open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Poskytovateľ zdravotnej starostlivosti

thumb|Nemocnica vo Svidníku, poskytovateľ zdravotnej starostlivosti
**Poskytovateľ zdravotnej starostlivosti** je fyzická osoba alebo právnická osoba (prípadne iný subjekt), ktorá/-ý (legálne) poskytuje zdravotnú starostlivosť.

## Poskytovateľ zdravotnej starostlivosti podľa slovenského zákona č. 578/2004
Slovenský zákon č. 578/2004 Z. z. uvádza nasledujúcu definíciu (stav v decembri 2018):
Poskytovateľ zdravotnej starostlivosti (legislatívna skratka „*poskytovateľ*“) je:
*a) fyzická osoba-podnikateľ alebo právnická osoba, ktorá poskytuje zdravotnú starostlivosť na základe:
** povolenia:
*** Ministerstva zdravotníctva SR (pre ambulancie záchrannej zdravotnej služby, špecializované nemocnice, zariadenia biomedicínskeho výskumu, tkanivové zariadenia, referenčné laboratóriá, ambulancie pevnej ambulantnej pohotovostnej služby a ambulancie doplnkovej ambulantnej pohotovostnej služby) alebo
*** samosprávneho kraja (pre ostatné ambulancie, zariadenia na poskytovanie jednodňovej zdravotnej starostlivosti, stacionáre, polikliniky, agentúry domácej ošetrovateľskej starostlivosti, zariadenia spoločných vyšetrovacích a liečebných zložiek, všeobecné nemocnice, liečebne, hospice, domy ošetrovateľskej starostlivosti, mobilné hospice), alebo 
**povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti podľa zákona č. 362/2011 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, alebo
**živnostenského oprávnenia podľa živnostenského zákona (napr. pre živnosti zubná technika a očná optika), alebo
*b) fyzická osoba-podnikateľ, ktorá poskytuje zdravotnú starostlivosť na základe licencie na výkon samostatnej zdravotníckej praxe (tá sa vydáva lekárom, zubným lekárom, sestrám, pôrodným asistentkám, fyzioterapeutom, liečebným pedagógom, logopédom, psychológom a masérom), alebo
*c) fyzická osoba-podnikateľ alebo právnická osoba, ktorá poskytuje zdravotnú starostlivosť na základe povolenia na prevádzkovanie prírodných liečebných kúpeľov alebo povolenia na prevádzkovanie kúpeľnej liečebne podľa § 9a zákona č. 576/2004 Z. z. o zdravotnej starostlivosti, službách súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti.

## Referencie
PZS

**PZS** je skratka, ktorá môže znamenať:
* v zdravotníctve:
** subjekt poskytujúci zdravotnú starostlivosť, pozri poskytovateľ zdravotnej starostlivosti
** vykonávanie zdravotného dohľadu nad pracujúcimi, pozri pracovná zdravotná služba
* v doprave, pozri priecestné zabezpečovacie zariadenie
LVM 3

**LVM&nbsp;3** (**Launch Vehicle Mark 3**), tiež uvádzaná ako **GSLV Mk.3** (**Geosynchronous Satellite Launch Vehicle Mark III**) () je stredne ťažká nosná raketa, vyvíjaná Indickou vesmírnou agentúrou (ISRO).

Táto nosná raketa je schopná umiestniť na GTO až štvortonovú družicu a umožňuje tak Indii zachovať si úplnú sebestačnosť v oblasti vypúšťania satelitov na obežnú dráhu. Vďaka LVM&nbsp;3 má India vlastnú raketu s vyššou nosnosťou, než má GSLV Mk.2 . LVM&nbsp;3 bude možné využiť ako nosič družíc na GEO, aj ako nosič kozmických lodí.

## História
Vývoj LVM&nbsp;3 začal krátko po roku 2000. Prvý štart bol plánovaný na rok 2009 – 2010. Oneskorenie bolo spôsobené viacerými faktormi. 

Suborbitálny letový test nosiča LVM&nbsp;3 (LVM&nbsp;3-X) s pasívnym horným stupňom sa uskutočnil 18. decembra 2014. Pri lete na suborbitálnu trajektóriu bol otestovaný pristávací modul kozmickej lode. Prvý štart s vynesením nákladu na obežnú dráhu bol uskutočnený 5. júna 2017. Pri ňom bola podľa plánu vynesená na dráhu prechodovú ku geostacionárnej telekomunikačná družica GSAT-19 s hmotnosťou . Pri ďalšom štarte 14. novembra 2018 bola úspešne vynesená telekomunikačná družica GSAT-29 s hmotnosťou .

Nasledujúci štart LVM&nbsp;3 prebehol 22. júla 2019 a vyniesol indický komplex Čandraján-2, skladajúci sa z orbitera Mesiaca, pristávacieho modulu Vikram s vozidlom Pragyan, všetko o celkovej hmotnosti .

## Budúci vývoj
Prvý štart s kozmickou loďou Gaganján a kozmonautmi na palube je plánovaný po roku 2021. V roku 2024 má vyniesť k Marsu Mangalján-2.

V budúcnosti je predpokladaný vývoj čiastočne kryogénneho motora (na kvapalný kyslík a letecký petrolej RP-1) pre druhý stupeň tohto nosiča, ktorý umožní zvýšenie nosnosti na GTO na 6 ton.

## Popis nosiča

### Prvý stupeň
LVM&nbsp;3 používa raketové motory na pevné palivá (boostery) typu *S200*. Každý z nich má priemer 3,2 metra, dĺžku 25 metrov a obsahuje 207 ton paliva, prázdna hmotnosť je . Tieto motory horia 130 sekúnd a oba celkovo produkujú ťah približne 10 000 kN (čo znamená asi 1000 ton ťahu).

### Druhý stupeň
Centrálny stupeň, označený *L110*, má priemer 4 metre, dĺžku 21,39 metrov, prázdna hmotnosť je . Spaľuje kvapalné palivo: nesie 116 ton UDMH a N<sub>2</sub>O<sub>4</sub>. Tento stupeň je prvým indickým komplexom motorov na kvapalné palivá. Používa dva vylepšené motory Vikas, každý s ťahom okolo 700&nbsp;kN (asi 70 ton ťahu). Raketové motory používajú regeneratívne chladenie a pri porovnaní s predchádzajúcimi motormi Vikas majú zníženú hmotnosť a zvýšený ťah (špecifický impulz). Tento stupeň sa spúšťa 113 sekúnd po štarte a poskytuje ťah po dobu približne 200 sekúnd.

### Tretí stupeň
Kryogénny tretí (tzv. horný) stupeň *C25* je poháňaný raketovým motorom CE-20 vyvinutým v Indii. Tento motor spaľuje kvapalný kyslík a kvapalný vodík. Produkuje 186&nbsp;kN (približne 18 ton ťahu) počas približne 640 sekúnd. Stupeň má priemer 4 metre a dĺžku 13,5 metra, prázdna hmotnosť je . Obsahuje 28 ton paliva.

### Kryt nákladu
Kryt nákladu má priemer 5 metrov a umožňuje niesť náklad o objeme .

## História štartov

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Nosné rakety
Kategória:Kozmonautika v Indii
Ten čo hrával s Dežom

***Ten čo hrával s Dežom*** je posledný štúdiový album Jaroslava Filipa. Vydalo ho vydavateľstvo Opus v roku 1998, len dva roky pred autorovou smrťou. Hudbu vytvoril Jaroslav Filip a texty Richard Müller. CD bolo nahraté v štúdiách Bonton v Bratislave.

## Zoznam skladieb
# „Ja som ten čo hrával s Dežom“ – 3:16
# „Informácia o ovzduší“ – 3:26
# „Diabol v slabom tele“ – 3:39
# „Syn nosí moju tvár“ – 2:47
# „Lady Di“ – 2:52
# „Rocker“ – 4:09
# „Vízum do pekla“ – 7:49
# „Boh aj v pekle prsty má“ – 3:39
# „Absolútne“ – 3:51

## Nahrávanie albumu

*Jaroslav Filip – klávesy, spev, produkcia
*Andrej Šeban – gitary
*Oskar Rózsa – basové gitary U.P.G., mixáž
*Marcel Buntaj – bicie
*Richard Müller –  spev, texty, produkcia
*Andrej Sloboda – zvuková réžia

## Referencie

## Externé odkazy

* Jaro Filip - Ten čo hrával s Dežom (1998), musicone.sk 
* Jaroslav Filip - Ten čo hrával s Dežom - v rozhovore pre SME tvrdí..., sme.sk

Kategória:Hudobné albumy z 1998
Kategória:Hudobné albumy Jaroslava Filipa
Theopropos (sochár)

**Theopropos** (*Theopropos*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.                   
 
Theopropos, grécky sochár (bronziar) z Aiginy, tvoril na začiatku 5. storočia pred Kr. Nezachovali sa od neho žiadne sochy, len jeho menom signované podstavce zo sôch, objavené v Delfách. Podľa Pausania bol autorom sochy bronzového býka, jedného z najpamätnejších votívnych diel v Delfách: „*Ak vstúpiš do posvätného okrsku, uvidíš kovového býka, dielo aigínskeho Theopropa, dar [[Korfu|Korkyrčanov]]. V Korkyre sa kedysi oddelil býk od ostatného dobytka v stáde a zostúpil z pastvy až k moru, kde začal bučať. Keď to potom to isté robil deň čo deň, vybral sa k moru i pastier a tu uvidel nespočetné množstvo tuniakov. Ihneď to oznámil Korkyrčanom v meste, ale oni sa zbytočne pokúšali tuniakov chytiť, i opýtali sa na to v Delfách. Keď potom obetovali [[Poseidón (boh)|Poseidónovi]] tohto býka, hneď po obeti ryby pochytali. Z desiatku lovu potom umiestnili votívny dar v [[Olympia (Grécko)|Olympii]] a v Delfách.*“
 
Z uvedenej sochy sa zachoval len jej vysoký vápencový podstavec aj so zlomkovitým nápisom. Stojí v Delfách vpravo od vstupnej brány (hlavný vchod do posvätného okrsku sa nachádzal v juhovýchodnom rohu, ostatné vchody boli len malé brány v múre). Jeho nápis hlása:

- text v starogréčtine - *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*

Kým delfský nápis (BCH 105 (1981) 444B) z podstavca jeho sochy znalci datujú do 5. stor. pred Kr. (teda do obdobia keď tvoril) tento nápis bol podľa typu písma zhotovený v 4. stor. pred Kr. Tu však ale nemusí ísť o chybný záver, lebo z typu písma sa nie vždy dá určiť doba zhotovenia sochy, pretože podstavce sa v staroveku nezriedka menili alebo opravovali (poškodený nápis sa mohol prepísať v aktuálnom type písma).

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Cez okno

***Cez okno*** je prvý samostatný štúdiový album Jaroslava Filipa, na ktorom spolupracoval s Richardom Müllerom. Pôvodné vydanie obsahuje okrem zvukových záznamov ako bonus aj softvérové aplikácie. CD bolo neskôr, po smrti autora vydané vydavateľstvom OPUS v roku 2008. Pôvodné vydanie vydalo vydavateľstvo Salvador.

## Zoznam skladieb
# "Cez okno" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 4:19
# "Keď" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 2:26
# "Noc" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 4:36
# "Kormidelník čas" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 4:12
# "Salvador Dali" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 3:32
# "LSD" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 6:46
# "Sila" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 2:43
# "Milovanie v hrošej koži" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 5:08
# "Už zajtra" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 2:32
#"Život" (Jaroslav Filip, Richard Müller) – 4:21

## Nahrávanie albumu
### Spev
Jaroslav Filip, Silvia Josifoská (1, 4, 6, 9), Richard Müller (8)

### Hudba
* Jaroslav Filip - piano, klávesy
* Leo Filip - bicie nástroje
* Martin Revický - basová gitara
* Martin Zajko - gitara (2, 4, 6, 7, 9)
* Marek Rostoka - gitara (5) 
* Marian Jaslovský - alt saxofón (1, 2)

### Spolupráca
* Foto: Richard Müller
* Cover foto: Majo Hirc
* Zvuková réžia a mixáž: Ivan Minárik
* Mastering: Ján Došek
* Produkcia: Roman Kittler, Richard Müller

## Ďalšie verzie albumu
Ďalšími verziami albumu boli:
* Salvador (SD 001 - 2 - 331) 1996 - kazeta
* Salvador (SD 001 - 2 - 331) 1996 - CD
* Opus (91 0020-2) 2008 - CD, reedícia

## Referencie

## Externé odkazy
* Slovenské legendárne albumy II.: Jaro Filip - Cez okno, hudba.zoznam.sk
* Jaro FIlip - Cez okno, sme.sk

Kategória:Debutové albumy
Kategória:Hudobné albumy z 1996
Kategória:Hudobné albumy Jaroslava Filipa
Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2018

**Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2018** bol v poradí 13. turnaj majstrovstiev Európy v hádzanej žien, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v piatich francúzskych mestách: Paríž, Brest, Nancy, Nantes a Montbéliard, v dňoch od 29. novembra až 16. decembra 2018, za účasti 16 tímov. Francúzsko organizovalo európsky šampionát žien prvýkrát, ale v roku 2007 hostilo ženský svetový šampionát. Titul získalo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .

Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2019, ktoré sa uskutočnia v Japonsku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá. Víťazné družstvo sa naviac kvalifikovalo aj na Letné olympijské hry 2020 v Tokiu.

## Voľba organizátora
Počiatočný záujem v roku 2013 o usporiadanie turnaja prejavili 3 krajiny: Francúzsko, Nórsko a Ukrajina. Do septembra 2013, kedy mali kandidátske krajiny potvrdiť svoju oficiálnu žiadosť, predložili kandidatúru iba Nórsko a Francúzsko. Do konečnej fázy prešla iba kandidatúra Francúzska a to aj bolo v septembri 2014 na kongrese EHF vymenované za hostiteľa. 

## Kvalifikácia

## Arény
Pôvodne bolo navrhnutých 7 dejísk v šiestich francúzskych mestách, okrem neskôr potvrdených aj v mestách Nice, Metz a Pau, neskôr sa ich počet upravil na päť:

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebovaním, ktoré sa uskutočnilo 12. júna 2018, nasadené do nasledovných výkonnostných košov:

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

----

### Nadstavbové skupiny
#### Skupina I

#### Skupina II

### Play-off
#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej hádzanárskej federácie 
* Oficiálna stránka Francúzskej hádzanárskej federácie  
* 

## Zdroje
* Oficiálna stránka ME 2018  /
* ME 2018 na stránke Európskej hádzanárskej federácie 
* ME 2018 na stránke todor66.com 
* ME 2018 na stránke the-sports.org  

Kategória:Hádzaná v 2018
Kategória:Majstrovstvá Európy v hádzanej žien
Hádzaná
Dorothy Garrodová

**Dorothy Garrodová** (; * 5. máj 1892, Oxford, Spojené kráľovstvo† 18. december 1968, Cambridge) bola britská archeologička. Jej otec bol lekár a genetik Archibald Garrod.

## Životopis
Archeológiu vyštudovala na University of Oxford, mala už titul  z histórie z Cambridge z roku 1916. 

V rokoch 19251926 vykonávala archeologický výskum v Gibraltári (pri odkrývaní nánosov prehistorickej pláže boli nájdené neandertálske kosti a nástroje z obdobia moustérienu) a roku 1928 viedla vykopávky v južnom Kurdistane.

Neskôr spolu s Dorotheou Bate viedla vykopávky v pohorí Karmel (súčasný Izrael), kde objavila rad osídlenie najstaršieho paleolitu, stredného paleolitu a epipaleolitu. V rokoch 1929 až 1934 tu preskúmala rad jaskýň s vrstvami bohatými na nálezy. Jej práca prispela k poznaniu natufijské a kebarijské kultúry v oblasti.

V roku 1938 preskúmavala ako prvá paleolitické nálezisko v bulharskej jaskyni Bacho Kiro.

Roku 1939 sa stala profesorkou archeológie v Cambridge, kde pôsobila do roku 1952, okrem konca 2. svetovej vojny kedy slúžila v Ženských pomocných leteckých zboroch.

Bola prvou ženou, ktorá získala profesúru v Cambridge. Roku 1952 bola zvolená do British Academy a roku 1965 bola vyznamenaná Radom britského impéria (CBE).

## Referencie


## Literatúra
* William Davies a Ruth Charles (eds) (1999) *Dorothy Garrod and the Progress of the Palaeolithic: Studies in the Prehistoric Archaeology of the Near East and Europe* Oxford: Oxbow Books.
* Pamela Jane Smith (2000) "Dorothy Garrod as the First Woman Professor at Cambridge University" *Antiquity* 74 (283), 131-6.
* Pamela Jane Smith (2005) "From 'small, dark and alive' to 'cripplingly shy': Dorothy Garrod as the first woman Professor at Cambridge" (online https://web.archive.org/web/20110720123131/http://www.arch.cam.ac.uk/~pjs1011/Pams.html)
* Pamela Jane Smith et al. (1997) "Dorothy Garrod in Words and Pictures" *Antiquity* 71 (272), 265-70.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* University of Cambridge - Dorothy Garrod
* Ženy v Cambridge - chronológia

## Zdroj

Kategória:Britskí archeológovia
Kategória:Držitelia Radu britského impéria
Kategória:Členovia British Academy
Kategória:Osobnosti z Oxfordu
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2018

**Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2018** bol v poradí 17. turnaj majstrovstiev Ázie v hádzanej žien, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konal sa v mestách Kumamoto, Jacuširo a Jamaga, v prefektúre Kumamoto, v Japonsku v dňoch od 30. novembra do 9. decembra 2018, za účasti 10 tímov. Turnaja sa prvýkrát zúčastnili aj oceánske družstváAustrália a Nový Zéland. Japonsko bola organizátorom ázijského šampionátu žien štvrtýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1991 (v Hirošime), 2009 (v Kumamote) a 2004 (v Hirošime). Zápasy sa odohrali v arénach Kumamoto Prefectural Gymnasium, Yatsushiro Gymnasium a Yamaga Gymnasium. Svoj štrnásty titul (štvrtý v rade) získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim .  

Tento šampionát zároveň slúžil ako kvalifikačné podujatie ázijských a oceánskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2019, ktoré organizuje Japonsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá. Ďalšiu miestenku získalo oceánske družstvo, ktoré sa umiestnilo do 5. miesta.  

## Účastníci

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom medzinárodnom rebríčku k novembru 2015.

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín, ktoré sa uskutočnilo 6. augusta 2018, nasadené do nasledovných výkonnostných košov:

## Výsledky
### Základná skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Stretnutie o 9. miesto

#### Stretnutia o 5.8. miesto

#### Stretnutie o 7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej hádzanárskej federácie /(po arabsky)
* Oficiálna stránka Japonskej hádzanárskej asociácie 

## Zdroje
* Oficiálna stránka Majstrovstiev Ázie 2018 
* Majstrovstvá Ázie 2018 na stránke Ázijskej hádzanárskej federácie 
* Majstrovstvá Ázie 2018 na stránke todor66.com 
* Majstrovstvá Ázie 2018 na stránke the-sports.org 
* Majstrovstvá Ázie 2018 na stránke goalzz.com 

Kategória:Hádzaná v 2018
Kategória:Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien
Hádzaná
British Academy

náhľad|Logo
**British Academy** je štátna akadémia Spojeného kráľovstva pre humanitné a spoločenské vedy. Bola založená v roku 1902 a má okolo 800 členov (*Fellows*), ktorí sa označujú skratkou FBA za menom.

## Účel
Poslaním British Academy je hájiť záujmy vedy, podporovať vynikajúce bádania, odmeňovať vynikajúcich vedcov, publikovať výsledky bádania a podporovať medzinárodnú spoluprácu. Medzi prezidentmi British Academy boli napríklad archeológ Frederic G. Kenyon, filozofi Isaiah Berlin a Anthony Kenny.

## Činnosť
British Academy vydáva niekoľko časopisov (*Proceedings of the BA, Schweich Lectures on Biblical Archeology* atď.) a rôzne edičné rady (napríklad archívne pramene k britským, africkým a starovekým dejinám, archeológii, numizmatike, súpisy starých umeleckých diel, starej hudby a podobne).

## Pozri aj
* Kráľovská spoločnosť

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* The British Academy research resources portal

## Zdroj

Kategória:Akadémie vied podľa štátov
Kategória:Veda a technika v Spojenom kráľovstve
Obersturmbannführer

náhľad|Výložky Obersturmbannführera SS.
**Obersturmbannführer** (doslova *nadvedúci útočnej jednotky, ekvivalent práporu*) bola vojenská hodnosť v nacistických ozbrojených zložkách SA aj SS. Bola vytvorená v máji 1933, aby vyplnila potrebu dodatočnej pozície nad Sturmbannführerom, keď sa SA rozšírila. Stala sa zároveň hodnosťou SS. Ekvivalentná hodnosť vo Wehrmachte bola Oberstleutnant a v OSSR je podplukovník. Límcové označenie hodností bolo tvorené štyrmi štvorčekmi v čiernom kosodĺžnikovom poli, ohraničeným tenkou bielou stuhou a pruhom umiesteným v ľavej časti. Límcové označenie bolo nosené na ľavej strane límca uniforiem SS a SA.

Známymi nositeľmi tejto hodnosti boli napr. veliteľ koncentračného tábora Osvienčim Rudolf Höß, Hitlerov primárny šofér Erich Kempka, veliteľ 2. Tankovej divízie Waffen-SS „Das Reich“ Christian Tychsen, držiteľ rytierskeho kríža s dubovými ratolesťami Otto Skorzeny alebo jeden z hlavných organizátorov holokaustu Adolf Eichmann.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hodnosti SS
Theokosmos

**Theokosmos** (*Theokosmos*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.                    
 
Theokosmos, grécky sochár z Megary, bol činný v druhej polovici 5. storočia pred Kr. Pausanias uvádza, že spolu so sochárskym majstrom Feidiom pracoval na chryselefantinovej soche Dia v Megare: „*Ak vkročíme za týmto chrámom do posvätného okrsku Dia, objaví sa pozoruhodný chrám zvaný Olympieion. Diova socha však nebola dokončená, pretože zasiahla [[Peloponézske vojny|vojna Peloponézanov]] proti [[Atény|Aténam]], v ktorej Aténčania hubili po celý rok loďami i pozemným vojskom megarskú zem, takže nielenže poškodili štát, ale tiež v súkromí priviedli rodiny do najkrajnejšej núdze. Socha Dia má tvár zo slonovej kosti a zlata, ostatok je však z hliny a sadry. Hovoria, že sochu vytvoril domáci umelec Theokosmos, pomáhal mu však Feidias. Nad hlavou Dia sú [[Hóry]] a [[Moiry (grécka mytológia)|Moiry]]. Všetkým je zrejmé, že jediného Dia počúva Osud (Peprómené) a že tento boh opravuje podľa potreby počasie. Za chrámom ležia napoly opracované polená, tie chcel Theokosmos ozdobiť slonovou kosťou a zlatom a doplniť sochu Dia.*“
 
Práce na tejto soche boli podľa Pausaniovej správy prerušené na začiatku peloponézskej vojny, teda okolo roku 431 pred Kr. a neskôr boli už len provizórne dokončené. Hóry a Moiry zdobili zrejme Diovu korunu. Chrám zvaný *Olympieion* ležal na severozápadnom úpätí akropole zvanej *Kária*. Lokalitu chrámu určili po náleze zvyškov stien a nápisov.

Po vojne Theokoskos v službách víťazných Sparťanov, spojencov Megary, zhotovil sochu Hermóna, veliteľa na Lysandrovej vojenskej lodi. Táto socha i so skupinou ďalších sôch tvorila súčasť pamätníka v Delfách, postaveného na počesť víťaznej bitky Sparťanov nad Aténami pri *Aigospotamoi* (*Kozích riečkach*) v roku 405 pred Kr. Tento pamätník bol jeden z najväčších ( dlhý) a najbohatších na sochy (bolo ich až 38). Zachovali sa z neho mnohé fragmenty, hlavne z podstavcov sôch a ich nápisov. V šľapajách Theokosma pokračoval jeho syn Kallikles, ktorý bol autorom niekoľkých sôch olympijských víťazov

## Referencie a bibliografia

 

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Pred popravou

***Pred popravou*** je CD Júliusa Satinského a Milana Lasicu z roku 1999, ide o nahrávku predstavenia s rovnakým názvom z roku 1971.

## Zoznam nahrávok
# „Rokovanie MV PPPP“
# „Pred popravou“
# „Pokračujeme v rokovaní“
# „Španielska čižma“
# „Rokovanie končí“
# „Prstom po mape“
# „O povaľovaní“
# „Prvá pomoc“
# „23 baktérií doktora Pasteura“
# „Komické dvojice“
# „Fíha“
# „Ženy“

## Autorstvo
* Autori: Milan Lasica, Július Satinský
* Účinkujú: Milan Lasica, Július Satinský, Jaroslav Filip (8) a Kamila Magálová (2)
* Réžia: Peter Mikulík
* Zostrih: Ľudmila Soldánová
* Remastering: Alexander Soldán
* Fotografie: Vilém Sochúrek, Martin Šec, Jaroslav Skála, Jozef Lietavec
* Vizuálny koncept: Gibon s.r.o.
* Editor: Martin Plch
* Producent: Koloman Kertész Bagala

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 1999
Kategória:Hudobné albumy Milana Lasicu
Kategória:Hudobné albumy Júliusa Satinského
Hermón

**Hermón** (*Hermón*) môže byť:
* grécky sochár v 6. stor. pred Kr., pozri Hermón z Troizény
* grécky architekt v 6. stor. pred Kr., pozri Hermón (architekt)
* spartský veliteľ v 5. stor. pred Kr., pozri Hermón (veliteľ)
S vetrom o preteky

***S vetrom o preteky*** je druhý štúdiový album trojice Milan Lasica, Július Satinský a Jaroslav Filip. Pôvodne vyšiel v roku 1982, neskôr v roku 1999 vyšiel v upravenej forme na CD.

## Zoznam skladieb
;A-strana
# „Pekne vítam“ (Milan Lasica, Július Satinský, Jaroslav Filip)
# „Fair Play“ (Milan Lasica, Jaroslav Filip)
# „Smola“ (Július Satinský)
# „Seriál“ (Milan Lasica, Zuzana Kronerová)
# „Klobúk“ (Milan Lasica, Július Satinský)
# „Zázrak“ (Jaroslav Filip)
# „Kde bolo, tam bolo“ (Milan Lasica, Jaroslav Filip)
# „Rozlúčka“ (Milan Lasica)
# „Priateľovi“ (Milan Lasica, Július Satinský, Jaroslav Filip)
;B-strana
# „Peniaze“ (Milan Lasica)
# „Jama“ (Jaroslav Filip)
# „Majstrovstvá“ (Milan Lasica, Július Satinský, Jaroslav Filip)
# „Rozpačité blues“ (Jaroslav Filip)
# „Bicykel“ (Július Satinský)
# „Rotschild“ (Milan Lasica)
# „S vetrom o preteky“ (Július Satinský)
# „Clivota“ (Milan Lasica)
# „Čerešne“ (Zuzana Kronerová)

## Autorstvo
* Hudba: Jaroslav Filip
* Text: Milan Lasica
* Spev: vokálna skupina „Bolo nás jedenásť“ - Milan Lasica (A1,A2,A4,A5,A7,A8,A9,B1,B3,B6,B8), Július Satinský (A1,A3,A5,A9,B3,B5,B7), Jaroslav Filip (A1,A2,A6,A7,A9,B2,B3,B4), Zuzana Kronerová (A4,B9)
; Hrá skupina YPS:
* Jaroslav Filip – klávesy
* Marián Manhardt – bicie
* Ján Kapusta – basová gitara, akustická gitara
* Ján Hangoni – elektrická gitara
; Hostia:
* Gabriel Škriečka - flauta
* Boris Kopčák – trombón
* Sláčiková skupina Oswalda Willmanna
;Produkcia
* Hudobná réžia: Martin Burlas
* Zvuková réžia: Ivan Bradáč
* Výtvarný návrh: Jan Meisner
* Editor: Martin Plch
* Remastering: Alexander Soldán – Akcent 1999
* Producent: Koloman Kertész Bagala

Kategória:Hudobné albumy Jaroslava Filipa
Kategória:Hudobné albumy Milana Lasicu
Kategória:Hudobné albumy Júliusa Satinského
Sťahovaví vtáci

***Sťahovaví vtáci*** je štúdiový album od dvojice Milan Lasica a Jaroslav Filip. Na LP vyšiel aj v obnovenej verzií z roku 2018.

## Zoznam skladieb
;A-strana
# „Sťahovaví Vtáci“ – 1:34
# „Vtip“ (Jaroslav Filip) – 3:30
# „Maškrtnice“ (Milan Lasica) – 3:04
# „Rodinné Zázemie“ (Jaroslav Filip) – 3:55
# „Dotazník“ (Milan Lasica) – 1:37
# „Mäso“ (Jaroslav Filip, Július Satinský, Milan Lasica) – 2:57
# „Slovenčina“ (Richard Müller) – 2:04
# „Valutový Cudzinec“ (Jaroslav Filip, Milan Lasica) – 3:05
;B-strana
# „Turci idúúú...“ (Jaroslav Filip) – 3:33
# „Kapitán“ (Milan Lasica) – 2:45
# „Studnica múdrosti“ (Milan Lasica) – 2:12
# „Nezačínaj“ (Milan Lasica) – 2:49
# „Ďalekohľad“ (Milan Lasica) – 2:27
# „Sťahovaví vtáci“ (Milan Lasica) – 3:13
# „Sťahovaví vtáci 2“ – 1:58

## Autorstvo
* Hudba: Jaroslav Filip
* Text: Milan Lasica
* Spev: Milan Lasica (A3, A5, A6, A8, B2, B3, B4, B5, B6); Jaroslav Filip (A2, A4, A6, A8, B1); Július Satinský (A6); Richard Müller (A7)
; Hrá skupina Provizórium:
* Jaroslav Filip – klávesové nástroje
* Vladimír Kaššay – basová gitara, vokály
* Ľubomír Stankovský – bicie nástroje
* Dežo Ursiny – gitara
;Hostia:
* Andrej Šeban – gitara, programovanie bicích
* Richard Müller – klarinet
* Jaroslav Filip ml. – basová gitara
* Leo Filip – bicie
* Gabriel Škriečka – flauta
* Karol Lago – saxofón
* Viktor Szarka – akordeón
* Norbert Bóka – Roland W 30
* Sláčiková skupina Oswalda Willmanna
;Produkcia
* Hudobná réžia: Milan Vašica, Peter Smolinský, Ján Lauko
* Zvuková réžia: Juraj Filo

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 1990
Kategória:Hudobné albumy Jaroslava Filipa
Kategória:Hudobné albumy Milana Lasicu
Pevnina detstva

***Pevnina detstva*** je druhý štúdiový album slovenského speváka a skladateľa Deža Ursínyho z roku 1978. 

## Zoznam skladieb
Vinylové LP, strana „A“
# „Vtáci“ (Text: Dušan Mitana) – 1:02
# „Ostrov“ (Text: Ivan Štrpka) – 18:42
Vinylové LP, strana "B"
# „Privretými Očami“ (Text: Ivan Štrpka)  – 8:23
# „Nové dieťa“ (Text: Ivan Štrpka)  – 3:18
# „Jedného dňa“ (Text: Ivan Štrpka)  – 5:43

## Výroba albumu
; Autorstvo
* Text: Dušan Mitana, Ivan Štrpka
;Hudobníci
* Basová gitara: Anton Jaro
* Vokály: Dežo Ursíny
* Klávesy: Jaroslav Filip
* Saxofón, tuba: Dušan Húščava
* Trubka: Juraj Lehotský
;Hostia:
* Vladimír Malý – Anglický roh
* Cyril Zelenák – bicie nástroje, perkusie
;Produkcia
* Dirigent: Milan Tedla
* Návrh obalu albumu: Jozef Pernecký

Kategória:Albumy Deža Ursinyho
Kategória:Hudobné albumy z 1978
Juraj Mokrý

**Juraj Mokrý** môže byť:
* slovenský farmakológ (* 1975), pozri Juraj Mokrý (farmakológ)
* slovenský herec a moderátor (* 1977), pozri Juraj Mokrý (herec)

Mokrý, Juraj
Hermón z Troizény

**Hermón** (*Hermón*) bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.                     
 
Hermón, grécky sochár z Troizény, bol činný v 6. stor. pred Kr. Nezachovali sa žiadne jeho sochy. Pausanias uvádza, že pre chrám Apolóna Thearia (Thearios bol prívlastok mena Apolóna bežný hlavne v starovekej Troizéne) na troizénskej agore zhotovil kultovú sochu a dve drevené sochy Dioskúrov.
 
Predpokladá sa, že sochy týchto Dioskúrov, archaického typu, sú zobrazené na troizénskej minci rímskeho cisára Commoda. Dioskúrovia sú na nej vyobrazení nahí v strnulom postoji, vlasy majú dlhé, ruky v úrovni pŕs mierne rozpažené. 
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Tobiáš (prvé meno)

**Tobiáš** alebo **Tobias** je mužské krstné meno. Domáce varianty tohto mena sú Tobi, Tobík, Tobiáško, Tobíček, Tobinko. Meniny na Slovensku má 13. septembra.

## Referencie

Kategória:Krstné mená
Kategória:Mužské mená
Kategória:Mužské mená hebrejského pôvodu
Nové mapy ticha

***Nové mapy ticha*** je tretí štúdiový album od skladateľa a speváka Deža Ursinyho. Tento album spolu s básnikom Ivanom Štrpkom vydali v roku 1979.

## Zoznam skladieb
; Strana "A"
# "Nové mapy ticha" – 6:09
# "A na to myslím" – 6:07
# "Na malej stanici" – 9:26 
;Strana "B"
# "Víťaz" – 1:58
# "Dnes v noci" – 4:24
# "Zelené jablko" – 5:12
# "Domestic flight" – 10:24
# "Hádanka" – 2:00

## Výroba albumu
Text: Ivan Štrpka, Ján Štrasser (B1)
;Skupina Burčiak.
* Hudba, vokály, gitara, elektrická gitara, klavír - Dežo Ursiny 
* Klavír, clavinet, klávesové nástroje: Jaroslav Filip 
* Perkusie: Jozef Škvařil
* Basová gitara: Pavel Daněk
* Bicie: Ctibor Hlinenský
; Hostia: 
* Peter Smolinský - akustická gitara, 
* Martin Karvaš - hoboj, 
* Marián Varga - organ, 
* Dušan Húščava - saxofón, flauta
;Produkcia
* Hudobná réžia: Milan Vašica
* Zvuková réžia: Peter Smolinský
* Technická spolupráca: Ivan Minárik

## Referencie


Kategória:Albumy Deža Ursinyho
Kategória:Albumy skupiny Burčiak
Kategória:Hudobné albumy z 1979
My (do tanca a na počúvanie)

***My (do tanca a na počúvanie)*** je album od humoristu, textára a speváka Milana Lasicu a speváka a skladateľa Jaroslava Filipa.

## Zoznam skladieb
* Texty: Milan Lasica/hudba: Jaroslav Filip
;Strana "A"
# „Raňajky v tráve“ - 1:46
# „Návšteva“ - 2:52
# „Song o človeku, ktorý nevedel povedať nie“ - 2:34
# „Song o noci vo vojenskom tábore“ - 4:02
# „Song o idúcom muničnom vagóne“ - 2:55
# „Godot nepríde“ - 2:52
# „Raz sa to môže stať“ - 2:22
;Strana "B"
# „Negramotný sen“ - 3:04
# „Pokus o útek“ - 3:32
# „Pitva“ - 3:04
# „Koniec storočia“ - 3:01
# „1848“ - 3:41
# „My“ - 2:54
# „Už to máme za sebou“ - 2:30

## Nahrávanie albumu
* Spev – Dežo Ursiny (A5), Jaroslav Filip (A2-A4, A6, A7, B1, B3-B7), Július Satinský (A4, A7, B4, B6, B7), Milan Lasica (A1, A4, A7, B2, B4, B6, B7)
;Hrá Skupina – Provisorium
* Gitara – Dežo Ursiny
* Elektronické klávesy – Jaroslav Filip
* Flauta – Gabriel Škriečka
* Basová gitara – Vladimír Kaššay
* Bicie – Ľubomír Stankovský
* Zbor – Zbor SĽUK-u* (B6), Vladimír Kaššay, Ľubomír Stankovský
;Produkcia
* Hudobná Réžia – Peter Smolinský
* Zvuková Réžia – Ing. Ivan Bradáč
* Technická Spolupráca – Ladislav Krajčovič
* Zodpovedný Redaktor – Štefan Danko
* Dizajn – Jan Meisner

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy Jaroslava Filipa
Kategória:Hudobné albumy Milana Lasicu
Kategória:Hudobné albumy z 1987
Androkydes

**Androkydes** (*Androkydés*) môže byť:
* grécky maliar na prelome 5. a 4. stor. pred Kr., pozri Androkydes z Kyziku
* grécky sochár v 4. stor. pred Kr., pozri Androkydes (sochár)
* grécky lekár a spisovateľ v 4. stor. pred Kr., pozri Androkydes (lekár)
* starogrécky filozof (pytagorejec), pozri Androkydes (filozof)
Ólafur Ragnar Grímsson

**Ólafur Ragnar Grímsson** (* 14. máj 1943, Ísafjörður, Island) je islandský politik, v rokoch 19962016 islandský prezident.

## Život a politická kariéra
[vľavo|náhľad|Grímsson spoločne s ruským prezidentom [Vladimir Vladimirovič Putin|Vladimirom Putinom v septembri 2011]]
Narodil sa v malom islandskom meste Ísafjörður, jeho rodičia sa volali Grímur Kristgeirsson a Svanhildur Olafsdottir Hjartar. Najskôr študoval v Reykjavíku, v roku 1962 začal študovať ekonómiu a politológiu na anglickej Manchesterskej univerzite. V roku 1970 toto štúdium dokončil a získal titul Ph.D. z politológie. V rovnakom roku začal prednášať politológiu na Islandskej univerzite a v roku 1973 sa stal prvým profesorom tohto odboru na škole.

Na konci 70. rokov 20. storočia sa začal intenzívne zaoberať politickou a ekonomickou činnosťou. V rokoch 1978-1983 bol poslancom islandského parlamentu za Ľudovú alianciu. V rokoch 1987-1995 bol predsedom tejto politickej strany, v rokoch 1988-1991 bol islandským ministrom financií vo vláde S. Hermannsson. V rokoch 1991-1996 znovu pôsobil ako poslanec parlamentu.

V roku 1996 bol zvolený islandským prezidentom, znovuzvolený bol celkovo štyrikrát (v rokoch 2000, 2004, 2008 a 2012, pričom v roku 2008 bol jediným kandidátom). V tejto funkcii bol aj počas veľkej islandskej finančnej krízy, ktorá prepukla v roku 2008.

V roku 1974 sa oženil s vyštudovanou sociologičkou a archeologičkou Gudrun Katrin Þorbergsdóttir, mali spolu dve dcéry. Keď jeho manželka v roku 1998 podľahla leukémii, o dva roky neskôr zo znovu oženil s podnikateľkou Dorrit Moussaieff. Jeho súčasná manželka pochádza zo židovskej rodiny a je zrejme najznámejšou členkou islandskej židovskej komunity.

V roku 2016 sa po úniku panamských dokumentov objavila informácia, že jeho manželka a niekoľko ďalších členov jej rodiny majú značnú časť svojho majetku uloženú v spoločnostiach v rôznych daňových rajoch.. V dôsledku toho Grímsson zmenil svoje pôvodné rozhodnutie a oznámil, že už nebude znovu kandidovať na funkciu prezidenta.

## Iné projekty

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálny profil  

## Zdroj

Kategória:Islandskí politici
Kategória:Prezidenti Islandu
Kategória:Islandskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Členovia Althingu
Kategória:Ministri financií Islandu
Kategória:Nositelia Radu Vitolda Veľkého
Kategória:Nositelia Radu troch hviezd
Kategória:Nositelia Radu za mimoriadne zásluhy
Kategória:Nositelia Radu bielej ruže
Kategória:Rytieri Rádu slona
Ondrej Devečka

**Ondrej Devečka** alebo **Andrej Devečka** (* 8. december 1884, Paludza – † 18. marec 1967, Bratislava) bol slovenský evanjelický kňaz, publicista, politik a stredoškolský učiteľ.

## Životopis
Študoval na evanjelickom kolégiu v Prešove, teológiu v Prešove a v Bratislave. Evanjelický kaplán v Rimavskej Píle, v rokoch 19101923 farár v Jasenovej. V Jasenovej sa popri kňazských povinnostiach venoval aj ľudovýchove a propagácii družstevníctva. Krátko pôsobil aj ako učiteľ obchodnej školy v Dolnom Kubíne. Od roku 1923 bol riaditeľom obchodnej školy v Kežmarku a inšpektorom odborných škôl. Bol známym národným a osvetovým pracovníkom. Spoluzakladateľ a editor viacerých časopisov (Nové časy, Prúdy, Podtatranská Slovač, Podtatranský kraj).

V rokoch 19191920 bol poslancom Revolučného národného zhromaždenia ako člen Klubu slovenských poslancov, v rokoch 19351939 členom Národného zhromaždenia a v rokoch 19451946 členom Slovenskej národnej rady.

## Referencie

## Literatúra
* DEVEČKA, Ondrej. In: 
* UHORSKAI, Pavel, TKÁČIKOVÁ, Eva a kolektív: *Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry 1*. Tranoscius Liptovský Mikuláš, 1997. ISBN 80-7140-143-9
* REMKO, Milan. *Genius loci Choč Príbehy zo života*. [Bratislava]: Remedika, 2021. ISBN 978-80-972954-4-8

## Externé odkazy
* https://www.osobnosti.sk/osobnost/andrej-devecka-1075 

Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Osobnosti z Paludze
Kategória:Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove
Kleoitas

náhľad|Nákres hippodromu v Olympii (rekonštrukcia)
**Kleoitas** (*Kleoitas*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.                     
 
Sochár Kleoitas, syn Aristokla z Atén, bol činný v prvej polovici 5. storočia pred Kr. Pausanias uvádza, že jednu z jeho sôch videl na aténskej Akropole: „*Kto ale dáva umeleckým výtvorom prednosť pred starobylými pamiatkami, môže sa pozrieť na tieto veci. Je tu muž s prilbou, dielo Kleoitovo, a i strieborné nechty mu Kleoitas vytvoril...*“
 
Je možné, že sochár Kleoitas bol vynálezcom štartovacieho zariadenia pre pretekárske vozy na hippodrome v Olympii. Podľa Pausania bol vraj na tento svoj vynález taký hrdý, že si na jednu sochu v Aténach dal napísať:
:*Prvý, kto kedy v Olympii ohradu koní dal zriadiť,*
:*Kleoitas Aristokleov, ten tiež vytvoril mňa.*“ 
 
Olympijský hippodrom (hippodromos), trať či pretekárska dráha pre vozy a kone, sa nachádzal južne od *Kronovho pahorku* v rovine pri rieke Alfeios.  Kleoitovo štartovacie zariadenie, podľa opisu Pausania, malo podobu lodnej provy. Keď ho určený zriadenec pri štarte uvádzal do pohybu, k žrdi upevnený kovový delfín začal pomaly klesať a kovový orol stúpal hore. Nato sa spustili závory, najprv tie, ktoré boli najbližšie k obom bočným stranám, takže kone, čo stáli za nimi vybehli prvé. Keď dobehli do línie s tými, čo stáli v druhom rade odzadu, padla závora i pred nimi. Tak to pokračovalo, kým sa všetci navzájom v behu nevyrovnali na špici tohto zariadenia.

Kleoitas mal aj žiaka, ktorým bol jeho syn Aristokles.
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ján Vávra (učiteľ)

**Ján Vávra** (* 10. november 1864, Turá Lúka† 17. apríl 1960, Jasenová) bol učiteľ a slovenský botanik. Jeho synom bol prof. Ing. Ján Vávra.

## Rodina
Rodinou Jána Vávru boli:
* otec Pavel Vávra
* matka Zuzana, rod. Kramárová
* manželka Kornélia, rod. Brucková (*1873†1957)
* 2 dcéry
* syn Ján Vávra (*1900†1969)

## Životopis
Učiteľ, publicista; venoval sa metodike výučby prírodopisu. Viedol Gazdovsko-potravný a úverný spolok v Jasenovej, Čitateľský spolok, po nedeliach viedol naukobehy pre pokročilých. Bol výborným znalcom Choča a jeho kveteny. Prispel k tvorbe slovenskej botanickej terminológie. Osobitne sa vynímajú jeho práce etymologický slovník a botanický slovník, ale písal i populárno-náučné články, v ktorých sa zaoberal včelárstvom, liečivými rastlinami, pedagogickými a cirkevnými otázkami. Napísal cennú štúdiu Z minulosti obce Jasenovej. V Jasenovej pôsobil v rokoch 1890-1960.

## Dielo
* Veľké panstvo. Martin 1905. 
* Zemepis pre 3. ročník oravských ľudových škôl Martin 1920.
* Naše medonosné rastliny. Trnava 1935.  
* Z minulosti obce Jasenovej. Zborník Muzeálnej Slovenskej Spoločnosti XXXIV-XXXV, 1940-41, 140-148.
* Po stopách Marina Kukučína na Orave Banská Bystrica 1951.  
* Ako som poznal Hviezdoslava In: Hviezdoslav v kritike a spomienkach. Bratislava 1954, s. 502-503.  
* Jasenová – rodisko Martina Kukučína. In: Martin Kukučín v kritike a spomienkach Bratislava 1957, s. 603-621.

## Referencie

## Literatúra
* 
* Vávra, Ján. In: 
* 
* Remko, Milan. *Oravské zápisky*, Remedika 2020, 201s. ISBN 978-80-972954-2-4
* Remko, Milan. *Gazdovsko-potravný a úverný spolok v Jasenovej Sonda do histórie obce*, Remedika 2020, 128s. ISBN 978-80-972954-3-1
* REMKO, Milan. *Genius loci Choč Príbehy zo života*. [Bratislava]: Remedika, 2021.ISBN 978-80-972954-4-8

## Externé odkazy
* https://oravskakniznica.sk/sluzby/regionalne-informacie/osobnosti-oravy/

Kategória:Osobnosti z Myjavy
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí botanici
Kallisthenes (sochár)

**Kallisthenes** alebo **Kallisthenés** (*Kallisthenés*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.                             
 
Kallisthenes, sochár z atického dému *Sféttos*, bol činný v 3. storočí pred Kr. Svedectvom niekdajšej tvorby tohto sochára je na aténskej agore objavený mramorový podstavec zo sochy s jeho signatúrou:

:- text v starogréčtine
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Električková doprava v Čenstochovej

**Električková doprava v [[Čenstochová|Čenstochovej]]** je druhý najmladší električkový systém v Poľsku. Prvá električková trať bola sprevádzkovaná v roku 1959, hoci prvé plány na zavedenie električiek v meste možno datovať už do roku 1897.

## História
Prvá trať, otvorená 8. marca 1959, mala dĺžku 7,1 km, rozchod koľají 1435 mm a viedla od dnešnej ulice Jána Pavla II. cez nádražie v Rakowe do obratiska električiek Kucelin. V júli toho istého roku nasledovala jednokoľajová odbočka od železničnej stanice do Starého Rakowa s dĺžkou 1,5 km, na ktorej bola zastavená prevádzka v auguste 1971. Niekoľko mesiacov predtým, v januári 1971, bola predĺžená hlavná trať po ulici Armii Krajowej, k jej ďalšiemu predlžovaniu došlo ešte v októbri 1983 (do obratiska Kiedrzyńska) av januári 1984 do koncového obratiska Fieldorfa-Nila. V prevádzke boli dve linky, č. 1 Fieldorfa-Nila – Kucelin a č. 2 Fieldorfa-Nila – Raków-Dworzec PKP. Celková dĺžka tratí s krátkou odbočkou k rakovskému nádražiu dosiahla 10,2 km.

V roku 2010 začala výstavba nového úseku cez Błeszno do Rakowa, ktorý odbočuje z existujúcej trati pri zastávke Estakada a ktorý meria 4,5 km. Obratisko sa nachádza pri štadióne futbalového klubu Raków Częstochowa. Trať bola sprevádzkovaná 3. septembra 2012 a vedie po nej nová linka č. 3 Fieldorfa-Nila – Stadion Raków. Celková dĺžka siete tak dosiahla 14,7 km.

## Linky

## Vozňový park

## Referencie


## Literatúra
* 

## Iné projekty

## Zdroj
*

Č
Kategória:Čenstochová
Kategória:Doprava v Sliezskom vojvodstve
Ján Vávra

**Ján Vávra** môže byť:
* slovenský učiteľ a botanik (18641960), pozri Ján Vávra (učiteľ)
* slovenský elektrotechnik a vysokoškolský pedagóg (19001964), pozri Ján Vávra (vysokoškolský pedagóg)

Vávra, Ján
Trsť obyčajná

**Trsť obyčajná** (iné názvy: **trsť južná**, **trstina obyčajná**, **trsť** ; zastarano:*trstina obecná*, *rákos obecný*, *rákos*; ; staršie: *Phragmites communis*, *Phragmites vulgaris*, *Arundo phragmites*) je jediný európsky druh z rodu trsť (zastarano: *rákos*; lat. *Phragmites*); patrí do čeľade lipnicovité. Je to vysoká trváca tráva. 

Kvety tvoria červenohnedé husté strapce zložené z kláskov, otočené do jednej strany. Byle sú dlhé 14 (6) m, koreňové výhonky až 10 m. Má dutú stonku – steblo. Kvitne v júli až v septembri.

## Ekologické nároky a rozšírenie
Osídľuje slnečné, podmáčané a močaristé stanovišťa, často brehy stojatých vôd, vodných nádrží, rybníkov a brehov tečúcich vôd, potokov a kanálov. Obľubuje aj podmáčané polia. Kozmopolitný druh. Mimo Antarktídy ju možno nájsť na všetkých kontinentoch. Na Slovensku je bežným druhom.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Lipnicovité
Kategória:Flóra na Slovensku
Franz von Papen

**Franz Joseph Hermann Michael Maria von Papen** (* 29. október 1879 - † 2. máj 1969) bol nemecký kresťansky orientovaný politik a diplomat, v ranej fáze svojej politickej kariéry spojený s katolíckou stranou Zentrum.

## Život
Narodil sa v bohatej aristokratickej rímskokatolíckej rodine vo Werle vo Vestfálsku, ako syn Friedricha von Papen-Köningen (18391906) a jeho ženy Anny Laury von Steffens (18521939). 3. mája 1905 sa oženil s Marthou von Boch-Galhau (18801961), dcérou bohatého sárskeho priemyselníka.

V roku 1932 zastával úrad nemeckého kancelára (menovaný bol proti vôli svojej strany a funkciu prijal, aj keď prisľúbil opak, čo viedlo k jeho vylúčeniu zo strany). V januári 1933 pomohol k vymenovaniu Adolfa Hitlera ríšskym kancelárom. V roku 1933 vyjednal za Hitlerovu vládu Ríšsky konkordát a súhlas strany Zentrum so zmocňovacím zákonom. Podľa svojich vlastných slov sa domnieval, že politicky neskúseného Hitlera ako vicekancelár ovládne a že ten sa znemožní tak, že čoskoro padne. Hitler sa však potom jeho spolu so spolupracovníkmi veľmi rýchlo zbavil. Neskôr pôsobil Papen ako nemecký veľvyslanec v Rakúsku.

Počas druhej svetovej vojny viedol diplomatickú misiu Nemecka v Turecku, kde pomohol tamojšiemu nunciovi Angelovi Giuseppemu Roncalimu (ten sa stal neskôr pápežom svätým Jánom XXIII.) so záchranou židovských utečencov pred repatriáciou späť do Nemecka. Po vojne bol súdený Norimberským tribunálom, ktorý ho oslobodil spod obžaloby. V 50. rokoch sa neúspešne pokúšal o návrat do politiky. Bol čestným pápežským komorníkom Pia XI. a svätého Jána XXIII.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Nemeckí diplomati
Kategória:Kancelári Nemecka
Kategória:Nemeckí politici
Kategória:Záchrancovia Židov počas holokaustu
Aristokles (syn Kleoita)

**Aristokles** alebo **Aristoklés** (*Aristoklés*) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.                              
 
Aristokles, syn a žiak sochára Kleoita, tvoril v druhej polovici 5. storočia pred Kr. (nie je však isté, či bol jeho otec totožný s rovnomenným vynálezcom štartovacieho zariadenia na hippodrome v Olympii). Pausanias uvádza, že Arostokles bol autorom súsošia Dia a Ganyméda umiestneného v Olympii: „*Na protiľahlej strane stoja v rade iné votívne sochy, medzi nimi Zeus a Ganymédes. Podľa slov [[Homér]]a bol Ganymédes unesený bohmi, slúži Diovi, a [[Trós (syn Erichthonia)|Tróovi]] boli namiesto neho darované kone. Toto súsošie sem venoval [[Tesália (historické územie)|tesalský]] Gnathis a vyhotovil ho Aristokles, žiak a syn Kleoitov.*“

Nevieme ho bezpečne stotožniť s rovnomenným umelcom, ktorý v roku 398 pred Kr. opravil podstavec Feidiovej veľkej chryselefantinovej soche Atény Parthenos. 
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Samuel Johnson

**Samuel Johnson**, LL.D., (* 18. september 1709, Lichfield, Kráľovstvo Veľkej Británie - † 13. december 1784, Londýn) bol anglický básnik, esejista, literárny kritik a lexikograf, vedúca osobnosť neskorého anglického klasicizmu.

## Životopis
Študoval na Pembroke College v Oxforde, avšak po necelom roku musel štúdia kvôli nedostatku finančných prostriedkov opustiť. Potom pracoval ako učiteľ, prekladal (napr. báseň *Mesiáš* od Alexandra Popea do latinčiny) a prispieval aj do novín (*Birmingham Journal*). Neskôr sa presťahoval do Londýna a začal pracovať ako novinár pre prvý časopis na svete - *The Gentleman 's Magazine*. Čoskoro sa vydal na pole literatúry, a to vo všetkých možných žánroch - napísal knižný životopis básnika Richarda Savaga, vydal básnické zbierky *London* a *The Vanity of Human Wishes* a predstavil aj divadelnú hru *Irene*. Táto mnohostrannosť sa pre neho stala typickou. Využil ju aj vo svojom najväčšom diele, *Slovníku anglického jazyka* (*A Dictionary of the English Language*), ktorý vydal roku 1755, a na ktorom pracoval deväť rokov. Slovník mal ďalekosiahly vplyv na modernú angličtinu. Až do dokončenia *Oxfordského slovníka* (*Oxford English Dictionary*) o 150 rokov neskôr bolo Johnsonovo dielo najvýznamnejším britským slovníkom. Potom bol editorom komentovaných zozbieraných spisov Williama Shakespeara. Vydal tiež vo svojej dobe populárnu alegorickú mravoučnú novelu *The History of Rasselas, Prince of Abissinia* (1759). Jeho eseje publikované v novinách *Universal Chronicle* vyšli v populárnej zbierke *The Idler* (1760). Vydával aj vlastné periodiká (*The Rambler*, *The Adventurer*), avšak väčšinou ich neudržal dlho pri živote. V roku 1763 sa spriatelil s Jamesom Boswellom, ktorý sa stal jeho verným pobočníkom. Johnson popísal ich spoločné cesty v knihe *A Journey to the Western Islands of Scotland*. James Boswell o ňom neskôr napísal cenenú biografiu *The Life of Samuel Johnson.* Ku koncu života sa Johnson venoval biografiám najvýznamnejších anglických básnikov (*Lives of the Poets*). 

Bol veľmi zbožným anglikánom, oddaným toryovcom a veľkorysým filantropom. Jeho súčasníci svedčili o jeho zvláštnych spôsoboch a tikoch, dnešní bádatelia usudzujú, že zrejme trpel Touretteovým syndrómom, v Johnsonovej dobe neznámym. V Anglicku sa postava Samuela Johnsona stala symbolom celého 18. storočia. 

Bol pochovaný vo Westminsterskom opátstve.

## Citát
*,, Kto je unavený Londýnom, je unavený životom, pretože Londýn má všetko, čo život dokáže ponúknuť.*

## Referencie


## Literatúra
*  

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Anglickí básnici
Kategória:Anglickí spisovatelia
Kategória:Anglickí pedagógovia
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Pochovaní vo Westminsterskom opátstve