open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2023

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2023** boli v poradí 24. hokejovým svetovým šampionátom tejto vekovej kategórie. Turnaj Top divízie sa hral v Bazileji a Porrentruy vo Švajčiarsku od 20. do 30. apríla 2023.

Turnaja sa zúčastnilo 8 tímov, ktoré hrali na minuloročnom turnaji a to sú: , , , , , , ,  a dva tímy, ktoré sa kvalifikovali z I. A divízie:  a .

## Dejiská

## Základné skupiny

### Skupina A
#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

### Skupina B
#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

## O udržanie

 vyhralo 2 : 0 na zápasy a udržalo sa v Top divízii.

## Play-off
Prvé štyri tímy z každej skupiny hrali play-off. Tímy, ktoré postúpili do semifinále, boli znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy.

### Tabuľka skupinovej fázy
**Kritériá:**
# Lepšia pozícia v skupine
# Vyšší počet bodov
# Lepší gólový rozdiel
# Vyšší počet strelených gólov
# Lepšie nasadenie do turnaja (konečné poradie z minuloročných MS)

**Poradie:**

### Pavúk

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Zápas o 3. miesto

### Finále

## Konečné poradie

## Štatistiky turnaja
### Kanadské bodovanie
*Poradie podľa počtu bodov*

**Hetrik**

*Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas).*

### Najlepší brankári

**Shut-out**

*Brankári, ktorí vychytali zápas s nulou (t. j. nedostali v zápase ani jeden gól).*

### Ocenenia

* MVP hráč turnaja:  Will Smith
* Najlepší útočník:  Will Smith
* Najlepší obranca:  Axel Sandin Pelikka

* Najlepší brankár:  Noah Erliden

**All-star tím turnaja**

## Nižšie divízie
### I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2023 sa hral v Angers vo Francúzsku od 23. do 29. apríla 2023.

|

|}

### I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2023 sa hral v Blede v Slovinsku od 10. do 16. apríla 2023.

|

|}

### II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2023 sa hral v Belehrade v Srbsku od 9. do 15. apríla 2023.

|

|}

### II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2023 sa hral v Sofii v Bulharsku od 27. marca do 2. apríla 2023.

|

|}

### III. A divízia
Turnaj III. A divízie MS 2023 sa hral v Akureyri na Islande od 12. do 18. marca 2023.

|

|}

### III. B divízia
Turnaj III. B divízie MS 2023 sa hral v Kapskom Meste v Južnej Afrike od 13. do 16. marca 2023.

|

|}

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2023
Kategória:Ľadový hokej v 2023
Kategória:Ľadový hokej vo Švajčiarsku
Kategória:Športové podujatia vo Švajčiarsku
Kategória:2023 vo Švajčiarsku
Rodrigo de la Rosa

**Rodrigo de la Rosa** (* 30. august 1977, Mexiko, Mexiko) je mexický herec. Účinkoval v troch úspešných mexických telenovelách: *[[Daniela (telenovela)|Daniela]]* (2002), *El Alma Herida* (2003) a *La Ley del Silencio* (2005). Objavoval aj v muzikáloch ako *Man of La Mancha* (1999), *Jesus Christ Superstar* (2000) a *Les Miserables* (20022003).

Objavil sa aj v jednej z epizód seriálu *Inspector Mom* a v americkom filme *Walking Tall: Lone Justice* (2007) po boku Kevina Sorba. V roku 2007 moderoval mexickú talkshow *Sin tapujos*. V roku 2010 si zahral v novej verzii telenovely *Perro Amor* a v roku 2011 v telenovele *Alguien te mira* ako Pedro Pablo Peñafiel. V roku 2012 si zahral v telenovele *El Rostro de la Venganza* v role väzňa menom Leyton po boku hercov Davida Chocarra, Marlene Favela a Saúla Lisaza.
## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* Rodrigo de la Rosa na Twitteri
* Rodrigo de la Rosa na Instagrame

Kategória:Mexickí televízni herci
Kategória:Osobnosti z Mexika (mesto)
Filésios z Eretrie

náhľad|Bronzový roh a ucho, autor: Filésios, začiatok 5. stor. pred Kr., Archeologické múzeum v Olympii
**Filésios** () bol grécky sochár v 5. stor. pred Kr.
 
Filésios, sochár (bronziar) z Eretrie, bol autor kolosálneho bronzového býka, ktorého Eretrijčania v Olympii zasvätili Diovi po víťazstve nad Aténčanmi.  Podstavec z býka bol nájdený na svojom pôvodnom mieste pri severovýchodnom rohu Diovho chrámu a dosvedčený nápisom zo začiatku 5. stor. pred Kr. 
 

 
Zo sochy sa našlo ucho a roh (Archeologické múzeum v Olympii, M888 ). Na hornej strane základne tejto votívnej sochy sa zachovali vytesané odtlačky štyroch kopýt býka a nápis, lakonický v spartskom štíte (neuvádza ani popis udalostí, ktoré motivovali jej zasvätenie ). Pausanias ešte v druhom storočí videl túto sochu, ale uviedol len krátku zmienku o jej venovaní: „*Z kovových býkov je jeden dar Korkyranov, druhý Eretrijčanov, to je dielo Eretrijčana Filésia."*

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov na Majstrovstvách sveta 2023

**[[Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov]]** sa na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2023, ktoré sa uskutočnili v Kanade, umiestnilo na  **6.** mieste.

## Realizačný tím

* Ivan Feneš - tréner
* Martin Štrbák - asistent trénera
* Scott Moser - asistent trénera
* Peter Kosa - tréner brankárov
* Matej Thomka - kondičný tréner
* Tomáš Pšenka - manažér
* Štefan Eperješi - lekár
* Patrik Michnáč - video analytik
* Miroslav Havrančík - masér
* Tomáš Kyselica - mediálny manažér

## Zostava

## Základná skupina

### Tabuľka skupina B

### Zápasy

## Play-off

### Pavúk

### Štvrťfinále

## Pozri aj

* Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov

## Externé odkazy

* IIHF.com štatistiky 

Kategória:Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov
Slovenská požičovňa filmov

**Slovenská požičovňa filmov** bola slovenská štátna filmová distribučná spoločnosť. Pre Slovensko zabezpečovala distribúciu slovenských, českých aj zahraničných filmov.

## História podniku
Ako samostatný podnik, podliehajúci Oblastnému riaditeľstvu Československého filmu Bratislava, bola Slovenská požičovňa filmov zriadená 1. júla 1968 a sídlila v Bratislave na Priemyselnej ulici č. 1. Mala tri závody s teritoriálnym pôsobením: Prevádzku pre Západoslovenský kraj a Krajské filmové podniky v Banskej Bystrici a Košiciach s prevádzkami v Žiline a Prešove.

1. januára 1969 vznikla Výrobná hospodárska jednotka Slovenský film, ktorá prevzala majetok Oblastného riaditeľstva Československého štátneho filmu Bratislava, jej súčasťou teda bola aj Slovenská požičovňa filmov.

V júli 1989, zaniknutím Ústredia Slovenského filmu, vznikla samostatná Slovenská požičovňa filmov, no princíp štátneho monopolu zostal až do novembra 1989 nezmenený.

Po revolúcii sa nové vedenie Slovenskej požičovne filmov pokúsilo transformovať štátny podnik na modernú distribučnú spoločnosť. Chcelo ponechať pôvodnú štruktúru, ale pružnejšie rozhodovať, nebrať do úvahy ideologické zretele a riadiť sa výlučne ekonomickými ukazovateľmi. Po roku 1990 však postupne začali vznikať nové distribučné firmy a Slovenská požičovňa filmov si už nedokázala medzi konkurenciou udržať svoje miesto – v priebehu niekoľkých rokov stratil bývalý monopolný distributér akýkoľvek význam. Majetok podniku neskôr sprivatizovala spoločnosť Solarfilm.

## Distribučné okruhy
Slovenská požičovňa filmov interne delila kiná na 3 distribučné okruhy:
* I. distribučný okruh: premiérové kiná sídliace v krajských a okresných mestách
* II. distribučný okruh: ostatné kiná premietajúce 35 mm filmy
* III. distribučný okruh: kiná premietajúce 16 mm filmy

## Slovenská požičovňa filmov a Ústredná požičovňa filmov
Tieto dve distribučné spoločnosti síce mali spoločnú dramaturgiu a spolupracovali pri nákupoch filmov, no napriek tomu sa v určitých aspektoch odlišovali. Ústredná požičovňa filmov vychádzala v ústrety vedúcim kín, ktorí mali záujem predovšetkým o divácky atraktívne tituly. Slovenská požičovňa filmov oveľa viac zohľadňovala ideologické zretele a bránila sa zvýhodňovaniu tzv. „nesocialistickej produkcie“ výrobou viacerých kópií ako pri socialistickej produkcii.

## Interama
V roku 1990 utvorila Slovenská požičovňa filmov Interamu, spoločnosť s účasťou zahraničného kapitálu.

## Referencie

Kategória:Kinematografia na Slovensku
Makovník

náhľad|Pohľad na vnútro makovníka
náhľad|Makovník v celku
**Makovník**, **makový koláč** alebo **makový závin** je múčnik plnený makovou náplňou populárny v strednej a východnej Európe. Alternatívnou náplňou môže byť plnka z mletých vlašských orechov alebo mletých gaštanov.

Jeho pôvod nie je jednoznačný, avšak zväčša sa uvádza, že vznikol podľa receptu na sliezsky koláč plnený makom alebo orechmi zo 14. storočia. Tradične sa podáva v mnohých kuchyniach, t. j. v poľskej (*makowiec*), kašubskej (*makówc*), maďarskej (*mákos bejgli*), slovenskej, českej (*makový závin*), rakúskej (*Mohnstriezel*), ukrajinskej (*pyrih z makom* пирiг з маком nebo *makivnyk* маківник), bieloruskej (*makavy rulet* макавы рулет), bosnianskej, chorvátskej a srbskej (*makovnjača*), slovinskej (*makova potica*), rumunskej (*cozonac cu mac* alebo *cozonac cu nucă*), litovskej (*aguonų vyniotinis*), lotyšskej (*magonmaizite*), ruskej (*rulet s makom*/рулет с маком), dánskej (*wienerbrød*) a jidišskej (*mohn roll*). Makovník môže byť kysnutý aj nekysnutý. Medzi známych priemyslových výrobcov patrí Delta, Penam a iní. Domáca príprava trvá približne 2&nbsp;hodiny.

## Príprava
Cesto na makovník (kysnutý) sa pripravuje z mlieka, droždia, kryštálového cukru aj vanilkového, masla, vajca a soli. Maková zmes sa natrie na cesto, ktoré sa potom zvinie a pečie.

## Referencie

## Zdroj
* 

Kategória:Dezerty
Chu Š’

**Chu Š’** (, , * 17. december 1891, Šanghaj, Čína† 24. február 1962, Tchaj-pej, Taiwan) bol čínsky politik, diplomat, filozof a spisovateľ. Bol šíriteľom liberalizmu a pragmatizmu v Číne. Na začiatku 20. rokov presadil v Číne používanie hovorovej čínštiny (paj-chua) v písanom prejave.

## Život
Už v mladosti sa naučil po anglicky a v roku 1910 odišiel študovať do Spojených štátov. Vyštudoval filozofiu na Cornellovej (1914) a Kolumbijskej univerzite (1917), kde bol žiakom slávneho pragmatika Johna Deweyho. Do Číny sa vrátil roku 1917 a začal učiť na Pekinskej národnej univerzite. Roku 1919 vydal svoju najvýznamnejšiu filozofickú prácu *Nástin dejín čínskej filozofie*.

Od roku 1917 plánoval tiež svoju jazykovú reformu, verejnosti ju predstavil v časopise *La Jeunesse*, kde sa prezentovali reformisti z Hnutia za novú kultúru. Podporil reformu aj literárnymi pokusmi, v roku 1920 napríklad vydal básnickú zbierku *Kniha experimentov*, celú písanú v paj-chua. V roku 1922 nakoniec vláda vyhlásila paj-chua za národný jazyk. Tá tak vytlačila klasickú čínštinu, zjednodušila výučbu písania, priblížila sa obyčajným ľuďom a ich reči a stala sa hlavným nástrojom boja s negramotnosťou v Číne.

Po roku 1919 sa začal viac angažovať v politike, bol predstaviteľom nacionalistického (protijaponského) Hnutia štvrtého mája, hlasno brojil proti marxizmu, ale po čase sa dostal do sporov aj s nacionalistami, ktorým jeho pragmatizmus a liberalizmus tiež nevyhovoval.

V rokoch 1938 – 1942 bol veľvyslancom vo Washingtone. Po roku 1945 bol rektorom Pekinskej národnej univerzity, avšak po uchopení moci komunistami musel odísť z krajiny. Žil najprv v New Yorku, neskôr na Taiwane, pre ktorý začal znovu pracovať ako diplomat, roku 1957 bol jeho zástupcom v OSN. V roku 1958 sa postavil na čelo taiwanskej akadémie vied (*Academia Sinica*), viedol ju až do svojej smrti v roku 1962.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Čínski spisovatelia
Kategória:Čínski filozofi
Kategória:Čínski politici
Kategória:Čínski diplomati
Kategória:Osobnosti zo Šanghaja
Grúnik (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)

**Grúnik** (; ) je vrch v Ľubovnianskej vrchovine, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží v hraničnom hrebeni nad obcou Litmanová, približne  severne od Starej Ľubovne. 

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria, priamo na štátnej hranici s Poľskom. Zasahuje tak na územie Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva, okresov Stará Ľubovňa a Nový Targ a tiež na katastrálne územie obce Litmanová a Jaworki (Gmina Szczawnica). Najbližším sídlom je južne situovaná Litmanová, západným smerom leží poľská obec Jaworki a severovýchodne mesto Piwniczna-Zdrój.

## Opis
Grúnik leží na západnom konci hlavného hrebeňa, nad sedlom Rozdiel. Východným smerom susedí Okrúhla () a Eliášovka (), južným Medvedelica (), Veľká hora () a Fakľovka (), západným Vrchriečky (), Watrisko () a Jasielnik () a severným Radziejowa () a Wielki Rogacz (). Severné svahy odvodňuje Biala woda do riečky Grajcarek v povodí Dunajca, východné potok Veľký Lipník a juhozápadné jeho prítok, potok Rozdiel, oba patriace do povodia rieky Poprad. Vrchol je situovaný v hraničnom hrebeni a v Poľsku sa nazýva Syhła. Modro značený hrebeňový turistický chodník vrchol traverzuje severným smerom. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Ľubovnianskej vrchoviny, Čergov, Levočské vrchy, Pieniny, Tatry a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od juhozápadu zo sedla Rozdiel
** od severu zo sedla Gromadzka
* po  žltej turistickej značke od juhu z Litmanovej

## Referencie

## Pozri aj
* Ľubovnianska vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ľubovnianskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ľubovnianskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov v Poľsku
Kategória:Vrchy v okrese Stará Ľubovňa
Kategória:Litmanová
Kategória:Vrchy v Malopoľskom vojvodstve
Grúnik

**Grúnik** môže byť:

* chránené územie v Poloninách, pozri Grúnik (chránené územie)
* vodopád na Kysuciach, pozri Grúnik (vodopád)
* vrch v Tatrách (), pozri Grúnik (vrch v Tatrách)
* vrch v Ľubovnianskej vrchovine (), pozri Grúnik (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)
* vrch v Kysuckých Beskydách ()
Daniela (telenovela)

***Daniela*** ( *Daniela*) je mexická telenovela z produkcie spoločností Telemundo a Argos Comunicación v roku 2002. Hlavné úlohy stvárnili herci Litzy a Rodrigo de la Rosa. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Markíza prvýkrát od 28. januára 2004 do 21. apríla 2004 a druhýkrát od 15. júna 2006 do 11. septembra 2006. Telenovela dosiahla počas slovenskej premiéry 51,7% podiel na sledovanosti.

## Obsadenie

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Mexické telenovely
Kategória:Telenovely z 2002
Kategória:Televízne seriály z roku 2002
Kategória:Telenovely televízie Telemundo
Gabriel Steiner

**Gabriel Steiner** alebo **Gábor Steiner** (; * 9. september 1887, Komárno † 8. október 1942, Buchenwald) bol komunistický politik maďarského pôvodu v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Už od svojich 13 rokov pracoval ako tlačiarenský učeň v Budapešti. V roku 1906 sa už politicky angažoval v sociálnodemokratickej strane. Po vzniku Maďarskej republiky rád v roku 1919 pôsobil ako komisár pre zásobovanie. Po jej páde bol väznený režimom Miklósa Horthyho. 

Neskôr utiekol do Česko-Slovenska. Znovu začal pôsobiť v politike. Najskôr sa činil v maďarskej sociálnej demokracii. No už v roku 1921 bol jedným z tých, ktorí  založili komárňanskú organizáciu Komunistickej strany Česko-Slovenska (KSČ). Podporoval boľševický trend strany a postavil sa za „gottwaldovskú“ líniu. Bol zvolený do jej ústredného výboru. Bol aj významným funkcionárom strany na Slovensku, kde sa stal tajomníkom krajského výboru. 

V parlamentných voľbách v roku 1925 bol za KSČ zvolený do Národného zhromaždenia, v ktorom zotrval aj po parlamentných voľbách v roku 1929. Po voľbách v roku 1935 prestúpil do jeho hornej komory. Mandát stratil v závere roku 1938 v súvislosti s rozpustením KSČ na Slovensku. 

Počas španielskej občianskej vojny sa angažoval v pomoci španielskym republikánskym silám. Po zákaze strany  jeho ilegálna stranícka práca v Prahe spočívala v organizovaní emigrácie bývalých komunistov. Tu ho v marci 1939 zatkli.  Šesť mesiacov bol pravidelne vypočúvaný. Z väznice Pankrác ho transportovali do koncentračného tábora v Drážďanoch, odtiaľ o tri mesiace neskôr do Dachau a krátko nato do koncentračného tábora Buchenwald, kde bol v roku 1942 zastrelený.

## Referencie


Kategória:Osobnosti z Komárna
Kategória:Politici KSČ
Kategória:Maďarskí politici
Kategória:Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Kategória:Väzni koncentračného tábora Buchenwald
Kategória:Väzni koncentračného tábora Dachau
Kategória:Obete holokaustu
Kategória:Popravení zastrelením
Kamenný potok (prítok Delne)

**Kamenný potok** je potok v regióne Šariš, na území obce Kokošovce v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Slanské vrchy a ústi do Delne v povodí Torysy. Má dĺžku  a je tokom VII. rádu. 
## Prameň
Pramení v  na severovýchodnom svahu lesa *Pasienky* vo východnej časti územia obce Kokošovce v okrese Prešov v Prešovskom kraji v lesnom extraviláne.

## Opis toku
Tečie od prameňa lesným extravilánom juhozápadným smerom, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, mení smer na juh, ktorý si ponecháva až do svojho ústia, pravým brehom obteká les *Kamene*, v  podteká cestu z Kokošoviec do časti obce *Sigord*, v  ústi v lesnom extraviláne do vodného toku Delňa v povodí Torysy ako jej pravostranný prítok, potok Delňa tvorí obecnú hranicu medzi Kokošovcami a obcou Abranovce.

Patrí do okresu Prešov v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Slanské vrchy v podcelku Šimonka. Nemá významnejšie prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Porovnaj aj les s jednoslovným názvom *Kamene*,  cez ktorý vodný tok preteká. Z podstatného mena *kameň* po rozšírení o adjektívnu príponu *-ný* s významom *niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Kamenný potok* s významom *potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1975.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Kamenný potok* nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom *Kamenný potok* (január 2023).
## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov 
                Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Slanských vrchoch
Kategória:Kokošovce
Juraj Vyskočil

**Juraj Vyskočil** (* 18. november 1881, Viedeň† 6. jún 1951, Trnava) bol slovenský podnikateľ, živnostník, dlhoročný starosta Trnavy a politik živnostenskej strany v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Jeho rodina mala moravské korene. Býval v Trnave a venoval sa podnikaniu. Bol majiteľom pivovaru, sódovkárne, ako aj iných podnikov. Vo svojom meste požíval autoritu a dňa 24. novembra 1922 bol zvolený do novovytvorenej funkcie starostu Trnavy. Vo funkcii bol potvrdený aj po prvých obecných voľbách v roku 1923. 

O pozíciu starostu sa uchádzal aj po obecných voľbách v roku 1927, avšak aj po opakovaní voľby získal ako jeho protikandidát Ján Gajdoš zhodný počet hlasov. Preto sa v zmysle vtedajšej legislatívy situácia riešila lósom, ktorý padol na Jána Gajdoša. 

Po ďalších obecných voľbách v roku 1931 opäť zasadol do kresla starostu, v ktorom ho potvrdilo aj obecné zastupiteľstvo zvolené po voľbách v roku 1938. Vážnosť jeho autority zdôrazňuje aj skutočnosť, že v roku 1938 bol zvolený jednohlasne (napriek politickej pestrosti trnavského mestského zastupiteľstva). Vo funkcii starostu pôsobil do 19. októbra 1938. Po zrušení samosprávy bol na čelo Trnavy dosadený vládny komisár, ktorým sa stal dovtedajší vicestarosta František Orlický. 

Juraj Vyskočil krátko pôsobil aj vo vysokej politike. V parlamentných voľbách v roku 1935 kandidoval za živnostenskú stranu do hornej komory Národného zhromaždenia. Senátorom sa však stal až dodatočne, po smrti Bohuša Kianičku v roku 1938. Senátorský mandát začal uplatňovať až 17. novembra 1938, teda v kritickom období medzinárodnej i vnútropolitickej krízy, kedy parlament začal ustupovať do úzadia a na prelome rokov 1938/1939 prestal vyvíjať akúkoľvek činnosť. Ešte v decembri 1938 však stihol tak, ako väčšina centralistických senátorov na Slovensku, vstúpiť do senátorského klubu HSĽS.  

Aktivizoval sa aj vo viacerých stavovských a spoločenských inštitúciách. Bol funkcionárom odborného spoločenstva sódových vôd, Slovenského zemského zväzu obcí a miest alebo Športového klubu Trnava.

## Referencie


## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Slovenskí podnikatelia
Kategória:Primátori Trnavy
Kategória:Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Kategória:Osobnosti z Viedne
Jozef Lietavec

**Jozef Lietavec** (* 8. marec 1949, Bratislava) je slovenský kameraman a fotograf.

Počas svojho profesného života sa venoval najmä nakrúcaniu dokumentárnych filmov, neskôr však prešiel aj k hraným snímkam ako *[[Lúpež dejín]]* (1995) a *[[Lesní chodci]]* (2003), alebo aj televíznej tvorbe *[[Koniec veľkých prázdnin]]* (1996).

## Kinematografia
* 1979: *Jadrové vŕtanie v geologickom prieskume*
* 1979: *Dožinky '79*
* 1980: *Tam a zpět*
* 1981: *Starina*
* 1981: *Musica Antiqua Slovaca*
* 1981: *Ako voda modeluje krajinu*
* 1982: *Tak jsem prošla velký svět*
* 1984: *Roboty*
* 1984: *Matky z Čierneho Balogu*
* 1984: *Batromijov dom*
* 1985: *Život a umenie Veľkej Moravy*
* 1985: *Ľudové drevené piesty*
* 1985: *Deň prvý*
* 1986: *Mládež a stravovanie*
* 1986: *Fyzikálny princíp urýchľovačov*
* 1987: *Nech vždy svieti slnko*
* 1987: *Trate života Jozefa Kronera*
* 1988: *[[Iba deň]]*
* 1988: *Odkaz od príbuzných*
* 1989: *Mechanika priemyselných robotov a manipulátorov*
* 1989: *Geologická informatika na Slovensku*
* 1990: *Letová správa OK 89-90*
* 1995: *[[Lúpež dejín]]*
* 1996: *[[Koniec veľkých prázdnin]]*
* 2003: *[[Lesní chodci]]*

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Slovenskí kameramani
Kategória:Slovenskí fotografi
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Anna Symington Maar

MSc. **Anna Symington-Maar** (* 1987, Bratislava) je slovenská pedagogička, aktivistka, spoluzakladateľka projektu *Teach for Slovakia* a riaditeľka občianskeho združenia *Rozmanita*. V súčasnosti je aj spolupredsedníčkou neziskovej organizácie Dúhové rodiny.

## Životopis
Študovala vo Francúzsku, Belgicku, v Singapure získala francúzsku maturitu. Vyštudovala filozofiu a fyziku na King’s College v Londýne a napokon získala magisterský titul (Master’s) z medzinárodného vzdelávania na Oxforde.

Počas svojho štúdia na King’s College založila King's College London Language Society, spoločnosť, ktorá sa zameriavala na výučbu jazykov pre študentov, ktorí mali záujem učiť sa svetové jazyky zadarmo. Spoločnosť sa neskôr rozšírila na všetky univerzity v Londýne.

Počas svojej kariéry učila deti zo znevýhodnených rodín v Nepále, Kolumbii, Thajsku či v chudobnej časti Londýna. Skúsenosti z medzinárodného vzdelávania uplatnila v rámci programu *Teach for Slovakia*, ktorý spoluzakladala, a zároveň pôsobila ako programová riaditeľka. Na Slovensko priniesla projekt *Rozmanita*, ktorý vytvoril prvú inkluzívnu škôlku v Bratislave.

S manželkou v súčasnosti žijú na Slovensku, vychovávajú tri deti.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí aktivisti
Kategória:Slovenské LGBT osobnosti
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Najvyššie body geomorfologických celkov v Česku

Toto je **zoznam [[Celok (geomorfológia)|geomorfologických celkov]] v [[Česko|Česku]]** podľa najvyššieho vrchu. Obsahuje najvyššie položené miesta všetkých celkov, ktoré sa úplne alebo čiastočne rozkladajú na území Česka. Pri celkoch, zasahujúcich na územie susedných štátov, je vždy uvedený najvyšší bod českej časti. Vzhľadom k tomu, že u niektorých celkov nie sú doteraz ustálené hranice, uvádzajú niekedy rôzne zdroje pre jeden celok odlišné najvyššie body. 

## Mapa

thumb|Sněžka (1603 m n. m.), Krkonoše
thumb|Praděd (1491 m n. m.), Hrubý Jeseník
thumb|Králický Sněžník (1423 m n. m.), Králický Sněžník
thumb|Plechý (1378 m n. m.), Šumava
thumb|Lysá hora (1324 m n. m.), Moravsko-sliezske Beskydy
thumb|Klínovec (1244 m n. m.), Krušné hory
thumb|Smrk (1127 m n. m.), Rychlebské hory
thumb|Smrk (1124 m n. m.), Jizerské hory
thumb|Velká Deštná (1116 m n. m.), Orlické hory
thumb|Libín (1094 m n. m.), Šumavské podhůří
thumb|Kamenec (1073 m n. m.), Novohradské hory
thumb|Čerchov (1042 m n. m.), Český les
thumb|Vysoká (1024 m n. m.), Hostýnsko-vsetínská hornatina
thumb|Malý Javorník (1019 m n. m.), Javorníky
thumb|Ještěd (1012 m n. m.), Ještědsko-kozákovský hřbet
thumb|Jeřáb (1003 m n. m.), Hanušovická vrchovina

## Zoznam

## Literatúra

* 

## Pozri aj
* Geomorfologické členenie Česka
* Najvyššie body geomorfologických celkov na Slovensku

## Externé odkazy
* Najvyššie vrcholy českých hôr na Treking.cz
* Kopcodobývání 
* Vrcholovka - mapa a zoznam, umožňujúci zbieranie výstupov a následnú štatistiku.

## Zdroj
*
Aspen Institute

**Aspen Institute** je medzinárodná nezisková organizácia, ktorú v roku 1950 založil chicagský podnikateľ Walter Paepcke ako **Aspen Institute of Humanistic Studies** (Aspenský inštitút humanitných štúdií). Tento think tank sa zameriava na podporu hodnotovo orientovaného vedenia ľudí a otvoreného dialógu o súčasných globálnych problémoch. Spolu s medzinárodnými partnermi organizujú pravidelné semináre a konferencie.

Inštitút sídli vo Washingtone, DC a má školiace centrá v Aspene v Colorade a neďaleko Chesapeakskej zátoky na rieke Wye v Marylande. Jeho prezidentom a výkonným riaditeľom je Walter Isaacson, v minulosti okrem iného šéfredaktor časopisu *[[Time (týždenník)|Time]]* a riaditeľ CNN. Členmi správnej rady inštitútu boli napr. Madeleine Albrightová, Condoleezza Riceová, Javier Solana alebo bývalá jordánska kráľovná Núr al-Hussain. Aspen Institute je z veľkej časti financovaný americkými nadáciami, ako Carnegie Corporation, The Rockefeller Brothers Fund a Fordova nadácia, z poplatkov za semináre a jednotlivých členstiev. Správna rada každého inštitútu sa skladá z vedúcich osobností politiky, štátnej správy, podnikateľského a akademického prostredia, ktorí chcú prispieť k rozvoju otvorenej spoločnosti a demonštrovať účasťou jej hodnoty. Partnerské inštitúty pôsobia v Berlíne, Ríme, Madride, Paríži, Kyjeve, Mexico City, Tokiu, Dillí, Bukurešti, Aucklande a od júla 2012 aj v Prahe.

## Aspen Institute Central Europe
Cieľom stredoeurópskej pobočky Aspen Institute (založená v roku 2012 ako Aspen Institute Prague o.p.s., od januára 2016 pod názvom Aspen Institute Central Europe o.p.s.) je rozvíjať medziodborovú spoluprácu, podporovať stredoeurópskych lídrov z rôznych sektorov a prispievať k analýze a riešeniu naliehavých otázok sociálneho a myšlienkového vývoja na expertnom a nestraníckom základe, a to ako v rámci Česka, tak širšieho stredoeurópskeho, európskeho a euro-atlantického prostredia v spolupráci s ostatnými Aspenskými inštitútmi. Je vydavateľom štvrťročníka Aspen Review. Výkonným riaditeľom je Milan Vašuna. Predsedom správnej rady je Ivan Hodáč, niekdajší tajomník Asociácie európskych výrobcov automobilov (ACEA). Otvorenie pobočky finančne podporil finančník Zdeněk Bakala, medzi ktorého ďalšie neziskové aktivity patrí Bakala Foundation alebo podpora Knižnice Václava Havla. Za otvorenie inštitúcie formátu Aspen Institute loboval dlhodobo minister zahraničia Karel Schwarzenberg so slovami, že spoločnosť potrebuje diskusiu s „širším nadhľadom ako od Bielych Karpát po Šumavu“.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Mimovládne organizácie
Lupáčik

náhľad|Pôvodný typ lupáčiku s makovými semienkami
náhľad|Maslový lupáčik s mandľami a hrozienkami
**Lupáčik** alebo **makovka** ( nesprávne mastný rožok) je sladké pečivo z mastného cesta v tvare polmesiaca, často ozdobené makovými semienkami

## Referencie

Kategória:Jedlá
Kategória:Slovenská kuchyňa
Levočská brána (Spišská Nová Ves)

**Levočská brána** je brána z druhej polovice 18. storočia, ktorá sa nachádza na prízemí ľavej strany prvého traktu Provinčného domu. Ide o jednouchú bránu a menší priechod pre peších, ktorý spája Letnú a Levočskú ulicu. Uprostred oblúka brány sa nachádza kamenný erb Provincie XVI spišských miest, ktorý provincii udelila cisárovná Mária Terézia v roku 1774. Na erbe je medzi dvoma gryfmi znázornený delený štít. Jeho vrchná časť je vyplnená troma skalnatými vrchmi, ktoré majú predstavovať Tatry. Nad vrchmi je zobrazené slnko a šesťcípa hviezda. V spodnej časti sú dve brvná, ktoré symbolizujú rieky Poprad a Hornád. Uprostred je malý štít s vyrytými iniciálami: I. II. M. T., ktoré patrili cisárovnej Márii Terézii a jej synovi Jozefovi II.

Pôvodná Levočská brána sa však nachádzala na Levočskej ulici neďaleko kaplnky a špitála (neskôr Malý kostol), ktorých výstavbu mal údajne financovať majster Konrád Gaal. Okolo roku 1831 bola zbúraná pre jej havarijný stav. Pri prestavbe Provinčného domu (pôvodná radnica) medzi rokmi 17751776 pod vedením miestneho staviteľa Františka Bartela bolo prízemie doplnené o bránu pre vozy a priechod pre peších. Po zbúraní pôvodnej brány sa brána a priechod Provinčného domu začala označovať ako Levočská brána.

## Referencie

## Externé odkazy
* Provinčný dom

Kategória:Stavby v Spišskej Novej Vsi
Kategória:Pomenovania podľa Levoče
Aj Čching

**Aj Čching** (, ) bol čínsky básnik, považovaný za jedného z najväčších čínskych lyrikov 20. storočia.

## Mená
Aj Čching bol umelecký pseudonym, jeho vlastné meno bolo **Ťiang Čeng-chan** (, ), používal tiež pseudonym **Ťiang Chaj-čcheng** (, ).

## Život
Od roku 1929 študoval vo Francúzsku maliarstvo. V roku 1932 sa vrátil do Šanghaja kde začal písať poéziu (vplyv naň mala avantgarda, napríklad Majakovskij); pre účasť v ľavicovom odboji proti japonskej invázii bol až do roku 1935 väznený Kuomintangom. Nasledujúceho roku vydal svoj debut *Ta-jen-che* (meno jeho pestúnky), v roku 1939 jedno zo svojich majstrovských diel, *Sever* (Pej-fang). Potom nasledovalo jeho najplodnejšie obdobie, kedy do roku 1942 putoval po krajine a spoznával čínsky vidiek. Básne z tejto doby sú chmúrne obrazy plné stiesnenej atmosféry zúfalstva i nádeje. Počas čínsko-japonskej vojny cestoval do Jen-anu, v ktorom bolo po ukončení Dlhého pochodu sídlo komunistickej strany. Určitú dobu bol v úzkom kontaktu s Mao Ce-tungom, s ktorým diskutoval literárnu politiku.

Do päťdesiatych rokov sa zúčastnil komunistických aktivít. V tejto dobe začal byť tiež prekladaný. Okrem poézie písal aj teoretickej knihy o literatúre. V roku 1958 bol počas Kampane proti pravičiarom obvinený z "pravičiarstva", pretože sa zastal básničky Ting Ling, a bol poslaný s celou rodinou na vidiek do Sin-ťiangu. Počas Kultúrnej revolúcie bol väznený v rôznych pracovných táboroch, kde mu bolo zakázané publikovať, kvôli čomu sa niekoľko krát pokúsil o samovraždu. Znovu publikovať smel až od roku 1978. O dva roky neskôr podnikol svoju druhú cestu do Francúzska, kde ho v roku 1985 François Mitterrand vymenoval za rytiera Rádu umenia a literatúry. Jeho synom je čínsky výtvarník a politický aktivista Aj Wej-wej, spoluautor návrhu Olympijského štadióna v Pekingu.

## Dielo

### Básnické zbierky

* *Ta-jen-che* ( 1936), básne venovanej spomienke na detstvo a na prostú opatrovateľku, podľa ktorej je zbierka pomenovaná,
* *Siang tchaj-jang* (1938, Za slnkom),
* *Pej-fang* (1939, Sever),
* *Li-ming ti tchung-č’* (1939, Zvesť o svitaní),
* *Tcha s'-la ti-er-cch’* (1939, Zomrel druhýkrát),
* *Kchuang jie* ( 1940, Pustina),
* *Chuo-pa* (1940, Pochodeň),
* *Siang š’-tie süan-pu* (1942, Prevolanie na svet),
* *Chuan-chu-ti* ( 1952, Radostné volanie),
* *Pao-š’-ti chung-sing* (1953, Rubínové hviezdy),
* *Čchun-tchien* (1956, Jar),
* *Chaj-tia-šang* (1956, Na modrom útese),
* *Kuej-laj te ke* (1980, Pieseň návratu).

### Eseje

* *Š’-lun* (1940, Rozpravy o poézii),
* *Sin wen-i hun-ťi* (1956, State o modernej literatúre a umení).

V českom preklade boli vydané diela *Mám rád tuto zemi, Trakař, Podzim* (Nový Orient 8, 1953), a *Jsou rybníky v zimě…* (Sto moderních básníků, Praha Československý spisovatel, 1967)

## Referencie


## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Čínski komunisti
Kategória:Čínski básnici
Kategória:Čínski maliari
Murianik (vrch v Čergove)

**Murianik** () je vrch v pohorí Čergov, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Ruská Voľa nad Popradom, približne  východne od Starej Ľubovne. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Bardejov a zasahuje na katastrálne územie obce Čirč a Lukov. Najbližšími sídlami sú severne situované Obručné, severovýchodne sa nachádza obec Lenartov, východne Malcov a Lukov, juhovýchodne Livovská Huta, juhozápadne Šarišské Jastrabie a západne Ruská Voľa nad Popradom a Čirč.

## Opis
Murianik leží v severnej časti hlavného hrebeňa, ktorý vedie od Malého Minčola () k obci Obručné, kde nadväzuje na hrebeň Ľubovnianskej vrchoviny. Severne sa nachádza Kamenný hrb () a Ostrý vrch (), západne Foderiková (), Dlhá () a Lazovský vrch (), južne Minčol () a Malý Minčol a východne Krivá () a Jaseňov (). Hrebeňom vedie európske rozvodie Visly a Dunaja; západne sa zvažujúce svahy odvodňuje Chotárny potok, južné Soliská do rieky Poprad, voda zo severných odteká Podrožným a Špankovským potokom do Tople. V blízkosti vrcholu vedie značený turistický chodník. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Čergova, no tiež Ľubovniansku vrchovinu, Busov, Levočské vrchy, vrcholy Vysokých Tatier, Spišskú Maguru, Pieniny a prihraničné vrchy južného Poľska.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke:
** od severu z obce Obručné cez Dlhú
** od juhu z Malého Minčola hrebeňom
* po  modrej turistickej značke od severozápadu z obce Ruská Voľa nad Popradom cez rázc. Pod Dlhou

## Referencie

## Pozri aj
* Čergov
* Zoznam vrcholov v Čergove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Čergove
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Stará Ľubovňa
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Čirč
Kategória:Lukov (okres Bardejov)
Timothy Snyder

**Timothy Snyder** (* 18. august 1969, Ohio, USA) je americký historik, spisovateľ a akademik, ktorý sa špecializuje na históriu Strednej a Východnej Európy. Je profesorom histórie na Yale University a členom Institut für die Wissenschaften vom Menschen vo Viedni.

Je odborníkom na holokaust, členom výboru Committee on Conscience United States Holocaust Memorial Museum. Patrí medzi členov think tanku Council on Foreign Relations. Snyder hovorí piatimi európskymi jazykmi a číta desať, čo mu umožňuje jednoduchšie využitie primárnych a archívnych zdrojov v Nemecku a strednej Európe pri výskume. Sám zdôrazňuje, že pri štúdiu histórie, je veľmi dôležité poznať ďalšie jazyky a povedal tiež že: „Ak neviete po rusky, v skutočnosti neviete, o čo prichádzate.“

Napísal deväť kníh a spoluredigoval dve, diela *[[Krvavé územie]]* a *[[O tyranii]]*, ktoré vyšli aj v slovenčine, patria medzi bestsellery New York Times.

## Bibliografia
V slovenskom jazyku boli vydané tieto knihy:
* 
* 
* 
* 
* 
* SNYDER, Timothy. *O slobode.* Prvé vyd. Bratislava : Premedia, 2024. 368 s. ISBN 978-80-8242-310-8.
## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj
* 

 

Kategória:Osobnosti z Ohia
Kategória:Historici USA
Kategória:Spisovatelia literatúry faktu
Kategória:Vyučujúci na Yale University
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Antifašisti
Kategória:Nositelia Radu kríža zeme Panny Márie
Kamenný potok (prítok Jakubianky)

**Kamenný potok** je potok v regióne Spiš, na území obce Jakubany v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Levočské vrchy a ústi do Jakubianky v povodí Popradu. Má dĺžku  a je tokom V. rádu. 

## Prameň
Pramení na severovýchodnom svahu Derežovej, vo výške okolo , v juhozápadnej časti územia obce Jakubany, v lesnom extraviláne.

## Opis toku
Tečie od prameňa lesným extravilánom severozápadoseverným smerom, mení smer na severovýchodný, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok z južného úbočia lesa *Poľanová*, mení smer na východný, v  ústi v lesnom extraviláne do vodného toku Jakubianka ako jej ľavostranný prítok.

Nachádza sa v geomorfologickom celku Levočské vrchy a v ich podcelku Levočská vysočina. Nemá významnejšie prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Z podstatného mena *kameň* po rozšírení o adjektívnu príponu *-ný* s významom *niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Kamenný potok* s významom *potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1976. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Kamenný potok* nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom *Kamenný potok* (január 2023).

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa 
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Levočských vrchoch
Kategória:Jakubany
Ting Ling

**Ting Ling** (, ), rodným menom **Ťiang Ping-č’** (, ) bola jednou z najslávnejších čínskych spisovateliek 20. storočia. Spočiatku písala poviedky o mladých čínskych ženách, ktoré sa vymykali tradičnému štýlu života. Po roku 1930 sa stala významnou predstaviteľkou ľavicovo orientovanej literatúry.

## Život
Chodila do školy, založenú jej matkou po smrti manžela. Jej nezávislosť a netradičný pohľad na svet veľmi ovplyvnil aj dcéru Ping-č’, ktorá nakoniec v roku 1922 odišla za literárnym životom a štúdiom do Šanghaja, Nankingu a Pekingu. V tejto dobe sa bližšie zaujímala o anarchizmus.

V Pekingu sa neskôr zamilovala do ľavicového básnika Chu Jie-pchina. Spoločne sa presťahovali do Západných hôr, ktoré sa nachádzajú kúsok od mesta.

## Tvorba
Spočiatku písala čiastočne autobiografické príbehy o mladej hrdinke, ktorá bola odvážna, nezávislá a vášnivá ohľadom všetkého, čo robí, zároveň však hľadala zmysel života. Príbehy boli veľmi obľúbené, avšak kariéra jej manžela stagnovala. Preto sa v roku 1928 odsťahovali do Šanghaja, aby začali vydávať časopis, ktorý mal byť primárne využitý na publikovanie diela Chu Jie-pchin. Tento zámer však skrachoval, preto Chu obrátil svoju pozornosť k politike. Ting Ling sa stále venovala svojmu písaniu, vydala tri zbierky poviedok a jednu novelu. Jej manžel sa medzitým stal členom Komunistickej strany Číny . Neskôr bol roku 1931 úradmi kuomintangského režimu zatknutý a popravený. V tejto dobe sa námety diel Ting Ling posunuli viac k problémom robotníkov a pracujúcej triedy. Stala sa hlavnou predstaviteľkou ľavicovo orientovaných spisovateľov a v roku 1932 vstúpila do komunistickej strany.

Jej prechod k ľavicovo orientovanej literatúre a námetom nakoniec viedol k plodnému obdobiu. Jej dielo *Šuej* (1931; *Záplavy*) bolo označené za ukážkový príklad socialistického realizmu v Číne. Avšak rovnako ako jej manžel bola aj ona (roku 1933) zatknutá kuomintangskými úradmi. Vo väzení zostala do roku 1936, kedy prezlečená za vojaka utiekla.

Nutné je však povedať, že aj keď inklinovala ku komunistickej ideológii, nebola k nej nekritická. Niektoré jej poviedky boli cenzurované, pretože sa vyjadrovala až veľmi kriticky. (*Caj i-jüan čung* – *V nemocnici*; *Jie* – *Noc*).

Jej román *Tchaj-jang čao caj Sang-kan-che šang* (1948, *Slnko nad riekou Sang-kan*) získal veľkú obľubu, roku 1951 zaň dostala Stalinovu cenu 2. stupňa. Aj napriek tomuto úspechu bola často obviňovaná z prehnanej kritiky režimu, predovšetkým v oblasti ženských práv. Nakoniec bola v roku 1957 zo strany vylúčená. Počas Čínskej kultúrnej revolúcie bola zatknutá a na 5 rokov uväznená. Štyri roky po prepustení, roku 1979, jej bolo dovolené sa do strany vrátiť.

Jej posledné práce boli zbierky esejí, poviedok, ale aj romány. Do češtiny boli preložené jej knihy *Deník slečny Suo-fej a jiné prózy* a *Na řece Sang-kan*.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Narodenia 12. októbra
Kategória:Úmrtia 4. marca
Kategória:Narodenia v 1904
Kategória:Úmrtia v 1986
Kategória:Čínski spisovatelia románov
Malý Minčol (vrch v Čergove)

**Malý Minčol** () je vrch v pohorí Čergov, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Livovská Huta, približne  západne od Bardejova. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Bardejov a zasahuje na katastrálne územie obce Šarišské Jastrabie, Livovská Huta a Lukov. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaná Livovská Huta, severovýchodne leží Lukov a Malcov, severne Lenartov, Obručné a Ruská Voľa nad Popradom a západným smerom Čirč, Šarišské Jastrabie a Kyjov.

## Opis
Malý Minčol leží v severnej časti hlavného hrebeňa, ktorý vedie od Minčola () severným smerom na Murianik (). Východne sa nachádza Pálenica (), Stašková () a Jasenov (), južne Dvoriská (), Forgáčka (), Stredný vrch () a Minčol, západne Minčolík (), Hriňova hora () a Lazovský vrch () a severne Dlhá (), Murianik, Krivá () a Jaseňov (). Hrebeňom vedie európske rozvodie Visly a Dunaja; západné a juhozápadné svahy odvodňuje potok Soliská do rieky Poprad, severné Večný potok a juhovýchodné Krížovský a Banský potok do Tople. Na vrchole je križovatka značených turistických chodníkov. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Čergova, no tiež Busov, Levočské vrchy, vrcholy Vysokých Tatier, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu,  Pieniny a prihraničné vrchy južného Poľska.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke hrebeňom:
** od severu z obce Obručné cez Dlhú a Murianik
** od juhu z Minčola
* po  modrej turistickej značke od východu z obce Livov
* po  žltej turistickej značke z Lenartova

## Referencie

## Pozri aj
* Čergov
* Zoznam vrcholov v Čergove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Čergove
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Stará Ľubovňa
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Šarišské Jastrabie
Kategória:Lukov (okres Bardejov)
Kategória:Livovská Huta
Milan Fijala

**Milan Fijala**, tiež **Milan Fiala** (* 16. február 1877, Dunajská Streda† 16. január 1964, Bratislava) bol slovenský odborár a komunistický politik nemeckého pôvodu v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Povolaním bol kovorobotník. Už v roku 1894 bol organizovaný v odborovom hnutí pracovníkov  kovopriemyslu v Bratislave. 
V obecných voľbách v roku 1923 bol za Komunistickú stranu Česko-Slovenska (KSČ) zvolený za poslanca bratislavského mestského zastupiteľstva. Po parlamentných voľbách v roku 1925 získal senátorský mandát v Národnom zhromaždení. V senáte zasadal v kultúrnom a technicko-dopravnom výbore. V parlamente vystupoval po nemecky. V obecných voľbách v roku 1938 kandidoval do bratislavského mestského zastupiteľstva za nemeckú sociálnodemokratickú stranu (nemecky: Deutsche sozialdemokratische Arbeiterpartei in der Tschechoslowakischen Republik) (DSAP). 

V roku 1948 bol ešte vo svojich 71 rokoch zamestnaný v podniku *Dunostrov* v Dunajskej Strede a stále bol činný v odborovom hnutí.

## Referencie


Kategória:Slovenskí odborári
Kategória:Slovenské osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Kategória:Politici KSČ
Kategória:Osobnosti z Dunajskej Stredy
Ľudovít Francisci

ThDr. **Ľudovít Francisci** (; * 25. september 1862, Sokolníky † 6. apríl 1933, Nitra) bol maďarský katolícky kňaz, teológ, pedagóg a verejný činiteľ v období medzivojnového Česko-Slovenska. 

Stredoškolské štúdiá absolvoval v Nitre. V roku 1884 bol študentom na kňazskom inštitúte Augustinum vo Viedni. V roku 1887 bol vysvätený za doktora náboženských štúdií a v tom istom roku bol vymenovaný za kaplána na fare v Nitre-Kalvárii. V roku 1889 bol učiteľom teológie, v roku 1911 kanonikom a v roku 1912 rektorom veľkého seminára v Nitre.

Jeho politická kariéra má korene v starej maďarskej ľudovej strane. Bol redaktorom jej oficiálnych novín Nyitramegyei Szemle. Tomuto smeru slúžil aj ako člen Krajinskej kresťansko-socialistickej strany po vzniku Česko-Slovenska. V strane predstavoval konzervatívne cirkevné krídlo.

V parlamentných voľbách v roku 1925 bol v XI. volebnom kraji (južné Slovensko) zvolený za senátora Národného zhromaždenia. V senáte bol členom klubu nemeckých kresťanských sociálov (nemecky: Deutsche Christlichsoziale Volkspartei) (DCHS). V septembri 1929 sa vzdal mandátu pre konflikt s predsedom strany Gézom Szüllőom. Neskôr sa postavil aj proti Szüllőovi, vo svojich novinách Nyitramegyei Szemle ostro napadol prístup strany k Maďarskej národnej strane. V roku 1932 bol zvolený za čestného predsedu strany. Keď novú kandidatúru neprijal, ponúkol celú sumu svojho štvorročného senátorského platu, (200 000 vtedajších korún), maďarskému kňazskému vzdelávaciemu ústavu. 

Bol aj známy pre svoju dobročinnosť. Nezanechal po sebe žiadne bohatstvo, keďže ho počas života rozdával. Rok pred svojou smrťou daroval svojej rodnej obci  100 000 korún a 50 000 korún rodisku svojej matky M. Hyndice s tým, že úroky budú rozdelené medzi chudobných v obci. Vo svojom závete, ktorého prípravou bol poverený neskorší biskup Andrej Škrábik, zariadil, aby celá suma z predaja jeho hnuteľných vecí bola odovzdaná chudobným v Nitre.

## Referencie

Kategória:Maďarskí kňazi
Kategória:Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Kategória:Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Kategória:Kanonici
Kategória:Prepošti
Kategória:Osobnosti z Podhorian (okres Nitra)
Kategória:Politici Krajinskej kresťansko-socialistickej strany
Anaxagoras z Aiginy

**Anaxagoras** () bol grécky sochár z prvej polovice 5. stor. pred Kr.

Anaxagoras, sochár (bronziar) z Aiginy, podľa Pausania zhotovil bronzovú sochu Dia v Olympii (desať lakťov vysokú ) na objednávku gréckych mestských štátov, ktoré zvíťazili nad Peržanmi v bitke pri Platajách (479 pred Kr.):  „*Keď prejdeme okolo vchodu do rokovacej sály, uvidíme sochu stojaceho Dia bez nápisu a potom, keď sa otočíte na sever, uvidíme inú sochu Dia. Tento je otočený smerom k vychádzajúcemu slnku a venovali ho tí Gréci, ktorí bojovali proti Peržanom pod vedením [[Mardonios|Mardonia]]. Na pravej strane podstavca sú napísané mestá, ktoré sa zúčastnili na boji...“* Po vymenovaní rôznych miest Pausanias ďalej zaznamenal: „*Sochu umiestnenú Grékmi v Olympii zhotovil aiginský Anaxagoras. Ale tí, ktorí píšu históriu o Platajách, na neho zabúdajú.“*

Základy mramorového podstavca (cca 3 m × 1,90 m) sa zachovali juhovýchodne od Diovho chrámu (medzi chrámom a Bouleutérionom, 5 m severne od starovekej steny Altidy). Rovnako ako mnohé iné kolosálne votívne sochy Dia v Olympii, ani táto socha sa nezachovala, ale podlhovastý tvar základne naznačuje, že to mohol byť typ tzv. 
„kráčajúceho Dia“, možno vrhajúceho blesky, teda podobného ako je Zeus Keraunios (Ζεύς Κεραυνός – „Zeus Hromovládny“ ).
 
Ďalšie dielo od Anaxagora je známe z epigramu zachovaného v zbierke gréckych epigramov zv. *Anthologia Palatina*. Bola to votívna socha, ktorú venoval bohom Praxagoras, syn Lykaia. Diogenes Laertios uvádza Anaxagora ako umelca, ktorého spomína Antigonos vo svojich spisoch o dejinách umenia, preto musel nepochybne patriť medzi významnejšie osobnosti sochárskeho umenia. 

## Referencie a bibliografia

Kategória:Sochári starovekého Grécka