open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Strabax (sochár, 1. stor. pred Kr.)

**Strabax** (*Strabax*) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.                    
 
Strabax, grécky sochár z Atén, tvoril v 1. storočí pred Kr. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovali správy. Na južnej strane aténskej Akropole sa však našiel nápis na mramorovom podstavci zo sochy, ktorý hlása, že bol autorom sochy Oiniada z atického dému *Erchia*:

::- text v starogréčtine
 
Na hornej časti podstavca, vyrobeného z hymettického mramoru (ťažil sa juhovýchodne od Atén v pohorí Hyméttos), sa z tejto sochy (zrejme bronzovej) zachovali stopy nôh. Epigrafická analýza textu na podstavci dokazuje, že pochádzala z počiatku rímskej nadvlády v Grécku, možno z prvého storočia pred Kr. Na aténskej Akropole sa našiel i druhý podstavec zo sochy podpísaný rovnomenným umelcom. Nápis na tomto podstavci ale znalci datujú do 4. stor. pred Kr., čo vylučuje, že tu ide o toho istého sochára. Keďže je toto meno v antickom Grécku veľmi neobvyklé, je možné, že bol jeho predkom.
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Resco

[náhľad|Sídlo v [Nivy Tower v Bratislave]]

**Resco** je slovenská softvérová firma, ktorá sa špecializuje na vývoj mobilných aplikácií CRM. V roku 1999 ju v Bratislave založil Radomír Vozár, Eduard Kirchner a Marcel Saffa. V roku 2014 používalo produkty firmy Resco viac ako milión používateľov a 4000 korporácií. Názov "RESCO" je odvodený z anglického **RE**mote **S**olutions **CO**mpany (spoločnosť pre diaľkové riešenia).

## História a vývoj
Na začiatku sa vývojári Resca sústredili na platformy ako PalmOS, Pocket PC (Standard) a Pocket PC (Professional), dnes známy ako Windows Mobile.

Vytvorili aplikácie Resco Explorer, Resco Photo Viewer, Resco Radio a Resco Audio Recorder, ktoré získali ocenenia časopisov zameraných na PDA ako Pocket PC Magazine. V roku 2004 firma publikovala Resco Photo Viewer pre operačný systém Symbian v telefónoch Nokia.

V roku 2009 bola uvedená prvá verzia produktu *Resco Mobile CRM*, klienta pre Microsoft Dynamics CRM. Resco Mobile CRM bol postupne vylepšovaný a pribudol nástroj Woodford, ktorý umožnil použitie riešenia pre väčší počet užívateľov. 

Koncom roku 2010 firma uviedla prvú aplikáciu pre OS Android a Windows Phone - Resco Radio.

V roku 2013 vznikla americká pobočka Resco.net, Inc. so sídlom v meste Danvers, štát Massachusetts. Súčasne bol uvedený nový produkt Resco Advantage, neskôr premenovaný na "Resco CRM", ktorý predstavoval nové samostatné mobilné riešenie CRM.

## Produkty
**Resco Explorer** pracoval ako vyhľadávač súborov, manažér úloh, sieťový prehliadač, manažér FTP, archivátor ZIP a prehliadač s limitovanou podporou pre sociálne siete. Prvá verzia vyšla v roku 2001.

**Photo Manager** bola druhá aplikácia uvedená v roku 2003.

**Resco Radio** bola aplikácia publikovaná v roku 2006.

Aplikácia **Resco Keyboard Pro** bola pre firmy, ktorých zamestnanci používali na prácu zariadenia Windows Mobile.

## Spolupráca s Microsoftom
Globálny kontrakt Microsoftu s firmou Resco umožňuje divízii Microsoft Dynamics zameranej na firmy ponúkať technológie Resca v rámci svojho portfólia. Tým sú produkty Resco dostupné všade, kde pôsobí firma Microsoft.

## Ocenenie firmou Gartner
V roku 2018 americká analytická firma Gartner zaradila Resco do reportu Magic Quadrant pre Platformy na vývoj mobilných aplikácií (MADP). Report ocenil širokú klientskú základňu Resca, ktorá zahrňuje temer všetky priemyselné odvetvia.

## Referencie

## Externé odkazy
*Oficiálne webstránky
*Facebook
*Instagram
*Twitter
*YouTube

## Zdroj

Kategória:Slovenské softwarové firmy
Kategória:Podniky v Bratislave
Kategória:Podniky založené v 1999
Etterna

**Etterna** je 5-členná slovenská melodic metalová formácia z Prešova založená v roku 2016 bývalými členmi kapiel Khadaver, SunRain a Five Rock Souls.

## História
V máji sa po rozpade kapely Khadaver stretávajú v skúšobni Tomáš Višňovský a Feral Inferis s myšlienkou vytvoriť niečo nové. Na post sólového gitaristu verbujú Štefana Korčáka, ktorý so sebou prináša speváka Adyho Hnata. Na začiatku si Etterna nevie zohnať basgitaristu, no v skúšobni zatiaľ vznikajú prvé skladby „Demon“ a „Secreto en Fragopolis“, ku ktorej neskôr vydávajú aj videoklip.

V marci 2017 zahrajú prvý koncert na krste druhého albumu kapely *Gloom*. Koncom tohto roka ich opúšťa gitarista Štefan Korčák, ktorého nahradí Adam Maňko.

Medzitým kapela stihne vydať ďalšie 4 videoklipy k pesničkám „The Independent Dreamland“, „My Guidance Home“, „Before our Lives“ a „Desert Ruins“, v ktorom si zahral hlavnú postavu superstarista Robo Mikla.

30. októbra 2018 Etterna vydáva svoj debutový album *[[Chaotic]]* pod hlavičkou vydavateľstva Sliptrick Records, a zároveň na post basgitaristu prijíma Martina Fidesa.

Pol roka po vydaní albumu je kapela prizvaná odohrať 2 koncerty v Rusku (Petrohrad, Moskva) ako špeciálny hosť po boku fínskej kapely Battle Beast.

## Úspechy
30. apríla 2024 sa kapela stala Slovenským víťazom prestížnej súťaže Wacken Metal Battle, čo jej zaručilo postup na celosvetové finále, ktoré sa konalo vo forme vystúpenia na jedno z najväčších metalových festivalov na svete Wacken Open Air v Nemecku.

13. decembra 2024 vyšiel kapele v poradí druhý album - Dead Doesn't Mean Gone, s ktorým získala 28. marca 2025 cenu v kategórii Hard&Heavy nahrávka roka 2024 na udeľovaniach cien Radio Head Awards.

## Zostava
;Súčasní členovia

* Ady Hnat - spev, sample
* Feral Inferis - gitara
* Michael Moščák - sólová gitara
* Boris Goga - basgitara
* Richard Groskop - bicie

;Bývalí členovia

* Viktor Šimon - basgitara
* Andy Mášik - basgitara
* Peter Jakub - basgitara
* Martin Laškody - basgitara
* Štefan Korčák - gitara
* Adam Maňko - gitara
* Tomáš Višňovský - bicie
* Martin Fides - basgitara
* Martin Marinič - bicie

## Diskografia
;Albumy

*2018 - *[[Chaotic]]* (Sliptrick Records)
*2024 - *Dead Doesn't Mean Gone*

;Single

* 2022 - *Lost Dreams*
* 2022 - *Angel*
* 2022 - *Paradise*
* 2024 - *Below*
* 2024 - *The World We Made*
* 2024 - *Let The Water Rise*
* 2024 - *The Moment*
* 2025 - *Bad Blood*

;Kompilácie

* 2017 - *Výber prešovských kapiel*
* 2019 - *The Pain Fucktory*

## Externé odkazy
*Etterna - Bandzone
*Etterna - Bandcamp
*Etterna - Website

## Referencie

Kategória:Slovenské heavymetalové hudobné skupiny
Joko Widodo

**Joko Widodo**, skrátene **Jokowi** (* 21. jún 1961, Surakarta) je indonézsky politik, od roku 2014 do roku 2024 prezident krajiny. Je členom Demokratickej strany Indonézia - boj (*partaje Demokrasi Indonesia Perjuangan, PDI-P*).

## Život
Pochádza z chudobnej rodiny, vyštudoval lesníctvo na Univerzite Gadjah Mada a stal sa majiteľom úspešnej firmy na výrobu nábytku. V roku 2005 bol zvolený za starostu Surakarty, podarilo sa mu výrazne znížiť kriminalitu a vďaka investíciám do infraštruktúry a rozšírenia zelených plôch urobil mesto príťažlivejším pre turistov. V roku 2012 ho nadácia City Majors Foundation vyhlásila tretím najlepším starostom sveta.

V roku 2012 vyhral voľby na post guvernéra indonézskeho hlavného mesta Jakarty. Profiloval sa energickým bojom proti korupcii a nepotizmu, začal zverejňovať rozpočet svojho úradu. Jeho popularity využila strana PDI-P, ktorá ho nominovala ako svojho kandidáta v prezidentských voľbách v júli 2014. Podľa indonézskej ústavy smú do jednokolových volieb postaviť svojho zástupcu iba strany, ktoré disponujú aspoň pätinou kresiel v parlamente. Widodovým jediným protikandidátom tak bol generál Prabowo Subianto (Hnutie za veľkú Indonéziu, skrátene *Gerindra*), ktorého porazil ziskom 53,15 % hlasov.

Svojimi priaznivcami je Widodo vnímaný ako muž, ktorý sa vypracoval vlastnou usilovnosťou a umom a ako predstaviteľ nastupujúcej generácie, vymedzujúci sa voči tradičným elitám. Bol často porovnávaný s Barackom Obamom, s ktorým ho spája nielen rok narodenia a fyzický vzhľad, ale tiež to, že pochádza z neprivilegovaných vrstiev. Známou sa stala jeho prax zvaná *blusukan*, kedy bez prípravy chodí medzi prostými občanmi a diskutuje s nimi o ich problémoch. Veľkú pozornosť vzbudil, keď na promócie svojho syna do Singapuru letel bežnou linkou s vysvetlením, že na súkromné cesty prezidentský špeciál nepotrebuje.

V zahraničnej politike je stúpencom nezávislosti Palestíny, vyzval k jednotnému postupu moslimského sveta proti Izraelu.

Kritici Widoda obviňujú z populizmu, jeho politika nulovej tolerancie voči zločinu vedie k početným prípadom porušovania ľudských práv - príkladom môžu byť prehmaty sprevádzajúce jeho kampaň proti verejnému predaju alkoholu, ktorý prezident označuje za porušovania zásad islamu.

Je fanúšikom rockovej hudby, jeho obľúbenou skupinou sú Napalm Death. V roku 2015 ho členovia tejto skupiny požiadali, aby udelil milosť dvojici austrálskych pašerákov drog odsúdených k smrti. K poprave však nakoniec došlo, aj napriek tomu, že Austrália na protest odvolala z Jakarty svojho veľvyslanca.

Počas jeho funkčného obdobia sa začalo s výstavbou mesta Nusantara, ktoré má nahradiť Jakartu ako hlavné mesto krajiny.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Encyclopaedia Britannica

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Indonézie
Ján Čaplovič (národný pracovník)

**Ján Čaplovič** z Jasenovej (* 5. október 1876, Jasenová – † 5. marec 1925, Kovačica) bol slovenský evanjelický kňaz a národný pracovník.

## Rodina
Pochádzal zo starého šľachtického rodu Čaplovič z Jasenovej (Csaplovics de Jeszenova) a jeho čaplíkovskej vetvy tohto zemianskeho rodu.

* otec: Jozef Alexander Čaplovič
* matka: Anna rod. Lacová
* mal 5 synov, z nich:
** Ján Čaplovič – slovenský bibliograf, novinár (19041976)
** Vladimír Čaplovič – literárny historik, učiteľ (19051963)
* vnuk: Dušan Čaplovič

## Životopis
Ľudovú školu navštevoval v Jasenovej a v Dolnom Kubíne. V rokoch 18901894 študoval na evanjelickom lýceu v Kežmarku, za účasť v slovenskom študentskom spolku *Kytka* musel odísť z Kežmarku a pokračoval v štúdiu v Rimavskej Sobote. Teológiu študoval v rokoch 18971901 v Šoprone a Rostocku. Po krátkom pôsobení na Slovensku bol od roku 1904 až do svojej smrti evanjelickým farárom v Kovačici. Na svojich pôsobiskách vyvíjal rozsiahlu národnobuditeľskú a ľudovýchovnú činnosť. Po príchode do Kovačice v nemilosti pomaďarčenej cirkevnej vrchnosti. V rokoch 19071910 suspendovaný pre odpor proti zavedeniu maďarských bohoslužieb (Kovačický súdny proces proti 97 evanjelickým cirkevníkom). Počas celého života na svojich pôsobiskách vyvíjal rozsiahlu národnobuditeľskú a ľudovovýchovnú činnosť. Zaslúžil sa o rozvoj života slovenských evanjelikov na Dolnej zemi.

## Referencie

Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí národní buditelia
Kategória:Slováci v Srbsku
Kategória:Osobnosti z Jasenovej
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Hermippos (syn Dioména)

**Hermippos** (*Hermippos*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
 
Sochár Hermippos, syn Dioména z atického dému *Sounion*, tvoril v 2. storočí pred Kr. Od starovekých autorov nemáme o ňom správy. Jeho menom sú ale signované dva mramorové podstavce zo sôch objavené v Aténach. Nápis na podstavci z *hymettického* mramoru, nájdený v lokalite aténskej Agory, uvádza aj meno jeho otca:

::- text v starogréčtine
 
Ten druhý nápis (mierne poškodený), vytesaný do podstavca z pentelského mramoru, sa našiel v blízkosti *Asklépieionu*. 

Znalci oba nápisy podľa typu písma datujú do 2. stor. pred Kr.
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
João Goulart

**João Belchior Marques Goulart** (* 1. marec 1918 - † 6. december 1976) zvaný *Jango* bol brazílsky prezident v rokoch 1961 až 1964.

## Mladosť
Pochádzal zo zámožnej statkárskej rodiny zo štátu Rio Grande do Sul. Bol nádejný futbalista, hrával za Sport Club Internacional, kým pohlavná choroba neobmedzila pohyblivosť jeho pravej nohy. Vyštudoval právo, ale dal prednosť práci na rodinnej farme.

## Politická kariéra
Priateľom Goulartova otca bol Getúlio Vargas, ktorý nadaného mladíka uviedol do politiky. João Goulart vstúpil do Vargasovej Brazílskej strany pracujúcich, v roku 1950 bol zvolený za poslanca a v rokoch 19531954 pôsobil ako minister práce. Usiloval sa o zavedenie minimálnej mzdy a sociálneho poistenia. V roku 1956, keď bol prezidentom zvolený Juscelino Kubitschek de Oliveira, stal sa Goulart viceprezidentom. Túto funkciu zastával aj potom, čo sa Kubitschekovým nástupcom stal Jânio Quadros. V auguste 1961, keď Quadros po konflikte s parlamentnou opozíciou abdikoval, stal sa Goulart hlavou štátu. Aby upokojil situáciu, pristúpil na výrazné obmedzenie svojich právomocí. V roku 1963 však vypísal referendum, ktoré znovu zaviedlo prezidentský systém.

Goulartova politika sa usilovala o vymanenie Brazílie z politickej a ekonomickej závislosti na USA. Snažil sa zaviesť progresívne dane, zahájil nákladnú kampaň na potieranie Negramotnosťi, pripravoval pozemkovú reformu, ktorá by časť veľkostatkov odovzdala bezzemkom. Brazílska pravice kritizovala Goulartovu ústretovosť ku komunistom a obávala sa, aby sa krajina nevydala cestou Kuby. Kríza vyvrcholila v noci z 31. marca na 1. apríla, keď prevzala moc armáda. Goulart s rodinou emigroval do Uruguaja, kde založil malé hospodárstvo. V roku 1973 ho Juan Domingo Perón pozval do Argentíny a márne mu ponúkal miesto svojho poradcu. V roku 1976 João Goulart zomrel na svojom statku neďaleko mesta Mercedes: oficiálne na infarkt myokardu, existujú však dohady, že ho zavraždila brazílska tajná polícia.

## Osobný život
Jeho manželkou bola o 21 rokov mladšia Maria Teresa Fontela Goulartová, ktorá bola pre svoju krásu porovnávaná s Jackie Kennedyovou.

## Odkaz
Brazílsky filmár Silvio Tendler o ňom v roku 1984 nakrútil životopisný dokument *Jango*, ocenený na festivale v Havane.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Instituto João Goulart (portugalsky)

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Brazílie
Podenky

**Podenky** *(Ephemeroptera)* sú rad hmyzu. Do tohto radu patria podenky dlhé len 3 mm, ale aj podenky s dĺžkou až 35 mm. Prapredkovia podeniek lietali už od konca prvohôr (karbón) a z tejto doby je zachovaná aj fosílna larva. S postupujúcim vývojom u nich dochádzalo k redukcii druhého páru krídel a k redukcii žilnatiny na krídlach. Celosvetovo je známych asi 1800 druhov, v Strednej Európe je ich asi necelých sto.

## Opis
Na malej hlave je zakrpatené ústne ústrojenstvo, krátke tykadlá a veľké zložené oči. Ich končatiny sú tenké, predné končatiny sú obvykle najdlhšie. Krídla sú obvykle bezfarebné, len niekedy sú zafarbené (napr. podenka dvojkrídla *(Cloeon dipterum)*). Zadný pár je menší a pri niektorých druhoch chýba. Na konci ich tela sú dva štety. Premena podeniek je nedokonalá. Nymfy žijú vo vode a dýchajú žiabrami. Ich potravou sú rôzne vodné rastliny alebo povlaky na kmeňoch, niektoré požierajú drobné živočíchy. Vo vode žijú jeden alebo dva roky, zriedkakedy tri. Niektoré majú dve generácie ročne. Na subimágo (predposledná fáza dospievania hmyzu - polodospelý jedinec) sa premení len na krátky čas (minúty). Potom sa  zo svojej starej kože zvlečie. Dospelé jedince potravu neprjímajú a žijú iba dni alebo hodiny.
 
## Rozšírenie
Podenky sú rozšírené po celom svete v čistých sladkovodných stanovištiach okrem Antarktídy. Nevyskytujú sa hlavne na oceánskych ostrovoch alebo sa tam vyskytuje iba veľmi obmedzený počet druhov, ktoré sem prileteli z blízkej pevniny. Malá váha umožňuje podenkám alebo ich vajíčkam transport vetrom. Jednotlivé čeľade alebo podčeľade uprednostňujú rôzne biotopy: *[[Baetidae]]* - larvy uprednostňujú teplú vodu; *[[Heptageniidae]]* - žijú pod kameňmi a dávajú prednosť rýchlo tečúcej vode; *[[Ephemeridae]]* - vyhľadávajú piesčité jazerá alebo vodné stanovištia s piesčitou pôdou.

## Ekológia
Podenky sú veľmi dôležitou súčasťou potravového reťazca. Vo vode sa ich larvami živí rôzny dravý hmyz alebo ryby a obojživelníky; na suchu sú to hlavne vtáky. Môžu slúžiť ako bioindikátor čistých vôd.

## Systematika
Čeľade a druhy podeniek na Slovensku:

* Heptageniidae
**podenka bystrinná *(Rhithrogena  semicolorata)*
**podenka kaskádová *(Epeorus assimilis)*
***[[Heptagenia flava]]*
* Palingeniidae
**podenka veľká - podenka dlhochvostá *(Palingenia longicauda)*
* Ephemeridae
**podenka obyčajná *(Ephemera vulgata)*
**podenka škvrnitokrídla *(Ephemera danica)*
***[[Ephemerella ignita]]*
* Beatidae
**podenka skorá *(Baetis rhodani)*
**podenka dvojkrídla *(Cloeon dipterum)*
* Polymitarcidae
**podenka nížinná *(Ephoron virgo)*

## Použitá literatúra
* Z. Laštůfka: Roztoči, malé řády hmyzu, motýli. In: Příroda české republiky průvodce faunou, 2007
* L. Korbel: Hmyz. In: Veľká kniha živočíchov, 1993 Bratislava
* I.  von Brandt: Hmyz a motýle, SVOJTKA&Co s. r. o.  2016
* J. Zahradník: JEJICH ŽIVOT JE VELICE KRATIČKÝ. JEPICE. In: ŠESTINOŽCI, 2011 ISBN 978-80-7442-017-7

Kategória:Podenky
Vážka obyčajná

**Vážka obyčajná** *(Sympetrum vulgatum)* je vážka patriaca do čeľade vážkovité *(Libelullidae)*.

## Opis
Ich telo je dlhé 37 – 40 mm a rozpätie ich krídel je 37 – 40 mm. Samička má žltohnedé, samček ho má červené. Hruď je štvorcovo hranatá a oči sú hnedé. Avšak čerstvo vyliahnuté imága sú si veľmi podobné. Až po asi dvoch týždňoch sa začína sfarbenie ich tela meniť.

## Životný cyklus
Nymfy sa liahnu skoro na jar. Žijú na dne plytkých vodných nádrží, kde v sedimente lovia drobné vodné živočíchy. Dospelé vážky sa živia lietajúcim hmyzom. Lietajú od nížin až do hôr okolo rôznych typov stojatých vôd, niekedy aj pri pomaly tečúcich tokoch alebo zaletia až k záhradným nádržiam. Niekedy sa vzďaľujú od vody a zaletia až k poliam alebo záhradám. Lietajú od júla až do novembra. Po párení samička nakladie vajíčka do vody alebo na breh, kde ich na jar spláchne roztápajúci sa sneh. Samce preferujú miesta ako sú: vysoké stonky, drôty a vyčnievajúce konáre krov.

## Výskyt
Obýva severnú Afriku, celú Európu. Obľubuje vodné nádrže s miernym alebo žiadnym tokom, môžeme ju ale niekedy zazrieť ďalej od vodného prostredia. Je jednou z našich najrozšírenejších a najhojnejších vážok.

## Podobné druhy
* Vážka pestrá *(Sympetrum striolatum)*
* Vážka červená *(Sympetrum sanguineum*)
* *[[Sympetrum meridionale]]*

## Referencie

## Použitá literatúra
*Martin WALDHAUSER, Martin ČERNÝ: Vážky České republiky - príručka pro určování našich druhů a jejich larev  ISBN 978-80-87964-07-1
*Z. Laštůfka: Roztoči, malé řády hmyzu, motýli. In: Příroda české republiky průvodce faunou, 2007
*L. Korbel: Hmyz. In: Veľká kniha živočíchov, 1993 Bratislava
*I.  von Brandt: Hmyz a motýle, SVOJTKA&Co s. r. o.  2016
*J. Zahradník: JEJICH ŽIVOT JE VELICE KRATIČKÝ. JEPICE. In: ŠESTINOŽCI, 2011 ISBN 978-80-7442-017-7

Kategória:Vážkovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Trolejbusová doprava v Legnici

V **[[Legnica|Legnici]]**, meste na juhozápade Poľska, bola dvakrát v prevádzke malá sieť **[[trolejbus|trolejbusovej dopravy]]**.

## História
### Prvá prevádzka
Prvá krát sa trolejbusy v Legnici objavili 10. októbra 1943. Vtedy bola sprevádzkovaná prvá (a tiež jediná) linka na trase železničná stanica – mestský park (späť cez Staré Mesto) – *Złotoryjska* – *Lasek Złotoryjski* o dĺžke 4 km. Na tejto trati jazdili štyri trolejbusy MAN. Neskôr bolo zakúpených ešte niekoľko ojazdených vozov Henschel.

### Druhá prevádzka
Druhá trolejbusová prevádzka v Legnici bola zahájená 22. júla 1949. Vtedy bola otvorená jednosmerná trať s dĺžkou 3 km od stanice na juhovýchod k vojenskému letisku. Spočiatku jazdil na tejto linke trolejbus Henschel, jediný, ktorý prežil vojnové udalosti. V roku 1951 boli zakúpené dva ojazdené trolejbusy JaTB-2 z Varšavy, jeden z nich ale bol čoskoro vyradený.

Trolejbusová trakcia s jedinou linkou a dvoma vozmi neprežila rok 1956, kedy bolo rozhodnuté o jej zrušení. Naposledy vyšli trolejbusy do legnických ulíc 31. decembra toho roku.

## Referencie

## Zdroj
*

Legnica
Kategória:Legnica
Kategória:Doprava v Dolnosliezskom vojvodstve
Exékestos

**Exékestos** (*Exékestos*) môže byť:

* tyran Fókaie v 6. stor. pred Kr., pozri Exékestos z Fókaie
* grécky sochár v 4. stor. pred Kr., pozri Exékestos (sochár)
Antikvariát

**Antikvariát** je špecializované kníhkupectvo, ktoré sa zaoberá kúpou a predajom starých a použitých kníh, notového materiálu, časopisov, albumov, rytín či rukopisov.

Pôvodný význam slova označoval obchod so starými rukopismi a tlačami, ktoré neboli bežne dostupné na trhu. Antikvariát predlžuje obeh starých kníh, uspokojuje potreby bibliofilov, knižníc a iných záujemcov.

## Dejiny
Vznik antikvariátu siaha do 14. storočia, keď sa predajom starých rukopisov zaoberali profesionálni pisári. Počnúc 16. storočím bola činnosť antikvarátov spojená s vývojom súkromných zbierok starožitností. Napr. pre cisára Rudolfa II. pracoval ako antikvár Ottavio Strada (starší). Takéto materiály tvorili v tomto čase dôležitú súčasť ponuky kníhkupcov.

Medzi zakladateľov moderne poňatého antikvariátu patria James Lackington, Henry George Bohn (obaja Angličania) a Antoine-Augustin Renouard (Francúz), ktorého fima zameraná na toto odvetvie vznikla v roku 1792. Významným antikvárom bol parížsky bibliofil a kníhkupec Jacques-Charles Brunet.

V bývalom Česko-Slovensku bol prvý antikvariát novodobého typu v Prahe od 80. rokov 18. storočia, majiteľ bol Wolfgang Kristán Gerle. Neskôr (90. roky 18. storočia) obchod s antikvárnymi knihami vzrástol po rušení kláštorných knižníc.

Na Slovensku bolo v roku 1980 7 antikvariátov.

## Poznámky


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Druhý život antikvariátů

Kategória:Kníhkupectvá
Exékestos (sochár)

**Exékestos** (*Exékestos*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
 
Exékestos, grécky sochár neznámeho pôvodu (zrejme z Atén), tvoril v 2. polovici 4. storočia pred Kr. Jeho menom sú signované dva mramorové podstavce zo sôch objavené na aténskej Akropole. Nápis na jednom z nich je len fragmentárny (prvé 4 začiatočné písmená z jeho mena), druhý bol podľa nápisu základňou sochy venovanej bohyni Aténe *Polias*:

:- text v starogréčtine- *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*
  
Oba nápisy sú podľa typu písma datované do 4. stor. pred Kr.
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
František Karol Habsburský

**František Karol Jozef Habsbursko-Lotrinský** (17. december 1802, Viedeň, Rakúske cisárstvo – †8. marec 1878, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko) bol rakúsky arcivojvoda a otec rakúskeho cisára Františka Jozefa I.

## Život a mladosť
František Karol sa narodil vo Viedni, ako tretí syn Františka II. (I.) a jeho druhej manželky princeznej Marie Terézie z rodu Bourbonovcov, dcéry Ferdinanda I. kráľa oboch Sicílií a Márie Karolíny Habsbursko-lotrinskej. 4. novembra 1824 sa František Karol vo Viedni oženil s bavorskou princeznou Žofiou (1805–1872), dcérou bavorského kráľa Maxmiliána Jozefa I. a jeho druhej ženy, princeznej Karolíny Frederiky Bádenskej (Žofiina nevlastná sestra, Karolína Augusta Bavorská bola toho času Františkovou nevlastnou matkou, tým že si zobrala jeho tri krát ovdoveného otca v roku 1816.) Wittelsbachovci prehliadli odpudivé maniere Žofiinho manžela vzhľadom na neschopnosť jeho staršieho brata Ferdinanda mať deti a Žofiine šance stať sa rakúskou cisárovnou.

Bol nesmelý a všeobecne neúspešný muž, hoci, spolu so svojim strýkom Ľudovítom boli členmi Tajnej štátnej rady (*Geheime Staatskonferenz)*, ktorá po smrti cisára Františka II. vládla Rakúskemu cisárstvu namiesto jeho mentálne chorého brata Ferdinanda v rokoch od 1835 až 1848. Rozhodovanie ale pripadlo na ministra zahraničia princa Klemensa Wenzela von Metternich a jeho rivala grófa Františka Antona von Kolovrat-Libštejnskému. Žofia dosiahla svoje ambície práve vtedy, keď tlačila na Františka Karla, aby sa zriekol svojho nároku na trón v čase bratovej abdikácie  dňa 2. decembra roku 1848, čím umožnila ich najstaršiemu synovi Františkovi Jozefovi I. prevziať trón.

## Sobáš so Žofiou Bavorskou
V záujme zachovania vládnucej dynastie v priamej línií, keďže starší brat Františka Karola nemohol mať žiadnych potomkov, bolo nutné, aby sa pre neho našla vhodná nevesta. Bavorský kráľ menom Maximilián I. Jozef mal hneď niekoľko krásnych dcér, jedna z nich bola rakúskou cisárovnou (Karolína Augusta ako štvrtá manželka Františka I.) Voľba padla na jeho druhú najmladšiu žijúcu dcéru, Žofiu. Františka Karola nepredchádzala povesť krásavca a jeho budúcu manželku viac lákala vyhliadka stať sa cisárovnou, než jeho manželkou.

## Smrť
Arcivojvoda František Karol zomrel vo Viedni roku 1878, šesť rokov po smrti svojej manželky. Je pochovaný v Kapucínskej krypte. František Karol bol posledný z Habsburgovcov, koho orgány boli pochované vo Vojvodskej hrobke Dómu svätého Štefana a čie srdce bolo uložené v Hrobke sŕdc Augustinianského kostola podľa stáročia trvajúceho rodinného rituálu.

## Genealógia

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Todesanzeigen in der österreichischen Presse 

## Zdroj

Kategória:Arcivojvodovia
Kategória:Habsbursko-lotrinská dynastia
Kategória:Osobnosti z Viedne
Kategória:Držitelia Radu svätej Anny
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Rytieri Radu čiernej orlice
Kategória:Nositelia Kráľovského uhorského radu sv. Štefana
Kategória:Pochovaní v kapucínskej krypte vo Viedni
Kategória:Nositelia Radu svätého Alexandra Nevského
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Alexej Čaplovič

**Alexej Čaplovič** z Jasenovej (* 16. január 1810, Jasenová – † 11. jún 1872, Tvrdošín) bol slovenský národnokultúrny pracovník a publicista. Pochádzal zo starého šľachtického rodu Čaplovič z Jasenovej (Csaplovics de Jeszenova).

## Rodina

* otec Tobiáš Čaplovič
* matka Terézia rod. Mešková
* syn Šimon Čaplovič (1864 - 1927)

## Životopis
Študoval na gymnáziách vPrešove, Levoči a v Kežmarku. Horár Oravského panstva, neskôr štátny úradník na viacerých miestach. V rodnom kraji zakladal spolky miernosti, zaslúžil sa o hospodársky rozvoj Oravy, ovocinárstva a včelárstva. Založil štepársky spolok. Spoluzakladateľ Matice slovenskej a gymnázií v Martine a Revúcej. Na Orave zakladal spolky miernosti.

## Dielo
Predplatiteľ a propagátor slovenských kníh. Prispieval článkami a listami z Oravy do Slovenských novín a Obzoru.

## Referencie

Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Osobnosti z Jasenovej
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Francesco Cossiga

**Francesco Cossiga** (* 26. júl 1928 - † 17. august 2010) bol taliansky kresťanskodemokratický politik, predstaviteľ strany *Democrazia Cristiana*, ktorá existovala v rokoch 1943-1994. Bol premiérom Talianska v rokoch 1979-1980, prezidentom Talianska v rokoch 1985-1992, prezidentom talianskeho Senátu v rokoch 1983-1985, ministrom vnútra v rokoch 1976-1978 a ministrom bez kresla v rokoch 1974-1976. Bol profesorom ústavného práva na univerzite v Sassari na rodnej Sardínii. Bol bratrancom komunistického politika Enrico Berlinguera.

Na funkciu ministra vnútra rezignoval potom, čo bol nájdený mŕtvy premiér Aldo Moro, ktorého uniesli Červené brigády. Ako minister vnútra bol kritizovaný tiež za zásah polície proti študentskej demonštrácii v Ríme roku 1977, pri ktorej bola zabitá študentka Giorgiana Masiová. Mnohokrát bol takisto kritizovaný za podporu kontroverzného sudcu najvyššieho súdu Corrada Carnevaleho, ktorý zrušil viacero rozsudkov postihujúcich mafiu. V prezidentskej funkcii sa dostal do závažného stretu s predstaviteľmi svojej vlastnej strany kresťanskej demokracie, ktorí začali dokonca spochybňovať jeho duševné zdravie. Po odhalení existencie tajnej organizácie Gladio, ktorej mal byť Cossiga členom, sa *Partito Democratic della Sinistra* (nástupca komunistickej strany) pokúsila odvolať prezidenta z funkcie. Impeachment bol však neúspešný. Neskôr sa Cossiga preslávil svojimi kontroverznými názormi a priľnutím ku konšpiračným teóriám. V roku 2007 v rozhovore pre denník Corriere della Sera uviedol, že teroristické útoky z 11. septembra 2001 vykonala CIA a Mosad. V rovnakom rozhovore uviedol, že videonahrávka, v ktorej Usáma bin Ládin hrozí Silviovi Berlusconimu, bola vyrobená v Berlusconiho televíznych štúdiách za účelom zvýšenia Berlusconiho popularity.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil na stránkach talianskeho Senátu
* Profil na stránkach Cronologia.it
* Profil na stránkach Asociácie Francesa COSSIGA 

## Zdroj

Kategória:Talianski politici
Kategória:Predsedovia vlády Talianska
Kategória:Prezidenti Talianska
Kategória:Ministri vnútra Talianska
Kategória:Rytieri veľkokríža Radu za zásluhy Talianskej republiky
Kategória:Rádioamatéri
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu za zásluhy Poľskej republiky
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu čestnej légie
Kategória:Rytieri veľkokríža Rádu Kristovho
Aristofilos

**Aristofilos** (*Aristofilos*) môže byť:

* grécky lekár v 4. stor. pred Kr., pozri Aristofilos z Platají
* grécky sochár v 3. stor. pred Kr., pozri Aristofilos z Korintu
Cyril Zoch

**Cyril Zoch** (* 6. marec 1845, Jasenová – † 6. december 1873, Jasenová) bol slovenský evanjelický kňaz, publicista, národný pracovník, prekladateľ.

## Životopis
Základné vzdelanie nadobudol v Jasenovej. Po štúdiách na gymnáziu v Těšíne, na evanjelickom lýceu v Šoproni a v Levoči absolvoval teologické štúdium na univerzite vo Viedni a v Erlangene.

Pochádzal z významnej národno-buditeľskej rodiny Ctiboha Zocha. Podporoval Jozefa Miloslava Hurbana v patentálnych bojoch slovenskej evanjelickej cirkvi, roku 1865 signatár výzvy Jána Lešku *Nove svědectví*. V súvislosti s týmito aktivitami sa v publicistickej tvorbe zameral prevažne na náboženské otázky, zaoberal sa problematikou slovenského evanjelického stredného i ľudového školstva, spolupráce evanjelickej cirkvi so slovenským národným hnutím, ako dopisovateľ zverejňoval náboženské i spoločenské aktuality z oravského seniorátu, autor kázní a článkov, v ktorých pranieroval odnárodňovanie sa vládnucich vrstiev a národnú neznášanlivosť, písal nekrológy (J. Kmeť, A. Čaplovič), podľa nemeckých predlôh prekladal a upravoval state z diela Martina Luthera, jeden z jeho najlepších znalcov na Slovensku. Publikoval aj príspevky o včelárstve a pestovaní kvetov. Blízky priateľ P. O. Hviezdoslava.

## Dielo
Prispieval do periodík Cirkevné listy, Národné noviny, Obzor, Stráž na Sione a Národný hlásnik.

## Referencie


## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Jasenovej; záznam číslo 9; pokrstený ako Lajos Czochiusz

Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Osobnosti z Jasenovej
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Theoxenos

**Theoxenos** (*Theoxenos*) môže byť:

* grécky sochár v 4. stor. pred Kr., pozri Theoxenos z Téb
* achajský stratég v roku 197 pred Kr., pozri Theoxenos (stratég)
* aténsky archón v roku 187 pred Kr., pozri Theoxenos (archón, 2. stor. pred Kr.)
* aténsky archón v 1. stor. pred Kr., pozri Theoxenos (archón, 1. stor. pred Kr.)
* grécky herec v 1. stor. pred Kr., pozri Theoxenos (herec)
Mwai Kibaki

**Mwai Kibaki** (* 15. november 1931, Gatuyaini, Keňa† 21. apríl 2022) bol keňský politik a prezident. V rokoch 1978 až 1988 bol viceprezidentom Kene, medzi rokmi 1978 až 1991 bol ministrom financií. Ako prezident nastúpil 30. decembra 2002 po Danielovi Moiovi, funkčné obdobie mu vypršalo v apríli 2013.

## Životopis
Pochádzal z národa Kikujov, narodil sa v dedine Gatuyaini v Centrálnej oblasti Kene. Talianski misionári ho pokrstili menom Emilio Stanley, ktoré však nepoužíval. Jeho priezvisko znamená v Kikujčine tabak, pretože jeho rodičia sa živili pestovaním tabaku. Vyštudoval ekonómiu na Makerere University v Kampale, v štúdiu pokračoval na London School of Economics. Po návrate do Kene sa zapojil do politiky a stal sa funkcionárom vládnej Kenskej africkej národnej únie, zastával funkcie ministra financií a viceprezidenta. V roku 1992, kedy bol v krajine zrušený systém jednej strany, vystúpil z KANU a založil vlastnú Demokratickú stranu Kene, bol jej poslancom a od roku 1998 oficiálnym lídrom opozície. V prezidentských voľbách roku 1992 skončil na treťom mieste a v roku 1997 na druhom mieste. V roku 2002, kedy už doterajší prezident Daniel arap Moi nemohol kandidovať, vytvoril Kibaki širokú koalíciu National Rainbow Coalition a ziskom 61,3% jasne porazil kandidáta KANU Uhuru Kenyatta. Prezidentský sľub skladal na kolieskovom kresle, pretože bol počas volebnej kampane zranený pri autonehode. V roku 2005 inicioval referendum o novej ústave, v ktorom sa však väčšina voličov vyslovila proti prezidentskému návrhu. Prezidentské voľby v roku 2007 Kibaki tesne vyhral, ​​jeho hlavné protivník Raila Odinga ho však obvinil zo zmanipulovania výsledkov. Nasledovala vlna protestov, ktoré prerástli v krvavé konflikty medzi Kikujmi a národnosťou Luo, z ktorej pochádzal Odingu. Až vo februári 2008 bolo uzavreté prímerie a Odingu bol menovaný predsedom vlády. V roku 2010 prebehlo ďalšie referendum o zmene ústavy, tentokrát sa Kibakimu podarilo svoj návrh presadiť. Podľa ústavy už nesmel tretíkrát kandidovať na prezidenta a odovzdal moc Uhuru Kenyattaovi.

Kibaki mal povesť technokrata a pragmatika, na rozdiel od väčšiny afrických vodcov sa vyhýbal siláckemu vystupovanie a vytváranie kultu osobnosti, konflikty sa snažil riešiť dohodou. Na začiatku svojej vlády vyhlásil program boja s prebujnenou korupciou a za zefektívnenie štátnej správy, ktorý však neskončil príliš úspešne. Spočiatku sa mu darilo naštartovať kenskú ekonomiku, ktorá rástla až o sedem percent ročne, ale politický nepokoj v krajine a Svetová finančná kríza 2008 tento proces zastavili. Kibaki po odchode z funkcie patril k najbohatším Keňanom, trval však na tom, že sa nijako neobohatil zo štátnej pokladnice.

## Iné projekty

## Referencie


## Externé odkazy
* Mwai Kibaki – Britannica
* Low-key leader's slow rise to power – The Guardian

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Kene
Kategória:Kenskí politici
Kategória:Absolventi London School of Economics
Trolejbusová doprava v Olsztyne

Jedna zo sietí **[[Trolejbusová doprava|trolejbusovej dopravy]]** sa nachádzala v severopoľskom meste **[[Olsztyn]]**.

## História
### Pred druhou svetovou vojnou
Počiatok histórie trolejbusov v Olsztyne sa datuje k 1. septembru 1939. V tento deň bola sprevádzkovaná prvá linka – železničná stanica - *Osiedle Mazurskie*, na ktorej jazdilo 5 vozov. O niekoľko dní neskôr začali trolejbusy jazdiť aj na druhej linke, ktorá viedla z *placu Roosevelta* cez ulicu *Jagiellończyka* k vojenským kasárňam. V roku 1943 nahradili trolejbusy električkovú linku č. 2 v úseku *Ratusz* – *Jakubowo*. Kvôli vojnovým udalostiam bola trolejbusová prevádzka v Olsztyne ukončená 22. januára 1945. Trate boli po prechode Červenej armády zničené, vozy však prečkali boje bez poškodenia.

### Po druhej svetovej vojne
10. decembra 1946 bola sprevádzkovaná prvá obnovená trať *Osiedle Mazurskie* - *Plac Roosevelta*, ktorá bola za dva mesiace predĺžená až k železničnej stanici. O rok neskôr, v januári 1948, sa začala prevádzka na novej trati *Plac Roosevelta* - *Kortowo*. Tá bola o niečo predĺžená z *placu Roosevelta* na ulici *Jagiellońska*. Roku 1949 bola sprevádzkovaná nákladná trať z ulice *Lubelskiej* k mestskej plynárni.

V 50. rokoch boli v prevádzke dve trolejbusové linky o dĺžke 10 km, ktoré obsluhovalo okolo ôsmich vozov. V roku 1959 boli do Olsztyna dodané česko-slovenské trolejbusy Škoda 8Tr (9 kusov).

V 60. rokoch však nastal všeobecný rozmach autobusovej dopravy, ktorá postupne do roku 1965 nahradila olsztynské električky a do roku 1971 tiež miestne trolejbusy. V roku 1968 bola zrušená trať *Jagiellońska* - *Kortowo*, takže v prevádzke zostala jediná linka *Osiedle Mazurskie* - železničná stanica. Definitívny koniec nastal 31. júla 1971, kedy bola aj na tejto trati zastavená trolejbusová prevádzka.

V 80. rokoch bolo plánované vybudovať 4 trolejbusové trate, ktoré mali nahradiť najvyťaženejšie autobusové linky. Tento projekt nebol nikdy realizovaný. Aj na začiatku 21. storočia sa uvažovalo o trolejbusoch, prednosť ale dostalo obnovenie električkovej prevádzky.

## Referencie

## Zdroj

Olsztyn
Kategória:Olsztyn
Kategória:Doprava vo Varmsko-mazurskom vojvodstve
Šimon Čaplovič

**Šimon Čaplovič** (* 13. november 1864, Oravská Poruba-Geceľ – † 18. jún 1927, Oravská Poruba-Geceľ) bol slovenský právnik, statkár. Pochádzal zo starého šľachtického rodu Čaplovič z Jasenovej (Csaplovics de Jeszenova).

## Rodina

* otec Alexej Čaplovič
* matka Terézia, rod. Bajčiová

## Životopis
Študoval na gymnáziu v Kežmarku. Právo vo Viedni a Bratislave. Pôsobil v službách Oravskej župy, 1910 - 1913 oravský župan, od roku 1912 aj turčiansky župan. Exponent prouhorskej Národnej strany práce. Prispel k vybudovaniu železnice na Orave. Zaoberal sa aj chemickým výskumom, vyvinul a do praxe zaviedol impregnáciu dreva prípravkom serpulit.

## Referencie

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Župani
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Osobnosti z Oravskej Poruby
Pavol Peter Zoch

**Pavol Peter Zoch** (* 3. júl 1850, Jasenová – † 23. jún 1907, Modra) bol slovenský národný buditeľ, historik, náboženský spisovateľ a evanjelický kňaz.

## Životopis
Až do svojho štrnásteho roku učil ho otec doma v Jasenovej. V rokoch 18651871 študoval na slovenskom gymnáziu vo Revúcej. V rokoch 18711873 študoval, za podpory bratov Ivana Branislava a Cyrila, na teologickej fakulte vo Viedni. Na jeseň roku 1873 jasenovská cirkev ho po smrti brata Cyrila dňa 25. januára 1874 pozvala za svojho farára. Pavol Zoch skončil štúdium vo Viedni a dňa 1. októbra 1874 bol v Bratislave vysvätený za kňaza biskupom Gedulym a 25. októbra 1874 inštalovaný za farára v Jasenovej. V blízkom aj širšom okolí bol známy svojimi vynikajúcimi katechézami pre deti a mládež, ktoré neraz počúvali aj dospelí.

Roku 1883 Pavol Zoch prešiel do Záriečia. Tu účinkoval až do roku 1897. Roku 1892 založil evanjelický cirkevno-politický časopis Stráž na Sione, ktorý potom redigoval až do svojej smrti. Prispieval do časopisov Dennica, Obzor, Časopis MSS i Domového kalendára.

Od roku 1897 pôsobil v Modre, kde sa jeho zásluhou založil domov pre siroty (Modranský sirotinec) a od roku 1905 bol jeho správcom. Na modranskej fare sa grupovali mnohí evanjelickí i katolícki činitelia, pripravovali sa akcie k voľbám a radili sa slovenskí politici v rokoch z konca 19. storočia. Zomrel náhle dňa 23. júna 1907 v Modre.

## Dielo
* *História evanjelickej cirkvi v Záriečí*, Martin 1885
* *Krátky návod k vyučovaniu konfirmandov pre dietky cirkve evanjel. augšp. vyznania*, Modra 1901

## Referencie


## Externé odkazy
* Indexovaný záznam o narodení a krste v matrike číslo 16 - evanjelická farnosť Jasenová, pokrstený ako Péter Pavel Cochius
* Záznam o úmrtí v matrike číslo 16 - evanjelická farnosť Modra

Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí náboženskí spisovatelia
Kategória:Osobnosti z Jasenovej
Kategória:Slovenskí historici
Damian Lillard

náhľad|Damian Lillard v 2012
**Damian Lamonte Ollie Lillard Sr.** (* 15. júl 1990, Oakland, Kalifornia, USA) je americký basketbalista hrajúci za Portland Trail Blazers v NBA. 

## Zo života
Hral na univerzite Weber State Wildcats, odkiaľ si ho na drafte do NBA v roku 2012 vybral Portland zo šiesteho miesta. Lillard získal vo svojej prvej sezóne ocenenie pre najužitočnejšieho nováčika (NBA Rookie of the year). Celkovo až trikrát bol vybraný na zápas hviezd (NBA All-Stars game), čo sa podarilo iba šiestim hráčom Portlandu v histórii. V súčasnosti (2018) patrí pre svoje ofenzívne zručnosti k najlepším strelcom celej súťaže. V roku 2014 sa dostal do All-NBA Third Team, v roku 2016 do All-NBA Second Team a v roku 2018 do All-NBA First Team. Takisto ho neobišlo ocenenie Magic Johnson Award.

## Kariérne štatistiky

## Osobný život
Lillard má jedného syna - Damiana Lillarda juniora.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Basketbalisti USA
Kategória:Basketbalisti afroamerického pôvodu
Kategória:Hráči Portland Trail Blazers
Kategória:Osobnosti z Oaklandu (Kalifornia)
Věra Benšová-Matyášová

**Věra Benšová-Matyášová** (* 24. júl 1929, Praha – † 10. júl 2007, Praha) bola česká herečka a novinárka.

## Rodina
* pochádzala z jasenovskej rodiny Pivkovcov
* otec Adolf Benš bol významným českým architektom
* matka Oľga, rod. Pivková
* mala dvoch bratov (Pavel a Jiří)
* sestra Zora
* manžel Svatopluk Matyáš

## Životopis
Po gymnaziálnych štúdiách študovala na pražskom Tanečnom konzervatóriu, ktoré absolvovala roku 1952. Angažmá: Krajské krušnohorské divadlo (19531954), Divadlo satiry a estrády v Prahe (19551957), Státní divadlo v Karlíně (Hudební divadlo Karlín (19571961)). Hrala aj v niekoľkých českých filmoch (Nevěra, Strakonický dudák, Obušok, z vreca von!, Princezná so zlatou hviezdou, Botostroj). Od roku 1961 sa venovala novinárskej práci. Bola redaktorkou Zemĕdelských novin v ktorých uverejňovala články o kultúre, divadle, divadelné recenzie a baletné kritiky. Pochovaná je v Jasenovej.

## Dielo
* *Tisíc a jeden život* (spolu s L. Boháčom)
* *Na šťastné planetĕ* (s Z. Šemberovou).

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:České divadelné herečky
Kategória:České filmové herečky
Kategória:Českí novinári
Kategória:Osobnosti z Prahy
Juan Manuel Santos

[náhľad|Zľava: Juan Manuel Santos, [Alan García, Sebastián Piñera a Felipe Calderón (2010)]]
**Juan Manuel Santos Calderón** (španielska výslovnosť: [chuan manuel santos Kalderon], * 10. august 1951 Bogota) je kolumbijský politik, ekonóm a 32. prezident Kolumbie. V roku 2016 mu bola udelená Nobelova cena mieru. 

## Vzdelanie
Študoval na University of Kansas, následne London School of Economics a Harvard University ekonomické a právne odbory.

## Rodina
Ide o člena jednej z významných kolumbijských rodín. Jeho prastrýko Eduardo Santos bol prezidentom Kolumbie v období rokov 1938 až 1942 a majiteľom aj riaditeľom jedných z najvplyvnejších kolumbijských novín *El Tiempo*. Jeho otec Enrique Santos Castillo pracoval viac ako 50 rokov ako novinový redaktor. Jeho brat Enrique Santos Calderón bol riaditeľom novín viac ako desať rokov, než boli v roku 2007 predané španielskej skupine Grupo Planéta. Jeho bratranec Francisco Santos bol 8 rokov (2002-2010) viceprezidentom Kolumbie vo vláde Álvara Uribeho.

Je ženatý s Máriou Clemenciou Rodriguez. Deti sa volajú: Martin, Maria Antonia a Esteban.

## Kariéra
Stal sa riaditeľom kolumbijskej delegácie na Medzinárodnú organizáciu pre kávu v Londýne. Bol ministrom zahraničného obchodu v administratíve prezidenta Césara Gaviria v roku 1991. V roku 1992 bol menovaný prezidentom VII. konferencie OSN o obchode a rozvoji na obdobie štyroch rokov. V roku 1999 bol vymenovaný za predsedu hospodárskej komisie OSN pre Latinskú Ameriku a Karibik (ECLAC) a slúžil ako riaditeľ Corporación Andina de Fomento (CAF) v období 2001-2002.

V roku 1994 založil nadáciu *Buen gobierno* („Dobrá vláda“), ktorej deklarovaným cieľom je pomoc a zlepšenie governability a účinnosti kolumbijskej vlády. Táto organizácia predložila návrh demilitarizovaného pásma a mierové rozhovory s povstalcami z FARC.

## Minister a prezident
Od 7. augusta 2000 do 7. augusta 2002 bol ministrom financií a neskôr od 19. júla 2006 do 18. mája 2009 ministrom obrany.

Dňa 20. júna 2010 bol zvolený prezidentom Kolumbie v druhom kole prezidentských volieb, prísahu zložil 7. augusta 2010 a nahradil svojho predchodcu Álvara Uribeho. Dňa 15. júna 2014 bol zvolený na ďalšie funkčné obdobie do roku 2018.

Na konci júna roku 2016 podpísal v kubánskej Havane, za prítomnosti napr. generálneho tajomníka OSN Pan Ki-muna a prezidenta Raúla Castra, dohodu o definitívnom prímerí s vodcom organizácie FARC, Rodrigom Londonom.

V referende, vypísanom v októbri roku 2016, sa ale Kolumbijčania tesnou väčšinou vyslovili proti mierovej dohode s FARC. V tom istom mesiaci bol potom následne ocenený Nobelovou cenou mieru za svoju snahu mierovou cestou uzavrieť trvalé prímerie s FARC.

## Iné projekty

## Referencie


## Externé odkazy
*  Oficiálne volebné stránky politika (po španielsky)

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Bogoty
Kategória:Fulbrightovi štipendisti
Kategória:Absolventi Harvard University
Kategória:Absolventi London School of Economics
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za mier
Kategória:Prezidenti Kolumbie
TV

**TV** môže byť:
*skratka výrazu:
** televízia (viacero významov)
** telesná výchova
** trolejové vedenie
** Trebišov (evidenčné číslo)
** Tuvalu (kód ISO 3166-2)
** Tavuš (kód ISO 3166-2)
* rumunská značka dodávok, pozri TV (auto)

**Tv** môže byť skratka výrazu:
*transvestita

**.tv** môže byť internetová doména Tuvalu
Theoxenos z Téb

**Theoxenos** (*Theoxenos*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
 
Theoxenos, grécky sochár z boiótskych Téb, tvoril v 2. polovici 4. storočia pred Kr. Jeho menom je signovaný mramorový podstavec z dvojice sôch objavený v Aténach, v severovýchodnej časti Areopágu. Nápis na podstavci hlása, že bol základňou sôch rodičov Démopeithida, ktoré ich syn zasvätil (venoval) bohyniam Demetre a Persefone:

:- text v starogréčtine
  
Nápis je podľa typu písma datovaný do rokov 350 – 300 pred Kr.
   
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Aristofilos z Korintu

**Aristofilos** (*Aristofilos*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
 
Sochár Aristofilos, syn Eusthena z Korintu, tvoril v 2. polovici 3. storočia pred Kr. Jeho menom je signovaný mramorový podstavec zo sochy objavený na ostrove Délos Nápis na podstavci hlása, že bol základňou sochy Télemnésta, ktorú jeho otec Sóteles zasvätil bohom:

:- text v starogréčtine
  
Nápis je podľa typu písma datovaný do 3. stor. pred Kr.
  
Tento podstavec je súčasťou základne rodinného pomníka v podobe *exedry* (vyvýšeného priestoru pravouhlého pôdorysu), ktorý sa nachádza južne od propylaje (rovnako ako u iných významných posvätných okrskov i Délos mal rôznorodý komplex budov vrátane vstupnej brány - propylaje) neďaleko ruín svätyne boha Apolóna. Podľa nápisov na podstavcoch tam pôvodne stáli tri bronzové sochy. Na ľavej strane stála socha Sótelovho syna *Télemnésta*, v strede Sótelova manželka *Xenainó*, obe tieto sochy venoval (zasvätil) Sóteles, a vpravo socha Sótela samého, ktorú venovala komunita ostrova Délos. Bol to teda akýsi hybridný verejno-súkromný pomník. Je možné, že Sóteles, ktorý bol v rokoch 217 – 211 pred Kr. archontom a predsedom zhromaždenia, využil príležitosť a dal postaviť tento pomník, ktorý aj sám zaplatil. 
   
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ateliér vizuálnych efektov

Od roku 2022 **Ateliér vizuálnych efektov a herného dizajnu** Filmovej a televíznej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave je jediným svojho druhu na Slovensku. Ponúka vysokoškolské vzdelávanie v oblasti tvorby vizuálnych efektov a herného dizajnu v audiovizuálnom mediálnom priestore na Slovensku. Umožňuje študovať na všetkých troch stupňoch vysokoškolského vzdelávania. Štúdium je založené na realizácií množstva odborných cvičení, ktoré počnúc prvým až posledným rokom štúdia dokumentujú profesionálny rast študentov.

## Pedagógovia
* prof. Ľudovít Labík, ArtD.
* prof. Jozef Hardoš, ArtD.
* Ing. Ladislav Dedík, ArtD.
* Doc. Ing. Marek Ježo, ArtD.
* Mgr. art. Marián Villaris
* Doc. Ing. Peter Neštepný
* Ing. Mgr. art. Andrea Vrábelová
* Ing. Arch. Marek Hollý
* RNDr. Andrej Lúčny, PhD.

## Kontakt
FTF VŠMU, Ateliér vizuálnych efektov a herného dizajnu, Svoradova 2, 813 01 Bratislava

Učebne a ateliér: Zochová 5, 813 01 Bratislava

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Filmová a televízna fakulta Vysokej školy múzických umení v Bratislave
Vienna Insurance Group

**Vienna Insurance Group** je koncernová poisťovacia skupina pôsobiaca v Rakúsku, strednej a východnej Európe. Tvorí ju približne 50 spoločností v 25 krajinách, má 25 000 zamestnancov a pôsobí v regióne 180 miliónmi obyvateľov. Je podnikom s najvyšším ratingom v rámci hlavného indexu Viedenskej burzy ATX; akcie sú kótované aj na Pražskej burze. Korene VIG v Rakúsku siahajú do roku 1824, kedy bola založená k.u.k. priv. wechselseitige Brandschaden Versicherung. Vienna Insurance Group.

## Štruktúra

## Zdroj

Kategória:Podniky v Rakúsku