open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2024

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2024** boli v poradí 25. hokejovým svetovým šampionátom tejto vekovej kategórie. Turnaj Top divízie sa hral vo fínskych mestách Espoo a Vantaa od 25. apríla do 5. mája 2024.

Turnaja sa zúčastnilo desať tímov; najlepších deväť z minuloročného turnaja - , , , , , , , ,  a jeden tím, ktorý sa kvalifikoval z I. A divízie - .

## Dejiská

## Základné skupiny

*Všetky časy sú miestne ([[Východoeurópsky letný čas]] – [[UTC+3]]).*

### Skupina A

#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

### Skupina B

#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

## Zápas o udržanie

*Nórsko sa udržalo v Top divízii; Kazachstan zostupuje do [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2025 (nižšie divízie)|I. A divízie MS do 18 rokov 2025]].*

## Play-off
Prvé štyri tímy z každej základnej skupiny hrajú play-off. Tímy, ktoré postúpili do semifinále, boli znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy.

### Tabuľka skupinovej fázy
**Kritériá:**
# Lepšia pozícia v skupine
# Vyšší počet bodov
# Lepší gólový rozdiel
# Vyšší počet strelených gólov
# Lepšie nasadenie do turnaja (konečné poradie z minuloročných MS)

**Poradie:**

### Pavúk

*Všetky časy sú miestne ([[Východoeurópsky letný čas]] – [[UTC+3]]).*

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Zápas o 3. miesto

### Finále

## Konečné poradie

## Štatistiky turnaja

### Kanadské bodovanie
*Poradie podľa počtu bodov.*

**Hetrik**

*Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas).*

### Najlepší brankári

**Shut-out**

*Brankári, ktorí vychytali zápas s nulou (t. j. nedostali v zápase ani jeden gól).*

### All-Star tím turnaja

**Ocenení direktoriátom IIHF**

* MVP hráč turnaja -  James Hagens
* Najlepší brankár -  Carter George
* Najlepší obranca -  Cole Hutson
* Najlepší útočník -  James Hagens

## Nižšie divízie

Súčasťou MS 2024 bolo aj šesť turnajov nižších divízií, na ktorých hralo ďalších 34 reprezentačných tímov.

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024
Kategória:Ľadový hokej v 2024
Kategória:Ľadový hokej vo Fínsku
Kategória:Športové podujatia vo Fínsku
Kategória:2024 vo Fínsku
Kategória:Šport v Espoo
Kategória:Šport vo Vantaa
Kliatba

[náhľad| Obraz fínskeho maliara Aksela Gallen-Kallely zachytávajúci príbeh z eposu [Kalevala – Kullervovu kliatbu]]
**Kliatba** je vyjadrená žiadosť k nadprirodzeným silám, aby niekomu vznikla škoda alebo ho stretol zlý osud. Vyslovením kliatby sa určitá osoba stane prekliatou, t.j. po určitej dobe túto osobu postihne nešťastie. Prekliatie sa nemusí vzťahovať len na osoby, ale tiež na celé rodiny, predmety, budovy, miesta atď. Kliatby sa vyskytujú obzvlášť v mytologických líčeniach, ľudových povestiach a rozprávkach.

Kliatbou sa dnes často tiež mieni použitie viac či menej vulgárnych výrazov na uvoľnenie vnútorného napätia. Niektoré kliatby sa doteraz vyskytujú v ustálených obratoch, hoci už nie sú mienené doslova, napr. *aby ho čert vzal*.

## Súvisiace výrazy
Opakom kliatby je požehnanie ktorým človek žiada nadprirodzené sily, aby určitej osobe (predmetu, miestu...) pomohli a ochraňovali ho.

V českých zemiach je najznámejšia povesť o vodcovi Chodov Janovi Sladkom Kozinovi, ktorý údajne uvrhol kliatbu na pána Wolfa Maximiliána Lamingera, že sa do roka a do dňa stretnú u božieho súdu. Laminger skutočne za necelý rok zomrel. Táto kliatba, ktorá ma priniesť prekliatemu smrť, zvyčajne do nejakého časového termínu, sa preto niekedy označuje aj *lamingerizmus*. 

V spojitosti so starovekým Egyptom sa často hovorí o takzvanej faraónovej kliatbe. Po náleze hrobky faraóna Tutanchamóna totiž v krátkom čase za zvláštnych okolností zomrelo hneď niekoľko ľudí, ktorí na hrobke pracovali, napríklad George Herbert, gróf z Carnarvonu, ktorý archeologické práce financoval a ktorý bol spoločne s jej objaviteľom Howardom Carterom prvý, kto do hrobky vstúpil. Čoskoro sa tak objavila fáma, že ktokoľvek do Tutanchamonovej hrobky vstúpi, zomrie.

## Viazacia mágia
 
Viazacie kúzla predstavujú zvláštny druh kliatby, ktorá je založená na predstave, že obeť je kúzlom zväzovaná a je jej tak zabránené škodiť či je jej naopak ublížené. Okrem symbolického pútania povrazmi pracujú tieto kúzla aj s motívom bodania.
Doklady o takomto druhu mágie existujú predovšetkým z Indie, starého Grécka a Škandinávie z doby vikingskej. Vo védskej Indii bola spojená predovšetkým so vševidiacim a vševedúcim bohom Varunom, strážcom spravodlivosti a kozmického rádu rta, ktorý bol vyzvaný, aby spútal nepriateľov. V Grécku v Aischylovej dráme *Erínye* titulné bohyne spievajú kúzelnú pieseň, ktorá má spútať ich obete a predstava magického viazania je bohato doložená z defixií, preklínacích tabuliek.
V Škandinávii je pieseň slúžiaca na spútanie nepriateľov spomínaná v 148. strofe Hávamálu. Starohornonemecké prvé mersburské zaklínadlo uvádza, že takého zviazania, ale aj odpútania, boli schopné dísy.

S pútaním môže súvisieť jeden z praindoeurópskych výrazov pre mágiu a kúzelníctvo *soito*, ktorý možno rekonštruovať z výrazov ako je waleské *hud* „mágia“, severské *seid,* „čarodejníctvo“, a *sida*, „čarovať“, a snáď aj tocharského *nesset*, „mágia“.

## Referencie


## Pozri aj

* Interdikt
* Genius loci
* Povera

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Povery
Kategória:Čarodejníctvo
Kategória:Mágia
Cole Palmer

**Cole Jermaine Palmer** (* 6. máj 2002, Manchester, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii ofenzívneho záložníka v anglickom klube Chelsea.

## Klubová kariéra

### Manchester City
Palmer vstúpil do akadémie Manchestru City v roku 2010 vo veku osem rokov. V akadémii strávil desať rokov. Do prvého tímu sa prvýkrát dostal 30. septembra 2020 keď debutoval pri výhre 3:0 nad Burnley v štvrtom kole EFL Cupu. V tej istej sezóne debutoval Palmer aj v skupinovej fáze Ligy majstrov. 

Dňa 21. augusta 2021 debutoval Palmer v Premier League pri výhre 5:0 nad Norwichom. O mesiac neskôr strelil Palmer svoj prvý gól v drese City pri víťazstve 6:1 nad Wycombe v ligovom pohári. Dňa 19. októbra strelil Palmer svoj prvý gól v Lige majstrov keď prispel k víťazstvu 5:1 nad Club Brugge.

V sezóne 2022/23 dostal viac priestoru a viac herného času. Dňa 10. júna bol nevyužitým náhradníkom vo finále Ligy majstrov, kde City vyhralo nad Interom 1:0. Na konci sezóny sa Palmer tešil aj zo zisku titulu v Premier League a z víťazstva v FA Cupe.

Dňa 16. augusta 2023 Palmer skóroval v Superpohári UEFA pri výhre nad Sevillou.

### Chelsea
Na konci prestupového obdobia prestúpil Palmer do Chelsea za poplatok 40 miliónov libier. V klube podpísal sedemročný kontrakt. Nasledujúci deň debutoval v klube pri prehre 0:1 s Nottinghamom. Dňa 7. októbra strelil Palmer svoj prvý gól v klube keď skóroval z penalty pri výhre 4:1 nad Burnley. Dňa 12. novembra skóroval opäť z pokutového kopu pri divokej remíze 4:4 proti bývalému klubu Manchester City. Dňa 30. decembra skóroval Palmer dvakrát pri výhre 3:2 nad Lutonom. Dňa 4. apríla dokázal Palmer streliť hattrick pri víťazstve 4:3 nad Manchestrom United. Stal sa 200. hráčom Premier League, ktorému sa podarilo streliť hattrick v lige a zároveň tretím najmladším hráčom, ktorému sa to podarilo v zápase proti Manchestru United.

## Medzinárodná kariéra
Palmer bol súčasťou anglickej reprezentácie do 21 rokov na Majstrovstvách Európy v roku 2023, ktorú Anglicko vyhralo.

V seniorskej reprezentácii debutoval 17. novembra 2023 pri víťazstve 2:0 nad Maltou v kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 2024.

## Štatistiky kariéry

### Klubové
*K 8. aprílu 2024*

; Poznámky
: **<sup>1</sup>** Liga majstrov UEFA
: **<sup>2</sup>** FA Community Shield
: **<sup>3</sup>** Superpohár UEFA

### Medzinárodné
*K 8. aprílu 2024*

## Úspechy hráča
**Manchester City**

* Premier League: 2022/23
* FA Cup: 2022/23
* Liga majstrov UEFA: 2022/23
* Superpohár UEFA: 2023

**Anglicko U21**

* EURO do 21 rokov: 2023

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Cole Palmer na transfermarkt.com

Kategória:Anglickí futbalisti
Kategória:Anglickí národní futbalisti
Kategória:Anglickí národní futbalisti do 21 rokov
Kategória:Hráči Manchester City FC
Kategória:Hráči Chelsea FC
Kategória:Hráči FA Premier League
Kategória:Víťazi Ligy majstrov UEFA
Kategória:Futbaloví stredopoliari
Kategória:Osobnosti z Manchestru
Petko Valov

**Petko Valov** (* 8. január 1966, Sofia, Bulharsko) je gréckokatolícky biskup Eparchie svätého Jána XXIII. v Sofii. Po absolvovaní odboru zubného laboranta študoval filozofiu na Pápežskom Urbánskom kolégiu a následne prešiel na Pápežské Grécke kolégium, kde absolvoval teologické štúdiá na Pápežskej Gregoriánskej univerzite v Ríme a získal licenciát z morálnej teológie na Pápežskej Alfonsiánskej akadémii v Ríme.

Dňa 11. októbra 1997 bol vysvätený za kňaza pre Eparchiu svätého Jána XXIII. (vtedy Sofijský apoštolský exarchát). Neskôr zastával rôzne funkcie v cirkvi, medzi nimi bol od roku 1999 farár v dedine Novo Delchevo, od roku 2008 delegát Katolíckej cirkvi pri Národnej rade náboženských komunít v Bulharsku, od roku 2009 kancelár eparchie, od roku 2020 sekretár Bulharskej biskupskej konferencie, a od roku 2022 predseda vládneho výboru Charitas Sofia.

Okrem bulharčiny ovláda taliančinu, angličtinu, francúzštinu, ruštinu, rozumie staroslovienčine a macedónčine.

Dňa 8. apríla 2024 bol menovaný biskupom Eparchie svätého Jána XXIII. pre veriacich katolíkov byzantského obradu v Bulharsku. Svätý otec prijal odstúpenie Christa Projkova, ktorý dosiahol kánonický vek 75 rokov. Biskupskú chirotoniu prijal 6. júla 2024 z rúk svojho predchodcu Christa Projkova v eparchiálnej katedrále v Sofii. V ten deň bol zároveň intronizovaný. 

## Referencie

Kategória:Bulharskí gréckokatolícki biskupi
Kategória:Biskupi Eparchie sv. Jána XXIII. v Sofii
Kategória:Absolventi Pápežskej univerzity Gregoriany
Kategória:Absolventi Pápežskej lateránskej univerzity
Kategória:Osobnosti zo Sofie
Eparchia svätého Jána XXIII. v Sofii

**Eparchia svätého Jána XXIII. v Sofii** je eparchia Bulharskej gréckokatolíckej cirkvi nachádzajúca sa v Sofii, hlavnom meste Bulharska. Je to eparchia byzantského obradu, zameraná na službu veriacim katolíkom byzantského obradu v Bulharsku.

## História

Eparchia svätého Jána XXIII. bola založená v roku 1926 ako Sofijský apoštolský exarchát pápežom Piom XI.. 11. októbra 2019 ju pápež František povýšil na eparchiu a dovtedajšieho exarchu Christa Projkova povýšil na eparchu.

## Sídlo a Jurisdikcia

Sídlo eparchie sa nachádza v hlavnom meste Sofii. Eparchia má jurisdikciu nad veriacimi katolíkmi byzantského obradu v celej Bulharskej republike.

## Biskupi

* **Exarchovia**
** Kyril Stefan Kurteff (1926-1941)
** Ivan Garufaloff (1942-1951)
** Kyril Stefan Kurteff (znova 1951-1971)
** Metodi Dimitrov Stratiev (1971-1995) 
*** V rokoch 1963-1971 ako Biskup koadjútor
*** Od roku 1993 ako titulárny arcibiskup
** Christo Projkov (1995-2019)
* **Eparchovia**
** Christo Projkov (2019-2024)
*** V rokoch 1993-1995 ako biskup-koadjútor
** Petko Valov (2024-)

## Externé odkazy
* Webová stránka eparchie

## Referencie

| refs = 



Kategória:Bulharská gréckokatolícka cirkev
Kategória:Sofia
Kategória:Gréckokatolícke eparchie v Bulharsku
Švajčiarske národné futbalové mužstvo do 21 rokov

**Švajčiarske národné futbalové mužstvo do 21 rokov** je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.

Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.

Švajčiarsko zaznamenalo najlepší výsledok na Majstrovstvách Európy v roku 2011 keď sa na turnaji dostali do finále kde ale prehrali so Španielskom 0:2.

## EURO do 21 rokov

### Turnaje do 23 rokov

* 1972: *nekvalifikovali sa*
* 1974: *bez účasti*
* 1976: *bez účasti*

## Pozri aj

* Švajčiarske národné futbalové mužstvo

## Externé odkazy

* https://www.uefa.com/under21/teams/200128--switzerland/

## Zdroj

Kategória:Futbal vo Švajčiarsku
Kategória:Švajčiarske národné družstvá
Kategória:Národné futbalové mužstvá do 21 rokov
České národné futbalové mužstvo do 21 rokov

**České národné futbalové mužstvo do 21 rokov** je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.

Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.

Národné futbalové mužstvo do 21 rokov vzniklo po rozpade Československa v roku 1993. Predtým bolo národné futbalové mužstvo do 21 rokov súčasťou československej reprezentácie do 21 rokov. Medzi ich úspechy patrí zlato na turnaji v roku 2002 a striebro v roku 2000.

## EURO do 21 rokov

## Pozri aj
* Česko-slovenské národné futbalové mužstvo do 21 rokov
* České národné futbalové mužstvo

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Czechia – under-21 – uefa.com

## Zdroj

Kategória:Národné futbalové mužstvá do 21 rokov
Kategória:Futbal v Česku
Kategória:České národné družstvá
Starý Koňuš

**Starý Koňuš** () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Beňatina, približne  východne od Sobraniec. 

## Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej časti Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Popriečny. Vrchol leží v Košickom kraji, v okrese Sobrance a na katastrálnom území obce Koňuš, čiastočne na severe aj Beňatina. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Beňatina, severným smerom ležia tiež Inovce a Podhoroď, západným Choňkovce a Koňuš, juhozápadne Priekopa a východne ukrajinská Novoselycja.

## Opis
Starý Koňuš leží v rázsoche, vybiehajúcej západným smerom z masívu Vetrovej skaly (). Severne sa nachádza Holica (), Hôrka (), Paprtný vrch (), Diel (), Jaseňovský vrch () a Veľký Osojík (), západne Veľká Vavrová (), Sokolovec () a Stožok (), južne Ščob (), Lieštiny (), Čierťaž (), Bačkajovský vrch () a Popriečny vrch () a východne Vetrová skala () a Skala (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu z južných svahov hrebeňa odvádza Syrový potok a zo severných Beňatinská voda. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Bukovské a Slanské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no traverzom západným úbočím vedie:

*  červeno značená trasa:
** od západu z obce Koňuš
** od severozápadu z Podhorode cez lokalitu Beňatina-lom

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Popriečny (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Koňuš
Budova Mestského úradu (Pezinok)

**Budova Mestského úradu v Pezinku** (predtým *budova Mestského národného výboru v Pezinku*, zastarane a hovorovo (*budova*) *MNV* alebo *národný výbor*) je modernistická budova na Radničné námestie 7 v Pezinku postavená v rokoch 19471950. Autorom projektu a realizátorom výstavby bol architekt a stavebný podnikateľ Leopold Gregor.

## História
Základný kameň budovy bol položený 14. júna 1947 ako súčasť osláv 300. výročia povýšenia Pezinka na slobodné kráľovské mesto. Na parcele stála do 30. rokov 20. storočia budova bývalého jezuitského gymnázia. Stavebné práce na novej účelovej budove začali v novembri 1947.

## Obradná sieň
náhľad|Obradná sieň v roku 2024
náhľad|Stropné osvetľovacie teleso obradnej siene v roku 2024
Súčasťou budovy Mestského úradu v Pezinku je tiež Obradná sieň vytvorená v roku 1973. Jej autorkou je architektka Katarína Okálová, v spolupráci s akademickými sochármi Antonom Cepkom (stropné osvetľovacie teleso), Štefanom Prokopom (čelná stena a štátny znak) a Jozefom Balážom (tapiséria).

## Zdroje
*
*
*

Kategória:Stavby v Pezinku
Leopold Gregor

**Leopold Gregor** (* 1. november 1913, Rakúsko-Uhorsko – † 1. august 1995, Pezinok, Slovensko) bol slovenský architekt a stavebný podnikateľ. V druhej polovici 40. rokov 20. storočia pôsobil v Pozemné stavby, n.p. v Bratislave a vytvoril niekoľko plánov stavieb v Pezinku a Modre (napr. Západoslovenské tehelne, š.p. a Afilovaný ústav v Cajle). Bol tiež autorom projektu a realizátorom výstavby budovy Mestského národného výboru v Pezinku.

## Zdroje
* 
*
* 1493/1948 Ú.l. Vyhláška ministra techniky ze dne 15. července 1948 o znárodnění podniků podle zákona č. 121/1948 Sb.
* JURÁNYI, Ladislav. *Zoznam archívnych fondov z podnikového archívu Pozemné stavby, n.p., zoradené podľa abecedného zoznamu*. Bratislava : Ministerstvo vnútra SR, Archív hlavného mesta SR Bratislavy. S. 5.

Kategória:Osobnosti z Pezinka
Kategória:Slovenskí architekti
Čierťaž (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

**Čierťaž** () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Porúbka, približne  východne od Sobraniec. 

## Poloha
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Popriečny. Vrchol leží v blízkosti slovensko-ukrajinskej hranice, v Košickom kraji, v okrese Sobrance a na katastrálnom území obce Porúbka. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situované Petrovce a Koromľa, západne leží Porúbka, Priekopa a Koňuš a severne Podhoroď, Beňatina a Inovce, na severovýchode ukrajinská Novoselycja a na východe mesto Perečín.

## Opis
Čierťaž leží v južnej časti hrebeňa, vedúceho južným smerom z Vetrovej skaly (). Južne sa nachádza Javoriva (), Haseník () a Dúbravka (), západne Drienovský vrch (), Malý Ščob () a Ščob (), severne Lieštiny (), Bačkajovský vrch (), Popriečny vrch (), Starý Koňuš (), Holica () a Vetrová skala () a východne Skala (), Asina () a Plyška (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu z južných svahov odvádza Orechovský potok, západné odvodňuje Drieňovský potok, severné Kruhovský potok a východné Syryj potik. Na vrchole stojí veža, ku ktorej vedie len lesná cesta.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Slanské vrchy a ukrajinské Karpaty.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými cestami z okolitých obcí.

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Popriečny (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Porúbka (okres Sobrance)
Zatmenie Slnka 8. apríla 2024

[thumb|Úplné zatmenie pozorované z [Indianapolisu]]
thumb|Mapa zatmenia Slnka 8. apríla 2024

**Zatmenie Slnka 8. apríla 2024** bolo úplné zatmenie Slnka viditeľné v pásme pokrývajúcom časť Severnej Ameriky od Mexika cez Spojené štáty po Kanadu. Zatmenie Slnka nastáva, keď Mesiac prejde medzi Zemou a Slnkom, čím zakryje Slnko. Úplné zatmenie Slnka nastáva vtedy, keď je zdanlivý priemer Mesiaca väčší ako priemer Slnka a blokuje všetko priame slnečné svetlo. K úplnému zatmeniu dochádza len na obmedzenej dráhe cez zemský povrch, pričom čiastočné zatmenie Slnka je viditeľné na väčšej okolitej oblasti.

Jeden deň po perigeu 7. apríla 2024 bol zdanlivý priemer Mesiaca o 5,5 % väčší ako priemer Slnka. Zatmenie s magnitúdou 1,0566 trvalo najdlhšie počas totality 4 minúty a 28,13 sekundy len 6 km severne od mexického mesta Nazas v štáte Durango.

Toto zatmenie bolo prvé úplné zatmenie Slnka viditeľné z Kanady od 26. februára 1979; prvé nad Mexikom od 11. júla 1991; a prvé nad Spojenými štátmi od 21. augusta 2017. Žiadne iné zatmenie Slnka v 21. storočí nebude úplne viditeľné zo všetkých troch krajín. Ďalšie úplné zatmenie Slnka v USA bude 30. marca 2033, ktoré prejde ponad Aljašku; ďalšie úplné zatmenie v dolných 48 štátoch USA bude 23. augusta 2044; a ďalšie úplné zatmenie podobnej šírky sa uskutoční 12. augusta 2045 (prejde od pobrežia k pobrežiu podobne ako zatmenie v roku 2017).

Posledné zatmenie Slnka v tomto roku nastane 2. októbra 2024.

## Galéria

Súbor:SE2024Apr08T.gif|Animácia tieňa Mesiaca
Súbor:2024 Eclipse Totality, Attica, Ohio.jpg|Úplné zatmenie severne od obce Attica v Ohiu
Súbor:SE2024Apr08T.png|Graf zatmenia Slnka 8. apríla 2024. Pás totality vyznačený modrou farbou


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Zatmenia Slnka
Kategória:2024 v Severnej Amerike
Hôrka (vrch v Beskydskom predhorí)

**Hôrka** () je vrch v Beskydskom predhorí, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Inovce, približne  severovýchodne od Sobraniec. 

## Poloha
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Beskydského predhoria a geomorfologického podcelku Ublianska pahorkatina. Vrchol leží v Košickom kraji, v okrese Sobrance a na katastrálnom území obce Inovce. Najbližším sídlom sú na severnom úpätí situované Inovce, západne sa nachádza Podhoroď a Beňatina, juhozápadne Koňuš a Priekopa, juhovýchodne ukrajinská Novoselycja a severovýchodne Zavosyna.

## Opis
Hôrka leží v rázsoche, vybiehajúcej severozápadným smerom z masívu Holice (), patriacej do Vihorlatských vrchov. Severne sa nachádza Diel (), Kosmatec (), Čirov vrch () a Javorová (), západne Jaseňovský vrch (), Diel (), Veľká Vavrová (), Paprtný vrch () a Veľký Osojík (), južne Starý Koňuš (), Lieštiny (), Popriečny vrch (), Vetrová skala () a Skala () a východne Holica () a Priečna (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu z južných svahov hrebeňa odvádza Beňatinská voda, zo severovýchodných Inovský potok a zo západných Hrabinský potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a na severných svahoch je lyžiarsky areál.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Beskydského podhoria, blízke Vihorlatské vrchy, časť Východoslovenskej nížiny, Slanských a Bukovských vrchov, no tiež ukrajinské vrcholy Karpát.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no prístup je možný lúkou z blízkych Inoviec.

## Referencie

## Pozri aj
* Beskydské predhorie
* Ublianska pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Beskydské predhorie
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Inovce
Jason Elliott

**Jason Elliott** (* 10. september 1975, Inuvik, Severozápadné teritóriá, Kanada) je bývalý austrálsky hokejový brankár kanadského pôvodu. V roku 2002 vyhral Stanley cup ako hráč Detroit Red Wings, hoci počas kariéry neodohral jediný zápas v NHL.

## Hokejová kariéra
Narodil sa v Inuviku, jednom z najsevernejšie položených miest v Kanade, odkiaľ sa rodina začiatkom 90. rokov presídlila do Austrálie. Elliott začínal v klube Canberra Knights a svoju novú krajinu reprezentoval na majstrovstvách sveta C-divízie v roku 1993.

Elliott sa neskôr vrátil do rodnej Kanady, aby mohol herne napredovať, a v roku 1994 ho draftoval do NHL v ôsmom kole Detroit Red Wings. Po drafte nastúpil na univerzitu, kde strávil štyri roky, a ktorú reprezentoval vo vysokoškolskej lige NCAA.

Po doštudovaní, v sezóne 1998/99, sa pridal k tímu Adirondack Red Wings hrajúcom v AHL. V mužstve vydržal sezónu, potom sa presunul do konkurenčnej ligy IHL, v ktorej nastupoval medzi rokmi 19992001 za Manitobu Moose, resp. Houston Aeros.

V sezóne 2001/02 sa vrátil do AHL, ale pred štartom Play-off NHL 2002 ho Detroit Red Wings povolal do prvého tímu pre prípad, že by jeden z brankárskej dvojice Hašek-Legace vypadol pre zranenie. Detroit Red Wings toho roku vyhrali Stanley cup a hoci Elliott neodohral ani jeden zápas, tréneri mu umožnili, aby počas osláv vykorčuľoval na ľad vo výstroji, poťažkal si trofej a zapózoval na fotke víťazného tímu. Elliott dokonca dostal aj prsteň pre víťaza trofeje a to aj napriek tomu, že jeho meno nesmelo byť vyryté na Stanley cup, pretože nespĺňal kritéria.

Medzi rokmi 20002002 bol povolaný do NHL hneď niekoľkokrát, vždy ako záskok, keď sa zranil niektorý z jeho skúsenejších kolegov, ale zápasy NHL sledoval nanajvýš zo striedačky, do diania na ľade ani raz nezasiahol. Z tohto dôvodu v sezóne 2002/03 uprednostnil odchod do Európy, na kontrakte sa dohodol s TPS Turku, ktoré ale po jedinom odohranom ročníku opustil. Posledné štyri sezóny v kariére strávil v druhej nemeckej lige. Korčule zavesil na klinec v roku 2007.

## Referencie

Kategória:Osobnosti zo Severozápadných teritórií
Kategória:Austrálski hokejisti
Kategória:Kanadskí hokejoví brankári
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom Detroit Red Wings
Kategória:Hráči Detroit Red Wings
Kategória:Brankári Detroit Red Wings
Kategória:Hráči Manitoba Moose
Kategória:Hráči Houston Aeros
Kategória:Hráči TPS Turku
Kategória:Víťazi Stanleyho pohára
Jadro (Chorvátsko)

**Jadro**, (), niekedy tiež **Solinčica** je riečka v Splitsko-dalmatínskej župe v chorvátskej Dalmácii. Celková dĺžka riečky je približne . Riečka zásobuje pitnou vodou mestá Split, Kaštela a Trogir.

## Tok
Jadro pramení v Dinárskych horách.

Horný tok riečky Jadro, rovnako ako prameň, sú chránené ako ichtyologické prírodné rezervácie, čiastočne kvôli prítomnosti endemických druhov sladkovodného pstruha.

Jadro preteká mestom Solin, kde jeho ramená obtekajú ostrov Panny Márie (), ktorý je významným miestom chorvátskej histórie a kultúry. Obyvatelia Solinu riečku nazývajú **Solinska rika**.

Riečka ústi do Jadranského mora.

Vody horného toku Jadra boli pôvodným hlavným zdrojom vody pre staroveké rímske mesto, tvorené Diokleciánovým palácom (dnes súčasť historického centra Splitu). Tiež súčasné štúdie naznačujú priaznivú úroveň kvality vody prameniska riečky Jadro.

*[[Salmo obtusirostris salonitana]]* je endemický druh pstruha žijúceho v riečke, ktorý je ohrozený pstruhom dúhovým.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Rieky v Chorvátsku
Kategória:Úmorie Jadranského mora
Kategória:Solin
Bibliotheca (Pseudo-Apollodóros)

náhľad|''Bibliotheca'' (Pseudo-Apollodóros)
***Bibliotheca*** (starogrécky: *Βιβλιοθήκη*, *Bibliothēkē*, „Knižnica"), známa aj ako Pseudo-Apollodórova *Bibliotheca*, je zbierka gréckych mýtov a hrdinských legiend, usporiadaná do troch kníh, všeobecne datovaná do prvého alebo druhého storočia.

Tradične sa za autora považoval Apollodóros z Atén, ale toto pripisovanie sa dnes považuje za nepravdivé. V dôsledku toho sa k Apollodórovi priradil prívlastok „Pseudo-".

*Bibliotheca* bola nazvaná „najcennejším mýtografickým dielom, ktoré sa zachovalo zo staroveku". 

Stručné a neprikrášlené opisy mýtov v *Bibliothece* viedli niektorých komentátorov k domnienke, že aj jej ucelené časti sú predobrazom strateného diela.

## Pseudo-Apollodorus

Na niektorých zachovaných rukopisoch je ako autor uvedený istý „Apollodóros". Tento autor bol mylne stotožňovaný s Apollodórom Aténskym (nar. asi 180 pred Kr.), žiakom Aristarcha zo Samotrákie, najmä preto, že je známe – zo zmienok v menších schóliách o Homérovi – že Apollodóros Aténsky zanechal podobný rozsiahly repertoár o mytológii vo forme veršovanej kroniky. Text, ktorý sa zachoval do súčasnosti, však cituje rímskeho autora, Kastora z Rodosu, Cicerovho súčasníka z 1. storočia pred Kr. Mylné priradenie urobili učenci po Fótiovej zmienke o tomto mene, hoci Fótius ho ako Aténčana nemenoval a toto meno sa v tom čase bežne používalo. Keďže (z chronologických dôvodov) Apollodóros Aténsky nemohol knihu napísať, autor sa niekedy označuje ako „Pseudo-Apollodóros", aby sa odlíšil. V moderných dielach sa často nazýva jednoducho „Apollodóros".

## Rukopisná tradícia
Prvá zmienka o diele pochádza od Fótia z 9. storočia. V 13. storočí sa takmer stratilo, zachovalo sa v jednom dnes už neúplnom rukopise, ktorý bol v 15. storočí prepisovaný pre kardinála Bessariona. Ostatné zachované rukopisy pochádzajú z tejto kópie.

Hoci je *Bibliotheca* v rukopisoch nerozdelená, konvenčne sa delí na tri knihy. Časť tretej knihy, ktorá sa náhle láme v príbehu o Théseovi, sa stratila. Fótius mal pred sebou celé dielo, keďže vo svojom „opise prečítaných kníh" spomína, že obsahovalo príbehy o hrdinoch trójskej vojny a o *[[nostoi]]*, ktoré v zachovaných rukopisoch chýbajú. Sir James George Frazer vydal epiteton knihy spojením dvoch rukopisných zhrnutí textu, ktoré obsahovali aj stratenú časť.

## Tlačené vydania
Prvé tlačené vydanie *Bibliotheky* vyšlo v Ríme v roku 1555 pod redakciou Benedetta Egia (Benedictus Aegius) zo Spoleta, ktorý text rozdelil do troch kníh, ale vo veľmi poškodenom texte urobil mnoho neopodstatnených úprav. Hieronymus Commelinus vydal vylepšený text v Heidelbergu roku 1559. Prvým textom založeným na porovnávacích rukopisoch bol text Christiana Gottloba Heyneho z Göttingenu, 1782 – 83. 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Knihy z 1. storočia
Kategória:Knihy z 2. storočia
Kategória:Literatúra v starovekom Grécku
Alois Daříček

Ing. arch. **Alois Daříček** ml. (* 1. jún 1929, Liboš – † 11. júl 1972, Bratislava) bol český architekt, syn architekta Aloisa Daříčka st. Na Slovensku zanechal napr. územný plán rozvoja Bratislavy, sídlisko Dlhé hony v Trenčíne, sídlisko Krížna ul. a školu na Vazovovej ul. v Bratislave. Spolupracoval so sochárom J. Kulichom na pamiatkach J. Krála v Zlatých Moravciach alebo SNP v Zvolenskej Slatine.

## Život
Svoje štúdium začínal na Českom vysokom učení technickom v Prahe, avšak akonáhle sa vytvorili podmienky, pokračoval vo svojom štúdiu architektúry v Bratislave, kde vyrastal a jeho rodina stále bývala. V roku 1952 získal na Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva Slovenskej vysokej školy technickej diplom inžiniera architekta.

## Dielo
Daříček sa podieľal na týchto stavbách:

* 1954 – 1956: Vojenský projektový ústav
* 1955: školy v Trenčíne
* 1957 – 1968: Stavoprojekt
* 1961 – 1966: Slobodáreň, Partizánske
* 1962: škola v Bratislave
* 1965 – 1967: Kino Panorex, Nová Dubnica (v súčasnosti Kultúrne centrum Panorex)

## Referencie

Kategória:Českí architekti
Kategória:Absolventi Fakulty architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Hôrka (rozlišovacia stránka)

**Hôrka** môže byť:

* malá hora, pozri hora
* obec na Slovensku v okrese Poprad, pozri Hôrka
* vrch v Beskydskom predhorí, pozri Hôrka (vrch v Beskydskom predhorí)
* vrch v Starohorských vrchoch, pozri Hôrka (vrch v Starohorských vrchoch)

## Pozri aj
* Hôrka nad Váhom – obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom
Elá hop!

***Elá hop!*** bola slovenská zábavno-inšpiratívna televízna relácia Slovenskej televízie pre deti vysielaná od roku 2000 do roku 2009.

Námet na túto detskú reláciu vznikol na Silvestra 1999, keď kvôli nemu Slovenská televízia kontaktovala babkoherečku Katarínu Aulitisovú a jej manžela Ľubomíra Piktora. Názov „Elá hop!“ mal deti povzbudiť, aby sa nebáli, aby nabrali odvahu a zároveň išlo aj o mená pre vymyslené postavy – Elu (Katarína Aulitisová) a Hopa (Ľubomír Piktor). Neskôr k ním do relácie pribudol poštár – slimák Maximilián – a myšiak Cyril. Relácia sa odohrávala v čarovnom kufríku a nakrútenie jednej epizódy trvalo dva dni.

Neskôr dvojica hercov organizovala aj divadelné predstavenia Elá hop! po Slovensku. Tie pokračovali aj po definitívnom zrušení relácie v roku 2009 kvôli dlhodobým finančným problémom.

## Externé odkazy
* 

## Zdroje
* 
* 
* 
* 

Kategória:Televízne relácie Slovenskej televízie
Bačkajovský vrch

**Bačkajovský vrch** () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží na slovensko-ukrajinskej hranici nad obcou Koňuš, približne  východne od Sobraniec. 

## Poloha
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Popriečny. Vrchol leží na slovensko-ukrajinskej hranici, na pomedzí Košického kraja a Zakarpatskej oblasti a okresu Sobrance a Užhorodského rajónu. V slovenskej časti zasahuje na katastrálne územie obce Koňuš, na ukrajinskej na územie obce Onokovce. Najbližšími sídlami sú severne situované Inovce a Beňatina, západne Koňuš a Priekopa, južne Koromľa a Petrovce, východne na Ukrajine mesto Perečín a severovýchodne obec Novoselycja.

## Opis
Bačkajovský vrch leží v hraničnom hrebeni, vedúcom južným smerom z Holice () na Čierťaž (). Južne sa nachádza Javoriva (), Haseník (), Čierťaž () a Drienovský vrch (), západne leží Malý Ščob (), Ščob (), Lieštiny () a Hornianske vrchy (), severne Veľká Vavrová (), Diel (), Starý Koňuš (), Hôrka (), Holica (), sedlom oddelený Popriečny vrch () a Vetrová skala () a východne Skala (), Asina () a Plyška (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo severozápadných svahov odvádza Suchý potok, z juhozápadných Kruhovský potok a z východných Syryj potik. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Slanské vrchy a ukrajinské Karpaty.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými cestami z okolitých obcí.

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Popriečny (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Ukrajine
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Koňuš
Krios (Titan)

V gréckej mytológii bol **Krios** (starogrécky: *Κρεῖος* alebo *Κριός*, *Kreios/Krios*) jedným z Titanov, detí Ourana a Gaie. Podobne ako ostatní Titani, ani Krios nie je príliš detailne vykreslený, nemá vlastnú sféru vplyvu ani prislúchajúcu mytológiu. Namiesto toho zrejme plnil čisto genealogickú funkciu, a to ako rodič iných postáv. 

## Etymológia
Hoci „*krios*" bolo aj starogrécke slovo pre „barana", nevyplýva z neho spojenie s baranom zo zverokruhu. V čase antického Grécka bol baran prvým viditeľným súhvezdím na oblohe v jarnom období, ktoré označovalo začiatok nového roka v starogréckom kalendári. 

## Rodina
Podľa Hésioda, s Eurybiou, dcérou Gaie („Zeme") a Ponta („mora"), splodil Krios Astraiosa, Pallasa a Persesa. Spojením Astraia s Éós, Úsvitom, vznikli Eosforos, Hesperos, Astraia, ostatné hviezdy a vetry.

## Mytológia
Aby doplnil zoznam Titanov a doplnil tak ich počet na tucet, čo zodpovedá dvanástim olympským bohom, bol Krios menovaný medzi účastníkmi desať rokov trvajúcej vojny medzi olympskými bohmi a Titanmi. Hoci v titanomachii nehral žiadnu konkrétnu úlohu, po tom, ako Titani vojnu prehrali, bol spolu s ostatnými vyhnaný do nižšej úrovne Hádu zvanej Tartaros.

Ako najmenej individualizovaný spomedzi Titanov bol zvrhnutý v titanomachii. M. L. West navrhol, akým spôsobom Hésiodos realizoval doplnenie Titanov zo základnej skupiny: pravdepodobne pridal tri postavy z archaickej delfskej tradície, Koia, Foibé (ktorej meno prijal Apolón s veštbou) a Themis. Medzi ďalších možných zástupcov Titanov patril aj Krios, ktorý bol pre Hésioda zaujímavý ako otec Persesa a starý otec Hekaté, pre ktorú bol Hésiodos podľa Westa „nadšeným evanjelistom".

## Rodostrom

## Referencie

## Externé odkazy

* Krios na greekmythology.com

## Zdroj

Kategória:Grécki bohovia
Kategória:Titani
Turistická značkovaná trasa číslo 2417

**Turistická značkovaná trasa číslo 2417** je krátka modrá trasa v pohorí Považský Inovec. Začína v meste Piešťany a končí pri jaskyni Čertova pec. Dĺžka trasy je 10 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 
 __NOTOC__
## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Považskom Inovci

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape
* Trasa na turistickej mape (oma.sk)


2417
2417
Walter De Silva

**Walter Maria de Silva** (* 27. február, 1951, Lecco, Taliansko) je taliansky automobilový dizajnér, ktorý do roku 2015 pracoval na pozícii šéfdizajnéra Volkswagen Group.

## Pôsobenie v Taliansku
Po dokončení štúdia nastúpil de Silva v roku 1972 ako radový dizajnér do Centro Stile FIAT. Deväť rokov na to pracoval v inštitúte I.DE.A odkiaľ v roku 1986 prešiel do funkcie šéfdizajnéra Centro Stile Alfa Romeo. Pod jeho vedením došlo k nastoleniu nového dizajnu tejto automobilky, ktorý sa prejavil predovšetkým v ním navrhnutých modeloch 147 a 156.

## Práca pre Volkswagen AG
V roku 1999 nastúpil de Silva na rovnakú pozíciu šéfdizajnéra v španielskej automobilke SEAT. Pod jeho vedením vznikla nová filozofia „*auto emoción*“, ktorá znamenala prechod od výroby lacných automobilov k modelom s väčším športovým nádychom. Tento dizajnový smer sa prvýkrát predviedol na konceptovom modeli Tango v roku 2001 a v sériovej výrobe ho nasledovala Ibiza z roku 2002.

V roku 2002 de Silva dostal povýšenie na šéfdizajnéra vtedajšej skupiny značiek Audi, SEAT a Lamborghini. Výsledkom jeho práce je napríklad maska „*single-frame*“, ktorá sa prvýkrát objavila na koncepte Nuvolari quattro a v súčasnej dobe je spoločným prvkom všetkých modelov Audi. Jeho vplyv sa presadil v návrhu modelov A4 a A3 Sportback. Výsledkom jeho práce sú potom modely A6, Q7, TT a A5. V tomto období de Silva pracoval aj na trojici Seatov Altea, León a Toledo.

Na začiatku roku 2007 ho nový predseda skupiny VW Group Martin Winterkorn vymenoval za šéfdizajnéra celej skupiny VAG. V tejto funkcii vystriedal Murata Günaka, u Audi naopak de Silvu nahradil Wolfgang Egger. Ako šéf dizajnér celej skupiny Volkswagen de Silva zatiaľ zmenil štyri Günakove návrhy – Tiguan, Passat CC, Scirocco a Golf VI. K 30. novembru 2015 odišiel do dôchodku. Od mája 2017 pracuje pre poskytovateľov inžinierskych služieb firmu EDAG.

## Dizajny

* Alfa Romeo
** Alfa Romeo Proteo (1991)
** Alfa Romeo 146 (1995)
** Alfa Romeo 156 (1997)
** Alfa Romeo 166 (1998)
** Alfa Romeo 147 (2000)

* Bugatti
** Bugatti Veyron (1999)

* SEAT
** SEAT Salsa & Salsa Emoción (2000)
** SEAT Tango roadster/spyder/coupé/Racer (2001)
** SEAT Ibiza (2002)
** SEAT Córdoba (2002)
** SEAT Altea Prototyp (2003)
** SEAT Altea (2004)
** SEAT Toledo (2004)
** SEAT León (2005)

* Audi
** Audi A6 (2004)
** Audi Q7 (2005)
** Audi R8 (2006)
** Audi TT (2006)
** Audi A5 (2007)
** Audi A3 (Typ 8P/8PA) (2003)

* Lamborghini
** Lamborghini Miura concept (2006)
** Lamborghini Egoista (2013)

* Volkswagen
** Volkswagen Passat CC (2008)
** Volkswagen Golf (2008)
** Volkswagen Scirocco (2008)
** Volkswagen Polo (2009)
** Volkswagen Amarok (2010)
** Volkswagen Jetta (2010)
** Volkswagen Passat (2010)
** Volkswagen Sharan (2010)
** Volkswagen Touareg (2010)
** Volkswagen Beetle (2011)
** Volkswagen up! (2011)
** Volkswagen Touran (2015)

* Leica Camera
** Leica M9 Titanium (2010)

* SilkFAW Automotive
** S9 (2019)

## Referencie

## Zdroje

Kategória:Talianski dizajnéri
Dúbravka (Východoslovenská pahorkatina)

**Dúbravka** () je najvyšší vrch Východoslovenskej pahorkatiny, krajinného celku Východoslovenskej nížiny. Leží nad obcou Koromľa, približne  východne od Sobraniec. 

## Poloha
Nachádza sa na východnom okraji Východoslovenskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Petrovské podhorie. Vrchol leží v Košickom kraji, v okrese Sobrance a zasahuje na katastrálne územie obcí Petrovce a Husák. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Koromľa a juhovýchodne ležiace Petrovce, juhozápadne sa nachádza obec Husák.

## Opis
Dúbravka leží na severovýchodnom okraji pahorkatiny, vo výbežku blízkych Vihorlatských vrchov. Severným smerom sa nachádza Čierťaž (), Bačkajovský vrch (), Drienovský vrch (), Ščob () a Malý Ščob (), západným Malinky (), Skalka () a Jamisko (), južným Baňa (), Sršnisko (), Lazec () a Kameň () a východným Červená hora (), Drynova (), Javoriva () a Haseník (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo severozápadných svahov odvádza Orechovský potok, z južných Toroškov potok a z východných Petrovský potok. Na vrchol nevedie značený chodník.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť najmä Východoslovenskú nížinu a blízke vrcholy Vihorlatských vrchov, ojedinele tiež Slanské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolitých obcí, prípadne z cesty do Petroviec.

## Referencie

## Pozri aj
* Východoslovenská pahorkatina
* Petrovské podhorie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Východoslovenská pahorkatina
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Petrovce (okres Sobrance)
Kategória:Husák (okres Sobrance)
Európska noc vedy na Slovensku

**Európska noc vedy** je najväčším vedeckým festivalom na Slovensku, ktorý inšpiratívnym a jedinečným spôsobom prináša novinky a informácie zo sveta výskumu a inovácií. S novým názvom nadväzuje na úspešnú tradíciu podujatia Európska noc výskumníkov.

Festival sa už tradične koná v posledný septembrový piatok v Bratislave, Košiciach, Banskej Bystrici, Žiline, Poprade a ďalších sprievodných lokalitách. Celodenný program ponúka sériu vedeckých prezentácií, diskusií, praktických experimentov, workshopov, technologických atrakcií či digitálnych aktivít.

Európska Noc vedy nie je len jednorázovou udalosťou, ale otvára dvere k objavovaniu nových obzorov, nadväzovaniu vzťahov a účasti na diskusiách, ktoré formujú budúcnosť. Bez ohľadu na to, či ste študent, odborník alebo len vedecký nadšenec.

Veda nie je len záležitosťou laboratórií a výskumných centier, je súčasťou nášho každodenného života a kľúčovým faktorom pri hľadaní odpovedí na najväčšie výzvy, ktorým ako ľudstvo čelíme.

## História
Festival je súčasťou celoeurópskej iniciatívy podporovanej Európskou komisiou už od roku 2006. V rámci celej Európy býva zapojených viac ako 25 krajín a 300 európskych miest. Na Slovensku sa tento rok uskutoční už 18. ročník podujatia.

### Rok 2023
Európska noc výskumníkov v roku 2023 pripomínala, že veda nie je len abstraktný koncept, ale skutočný motor inovácií a pokroku. 17. ročník prebiehal na Slovensku v Bratislave, Košiciach, Banskej Bystrici, Žiline a Poprade. V každom meste sa návštevníci ponorili do fascinujúceho sveta výskumu a inovácií, formou, ktorá bola zrozumiteľná pre každého.

V rámci všetkých festivalových lokalít sa podujatia zúčastnilo viac ako 150 000 návštevníkov vrátane 83 000 žiakov a študentov. Tieto čísla svedčia o obrovskom záujme a podpore, ktorú si výskumníci získali zo strany verejnosti. Svoju prácu prezentovalo celkovo 1646 vedcov, v rámci 250 vedeckých stánkov, 107 prednášok, 33 workshopov a 14 diskusií. Predstavili sa odborníci z viacerých ústavov Slovenskej akadémie vied, slovenských univerzít, neziskových organizácií, štátneho sektora, ale aj súkromných firiem.

## Organizátori
Festival na Slovensku organizuje Slovenská organizácia pre výskumné a vývojové aktivity (SOVVA), Centrum vedecko-technických informácií (CVTI), Euractiv a Slovenská akadémia vied (SAV).

## Referencie

## Externé odkazy a zdroje
* nocvedy.sk
* nocvyskumnikov.sk

Kategória:Veda a technika na Slovensku
Benoît Badiashile

**Benoît Ntambue Badiashile Mukinayi Baya** (* 26. marec 2001, Limoges, Francúzsko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Chelsea.

## Klubová kariéra

### AS Monaco
Badiashile prišiel do akadémie AS Monaco v roku 2016 keď mal 15 rokov. Predtým pôsobil osem rokov v tíme CS Malesherbes. Dňa 5. februára 2018 podpísal Badiashile svoju prvú profesionálnu zmluvu s Monacom. 

V klube debutoval 11. novembra 2018 pri prehre 0:4 s PSG. Dňa 28. novembra debutoval Badiashile v skupinovej fáze Ligy majstrov pri prehre 0:2 s Atleticom Madrid. Svoj prvý gól za Monaco strelil 16. januára pri remíze 1:1 s Nice. Vo svojej prvej sezóne odohral za Monaco 26 zápasov z toho 20 v Ligue 1.

Dňa 4. septembra 2022 odohral Badiashile svoj 100. zápas za Monaco v Ligue 1 pri výhre 1:0 nad Nice.

### Chelsea
Dňa 5. januára 2023 prestúpil Badiashile do anglického klubu Chelsea za poplatok 32,7 miliónov libier. S klubom podpísal zmluvu do roku 2030. O desať dní neskôr debutoval v tíme pri výhre 1:0 nad Crystal Palace. Dňa 6. mája strelil Badiashile svoj prvý gól v klube pri výhre 3:1 nad  Bournemouthom.

## Medzinárodná kariéra
Badiashile reprezentoval Francúzsko v mládežníckych kategóriách od 16 do 21 rokov.

V seniorskej reprezentácii Francúzska debutoval 22. septembra 2022 pri výhre 2:0 nad Rakúskom v Lige národov UEFA 2022/2023.

## Štatistiky kariéry

### Klubové
*K 11. aprílu 2024*

; Poznámky
: **<sup>1</sup>** Liga majstrov UEFA 
: **<sup>2</sup>** Európska liga UEFA

### Medzinárodné
*K 11. aprílu 2024*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Benoît Badiashile na transfermarkt.com

## Zdroj

Kategória:Francúzski futbalisti
Kategória:Francúzski národní futbalisti
Kategória:Hráči AS Monaco FC
Kategória:Hráči Chelsea FC
Kategória:Hráči Ligue 1
Kategória:Hráči FA Premier League
Kategória:Futbaloví obrancovia
Hámorská brázda

**Hámorská brázda** je geomorfologickou časťou Kojšovskej hole, podcelku Volovských vrchov. Zaberá neveľké údolie v okolí Košickej Belej.

## Polohopis
Územie Hámorskej brázdy sa nachádza vo východnej časti Volovských vrchov a zaberá severovýchodnú časť podcelku Kojšovská hoľa. Brázdu z veľkej časti obklopuje materský podcelok, len na severnom okraji v okolí vodnej nádrže Ružín susedí pohorie Čierna hora a jeho podcelky Pokryvy a Bujanovské vrchy. Os územia tvorí riečka Belá, ktorá toto územie odvodňuje do Hornádu.

Lokalita leží na katastrálnom území obce Košická Belá v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Údolím vedie cesta II/547 z Košíc do Krompách, ktorá dopravne obsluhuje aj jediné tunajšie sídlo, Košickú Belú.

## Chránené územia
Táto časť Volovských vrchov leží mimo veľkoplošných chránených území a rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne maloplošné osobitne chránené lokality.

## Turizmus
Hámorská brázda patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Chatári a rekreanti sa vyskytujú najmä na severnom okraji v okolí vodnej nádrže Ružín a na juhovýchode v lokalite Dziaková. Širšie okolie ponúka možnosti letnej i zimnej turistiky. 

### Značené trasy
* po  modrej značke z Košickej Belej pod Spálený vrch ()
* po  žltej značke z Košickej Belej na Predné holisko ()

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Kojšovská hoľa (geomorfologický podcelok)
* Geomorfologické členenie Slovenska

Kategória:Volovské vrchy
Kategória:Brázdy na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Workers & Resources: Soviet Republic

***Workers & Resources: Soviet Republic*** je počítačová hra, ktorá simuluje strategické budovania mesta, priemyslu a riadenia štátu sovietskej krajiny s plánovanou ekonomikou. Hra bola vyvinutá slovenským herným štúdiom 3Division a vydaná v roku 2024.

## Hrateľnosť
Hráči sa zapájajú do mestského a priemyselného plánovania s rôznymi úrovňami zložitosti. Môžu si vybrať, či povolia alebo zakážu viaceré požiadavky občanov, ako napríklad manažment pitnej vody, splaškov, odpadové hospodárstvo, vykurovanie a elektrina pre budovy, palivo pre vozidlá, komplexný vzdelávací systém (rodičia nemôžu fungovať bez školy pre malé deti), právo (polícia, tajná polícia, lojalita občanov k vláde), opotrebovanie vozidiel a iné. Výstavba budov môže byť rýchla: za peniaze (materiál a pracovníci zo zahraničia) alebo reálnejšie a pomalšie s využitím vlastných zdrojov (vlastná pracovná sila a materiály).

Vyrobený tovar (viac ako 30 druhov samostatných produktov) možno predávať na Východ za ruble alebo Západu za doláre, prípadne ho využívať alebo jednoducho skladovať v skladoch.

## Vývoj a vydanie
*Workers & Resources: Soviet Republic* bola vyvinutá na základe predchádzajúceho úspechu iných podobných hier v tomto žánri, vrátane *Cities: Skylines* a *Transport Fever*. Na rozdiel od predchádzajúcich hier sa však *Workers & Resources: Soviet Republic* zamerala na simuláciu ekonomických systémov komunistických štátov počas éry studenej vojny, pričom hra bola zasadená do obdobia medzi 60. a 90. rokmi 20. storočia, aj keď neexistuje žiadny konečný časový limit.

Hra bola prvýkrát vydaná v predbežnom prístupe na Steame 15. marca 2019. Vo februári 2023 bola hra odstránená zo služby Steam z dôvodu zastavenia šírenia podľa zákona DMCA vydaného tvorcom obsahu kvôli právam na realistický režim, ktorý fanúšik vymyslel a ktorý spoločnosť 3Division plánovala začleniť do neskoršieho vydania hry. Právny problém bol vyriešený začiatkom marca 2023 a hra bola vrátená späť na Steam.Dňa 20.júna 2024 vyšla plná verzia.   

## Hodnotenie
*Workers & Resources* dostala väčšinou pozitívne recenzie od kritikov aj hráčov počas skorého prístupu, no niektorí kritizovali nedostatok tutoriálov hry v počiatočných fázach.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hry pre Windows
Kategória:Slovenské videohry
Kategória:Počítačové hry vo vývoji