Podolínec

**Podolínec** je mesto v okrese Stará Ľubovňa.

## Polohopis
Mesto leží v severnej časti Popradskej kotliny, približne v polovici cesty medzi Kežmarkom a Starou Ľubovňou. Mestom prechádza cesta I/77 a železničná trať Poprad-Tatry – Plaveč, ktorá tu má stanicu.

### Vodné toky
* rieka Poprad, v smere toku do nej na území mesta postupne ústia:
** Holumnický potok (sprava)
** Hladký potok (zľava)
** Krížny potok (zľava)
** Lomnický potok (sprava)

### Ulice
Baštová, Bernolákova, Družstevná, Gen. Štefánika, Hliník, Hviezdoslavova, J. Hollého, J. Smreka, Kláštorná, Kukučínova, Lesná, Letná, Moyzesova, Sládkovičova, Sv. Anny, Školská, Štúrova, T. Vansovej, Tatranská.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka o Podolínci je z roku 1235. Roku 1256 sa Podolínec uvádza v listinách už pod vlastným názvom. V 13. storočí sa osada ďalej rozvíjala aj v súvislosti s nemeckou kolonizáciou na Spiši. Roku 1285 Podolínec vyplienili Mongoli, v dobových a starších domácich prameňoch často označovaní ako Tatári.

Roku 1292 získal Podolínec rozsiahle mestské výsady. Mesto dostalo právo obchodu s látkami, právo mäsiarskeho a vinárskeho predaja v určenom okolí, právo mlynov, kúpeľov, poľovačky, rybolovu, skladové právo, míľové právo a právo opevniť sa hradbami. Tieto výsady zaradili Podolínec medzi významné mestá severného Uhorska.

V 14. storočí sa postavenie mesta ďalej upevnilo. Roku 1345 kráľ Ľudovít I. potvrdil a rozšíril právne postavenie Podolínca tak, že sa v niektorých otázkach priblížil k slobodným kráľovským mestám. V stredoveku sa Podolínec rozvíjal aj vďaka remeslám, trhu a polohe na obchodných cestách smerom do Poľska.

Roku 1412 sa Podolínec dostal do poľského zálohu na základe dohody medzi uhorským kráľom Žigmundom Luxemburským a poľským kráľom Vladislavom II. Jagelovským. Uhorské kráľovstvo vtedy dalo časť spišského územia vrátane Podolínca do zálohu Poľsku. Mesto sa tým dostalo pod poľskú správu na približne 360 rokov, hoci právne zostávalo súčasťou Uhorska.

V období od 15. do 18. storočia prežil Podolínec ako významné mesto zálohovaného Spiša. Mesto si zachovalo obchodný a správny význam a bolo súčasťou priestoru, kde sa miešali uhorské a poľské politické, kultúrne aj cirkevné vplyvy.

V 16. storočí sa v Podolínci prejavili dôsledky reformácie. Protestantské vplyvy zasiahli náboženský život mesta, ktoré bolo v tom čase pod krakovským biskupstvom, a preto bolo v roku 1642 založené piaristické kolégium a kláštor na podporu rekatolizácie prostredníctvom školstva a náboženského pôsobenia.

Roku 1648 vzniklo v Podolínci významné profesórium rádu piaristov. Škola sa stala známym vzdelávacím centrom pre širší región. V tomto období sa Podolínec označoval aj ako „Atény nad Popradom“.

V 17. storočí zasiahli Podolínec viaceré nešťastia. Roku 1646 mesto zasiahol mor. Roku 1659 bola postavená mestská zvonica. Roku 1662 prišla veľká povodeň a zemetrasenie. Roku 1664 sa opäť objavil mor. Roku 1669 vyhorel kláštor. Roku 1684 zachvátil mesto veľký požiar.

V 18. storočí zostal Podolínec regionálnym centrom s remeselníkmi, obchodníkmi a poľnohospodárskym zázemím.

V rokoch 1769 – 1770 obsadili územie spišského zálohu habsburské vojská. Roku 1772 po prvej delbe Poľska prestal poľský záloh fungovať a Podolínec sa vrátil pod uhorskú správu. Roku 1778 bol Podolínec začlenený do Provincie XVI spišských miest. Tým sa zmenilo jeho správne postavenie a mesto prišlo o časť svojich starších výsad. Roku 1787 bol Podolínec aj cirkevne začlenený do Spišského biskupstva.

V 19. storočí sa Podolínec rozvíjal pomalšie než väčšie mestá regiónu. Priemyselná revolúcia sa tu neprejavila tak výrazne ako vo väčších mestách. Podolínec zostal menším mestom s remeselnou výrobou, obchodom a poľnohospodárskym zázemím.

Roku 1893 sa začala prevádzka miestnej železnice Spišská Belá – Podolínec, čím mesto získalo priame železničné spojenie na juh cez sieť napojenú na Poprad a Kežmarok. Trať do Podolínca bola uvedená do prevádzky 10. decembra 1893.

Koniec 19. storočia priniesol vznik píly, menších hospodárskych podnikov a sporiteľne. Roku 1897 vznikla Podolínska sporiteľňa. Aj napriek tomu sa mesto nerozvinulo na väčšie priemyselné centrum.

Obyvateľstvo mesta v 19. storočí tvorili najmä Slováci a Nemci, menšie zastúpenie mali Maďari a židovské rodiny. Táto národnostná pestrosť bola typická pre viaceré mestá Spiša.

Roku 1918 sa Podolínec stal súčasťou Československa. Medzivojnové obdobie prinieslo zmeny vo verejnej správe, školstve a hospodárskom živote mesta. Tridsiate roky 20. storočia poznačila hospodárska kríza aj rast národnostného napätia.

Dňa 25. januára 1945 bol Podolínec oslobodený počas druhej svetovej vojny.

Roku 1966 bola uvedená do prevádzky trať Podolínec – Plaveč, presnejšie 26. novembra 1966, čím sa Podolínec stal súčasťou súvislého železničného spojenia Poprad-Tatry – Plaveč.

Po roku 1945 sa mesto vyvíjalo v podmienkach socialistického Československa. Rozvíjali sa verejné budovy, bývanie, služby a miestne hospodárstvo. Po roku 1989 sa Podolínec začal rozvíjať v nových spoločenských a ekonomických podmienkach.

## Obyvateľstvo
### Etnické zloženie obyvateľstva
* Slováci – 94,71 %
* Rómovia – 4,00 %
* Česi – 0,25 %
* Rusíni – 0,16 %
* Ukrajinci – 0,16 %
* Nemci – 0,03 %
a iní

### Náboženské zloženie obyvateľstva
* rímsko katolíci – 90,89 %
* grécko katolíci – 2,84 %
* evanjelici a.v. – 2,24 %
* bez vyznania – 2,14 %
* pravoslávni – 0,22 %
a iní

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
Jadro bývalého slobodného kráľovského mesta Podolínec tvorí námestie nepravidelného pôdorysu s historickou meštianskou architektúrou, centrálne umiestneným farským kostolom Nanebovzatia Panny Márie a typickou spišskou renesančnou zvonicou. Západne aj východne od námestia sa rozprestierajú dve historické ulice. Celok je lemovaný čiastočne dochovaným súborom mestských hradieb. Mestské jadro bolo v roku 1991 pre svoje pamiatkové hodnoty vyhlásené za mestskú pamiatkovú rezerváciu.

#### Sakrálne pamiatky
* Rímskokatolícky Kostol sv. Anny, jednoloďová pôvodne románska stavba s podkovovitou apsidou a malou strešnou vežou, z druhej polovice 13. storočia. Nachádza sa v areáli cintorína. Pôvodne išlo o osembokú rotundu s podkovovitou apsidou. Tá bola rozšírená na začiatku 17. storočia o loď zbúraním troch západných strán rotundy. Obnovou prešla v rokoch 1880, 1970 a naposledy v roku 1992. Apsida, zaklenutá pôvodnou konchou má pôvodné románske okná. Oktogón rotundy je zaklenutý kláštornou klenbou bez rebier. V interiéri sa nachádza barokový hlavný oltár sv. Anny Metercie zo 17. storočia. Ďalej sa tu nachádza bočný oltár sv. Jána Krstiteľa, polychrómovaná drevorezba z druhej polovice 17. storočia. Druhý bočný oltár je zasvätený sv. Michalovi archanjelovi, pochádza z rovnakého obdobia. Kazateľnica je renesančná z roku 1658, na parapete sú maľby Krista, sv. Petra a Pavla a sv. Anny Metercie. Fasády kostola sú hladké s polkruhovo ukončenými oknami a opornými piliermi. Veža, sanktusník, je umiestnená na vrchole pôvodnej rotundy, má barokovú helmicu pokrytú šindľom.

Súbor:Podolínec kaplnka 03.jpg|Kostol sv. Anny
Súbor:Podolínec kaplnka 02.jpg
Súbor:Podolínec kaplnka 04.jpg
Súbor:Podolínec kaplnka 06.jpg|Apsida
Súbor:Podolínec kaplnka 08.jpg|Detail sanktusníku


* Rímskokatolícky Kostol nanebovzatia Panny Márie, jednoloďová ranogotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou, z konca 13. storočia. V období okolo polovice 14. storočia prešiel kostol zásadnou prestavbou, keď bol novo zaklenutý a interiér bol vymaľovaný dodnes zachovanými nástennými maľbami. Ďalšími úpravami prešiel v renesancii a po požiari v roku 1684. V prvej polovici 18. storočia bol barokizovaný, vznikli severná a južná bočná kaplnka. Prefasádovaný v duchu klasicizmu bol po roku 1789, keď Podolínec postihlo zemetrasenie. Obnovou prešiel v roku 1803 a v rokoch 1910-1912, keď boli odkryté a reštaurované nástenné maľby. V interiéri sa nachádzajú gotické rebrové klenby. Presbytérium pokrývajú nástenné maľby z obdobia okolo polovice 14. storočia, zachytávajú výjavy zo života Krista, vrátane zriedkavého obrazu Infantia Christi. Neskorogotické pastofórium v presbytériu má pôvodnú kovovú mriežku. Gotická krstiteľnica je bronzová z druhej polovice 14. storočia zo spišskonovoveskej dielne. Hlavný oltár Nanebovzatia Panny Márie je baroková polychrómovaná drevorezba z roku 1723. Bočné oltáre sú taktiež barokové, oltár sv. Kataríny Alexandrijskej z prvej tretiny 18. storočia, oltár sv. Mikuláša biskupa z obdobia pred rokom 1728, oltár sv. Anny Metercie z druhej polovice 17. storočia, oltár Veraikon z prvej polovice 18. storočia s obrazom z roku 1687, oltár sv. Kunigundy Kráľovnej z roku 1718 a oltár sv. Michala Archanjela zo začiatku 18. storočia. Kazateľnica je baroková polychrómovaná drevorezba z roku 1723. Organ od značky Rieger je z roku 1902. Fasády kostola sú hladké, členené opornými piliermi a termálnymi oknami. Veža má v hornej časti priebežnú ochodzu, ukončená je barokovou helmicou s laternou. Nad presbytériom je dekoratívny sanktusník s barokovou helmicou.

Súbor:Podoliniec ratusz.jpg|Kostol nanebovzatia Panny Márie
Súbor:Podolínec, kostol Nanebovzatia Panny Márie (3).JPG
Súbor:Podolinec16FotoThalerTamas.JPG|Interiér farského kostola
Súbor:Podolinec7FotoThalerTamas.JPG|Detail nástenných malieb
Súbor:Podolinec6FotoThalerTamas.JPG


* Rímskokatolícky Kostol sv. Stanislava a piaristický kláštor, ranobarokový koplex z rokov 1642–1648. Komplex kláštora založil Stanislav Ľubomírsky, správca spišských miest v poľskom zálohu. Autorom projektu je taliansky staviteľ Bartolomej, komplex dostaval viedenský staviteľ Pochsberger. Komplex tvorí centrálne umiestnený kláštorný kostol lemovaný dvojpodlažnými kláštornými budovami s vnútorným nádvorím na oboch stranách. Severné nádvorie bolo hospodárskym dvorom kláštora, južné rajským dvorom. Nárožia kláštora sú ukončené vežami so stanovými strechami. Kostol sv. Stanislava je jednoloďová stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a dvojicou veží tvoriacich súčasť jej hmoty. Interiér je zaklenutý valenou klenbou s lunetami. Nachádza sa tu hodnotné barokové zariadenie. Hlavný oltár sv. Stanislava je barokový z roku 1688. Tvorí ho desať metrov vysoký barokový obraz od neznámeho autora. Ďalej sa v interiéri nachádzajú barokové bočné oltáre, oltár Panny Márie z druhej tretiny 18. storočia, oltár sv. Kríža z rovnakého obdobia, oltár sv. Filipa Neri z roku 1763 a oltár sv. Kataríny Alexandrijskej zo šesťdediatych rokov 18. storočia. Kazateľnica je neskorobaroková, z roku okolo 1763. Priečelie kostola je trojetážové s dominantným rizalitom. V spodnej časti dekoroavané bosážou, v strednej úrovni je lemované pilastrami. Horná úroveň je lemovaná pilastrami a výraznými volútami a ukončená trojuholníkovým štítom s tympanónom. Uprostred horného poľa je dekoratívny kovaný balkón. Veže majú nárožné bosáže, ukončené sú korunnými rímsami s terčíkmi a barokovými helmicami s laternami. Pod kostolom sú umiestnené krypty. Budovy kláštora majú strohé fasády tvorené oknami s osteniami s rožnými uchami.

* Kaplnka sv. Jána nepomuckého, barokovo-klasicistická stavba s polygonálnym záverom, z roku 1779. Priečelie sa oblúkovým otvorom otvára do jej interiéru. Lemované je pilastrami a ukončené segmentovým štítom s motívom girlandy. V interiéri sa nachádza kamenná socha sv. Jána Nepomuckého z roku 1792, umiestnená na barokovom stĺpe lemovanom sochami dvoch anjelov – svetlonošov.

Súbor:Podolínec, kościół i klasztor pijarów.jpg|Kláštor piaristov s kostolom
Súbor:Podolínec 21 Slovakia 2.jpg
Súbor:Podolínec 03 01.jpg|Priečelie kostola sv. Stanislava
Súbor:PodolinPiarista2FotoThalerTamas.JPG|Interiér kostola sv. Stanislava
Súbor:Podolínec, kaplnka sv. Jána Nepomuckého.JPG|Kaplnka sv. Jána Nepomuckého


#### Ostatné pamiatky
* Ratúš, mestský úrad, ide o dvojpodlažnú stavbu na pôdoryse písmena T s valbovou strechou, v jadre stredoveký mestský hrad zo začiatku 15. storočia. Objekt výrazne prestavali za Sebastiána Ľubomírskeho v roku 1593, čo pripomína pamätná tabuľa umiestnená na priečelí budovy. Objekt v 19. storočí chátral a premenil sa na ruinu, ktorá bola následne v roku 1903 prestavaná na objekt radnice. Fasády objektu sú horizontálne členené profilovanou kordónovou rímsou, nárožia majú bosáže. Portál a vedľajšie okno sú taktiež lemované bosážou. Ku vstupu vedie travertínové reprezentatívne schodisko. Okná majú v parteri profilované šambrány, na poschodí segmentovo ukončené s nadokennou rímsou.  

* Mestské opevnenie, dodnes parciálne zachované, tvorilo pôvodne súvislé mestské hradby obkolesujúce mestské jadro, 18 bášt a tri strážne veže a dve mestské brány – severná a južná. Vznikli ako jedny z prvých na území dnešného Slovenska, na konci 13. storočia. Do dnešnej podoby sa dostlai v 15. a 16. storočí. V 80. rokoch prešli dochované úseky komplexnou obnovou. V súčasnosti existuje úsek hradieb v južnej časti mesta s troma baštami a v severnej časti mesta so štyrmi baštami a obrannou vežou. Svoje vlastné opevnenie mal aj mestský hrad a mladšie opevnenie má čiastočne dochované aj piaristický kláštor.

Súbor:Podolínec, radnica.JPG|Ratúš
Súbor:Podolínec, fragment murów obronnych (HB2).jpg|Mestské opevnenie
Súbor:Podolínec, hradby Bernolákova.jpg
Súbor:Podolínec - bašta so zvyškom mestských hradieb - 2012.JPG|Obranná veža opevnenia
Súbor:Podolínec, hradby Baštová.jpg
Súbor:Podolínec, fragment murów obronnych.jpg


* Renesančná zvonica, murovaná štvorpodlažná stavba na pôdoryse štvorca z roku 1659. Stojí na mieste staršej stredovekej zvonice. Patrí do súboru spišských renesančných zvoníc. Fasáda zvonice je dekorovaná nárožnou bosážou. Domnujú jej polkruovo ukončené rezonančné otvory a dekoratívna štítková atika. Pôvodne bola dekorovaná sgrafitom. Do zvonice vedú tri vstupy, severný vedie do polozapusteného suterénu, kde sa nachádzal mestský sklad.

Súbor:Podolínec 01 01.jpg|Mestská zvonica
Súbor:Podolínec 4.jpg
Súbor:Podolínec, dzwonnica.jpg
Súbor:Podolínec 01 02.jpg
Súbor:Podolínec, zvonica.JPG


### Pravidelné podujatia
Modlitby chvál každú prvú nedeľu po prvom piatku v mesiaci. Organizuje rehoľa Redemptoristov v spolupráci s laickým spoločenstvom Rieka života.http://www.riekazivota.sk/

## Doprava
Cez mesto vedie železničná trať Poprad – Plaveč. Je tu aj autobusová stanica, na ktorej stoja prímestské aj diaľkové linky.

## Osobnosti mesta
### Pôsobili tu
* Gyula Krúdy (* 1878 - † 1933), maďarský spisovateľ a novinár. V meste študoval na gymnáziu v rokoch 1888–1891.

## Partnerské mestá
*  Gmina Rytro, Poľsko

## Referencie

## Literatúra
* PISOŇ, Štefan: *Naše mestá.* Bratislava : Mladé letá, 1984. 318 s. Bez ISBN.
* KOLEKTÍV: *Autoatlas ČSFR. * Bratislava : Slovenská kartografia, 1991. 180 s. ISBN 80-7103-041-4

## Pozri aj
* Zoznam kultúrnych pamiatok v Podolínci

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Apsida.sk– profil románskej kaplnky
* Apsida.sk– profil gotického kostola


Kategória:Okres Stará Ľubovňa
Kategória:Mestá na Slovensku
Kategória:Mestské pamiatkové rezervácie na Slovensku
Kategória:Goralské obce na Slovensku