejom začínal v klube BEZ Bratislava, hrával v Slávii Ekonóm Bratislava, Slovane Bratislava, Nitre a Poprade v SNHL. V sezóne 1986/87 vyhral v drese Slávie Ekonóm súťaž produktivity v 1. slovenskej národnej hokejovej lige, keď získal 53 bodov za 31 gólov a 32 asistencií a bol druhým najlepším strelcom súťaže.https://slavia.euba.sk/Slavia_Ekonom_Hokej_1984_1990.pdf Počas pôsobenia v Poprade, kde pôsobil v rámci povinnej vojenskej služby, sa stal so 40 gólmi najlepším strelcom aj najproduktívnejším hráčom súťaže. Na jar 1991 strelil gól, ktorý rozhodol o postupe Popradu do česko-slovenskej ligy. V nej odohral 10 zápasov za Slovan Bratislava. Po vzniku slovenskej extraligy hrával za HKm Zvolen. Je autorom historicky prvého gólu v tejto súťaži, ktorý strelil 12. septembra 1993 v 112. sekunde prvého kola Spišskej Novej Vsi. V ročníku 1994/95 hrával za Spišskú Novú Ves. 

Od ročníka 1995/96 pôsobil vo Francúzsku. S mužstvom Brûleurs de Loups de Grenoble vybojoval majstrovský titul v sezóne 1997/98. Ku koncu kariéry sa stal hrajúcim trénerom. 

### Klubová štatistika

## Reprezentácia
Reprezentoval Slovensko na zimnej univerziáde. Okrem slovenského mal i občianstvo Grécka, túto krajinu reprezentoval na Majstrovstvách sveta v hokeji C-kategórie 1995 v Juhoafrickej republike. V zápase proti Belgicku ho postihli prvé srdcové problémy a bol hospitalizovaný v miestnej nemocnici.

## Úmrtie
25. septembra 2005 utrpel v kúpeľni bytu priateľky Jany v bratislavskej Vrakuni srdcový infarkt, ktorému podľahol. Je pochovaný na Martinskom cintoríne v Bratislave.

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Detskí herci
Kategória:Slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí hokejoví útočníci
Kategória:Slovenskí hokejoví tréneri
Kategória:Grécki hokejisti
Kategória:Hráči HK Poprad
Kategória:Hráči HC Slovan Bratislava
Kategória:Hráči HK Spišská Nová Ves
Kategória:Hráči HKm Zvolen
Kategória:Hráči ASG Angers
Kategória:Hráči HC Grenoble
Kategória:Hráči Gap HC
Kategória:Hráči HC Mulhouse
Kategória:Slovenskí hokejbalisti
Kategória:Slovenskí filmoví herci
Kategória:Absolventi Fakulty telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Slovenské osobnosti gréckeho pôvodu
Kliešť obyčajný

**Kliešť obyčajný** (*Ixodes ricinus*) je najznámejší druh z čeľade kliešťovitých. Je to druh parazita, ktorý sa živí krvou divých i domácich zvierat a človeka. Nebezpečný je tým, že môže byť nositeľom rôznych chorôb, ako napr. pre človeka nebezpečná lymská borelióza a kliešťová encefalitída.

## Vývojové štádiá
Kliešť obyčajný má trojročný vývojový cyklus. Počas neho vystrieda troch hostiteľov. Samička kladie približne 2 000 vajíčok do povrchových vrstiev pôdy a do spodných častí vegetácie. Z nich sa vyvíjajú larvy, neskôr nymfy a v poslednom vývojovom štádiu dospelé kliešte. Každé vývojové štádium sa živí krvou. Samček oplodňuje samičku na hostiteľovi a umiera. Samička umiera po znesení vajíčok.

## Vzhľad

Kliešť obyčajný má ploché telo s tvrdým povrchom a 8 nohami (iba larva má 6 nôh). Meria  (samček) až  (samička). Samičky kliešťa obyčajného sa od samčekov nelíšia iba svojou veľkosťou, ale aj chrbtovým štítom. Chrbtový štít pokrýva u samčekov celé telo, zatiaľ čo u samičiek a nižších vývojových štádií štít pokrýva iba prednú časť tela, aby mohol organizmus poňať viac krvi. Nacicaná samička zväčšuje svoju hmotnosť až 200-krát. Samček je sfarbený do hnedočierna, samička do červena. Na hlavičke má kliešť 
klepietka (chelicery), ktorými vytvorí otvor na koži, do ktorej potom vsunie bodavý orgán, hypostom. 

## Pozri aj
* Kliešťovité

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Mapa potenciálneho výskytu kliešťov na Slovensku – kliešť obyčajný (Košice : Parazitologický ústav SAV, 2015)
* Kliešte Slovenska a ich epidemiologický význam v podmienkach globálnych zmien  (Košice : Parazitologický ústav SAV, 2017)

## Zdroje
* Daniel M.: Tajné stezky smrtonošů, Praha, Mladá fronta, 1985. 1. vyd. Ed. Kolumbus 

Kategória:Kliešťovité
Teofil Klas

**Teofil Klas**, vlastným menom *Jozef Zavarský* (iný pseudonym **Laco Kriváň**) (* 12. november 1940, Trnava † 27. február 2025, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ, v rokoch 2003 až 2007 tajomník Spolku slovenských spisovateľov.

## Životopis
Vzdelanie získaval v Poprade, Trnave a na Univerzite Komenského v Bratislave, kde študoval na prírodovedeckej fakulte. V rokoch 1958 – 1989 pracoval ako redaktor Technických novín a súčasne v rokoch 1985 – 1989 bol tiež redaktorom ilegálneho kresťanského časopisu Rodinné spoločenstvo. V rokoch 1990 – 1993 bol redaktorom a šéfredaktorom Katolíckych novín, v roku 1993 tiež pracoval v redakcii časopisu Impulzy, kd e bol zástupcom šéfredaktora, v rokoch 1993 – 1995 bol sekretárom redakcie Technických novín, v rokoch 1995 – 1997 knižným redaktorom vydavateľstva Nové mesto, v rokoch 1998 – 1999 pracoval ako redaktor týždenníka Kultúra a od roku 2000 bol na dôchodku. Zomrel 27. februára v roku 2025.  

## Tvorba
Prvé literárne diela začal publikovať už počas stredoškolských štúdií, v roku 1968 vydal knižne svoju prvú zbierku básní *Zaklínadlo* a v publikovaní pokračoval až o 20 rokov neskôr, keď začal vydávať svoje básne v časopise Rodinné spoločenstvo a ďalších periodikách. Písal meditatívnu poéziu, básnické cykly, a okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom poézie z nemčiny (Friedrich Schiller).

## Dielo
### Poézia
*1968 – *Zaklínadlo*
*1989 – *Chceme niesť pečať Ducha*
*1993 – *Najbližšie k Taju*
*1995 – *Z noci sa kráča do svetla*
*1996 – *Pôstne akordy*
*1996 – *Putovanie do Loreta*
*1999 – *Hlas kňaza Gorazda*
*2008 – *Psie paraboly*
*2010 – *Raz prešlo radlom*
*2010 – *Grálová sonáta. Eucharistická poéma.*
*2012 – *Pokoj nevädze*
*2013 – *Večná modulácia. Tetraptych básnických zbierok.*
*2020 – *Algoritmické zratúvanie*
*2020 – *Pútnikova kapsa*
*2022 – *Svetobod vzýva plenér* 

### Preklady
*1996 – Friedrich Schiller: *Pieseň o zvone*
*2001 – Pavol Strauss: *Slová z noci*

## Ocenenia
* Cena Fra Angelica za osobný prínos ku kresťanským hodnotám v kultúre na Slovensku (2005)
* Pamätná medaila Spolku slovenských spisovateľov za významný prínos k rozvoju slovenskej literatúry (2005)
* Cena Spolku slovenských spisovateľov za rok 2005 za básnické samizdaty  (2006)
* Osobitné apoštolské požehnanie Svätého Otca Benedikta XVI. na pergamene (v súvislosti s procesom beatifikácie biskupa Michala Buzalku) (2007)

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Osobnosti z Trnavy
Pelecanimimus

**Pelecanimimus** bol malý, 2 až 2,5 m dlhý všežravý dinosaurus. Známy je z nekompletnej kostry zahrňujúcej lebku a odtlačky kože. Žil pred približne 130 miliónmi rokov na území dnešného Španielska. Jediný druh je **Pelecanimimus polyodon**.

## Opis
Pelecanimimus patril medzi primitívne pštrosom podobné dinosaury (Ornithomimosauria). Na rozdiel od vyspelých druhov, ktoré postupným vývojom dospeli ku strate zubov, bol Pelecanimimus obdarený mimoriadne veľkým počtom zubov – 220, čo je najviac spomedzi všetkých členov Theropoda. Hlavnými črtami tela už pripomínal neskorších príbuzných. Disponoval ľahkou stavbou tela, nízkou hlavou, pomerne dlhými prednými končatinami a silnými, na beh prispôsobenými zadnými končatinami. 

Rodové meno Pelecanimimus, v preklade znamenajúce „imitátor pelikána“, dostal vďaka tomu, že jeho mimoriadne pretiahnutá hlava pripomínala hlavu pelikána, čím sa však podobnosti ešte nekončia. Odtlačky kože dokonca okrem jemného hrebeňa na hlave totiž naznačujú aj existenciu kožného vaku na hrdle, obdobného, aký majú dnešné pelikány.

Kategória:Ornithomimosauria
Kategória:Kriedové dinosaury
Kategória:Dinosaury z Európy
Ornithomimosauria

**Ornithomimosauria** je taxón dinosaurov (presnejšie: teropodov), ktorého príslušníci výzorom pripomínali pštrosy.
Vznikla počas spodnej kriedy a vrchol rozvoja dosiahla počas vrchnej kriedy. Členovia tejto skupiny sú známi len zo severnej pologule.

## Opis
Tieto dinosaury sú známe aj ako „pštrosie dinosaury“. Výzorom totiž pripomínali pštrosy - mávali dlhé krky, malé bezzubé hlavy s rohovinovým zobákom a behavé zadné končatiny.  Je ironické, že ich primitívny zástupca – *[[Pelecanimimus]]* – mal najviac zubov zo všetkých teropodov. Ornithomimosauria boli všežravé a bylinožravé. Vyspelé Ornithomimosauria (t.j. čeľaď ornitomímovité/ornitomimy - lat. Ornithomimidae), ako napríklad galimímus (*[[Gallimimus]]*), ornitomímus (*[[Ornithomimus]]*) a strutiomímus (*[[Struthiomimus]]*), sa na seba až zarážajúco podobali, pričom ich rozoznávanie je založené na niekoľkých anatomických detailoch a proporciách nôh. 

Je pravdepodobné, že tak ako iné celurosaury, aj Ornithomimosauria disponovali operením, pokiaľ ho druhotne nestratili (napr. z dôvodu narastajúcej veľkosti).

## Zdroje
Vologaises V.

**Vologaises V.** (po stredoperzsky *Valgaš*) bol partský veľkokráľ z rodu Arsakovcov, ktorý vládol v rokoch 191/192 – 207/208. Jeho otcom bol kráľ Vologaises IV., ktorý Partskej ríši vládol viac ako štyridsať rokov, jeho synmi neskorší králi Vologaises VI. a Artabanos IV.

## Vláda
Vologaisova vláda bola z veľkej časti vyplnená zápasom s Rímskou ríšou a priebeh aj vyústenie týchto vojen je prakticky to jediné, čo možno z vtedajšieho diania detailne zrekonštruovať. Konflikt vypukol potom, ako partský kráľ počas občianskej vojny v Ríme (193 – 194) podporoval pretendenta trónu, ktorý nakoniec neuspel (Pescennia Nigra). Napriek tomu, že táto podpora nebola príliš efektívna (Vologaises len sľúbil, že vyzve svojich vazalov, aby Nigrovi pomohli), nový cisár Septimius Severus hneď po ovládnutí impéria podnikol výpravu proti severnej Mezopotámii.

Rímske légie pod cisárovým vedením dobyli roku 195 oblasť Osroéne a Adiabene, a možno by docielili aj ďalšie úspechy, ale revolta Clodia Albina v Galii odvolala Septimia Severa späť na západ. Zatiaľ cisár prijal aspoň víťazné tituly *Parthicus Adiabenicus* a *Parthicus Arabicus*, pričom titul *Parthicus Maximus* vraj odmietol, pretože vojnu s Partami ešte nepovažoval za ukončenú.

Jeho protivník, kráľ Vologaises, zápasil v tom čase s vážnymi problémami. V Iráne prepukli povstania, ktoré sa podarilo len s námahou potlačiť. Hneď potom vypukol konflikt s adiabenským kráľom Narsom, ktorý sa počas Severovej výpravy asi správal príliš prorímsky, čo ho po dobytí Adiabeny stálo život. Kráľovské vojská ho zabili. Naproti tomu Vologaisova výprava do Osroény (proti mestu Nisibis) úplne zlyhala.

Roku 197 začal Septimius Severus, čerstvo ovenčený vavrínmi z víťaznej vojny s Albinom, novú výpravu proti Partom. Jeho oddiely vtrhli pozdĺž Eufratu dovnútra Mezopotámie, dobyli Seleukiu nad Tigridom aj Babylon a potom sa pustili do obliehania partského hlavného mesta Ktésifonu. Tuhý odpor, ktorý im kráľovské jednotky kládli, spôsobil, že mesto obsadili až koncom roku 198.

Po páde Ktésifonu sa cisár aj s vojskom stiahol z partského územia (cestou ešte neúspešne obliehal mesto Hatru západne od toku Tigridu) a krátko nato došlo k rokovaniam o mieri, ktoré vyústili do dohody zaručujúcej Rimanom držbu oblasti Osroéne aj s jej metropolou Nisibis (199/200). Súčasne sa zriadila nová rímska provincia *Mesopotamia* a sformovali tri légie nesúce názov *Parthica*.

Je zjavné, že Vologaises V. vyviazol z nebezpečnej situácie pomerne dobre, pretože korektúry hraníc neboli nakoniec príliš významné. Oveľa horšia však bola strata prestíže, ktorej sa voči partskému monarchovi dostávalo zo strany svojich početných vazalov – aspekt, ktorý onedlho po Vologaisovej smrti (207/208) prispel k pádu Partskej ríše.

Kategória:Úmrtia v 3. storočí
Kategória:Vládcovia Partskej ríše
Rwenzori

thumb|Rwenzori
**Ruwenzori** alebo **Rwenzori** (-u- bolo odstránené v roku 1980, aby bol názov viac v súlade s menom miestneho kmeňa) je malé sopečné pohorie vo Východoafrickej priekope na hraniciach Ugandy a Konga. Je tu zriadený Národný park Rwenzori Mountains.

Pohorie sa často zvykne považovať za totožné s pohorím *Montes Lunae* (Mesačné vrchy, Vrchy Mesiaca) spomínaným Ptolemaiom, ale nie je to isté.

Najvyšší vrch je Ngaliema (predtým nazývaný Margherita) vysoký 5109 m. Jeho výška sa udáva aj ako 5110 m, 5119 m či 5120 m a vrchol leží presne na štátnej hranici. Ruwenzori tvorí 120km dlhý hrebeň, ktorý sa ťahá pozdĺž konžsko-ugandskej hranice od severovýchodu na juhozápad.

Ruwenzori je len jedno z troch afrických pohorí, ktorých vrcholy sú trvalo zasnežené. Neprístupné pohorie zahaľujú mraky, takže ich takmer 300 dní v roku nevidno. Keď sa oblaky konečne zdvihnú, objavia sa impozantné zasnežené štíty. 

Delenie (zoradené podľa výšky):
* **[[Stanley]]** (iný názov: Náhorná plošina Stanley):
** Ngaliema (5.109 m) 
** Alexandra (5.091 m) - Kongo
** Albert (5.087 m) - Kongo
** Möbius (4.918 m) - Uganda
** Savoia (4.977 m) - Uganda
** Wasuwamesu (4.462 m) - Kongo
* **[[Speke]]** (iný názov: Náhorná plošina Speke):
** Vittoria-Emanuele (4.890 m) - Uganda
** Johnston (4.834 m) - Uganda
* **[[Baker]]** (iný názov: Náhorná plošina Baker):
** Edward (4.842 m) - Uganda
** Semper (4.794 m) - Uganda
** Wollaston (4.626 m) - Uganda
** Moore (4.623 m) - Uganda
* **[[Luigi di Savoia]]** (iné názvy: Náhorná plošina Luigi di Savoia):
** Sella (4.627 m) - Uganda
** Weismann (4.620 m) - Uganda
** Stairs (4.545 m) - Uganda
* **[[Portal Peaks]]** (iný názov: Náhorná plošina Portal Peaks):
** Kihuma (4.391 m) - Uganda
** Middle Portal (4.545 m) - Uganda
** Rutara (4.280 m) - Uganda

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 
* Park na stránke UNESCO

Kategória:Pohoria v Ugande
Kategória:Pohoria v Konžskej demokratickej republike
Adolph Frank

**Adolph Frank** (* 29. január 1834, Klötze – † 30. máj 1916, Berlín) bol nemecký chemik, inžinier a podnikateľ. Je známy najmä vďaka svojmu objavu využitia potaše (uhličitan draselný) a založeniu odvodeného priemyselného odvetvia.

## Život
Adolph Frank sa narodil v dedine Klötze, blízko Gardelegenu v Altmarku, Nemecko. Bol synom židovského obchodníka, ktorý riadil obchod so zmiešaným tovarom. Frank vyštudoval strednú školu v Strelitzi, dnes časť Neustrelitzu a neskôr známu Jacobsohnovu školu v Seesene. Po strednej škole jeho záujem o chémiu vzrástol a preto sa rozhodol študovať v lekárni v Osterburgu.

Od roku 1855 do 1857 študoval farmáciu, prírodné vedy a technológiu na univerzite v Berlíne. V tom istom roku urobil skúšky a stal sa farmaceutom so známkou 1 (najlepšia možná známka v nemeckom školskom systéme). Medzi rokmi 1861 a 1862, získal doktorát z chémie na univerzite v Göttingene za prácu o produkcii cukru. Pred získaním doktorátu, v roku 1858, Frank Adolph už získal svoj prvý patent počas práce pre cukrovú továreň v Staßfurte za objav procesu čistenia repnej šťavy pomocou ílového mydla. Dôraz vo svojej práci kládol na poľnohospodárske využitie potaše ako umelého hnojiva.

## Práca

Po roku 1860 objavil ložiská potaše blízko Staßfurtu a Leopoldshallu, a začal rozvíjať potašový priemysel. V roku 1861 získal patent na potašové hnojivo na základe chloridu draselného. Svoj neskorší vývoj zameral na metódu industriálnej extrakcii brómu zo soľných baní.

Jeho práca na poli hnojív viedla Sidney Gilchrist Thomasa k objavu nového umelého hnojiva. Spolu s nemecko-poľským chemikom Nikodem Carom, v roku 1899 vyvinuli Frankovu-Carovu metódu extrakcie kyanamidu vápenatého, ktorá rozbehla dusíkatý a vápenatý kyanamidový hnojárenský priemysel. V rovnakom roku obaja a niekoľko iných obchodníkov založili firmu *Cyanidgesellschaft mbH*, ktorá sa neskôr premenovala na *Bayrischen Stickstoff-Werke AG (BStW)* v Trostbergu.

Použitie hnedého zafarbenia pivových fliaš, ktoré malo chrániť obsah fľaše pred slnkom, sa mu dá tiež pripísať.

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí chemici
Kategória:Nemecké osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Chemici židovského pôvodu
Mechanika tekutín

**Mechanika tekutín** alebo **mechanika kvapalín a plynov** je vedný odbor, ktorý sa zaoberá tekutinami. Pod pojmom tekutina rozumieme:
* kvapaliny
* vzdušniny
** plyny (v užšom zmysle)
** pary

Ich spoločnou vlastnosťou je tekutosť, prejavujúca sa tým, že kvapalné a plynné telesá ľahko menia svoj tvar a prispôsobujú sa tvaru nádoby, v ktorej sú uzavreté. Tekutosť tekutín nie je u všetkých tekutín rovnaká. Oveľa ľahšie prelejeme z jednej nádoby do druhej vodu než olej alebo glycerín.Všetky tekutiny majú vnútorné trenie, ktoré sa prejavuje silami smerujúcimi proti smeru vzájomného pohybu častíc, tvoriacich tekutinu. Pre zjednodušenie sa zaviedol pojem ideálna tekutina. Je to tekutina, v ktorej neexistuje vnútorné trenie a ktorá je dokonale tekutá.

## Kvapalné telesá
*Kvapalné telesá* účinkom vonkajších síl menia svoj objem len minimálne, sú málo stlačitelné. Ak môžeme zmeny objemu kvapalných telies zanedbať, dospejeme k pojmu ideálna kvapalina, ktorá je dokonalo tekutá a úplne nestlačitelná.

## Plynné telesá
*Plyny* sa od kvapalín líšia predovšetkým tým, že ľahko menia svoj objem, sú stlačitelné. Pri reálnych plynoch sa pri zmenšovaní objemu prejavujú sily vzájomného pôsobenia medzi molekulami plynu, uplatňuje sa tiež vlastný objem molekúl. Pokiaľ môžeme tieto javy zanedbať, považujeme plyn za ideálny. Ideálny plyn je dokonale stlačitelný a dokonale tekutý.

## Rozdelenie vedného odboru
Mechanika tekutín sa zvyčajne rozdeľuje na nasledovné disciplíny:
* Hydromechanika alebo *mechanika kvapalín*
** Hydrostatika - skúma správanie kvapalín v pokoji.
** Hydrodynamika - skúma správanie kvapalín v pohybe.
** Hydraulika alebo *aplikovaná hydromechanika* - aplikuje základné zákony na riešenie praktických úloh.
* Aeromechanika (Pneumatika):
** Aerostatika 
** Aerodynamika

## Zdroje
České Sliezsko

[thumb|České Sliezsko (zelene) a sliezskymi orgánmi spravované moravske enklávy (červeno) v hraniciach z roku [1920 na mape Česka.]]
thumb|Znak Sliezska. Sliezska orlica

**České Sliezsko**, do 1918 **Rakúske Sliezsko**, 1938–1945 aj **[[Sudety (región)|Sudetské]] Sliezsko**, zavádzajúco aj Moravské Sliezsko, je historické územie na severovýchode Česka s rozlohou  a zhruba 1 miliónom obyvateľov. Historickým hlavným mestom je Opava. S výnimkou moderného okresu Jeseník (ktorý je súčasťou Olomouckého kraja), je súčasťou Moravskosliezskeho kraja. Na juhu hraničí s Moravou; na juhovýchode so slovenským Žilinským krajom (región Kysuce); na východe, severe a juhozápade s Poľským Sliezskom (konkrétne s vojvodstvom Sliezskym, Opolským a Dolnosliezskym).

V rokoch 1918 až 1992 bolo označované tiež ako Československé Sliezsko, v čase po Mníchove (1938–1945), kedy kvôli tradičnej prevahe nemeckého obyvateľstva pripadlo (okrem Frýdecka) nacistickému Nemecku, tiež Sudetské Sliezsko. V rokoch 1918-1928 tvorilo České Sliezsko ako krajina Sliezska jednu z krajín v Česko-Slovenska, potom bolo spojené s Moravou do krajiny Moravskosliezskej, ale na úrovni okresov bola hranica voči Morave ešte zachovaná. Po druhej svetovej vojne bolo České Sliezsko ako zvláštna jednotka reformami štátnej správy úplne zrušené, roku 1948 bolo rozdelené medzi Ostravský a Olomoucký kraj a roku 1960 sa celé stalo súčasťou Severomoravského kraja. V roku 2000 bolo znovu rozdelené medzi Moravsko-sliezsky kraj a Olomoucký kraj (okres Jeseník).

Z väčšej časti je totožné s územím bývalého Rakúskeho Sliezska a obvykle sú do neho zahŕňané aj moravské enklávy v Sliezsku. Hlavnou odlišnosťou od Rakúskeho Sliezska je, že k Českému Sliezsku už nepatrí východné Tešínsko (patriace Poľsku) a naopak je jeho súčasťou Hlučínsko.

K historickému Sliezsku patria aj drobné územia v Krkonošiach a Jizerských horách v Královohradeckom a Libereckom kraji, ktoré získalo Československo roku 1959 od Poľska a sú jedinými časťami bývalého sliezskeho Javorského kniežatstva na území dnešného Česka. Ide o nepatrné územie severovýchodne od Lúčnej búdy v Krkonošiach (patrí k mestu Pec pod Sněžkou v okrese Trutnov), osadu Mýtiny (súčasť mesta Harrachova v okrese Jablonec nad Nisou) a tie časti územia obce Kořenov v okrese Jablonec nad Nisou, ktoré sa rozkladajú ľavom brehu Jizery.

## Pozri aj
* Sliezsko
* Pruské Sliezsko
* Poľské Sliezsko

Kategória:Poľsko
Kategória:Dejiny Česka
Kategória:Dejiny Nemecka
Kategória:Sliezsko
Osan

**Osan** môže byť:
* mesto v Kórejskej republike, pozri Osan (mesto)
* letecká základňa USA v Kórejskej republike, pozri Osan Air Base
* slovenská firma, pozri Osan (podnik)
Pavol Rell

**Pavol Rell** (* 1823 – † 1891) z Ábelovej bol evanjelický farár, botanik a ovocinár. 

Kategória:Evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí botanici
Kategória:Slovenskí ovocinári
Kategória:Narodenia v 1823
Kategória:Úmrtia v 1891
Bralce (prírodná rezervácia)

**Prírodná rezervácia Bralce** je prírodná rezervácia na úpätí vrchu Bralce pri Hliníku nad Hronom v Štiavnických vrchoch.

Bola vyhlásená v roku 1965 na výmere . Územie predstavuje fytogeograficky i zoograficky významnú lokalitu s výskytom vzácnej waldstejnie trojlistej a ďalších pozoruhodných druhov rastlín i živočíchov v spoločenstvách reliktného charakteru, na kyslom vulkanickom podklade.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
* Poloha na turistickej mape
*http://www.geoparkbs.sk/index.php/mod/Blog/act/View/item/pr-bralce 

Kategória:Prírodné rezervácie v Banskobystrickom kraji
Kategória:Chránené územia v okrese Žiar nad Hronom
Kategória:Štiavnické vrchy
Nevädza poľná

**Nevädza poľná** (lat. *Centaurea cyanus*), je jednoročná liečivá rastlina z čeľade astrovité.

## Rozšírenie
Nevädza poľná rastie predovšetkým na okrajoch obilných polí a na suchých, kamenistých miestach spolu s rumančekom pravým a makom divým. Je indikátorom prehnojenia polí, v nedávnej minulosti sa pri silnom umelom hnojení vyskytovala zriedkavejšie.

## Vzhľad
Je to jednoročná rastlina so stonkou vysokou až 90 cm, stonka je často vetvená. Kvetné listy sú špicaté, široké asi 6 mm. Kvety sú modrofialové v strede a výrazne modré na okrajoch. Kvitne od júna do septembra.

## Použitie
Zbierame celé sýtomodré hlavičky bez stopiek, alebo len z úborov vytrhávame lupienky. Sušíme pri 35 °C.

V liečiteľstve sa používa kvet (*Flos cyani*), buď samostatný alebo s kalichom (*Flos cyani cum calyce*). Droga má účinky močopudné a žlčopudné, v súčasnosti sa však najčastejšie používa pri zápalových a hnisavých očných chorobách.

## Účinné látky
Obsahuje antokyánové glykozidy (napr. cyanín), cichorín, knicín, flavonoidy, saponíny a minerálne látky.

## Galéria

Centaurea_cyanus_flowers.jpg
Centaurea_jacea.jpg
Centaurea cyanus - Keila.jpg
XN_Centaurea_cyanus_00.jpg
Chaber na przedwojowskim polu(Aw58).JPG
XN_Centaurea_cyanus_01.jpg


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Bodliakovaté
Kategória:Liečivé rastliny
Kategória:Medonosné rastliny
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Flóra na Slovensku
Olaus Borrichius

**Olaus Borrichius** (* 1626 – † 1690) bol svojho času slávny dánsky chemik a alchymista. Ovplyvnil aj Isaaca Newtona.

## Iné projekty

Kategória:Narodenia v 1626
Kategória:Úmrtia v 1690
Kategória:Dánski chemici
Kategória:Dánski entomológovia
Kategória:Alchymisti
Štatutárne mesto

**Štatutárne mesto** (historicky a v Rakúsku aj **mesto s vlastným štatútom**) je typ mesta v Rakúsku, Česku a na Slovensku.

## Rakúsko

V Rakúsku (resp. do roku 1918 v Rakúskej monarchii okrem Uhorska) bolo mesto s vlastným štatútom od roku 1850 oficiálne označenie mesta  majúceho vlastný štatút a majúceho postavenie okresu

## Česko

V Česku bolo štatutárne mesto v rokoch 18501948 (takmer) to isté ako štatutárne mesto v Rakúsku (pozri vyššie), v rokoch 19671990 to bolo neoficiálne označenie niektorých miest (pozri nižšie Česko a Slovensko), a od roku 1990 oficiálne označenie mesta, ktoré má vlastný štatút a môže sa deliť na menšie samosprávne jednotky.

## Česko a Slovensko
V Česku a na Slovensku bolo štatutárne mesto v rokoch 19671990 neoficiálne označenie miest, ktorých národný výbor mal postavenie rovnaké ako okresný národný výbor, boli to mestá Brno, Ostrava, Plzeň, Košice a (od r. 1986 aj) Ústí nad Labem.

## Slovensko
Na Slovensku v demografii (v rokoch 19221947 aj ako polooficiálne označenie mimo demografie) je štatutárne mesto iné označenie pre mestá v právnom zmysle slova (pričom do 60. rokov 19. stor. sa tu mestom myslí len ekvivalent uhorského latinského právneho termínu *civitas*, t.j. len slobodné kráľovské mesto). V chronologickom poradí boli štatutárnymi mestami v tomto zmysle tieto typy obcí:

*a) do 60. rokov 19. stor. slobodné kráľovské mesto
*b) od 70. rokov 19. stor. municipálne mesto (Uhorsko)wmunicipálne mesto alebo mesto so zriadeným magistrátom (a do roku 1886 aj slobodné kráľovské mesto)
*c) 19221948 mesto so zriadeným magistrátom, t.j. len Bratislava a Košice, lebo ostatné faktické mestá boli vtedy právne klasifikované ako "veľké obce" (v Česku bol v tom čase na rozdiel od Slovenska výraz štatutárne mesto pre isté české mestá oficiálny)
*d) 19491990 obec s mestským národným výborom
*e) od roku 1990 obec, ktorá má postavenie mesta podľa zákona č. 369/1990 o obecnom zriadení (v spojení s uznesením SNR z 22. 11. 1990 k návrhu vlády SR na vyhlásenie obcí SR za mestá a nasledujúcimi novelizujúcimi uzneseniami)
Niekedy sa (pre obdobie do r. 1948) uvádza, že vyššie uvedené obce sú obce, ktoré vydávali vlastné štatúty. Toto však nie je presné, pretože formálne od roku 1886 mohli vydávať štatúty všetky uhorské (neskôr slovenské) obce.

## Referencie
Bralce

**Bralce** môže byť:
*vrch v Štiavnických vrchoch (671 m), pozri Bralce (vrch v Štiavnických vrchoch)
*prírodná rezervácia na úpätí tohto vrchu, pozri Bralce (prírodná rezervácia)
*vrch v pohorí Ostrôžky (817 m), pozri Bralce (Ostrôžky)
Ján Seberini

**Ján Seberini** alebo **Seberíni**; staršie písanie *Ján Szeberínyi* (* 1. január 1780, Veličná – † 10. február 1857, Banská Štiavnica) bol slovenský kňaz, evanjelický farár v Banskej Štiavnici (od roku 1832?), národovec, náboženský spisovateľ a pedagóg, superintendent banského dištriktu, bojovník proti maďarizácii. Teológiu študoval na Prešovskom kolégiu.

Narodil sa v rodine Štefana Seberiniho a jeho manželky Zuzany rodenej Törökovej

## Štúdium
Ján Seberini navštevoval základnú školu v Istebnom. Od roku 1792 študoval na gymnáziu v Rožňave, Prešove a Kežmarku. V Prešove študoval teológiu a od roku 1801 na evanjelickom lýceu v Bratislave. Na univerzite v Jene študoval v rokoch 1804 – 1805. Venoval sa tam aj botanike a mineralógii. V roku 1839 získal čestný doktorát taktiež na univerzite v Jene.

## Pôsobenie
V roku 1807 bol vysvätený za evanjelického kňaza. Od roku 1805 bol vychovávateľom v Bratislave. V rokoch 1807 – 1811 bol farárom v Nitrianskej Strede. Neskôr v Kochanovciach a Banskej Štiavnici. Od roku 1834 bol superintendantom banského dištriktu. Pre sympatie s maďarskou revolúciou bol zbavený titulu a odsúdený na smrť. Neskôr bol rozsudok umenený na 20-ročné väzenie a potom bol omilostený.

## Dielo
Vydal r. 1810 latinskú príručku pre domácich učiteľov a vychovávateľov. Školské otázky tvorili jeden z hlavných bodov národného programu sformulovaného Ľ. Štúrom, ktorý napísal: „Sloboda a vzdelanosť sa ruka v ruke vedú a vzájomne jedna druhú podporujú.“

* *Knižečka obsahujíci v sobě historii o utrpení Pána a Spasitele našeho Ježiše Krista podlé sepsání apoštolů a Ewangelistů Matauše a Jana s weršiky pisni které se w slowenských ewangelických cirkwich w Neděli Kwětnau a na Welký Pátek zpíwawaji*
* *Agenda funebria, to gest: Pohřebnj práce; aneb Sbjrka antifon, textů a modliteb podle rozličnosti věku, stavu a giných okoličnostj zesnulých, cjlem wětsej rozmanitostí spořádána, K dobrému bratrj w Kristu a k wzdělanj cjrkwj ewangelických po druhykrát w tomto způsobě wydána*

## Referencie


## Dielo v elektronickej podobe
* ''Knižečka obsahujíci v sobě historii o utrpení Pána a Spasitele našeho Ježiše Krista podlé sepsání apoštolů ...'' z r. 1900 - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
* ''Agenda funebria, to gest: Pohřebnj práce; aneb Sbjrka antifon, textů a modliteb podle rozličnosti věku, stavu a giných okoličnostj zesnulých ...'' z r. 1893 - dostupné v Digitálnej knižnici UKB 

## Externé odkazy
* Indexovaný záznam o narodení a krste v matrike farnosti Veličná; pokrstený ako Joannes Szeberin

Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Superintendenti
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí teológovia
Kategória:Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove
Kategória:Osobnosti z Veličnej
Madačka (osada)

**Madačka** je osada, časť obce Ábelovej. Fyzicky leží medzi vlastnou Ábelovou a Horným Tisovníkom. Je zaradená do chránených prírodných zón.

## Externé odkazy
mapy.zoznam.sk o Madačke

Kategória:Miestne časti na Slovensku
Anton Rákay

**Anton Rákay** (* 15. máj 1925, Vrbové – † 27. júl 2013) bol slovenský spisovateľ a lekár.

## Životopis
Študoval na gymnáziu v Malackách, kde maturoval v roku 1944 a pokračoval vo vzdelávaní na Lekárskej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, ktorú ukončil v roku 1950. V rokoch 1950 – 1951 pôsobil ako sekundárny lekár v Štátnom liečebnom ústave v Kvetnici, v rokoch 1951 – 1955 pracoval ako lekár v Matliaroch, v rokoch 1956 – 1985 bol primárom chirurgického oddelenia v Novej Polianke, v rokoch 1985 – 1987 pracoval ako sekundárny lekár v kúpeľoch v Novom Smokovci a na dôchodku žil v Štôle.

## Tvorba
Popri svojej lekárskej činnosti sa venoval písaniu prozaických diel z lekárskeho prostredia. Knižne debutoval v roku 1991 knihou *Tabu*. Vo svojich dielach sa zaoberal otázkami lekárskej etiky, ako aj morálkou celej spoločnosti, nastoľval témy ako rakovina, etika lekárskeho súkromia, problém eutanázie a mnohé ďalšie závažné témy, ktoré denne zasahujú do života mnohých lekárov. Napísal aj viac ako 50 odborných prác zo svojej lekárskej profesie.

## Dielo
*1991 – *Tabu*
*1994 – *Koniec sezóny v raji*
*1994 – *Dvojitá stredová čiara*
*1995 – *Tiché biele steny*
*1997 – *Zatmenie hviezd* 
*1997 – *Podaj ruku smrti*
*2000 – *A žiť budeš ďalej*
*2001 – *Ženská záležitosť*
*2002 – *Polčas rozpadu*
*2003 – *Zákon prežitia*
*2005 – *Hriech*
*2005 – *Dlhá cesta*
*2006 – *Portrét muža zo San Zena*
*2008 – *Hranice zla*
*2008 – *Základný inštinkt*
*2009 – *Nenáviď blížneho svojho*
*2009 – *Kalamita*
*2011 – *Ešte sa stretneme*
*2017 – *Krok do tmy*

Pre deti:
*2010 – *Príhody psíka Rexíka*
*2011 – *Kamaráti z hory pod Končistou*
*2013 – *Rozprávky z Tatier*
*2013 – *Rozprávky tatranské*

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Osobnosti z Vrbového