Vladimír Bahna (režisér)

**Vladimír Bahna** (* 25. júl 1914, Banská Štiavnica – † 19. október 1977, Bratislava) bol slovenský filmový režisér, scenárista a dramaturg.

## Štúdium
Narodil sa v Banskej Štiavnici a pochádzal z rodiny remeselníka zo susedného banského mesta Pukanec. Od detstva inklinoval k umeniu, čo potvrdilo aj prijatie na pražskú výtvarnú akadémiu, kam však pre nedostatok prostriedkov na zabezpečenie štúdia nenastúpil. Spočiatku sa učil za typografa v Novom Meste nad Váhom, neskôr odišiel do Bratislavy, kde v roku 1934 absolvoval Školu umeleckých remesiel. U profesorov Rossmanna, Vydru, doktora Hořejšku, Fullu a Galandu sa učil konštruktívnej typografii a úžitkovej grafike. V tomto období začal publikovať rôzne literárne pokusy a novinové články. Začal si všímať kinematografiu a verejne sa vyslovoval k Fričovmu Jánošíkovi, Plickovmu filmu Zem spieva, ako aj k všeobecným predpokladom a perspektívam budúcej slovenskej filmovej tvorby. Záľuba vo fotografovaní našla uplatnenie aj v redakčnej činnosti, najmä za pobytu v Piešťanoch, kde pôsobil ako kúpeľný redaktor časopisu *Nové Slovensko*.

## Kariéra

### Povojnové obdobie
Vo filme začínal ako dramaturg a scenárista bulletinu Nástup (19441945). Koncom januára 1945 bol poverený funkciou tlačového referenta a redaktora povstaleckého časopisu *Pohronie*. Po porážke fašizmu a znárodnení kinematografie vznikla v roku 1945 Slovenská filmová spoločnosť (Slofis). Bahna sa stal dramaturgom krátkeho filmu a už v roku 1946 prišlo k reedícii Bahnovho scenáristického debutu *Čierne umenie*. Osvetová snímka spracúvajúca tematiku dejín kníhtlače na Slovensku vznikla v spolupráci s režisérom Vladimírom Zimmerom.
V povojnovom období Vladimír Bahna pokračoval v nastúpenej ceste filmového žurnalistu. Bol členom redakčného kruhu časopisu Kino. Bahnovým režisérskym debutom bol autorský dokumentárny film *Pukanskí kolári (1947)*. Po februárovom prevrate v Česko-Slovensku vytvoril Bahna reportážne filmy *Čarovný prút (1948)* a *Údolie radosti (1948)*, inšpirované prácou na stavbách a protialkoholickú osvetovú snímku *Nepriateľ medzi nami (1948)*.

### Celovečerné dokumenty
Ďalšie skúsenosti filmového tvorcu získal Vladimír Bahna prípravou celovečerného filmu *Oceľová cesta (1949)*. Tento agitačný dokument zobrazuje výstavbu Trate mládeže z Hronskej Dúbravy do Banskej Štiavnice. V línii a duchu predchádzajúcej snímky vytvoril Bahna aj prvý slovenský farebný celovečerný nehraný film s tematikou industrializácie, *Dúha nad Slovenskom (1951)*. V prvej polovici päťdesiatych rokov pôsobil Bahna aj ako redaktor časopisu *Film a doba*.

### Hrané filmy

#### 50. roky
V oblasti hraného filmu sa Bahna dramaturgicky podieľal na filme *Boj sa skončí zajtra (1951)*. Pre svoj hraný debut *[[Pole neorané (film)|Pole neorané]] 1953* si Bahna zvolil ako predlohu rovnomenný román Petra Jilemnického. Autorom scenára je Vladimír Mináč. Film pojednáva o živote chudobných kysuckých kopaničiarov počas hospodárskej krízy v tridsiatych rokoch. Film Pole neorané, ako jeden z mála filmov vtedajšej produkcie, prekročil umelecké limity a aspoň čiastočne prekryl ideové schémy a to najmä vďaka réžii Vladimíra Bahnu a spoluréžii Tibora Rakovského.
Dvojica tvorcov Mináč a Bahna realizovala aj ďalší celovečerný hraný film *Žena z vrchov (1955)*. V roku 1956 sa v slovenskom filme decentralizovala dramaturgická práca a vznikli tri tvorivé skupiny, jedna z nich pod vedením Vladimíra Bahnu. K reorganizácii došlo v roku 1958, kedy sa z tvorivých skupín stali skupiny výrobné a Bahna, Bielik a Gajdošová sa vzdali svojich funkcií.
Po práci so súčasnou tematikou Bahna realizoval historickú komédiu *Zemianska česť (1957)*, ktorá vychádzala z Kalinčiakovej prózy Reštavrácia. Zároveň s nou nakrúcal aj *Poslednú bosorku (1957)*, ktorú mal pôvodne režírovať Paľo Bielik, ale pre jeho nezhody s Bukovčanom poverilo vedenie Koliby Vladimíra Bahnu. Bahna ostal aj v tomto období naďalej verný svojim žurnalistickým začiatkom a pravidelne prispieval do časopisu *Film a divadlo*. Podieľal sa aj na literárnej príprave filmovej komédie *[[Dáždnik svätého Petra]] (1958)*, ale vzdal sa zverejnenia svojej tvorivej účasti. V roku 1959 režíroval film *Dom na rázcestí*, o dva roky neskôr sa zameral na tému protifašistického odboja v melodramatickej snímke *Predjarie (1961)*.

#### 60. roky
Začiatkom 60. rokov odišiel Vladimír Bahna do bratislavského televízneho štúdia, kde realizoval dramatickú reláciu *Návraty*. V televízii spracoval adaptáciu divadelnej hry Jozefa Hollého, *Geľo Sebechlebský (1963)*, prepis poviedky Janka Jesenského, *Slnečný kúpeľ (1963)* a nadviazal na spoluprácu s Vladimírom Mináčom pri realizácii poviedky *Prípad (1964)*.
V tomto období sa v slovenskom filme sformovala skupina modernistov (Eduard Grečner, Stanislav Barabáš, Peter Solan), voči ktorej vystúpila línia tradicionalistov, medzi ktorými bol Jozef Tallo, Štefan Sokol a Vladimír Bahna.
Scenár k ďalšej Bahnovej literárnej adaptácii *Námestie svätej Alžbety (1965)* napísal Štefan Sokol podľa románu Rudolfa Jašíka. Téme slovenského národného povstania sa Vladimír Bahna venoval vo filme *Stopy na Sitne (1968)* a v trojdielnom televíznom filme *Generácia (1969)*. Aj napriek uvoľneniu v 60. rokoch trpia tieto filmy ideologickým schematizmom a ilustratívnosťou.
Okrem režisérskej činnosti zastával Vladimír Bahna v tomto období aj miesto riaditeľa Štúdia hraných filmov a v periodikách sa pravidelne vyjadroval ku stavu slovenskej kinematografie.

#### 70. roky
Ďalšou adaptáciou Vladimíra Bahnu bol filmový prepis Zúbkovej prózy *Skrytý prameň (1973)*. Ľudo Zúbek sa vrátil do doby majstra Pavla z Levoče. Scenár filmu však ešte zdôraznil schematizmus predlohy a film je tak veľmi transparentnou straníckou propagandou poplatnou obdobiu normalizácie, ako aj tvorbe Vladimíra Bahnu. Filmový prepis novely *Skrytý prameň* bol posledným celovečerným dielom režiséra Vladimíra Bahnu.
K filmovej dokumentaristike sa Bahna vrátil až takmer po dvadsiatich rokoch filmom *Deväťsto rokov niekdajšieho slobodného kráľovstva banského mesta Pukanca (1976)*. Pôvodne zamýšľaný dvojdielny veľkofilm *Poéma o svedomí (1978)* bol dokončený v podobe jednodielneho filmu, ktorý presne zodpovedal politickej mytológii 70. rokov. Po náhlej Bahnovej smrti film dokončil Zoro Záhon.

## Filmografia

### Krátkometrážna a dokumentárna tvorba
* Čierne umenie (1946) *(námet, libreto a scenár)*
* Kvapka Slnka (1946) *(námet)*
* Pukanskí kolári (1947) *(námet, scenár, réžia)*
* Čarovný prút (1948) *(námet, scenár, réžia)*
* Údolie radosti (1948) *(námet, scenár, réžia)*
* Nepriateľ medzi nami (1948) *(scenár, réžia)*
* Neznáme ruky (1949) *(réžia)*
* Oceľová cesta (1949) *(námet, scenár, réžia)*
* Dúha nad Slovenskom (1952) *(námet, scenár, réžia)
* Chlieb a kvety (1954) *(námet, scenár, komentár)*
* Príďte všetci (1954) *(námet, scenár, réžia)*
* Deväťsto rokov niekdajšieho slobodného kráľovstva banského mesta Pukanca (1976) *(námet, scenár, réžia)*

=== Filmová a televízna hraná tvorba ===
* Pole neorané (1953)
* Žena z vrchov (1955)
* Posledná bosorka (1957)
* Zemianska česť (1957)
* Dom na rázcestí (1959)
* Predjarie (1961)
* Návrat Ondreja Baláža (1963)
* Mária (1963)
* Geľo Sebechlebský (1963)
* Slnečný kúpeľ (1964)
* Prípad (1964)
* Námestie svätej Alžbety (1965)
* Na brehu priezračnej rieky (1966)
* Stopy na Sitne (1968)
* Generácia I., II., III. (1969)
* Skrytý prameň (1973)
* Poéma o svedomí (1978)

== Literatúra ==
* 

== Externé odkazy ==
* [http://www.osobnosti.sk/index.php?os=zivotopis&ID=59275 *Vladimír Bahna''] – Osobnosti.sk
* 
* 

Kategória:Slovenskí filmoví režiséri
Kategória:Slovenskí filmoví scenáristi
Kategória:Slovenskí filmoví dramaturgovia
Kategória:Slovenskí dramaturgovia dokumentárnych filmov
Kategória:Slovenskí režiséri dokumentárnych filmov
Kategória:Slovenskí televízni dramaturgovia
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Osobnosti z Banskej Štiavnice