open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Iniciatíva Inakosť

náhľad|Sídlo na Rajskej 4 v Bratislave

**Iniciatíva Inakosť** je občianske združenie, ktorého cieľom je pozitívne zviditelňovanie LGBT menšiny ako rovnocennej súčasti slovenskej a európskej spoločnosti. Názov združenia *Iniciatíva Inakosť - spolužitie bez diskriminácie sexuálnych menšín (Initiative Otherness)*, vznikol v roku 2006 ako pomenovanie spoločnej iniciatívy GLBT organizácií *[[Hnutie za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov GANYMEDES|Ganymedes]]*, *HaBiO*, *Altera*, *Museion*, *H-plus* a *CKKISM*.

## História združenia
Vo vlastnej listine práv a zásad v tzv. *Charte Iniciatívy Inakosť* z 27. júna 2000 združenie popísalo svoj program ako  Túto chartu podporilo 18 ďalších organizácií a jednotlivci.

Občianske združenie Ganymedes v rokoch 2002 až 2006 pripravilo viaceré projekty pod značkou Iniciatívy Inakosť. Názov bol potom použitý Hanou Fábryovou z lesbického združenia Museion v projekte *Kto je kto*, súčasťou ktorej bola aj kampaň za zavedenie registrovaných partnerstiev homosexuálnych párov na Slovensku do legislatívy Slovenskej republiky. V roku 2007 Iniciatíva Inakosť v spolupráci so *Sekciou ľudských práv a menšín Úradu vlády Slovenskej republiky* vypracovala projekt *Sme tu – dni inakosti*.

Organizácia Iniciatíva Inakosť vznikla formálne ako občianske združenie 22. septembra 2006.
Vo februrári roku 2012 sa Iniciatíva Inakosť podielala na organizácii projektu *Mesiac LGBT histórie*.
Iniciatíva Inakosť je organizátorom Filmového festivalu inakosti. V roku 2012 sa uskutočnil šiesty ročník.

V máji 2015 hnutie spoluzaložilo iniciatívu *Životné partnerstvo* s podtitulom *Chceme sa brať. Vážne.* Podľa iniciátora Martina Macka z Iniciatívy Inakosť chce platforma *„presvedčiť ľudí ako aj vládu o potrebe právneho uznania životných partnerstiev“*.

Iniciatíva otvorila inPoradňu pre LGBTI ľudí. Od októbra 2018 do januára 2019 sa na ňu obrátilo 50 ľudí.

## Referencie

## Externé odkazy
* Domáca stránka Iniciatívy Inakosť
* 

Kategória:Občianske združenia na Slovensku
Kategória:LGBT organizácie na Slovensku
Kategória:Organizácie založené v 2006
Kal'a Bahlá

**Kal'a Bahlá** (ar:قلعة بهلاء) alebo **Hisn Tama** (Tama je meno údajného nabháníjského staviteľa pevnosti) je pevnosť neďaleko rovnomenného mesta Bahlá v Ománe. Leží na západnom okraji Al-Hadžaru, juhozápadne od Maskatu. 

Pevnosť bola postavená v 13. a 14. storočí. V roku 1406, za vlády imáma Machzúma Íbn al-Falláha, sa stalo mesto Bahlá hlavným mestom a centrom moci dynastie Nabhání. V roku 1610 bola pevnosť dobytá a následne zbúraná a v súčasnosti je zrúcaninou.

Hlinené hradby pevnosti majú dĺžku 10 kilometrov, na dvoch stenách boli hradby nahradené modernou cestou. V múroch sú vyrezané  ornamenty. Na kraji opevnenia stoja dve mešity, obe dosť poškodené. V zimných mesiacoch Hadžar sužovali ťažké lejaky, preto pevnosť z hliny potrebovala pravidelné opravy, ktoré skončili v 19. storočí, kedy Omán prišiel o svoje kolónie, a teda i bohatstvo. V posledných rokoch sa vláda snaží túto pamiatku zachovať.

V roku 1987 bola pevnosť zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO, v rokoch 1988 až 2004 bola i na zozname svetového dedičstva v ohrození.

## Literatúra
* Jakoubková Alena, Dvořák David: Nejkrásnější divy světa: Kulturní památky a přírodní ráje naší planety pod záštitou UNESCO, Díl 3., Euromedia Group k.s., Praha, 2002

## Externé odkazy
* Stránka UNESCO

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Ománe
Kategória:Stavby v Ománe
Mosad le-alija Bet

**Mosad le-alija Bet** (: , : ) bola jedna zo zložiek Hagany. Náplňou jeho činnosti bolo zaisťovanie nelegálnej židovskej imigrácie do Palestíny. *Mosad le-alija Bet* vykonával činnosť od svojho vzniku v roku 1938, až do roku 1953. Názov *Mosad alijah Bet* je odvodený od tzv. „druhej prisťahovaleckej vlny“ (Bet = B), ktorá, na rozdiel od (legálnej, Britmi povolenej) Alija A, bola nelegálna.

*Mosad le-alija Bet* bol oficiálne založený 29. apríla 1939. Činnosť ale neoficiálne začal o rok skôr, v roku 1938. Hlavným dôvodom na založenie organizácie bol narastajúci tlak britskej správy na obmedzenie židovskej imigrácie do Palestíny. Aktivity *Mosad le-alija Bet* sa v začiatkoch sústreďovali do Atén, neskôr sa centrum presunulo do Paríža.

Významné úspechy dosiahol *Mosad* už v prvom roku činnosti. Počas 50 plavieb (imigrácia do Palestíny najčastejšie smerovala cez more) bol schopný do Palestíny dopraviť 20 tisíc židovských prisťahovalcov. V období druhej svetovej vojny bola imigračná činnosť *Mosadu* prakticky paralyzovaná. Svoje aktivity obnovil až v auguste 1945.

V rokoch 1945 – 1953 dokázal *Mosad le-alija Bet* vypraviť 64 lodí s viac ako 70 tisíc židovskými prisťahovalcami, z ktorých mnohí patrili medzi tých, čo prežili holokaust. Na imigráciu židovských prisťahovalcov z arabských krajín sa využívali pozemné cesty. Celkovo dokázal *Mosad le-alija Bet* na území budúceho Izraela prepraviť 100 tisíc židov.

Najslávnejšou loďou, ktorú používal Mosad, bol Exodus. Loď previezla 4554 židov, ktorí prežili holokaust. Väčšiu časť povojnovej činnosti *Mosadu le-alija Bet* riadil Ša'ul Avigur (Meirov). Po založení Izraela sa v roku 1953 *Mosad le-alija Bet* transformoval na agentúru Liškat ha-kešer (: נתיב, doslova *Cesta*) opäť na čele s Avigurom. Hlavnou činnosťou Nativ bol transport Židov zo sovietskeho bloku, z arabských krajín a z iných krajín, do Izraela.

## Zdroj
* 

Kategória:Izraelské spravodajské služby
Kategória:Alija
Archeologické náleziská Bát, Al-Chutm a Al-Ajn

**Archeologické náleziská Bát, Al-Chutm a Al-Ajn** sú archeologické náleziská v Ománe ležiace  severozápadne od Bahlá a východne od Ibrí. 

Náleziská sú dôkazom o ranom osídlení územia z kamennej doby. Zahŕňajú pohrebiská, hrobky vo forme zapletených úľov dosahujúcich výšku až 8 metrov, zrútené kamenné stavby v Báte a zachované hrobové veže v Al-Ajne.

V roku 1988 boli náleziská zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Literatúra
* Jakoubková Alena, Dvořák David: *Nejkrásnější divy světa: Kulturní památky a přírodní ráje naší planety pod záštitou UNESCO,* Díl 3., Euromedia Group k.s., Praha, 2002

## Externé odkazy
* Stránka UNESCO

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Ománe
Kategória:Stavby v Ománe
Wienerov filter

**Wienerov filter** je filter, ktorého účel je znižovať šum v signále v porovnaní so signálom ktorý šum neobsahuje. Navrhol ho počas roku 1940 a v roku 1949 publikoval Norbert Wiener. Ako ekvivalent Wienerovej práce ho nezávisle odvodil a v roku 1941 publikoval Kolmogorov. Preto sa teória s ním spojená často nazýva aj Wiener-Kolmogorova teória filtrácie. Wienerov filter je štatisticky prvý navrhnutý filter. Viedol k návrhu mnohých ďalších, vrátane známeho Kalmanovmu filtra.

Wienerov filter nie je adaptívny filter, teória tohoto filtra predpokladá statické vstupy.

## Popis
Cieľom Wienerovho filtra je odfiltrovať šum, ktorý poškodzuje signál. Je založený na statických vstupoch. Jeho osobitosťou je, že pozná spektrálne vlastnosti pôvodného signálu a šumu a snaží sa filtrovať lineárne nezávisle od času (time-invariant) tak, aby sa jeho výstup čo najviac podobal pôvodnému signálu. Wienerove filtre sú charakterizované nasledovne:
# Predpoklad: signál a pridaný šum sú statický stochastický proces so známou spektrálnou charakteristikou alebo známou autokoreláciou a vzájomnou koreláciou;
# Požiadavka: filter musí byť fyzicky realizovaný;
# Kritérium výkonu: Minimálna stredná kvadratická chyba (minimum mean-square error - MMSE).
Tento filter je často používaný na oddelenie pôvodného signálu od jeho nežiadaných častí.

## Zdroj
* 

Kategória:Lineárne filtre
Kategória:Spracovanie signálu
Kategória:Počítačová grafika
Kategória:Stochastické procesy
Kategória:Eponymické termíny v matematike
Majstrovstvá Európy v softbale mužov 2008

**Majstrovstvá Európy v softbale mužov 2008** boli v poradí 9. majstrovstvá Európy v softbale mužov, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa v Kodani, v Dánsku od 28. júla2. augusta 2008, za účasti 8 tímov. V Dánsku sa uskutočnili mužské ME druhýkrát, keď predtým to bolo v roku 1995 (v Hørsholm). Svoj šiesty titul získali softbalisti Česka. Domáci Dáni získali tretie striebro za sebou. Posledné Slovensko na turnaji nevyhralo ani jedno stretnutie.

Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2009, ktoré sa uskutočnili v Kanade. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie tímy.
 
## Výsledky
### Základná skupina

### Play-off
#### 1. kolo

#### Semifinále

#### Finále

## Konečné poradie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka ME 2008 *archive.org* 
* Oficiálna stránka Európskej softbalovej federácie 

## Zdroje
* ME 2008 na stránke Európskej softbalovej federácie 
* ME 2008 na stránke Českej softbalovej asociácie  /

Kategória:Softbal v 2008
Kategória:Majstrovstvá Európy v softbale mužov
Softbal
Žilinský regionálny integrovaný dopravný systém

**Žilinský regionálny integrovaný dopravný systém** (**ŽRIDS**) bol integrovaný dopravný systém na Slovensku v Žilinskom samosprávnom kraji, vzniknutý v roku 2003. Spočíval v tarifnom pridružení železničnej trati ŽSR č. 126 Žilina - Rajec k systému mestskej hromadnej dopravy v Žiline. Zrušený bol 10. júla 2022 súčasne so spustením prvej etapy Integrovaného dopravného systému Žilinského samosprávneho kraja, ktorý ho plnohodnotne nahradil.

## Zapojenie železničnej trate do systému
Dnešný ŽRIDS začal vznikať v roku 2003 po zrušení osobnej dopravy na trati č. 126 Žilina - Rajec. Mesto Žilina, Žilinský samosprávny kraj a obce pri trati zahájili spoluprácu so Slovenskou investičnou a realitnou spoločnosťou a. s. (SIRS). Od februára do apríla 2003 prevádzkovala osobnú dopravu na trati priamo SIRS, potom dopravu prevzala Železničná spoločnosť Slovensko na základe zmluvy so SIRS. Táto trať bola prvá z 26 slovenských tratí so zastavenou osobnou dopravou, kde bola osobná doprava obnovená.

Od 30. apríla 2003 bol cestovný poriadok na trati previazaný s cestovným poriadkom žilinskej mestskej linky č. 2.

Od jeseni 2003 boli do všetkých motorových aj vlečných vozňov na trati nainštalované strojčeky na označovanie lístkov pre lístky mestskej hromadnej dopravy, čím fakticky vznikol integrovaný dopravný systém ŽRIDS. Je tu zavedený samoobslužný systém odbavovania cestujúcich, teda cestujúci je povinný si bezodkladne po nástupe do vlaku označiť svoj cestovný lístok.

Neskôr bola na trati zavedená zónová tarifa.

## Stanice a zóny

## Pozri aj
* IDS PLUS - integrovaný dopravný systém v Žilinskom a Trenčianskom kraji
* Bratislavská integrovaná doprava

## Externé odkazy
* http://www.dpmz.sk/ – Stránky DMPŽ a ŽRIDS

## Zdroj

* 

Kategória:Doprava v Žilinskom kraji
Kategória:Integrované dopravné systémy na Slovensku
Nikolaj Alexandrovič Bulganin

**Nikolaj Alexandrovič Bulganin** (; * 30. marec 1895, Nižný Novgorod – † 24. február 1975, Moskva) bol sovietsky politik a štátnik. Pôsobil na postoch podpredsedu vlády, neskôr ako minister obrany (1953–1955) a ministerský predseda ZSSR (1955–1958). Člen Politbyra ÚV KSSZ (1948—1958).

## Život
Narodil sa 30. marca (11. júna) 1895 v meste Nižný Novgorod. Podľa autobiografie pochádzal z robotníckej rodiny, viaceré pramene však poukazujú na to, že jeho otec bol úradník, pracujúci pre veľkopekárenského podnikateľa. Nikolaj Bulganin nedokončil strednú školu. V rokoch 19151918 pracoval ako učeň, neskôr pri ochrane továrne na výbušniny. V roku 1917 vstúpil do boľševickej strany. Pracoval v orgánoch Čeky (skratka pre Všeruskú mimoriadnu komisiu pre boj s kontrarevolúciou a sabotážou) Moskovsko-Nižnonovgorodských železníc. Neskôr pôsobil v tylových vojenských funkciách turkestanského frontu.

Od roku 1927 pôsobil ako riaditeľ Moskovskej elektrárne. V rokoch 19311937 predseda Moskovského sovietu, teda bol primátorom hlavného mesta. V tejto funkcii dohliadal na výstavbu Moskovského metra. V rokoch 1937 do 1941 viedol sovietsku štátnu banku.
Od júla 1937 zároveň pôsobil ako predseda Sovietu národných komisárov Ruskej sovietskej socialistickej republiky. V rokoch 19381941 zástupca predsedu vlády. Počas druhej svetovej vojny predsedal vojnovému kabinetu ako predseda národného výboru obrany. Do roku 1943 pôsobil vo vojenských radách viacerých sovietskych frontov. Od roku 1944 člen Štátneho výboru obrany a zástupca národného komisára obrany.

Po vojne bol v roku 1947 vymenovaný za ministra Ozbrojených síl ZSSR, v tomto období mu bola udelená vojenská hodnosť Maršal Sovietskeho zväzu. Od marca 1949 podpredseda vlády a člen Politbyra.

Po Stalinovej smrti patril medzi vedúce politické špičky, ktoré sa v Sovietskom zväze delili o moc. Georgij Malenkov ho poveril funkciou ministra obrany (19531955). Patril k prívržencom Nikitu Chruščova. Ten mu po zosadení Malenkova v rokoch 19551958 udelil post predsedu vlády ZSSR. V lete 1957 však medzi Bulganinom a Chruščovom vypukli nezhody. Bulganin sa spojil s Chruščovovymi oponentmi, avšak ich plán na jeho odstránenie sa nepodaril. To vyústilo v jeho obvinenie z konšpiračnej činnosti (tzv. protistranícka skupina) a malo za následok jeho odvolanie z funkcie. Bol tiež pozbavený hodnosti maršala ZSSR. Najskôr bol poverený vedením Národnej banky a bol pozbavený funkcii v Politbyre aj prezídiu strany. Na sklonku kariéry viedol hospodárske organizácie v Stavropoli.

Vo februári 1960 odišiel na dôchodok. Zomrel v Moskve 24. februára 1975.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Predsedovia vlády ZSSR
Kategória:Sovietski politici
Kategória:Ministri obrany Sovietskeho zväzu
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Sergej Semionovič Biriuzov

**Sergej Semionovič Biriuzov** (* 21. august 1904, Skopin, Rusko – † 19. október 1964, blízko Belehradu, Srbsko) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v marci 1955. Hrdina Sovietskeho zväzu (1958), náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl ZSSR (1963—1964).

## Život
Narodil sa roku 1904 v Skopine v Riazaňskej gubernii v Rusku. Pochádzal z rodiny obchodníka. V roku 1926 vstúpil do Komunistickej strany. V 20. rokoch vstúpil do armády a kariérne rýchlo postupoval. V roku 1929 ukončil 2 ročník večernej univerzity pre pracujúcich. V roku 1934 pred nástupom na Vojenskú akadémiu M. V. Frunzeho bol veliteľom práporu. Štúdium na akadémii ukončil v roku 1937 s diplomom 1. stupňa. Následne velil štábu streleckej divízie. V roku 1939 sa stal náčelníkom operačného oddelenia štábu Charkovského vojenského okruhu. V auguste 1939 bol poverený vedením 132. divízie.

Briuzov následne velil tejto jednotke 3 roky, čo bolo v sovietskej armáde zriedkavosťou. Jeho divízia bola súčasťou juhozápadného a brianského frontu. Bol kvalitným divíznym veliteľom, ktorý neváhal jednotke veliť z prvej línie. Počas prvého roka bojov proti nacistickému Nemecku bol Biriuzov 5 krát ranený, z toho dvakrát vážne.

V apríli 1942 sa stal náčelníkom štábu 48. armády brianského frontu. V tejto funkcii zotrval do novembra 1942, kedy bol poverený vedením štábu 2. gardovej armády, ktorej velil R. M. Malinovskij. V tejto pozícii zotrval do apríla 1943, pričom sa podieľal na vedení bojových operácii počas bitky o Stalingrad, ťažkých bojov s nemeckým tankovým uskupením von Mansteina ako aj sovietskych protiútokov operácie Saturn.

V apríli 1943 sa stal náčelníko južného frontu, kde spolupracoval s F. I. Tolbuchinom. V októbri 1943 bol front premenovaný na 4. ukrajinský front. Briuzov ďalej zostal jeho náčelníkom štábu až do mája 1944, kedy bol preložený k 3. ukrajinskému frontu. V októbri 1944, bol Biriuzov poverený velením 37. armády 3. ukrajinského frontu. V tejto pozícii zotrval do mája 1946. Ako veliteľ armády sa podieľal na oslobodzovaní Ukrajiny, Bulharska a Juhoslávie.

Po vojne viedol do roku 1947 sovietsku vojenskú misiu v Bulharsku. Neskôr do roku 1955 pôsobil na rôznych veliteľských postoch. 11. marca 1955 bol povýšený do hodnosti Maršala Sovietskeho zväzu. Od apríla 1955 do apríla 1962 pôsobil ako veliteľ sovietskej protivzdušnej obrany. Neskôr pôsobil ako veliteľ strategických raketových vojsk a v roku 1963 sa stal náčelníkom sovietskeho generálneho štábu.

Briuzov tragicky zahynul 19. októbra 1964 pri leteckej nehode. Dopravné lietadlo narazilo do vrchu Avala neďaleko Belehradu vo vtedajšej Juhoslávii. Urna s jeho popolom je uložená na pohrebisku pri kremeľskej stene v Moskve.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1904
Kategória:Úmrtia v 1964
Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Obete leteckých nehôd
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Sedisvakancia

[náhľad|Znak [Svätá stolica|Svätej stolice počas sedisvakancie]]

**Sedisvakancia** (z ) je označenie obdobia, počas ktorého nie je obsadený cirkevný úrad – najčastejšie úrad diecézneho biskupa alebo pápeža. Kódex kánonického práva určuje postupy, ktorými sa menuje dočasný, alebo trvalý nástupca. V prípade dočasného nástupcu môžu byť jeho právomoci obmedzené, alebo podmienené súhlasom nadriadenej osoby, zboru poradcov, alebo potvrdeným definitívnym nástupcom.

V prípade dlhodobej sedisvakancie môže byť menovaný apoštolský administrátor.

## História
Počas stredoveku tvorili arcikňaz, arcidiakon a primicerius notariorum (hlavný notár) na pápežskom dvore regentskú radu, ktorá riadila obdobie sede vacante.

Povinnosťou Camerlenga (pápežského komorníka), vedúceho Camery Apostolica, bolo formálne konštatovať smrť pápeža. Postupne to viedlo k teórii, že Camerlengo ako vedúci Rímskej kúrie by mal vykonávať bežné záležitosti aj po smrti pápeža a tiež vykonávať pohreb a prípravu na novú voľbu. Tento proces bol evidentný počas pôsobenia Camerlenga Bosa Breakspeara, synovca pápeža Hadriána IV., ktorý slúžil ako komorník koncom 12. storočia. Počas dlhého sede vacante v rokoch 1268 až 1271 bol význam Camerlenga taký jasný, že kardináli sa pripravovali zvoliť nového, ak by zomrel.

Pápežský úrad bol naposledy sede vacante od 21. apríla do 8. mája 2025 po smrti pápeža Františka.

## Zdroj

Kategória:Katolícka cirkev
Pavel Fiodorovič Batickij

**Pavel Fiodorovič Batickij** (* 27. jún 1910, Charkov – † 17. február 1984, Moskva) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v apríli 1968.

## Referencie

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Osobnosti z Charkova
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy

Podĺa dobových svedectiev osobne zastrelil Lavrentija Beriju.
Piotr Kirillovič Koševoj

**Piotr Kirillovič Koševoj** (* 21. december 1904, Alexandrija, Ruská ríša, dnes Olexandrija, Kirovohradská oblasť, Ukrajina – † 30. august 1976, Moskva) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu.

## Životopis
Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v apríli 1968. Od januára 1965 do októbra 1969 bol veliteľom Skupiny sovietskych vojsk v Nemecku. 

## Referencie

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Dmitrij Fiodorovič Ustinov

**Dmitrij Fiodorovič Ustinov** (* 30. október 1908 – † 20. december 1984) bol sovietsky politik, minister obrany a výzbroje ZSSR a maršal Sovietskeho zväzu. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v apríli 1976.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1908
Kategória:Úmrtia v 1984
Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietski politici
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Nositelia Radu bielej ruže
Viktor Georgijevič Kulikov

**Viktor Georgijevič Kulikov**,  (* 5. júl 1921 – † 28. máj 2013, Moskva) bol sovietsky armádny dôstojník, maršal Sovietskeho zväzu (1977).

## Životopis
Narodil sa v obci Verchňaja Ľubovša v Oriolskej gubernii. Pochádzal z chudobnej ruskej roľníckej rodiny, ktorá v dôsledku hladomoru odišla na Krym.

Do armády narukoval na začiatku druhej svetovej vojny. Absolvoval pechotné učilište v Groznom a v roku 1941 získal hodnosť poručík. Pôsobil vo viacerých funkciách v tankovom vojsku. Bojoval ako príslušník juhozápadného, západného, kalininského, 2. bieloruského a 1. baltického frontu.

Od novembra 1969 do septembra 1971 bol veliteľom Skupiny sovietskych vojsk v Nemecku.  Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v januári 1977.

Od roku 1992 vo výslužbe.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietski politici
Kategória:Ruskí politici
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Nikolaj Vasilievič Ogarkov

**Nikolaj Vasilievič Ogarkov** (* 30. október 1917, Molokovo, Ruská ríša – † 23. január 1994 Moskva, Rusko) bol sovietsky a ruský dôstojník, maršal Sovietskeho zväzu (1977). V rokoch 1977 až 1984 pôsobil ako náčelník Generálneho štábu Sovietskych ozbrojených síl.

## Život
Narodil sa  v obci Molokovo v Tverskej oblasti v rodine ruského roľníka 17. (podľa gregoriánskeho kalendára 30.) októbra 1917. V roku 1938 absolvoval Vojenskú ženíjnu akadémiu V. V. Kujbyševa. Počas druhej svetovej vojny pôsobil ako brigádny, plukový a neskôr divízny inžinier. Po vojne pôsobil v štábnych funckiách. V roku 1957 vyslaný na štúdium na Vojenskú akadémiu Generálneho štábu, ktorú absolvoval v roku 1959. Následne velil 20. gardovej motostreleckej divízii, ktorá bola umiestnená v rámci skupiny sovietskych vojsk v Nemecku. V rokoch 1968 – 1974 pôsobil ako zástupca náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl ZSSR. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy do ČSSR bol poverený spolu s česko-slovenským generálom A. Muchom riešením obnovenia činnosti ČSĽA. Neskôr od marca 1974 do januára 1977 pôsobil ako zástupca ministra obrany ZSSR. 8. januára 1977 bol zvolený za náčelníka Generálneho štábu ZSSR a zároveň zástupcom ministra obrany. 14. januára 1977 bol povýšený do hodnosti Maršala Sovietskeho zväzu. Bol odporcom sovietskej angažovanosti vo vojne v Afganistane.

Počas vedenia generálneho štábu Ogarkov realizoval niekoľko veľkých vojenských cvičení. Išlo o najväčšie strategické cvičenia a manévre sovietskych ozbrojených síl v ich histórii. Pričom pri nich boli testované všetky zložky vojsk. Najväčším z nich bolo operačno-strategické cvičenie s krycím názvom Zapad-81, ktoré sa konalo v septembri 1981. Svojim rozsahom je porovnateľné iba s hlavnými operáciami sovietskych vojsk počas druhej svetovej vojny. Ako náčelník generálneho štábu venoval tiež veľkú pozornosť riadeniu strategických jadrových zbraní a protiraketovej obrane, v rámci generálneho štábu vytvoril centrum operačno-strategického výskumu.

9. septembra 1983 na tlačovej konferencii informoval verejnosť o zostrelení kórejského dopravného lietadla sovietskymi stíhačkami nad Sachalinom (Let Korean Air 007). Jeho kariéru na poste náčeleníka generálneho štábu ukončil jeho článok v armádnych novinách Krasnaja Zvezda, v ktorom sa vyjadril, že Sovietska armáda je nepripravená na vedenie modernej vojny, kvôli podceneniu vývoja moderných technológii a vojenských postupov a celkovou ignoráciou týchto faktov vedením strany. V roku 1984 bol odvolaný z postu. Naďalej slúžil ako inšpektor ozbrojených síl. Bol posledným veliteľom Varšavskej zmluvy. Neskôr pôsobil ako poradca ministerstva obrany Ruskej federácie. Zomrel v Moskve 23. januára 1994.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1917
Kategória:Úmrtia v 1994
Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Ruské vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti studenej vojny
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Sergej Leonidovič Sokolov

**Sergej Leonidovič Sokolov** (* 1. júl 1911 – † 31. august 2012) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu a minister obrany ZSSR. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal vo februári 1978.

## Referencie

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Storoční ľudia
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Poľskej republiky
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu bielej ruže
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Sergej Fiodorovič Achromejev

**Sergej Fiodorovič Achromejev** (; * 5. máj 1923, Vindrej, Tambovská gubernia, ZSSR, dnes Rusko – † 24. august 1991, Moskva, ZSSR, dnes Rusko) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v marci 1983.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Ruské vojenské osobnosti
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Obete samovrážd
Semion Konstantinovič Kurkotkin

**Semion Konstantinovič Kurkotkin** (* 13. február 1917 – † 16. september 1990) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu.

## Životopis
Od septembra 1971 do júla 1972 bol veliteľom Skupiny sovietskych vojsk v Nemecku. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v marci 1983.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1917
Kategória:Úmrtia v 1990
Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Vasilij Ivanovič Petrov

**Vasilij Ivanovič Petrov** (* 15. január 1917, Černoleskoje, Rusko – † 1. február 2014, Moskva) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v marci 1983.

## Iné projekty

## Referencie

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Kategória:Nositelia Radu Vlasteneckej vojny
Dmitrij Timofejevič Jazov

**Dmitrij Timofejevič Jazov** (* 8. november 1924, Jazovo, Omská gubernia – † 25. február 2020, Moskva) bol ruský vojak, dôstojník sovietskej armády a minister obrany ZSSR. Bol posledným sovietskym dôstojníkom povýšeným do najvyššej hodnosti maršala Sovietskeho zväzu. Stalo sa tak 28. apríla 1990.

Dmitrij Jazov sa narodil v rodine roľníka. Po prepadnutí Sovietskeho zväzu nacistickým Nemeckom a jeho spojencami odišiel 17-ročný Jazov ako dobrovoľník na front. Aby ho odviedli, urobil sa ako o rok starší. V lete 1942 bol povýšený do hodnosti poručíka a zaradený ako veliteľ streleckej čaty k Volchovskému frontu k Leningradu. Zúčastnil sa obrany Leningradu a všetkých útočných operácií v Pobaltí a blokovaní Kurlandského zoskupenia nemeckých vojsk. Počas vojny bol dvakrát ranený, pričom druhé poranenie do hlavy a líca utŕžil počas prelomenia blokády Leningradu. Za hrdinstvo počas Veľkej vlasteneckej vojny bol vyznamenaný Radom červenej zástavy.

Po skončení 2. svetovej vojny ostal Jazov v armáde. Počas Karibskej krízy mu bola zverená misia dopraviť na Kubu motostrelecký pluk. Po návrate do Sovietskeho zväzu velil vojenskému okruhu na Ďalekom východe. V rokoch 19791980 bol veliteľom tzv. Strednej skupiny sovietskych vojsk dislokovanej na území bývalého Česko-Slovenska. Neskôr od mája 1987 do augusta 1991 pôsobil vo funkcii ministra obrany ZSSR. Mal podiel na organizovanom odchode sovietskych jednotiek z Afganistanu.

Ako minister obrany ZSSR bol Dmitrij Jazov členom tzv. *Štátneho výboru pre výnimočný stav* vedeného Gennadijom Janájevom, ktorý sa v auguste 1991 pokúsil o štátny prevrat. Za svoju účasť na prevrate bol väznený od augusta 1991 do januára 1993. Po prepustení oficiálne ukončil vojenskú kariéru a začal pôsobiť ako vojenský konzultant v organizáciách spadajúcich pod Ministerstvo obrany Ruskej federácie. Okrem toho sa venoval spoločensky prospešným aktivitám a písaniu kníh.

Začiatkom februára 2020 mu minister obrany Ruskej federácie Sergej Šojgu udelil rad „Za zásluhy pred vlasťou“ 3. stupňa a medailu „75. rokov Víťazstva vo Veľkej vlasteneckej vojne 19411945“.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maršali ZSSR
Kategória:Sovietske vojenské osobnosti
Kategória:Ministri obrany Sovietskeho zväzu
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
Labradorský prúd

náhľad|Mapa prúdu.
**Labradorský prúd** je chladný morský prúd v severnej časti Atlantického oceánu. Vzniká v Davisovom prielive v dôsledku severných a západných vetrov. Prúdi smerom zo Severného ľadového oceánu okolo polostrova Labrador a ostrova Newfoundland smerom na juh ďalej okolo Nového Škótska. Je pokračovaním Západného grónskeho prúdu a prúdu Baffinovho ostrova.

Stretá sa s teplým Golfským prúdom pri Grand Banks južne od Newfoundlandu a tiež pri Outer Banks na pobreží Severnej Karolíny. Labradorský prúd klinovite vniká do Golfského prúdu, kde sa väčšina jeho studených a ťažkých vôd ponára do hĺbky. Rýchlosť prúdenia Labradorského prúdu sú asi 3 km/deň. Salinita jeho vôd sa pohybuje okolo 33-34‰. Na mieste dotyku oboch prúdov vznikajú časté hmly. Chladný Labradorský prúd nesie z arktických oblastí vody bohaté na živiny, na miestach kde sa stretáva s teplým prúdom sa nachádzajú miesta prirodzene bohaté na ryby. Nachádzajú sa tu jedny z najlepších vôd vhodných na rybolov.

## Pozri aj

## Zdroj
* Labradorský prúd. In: 

Kategória:Morské prúdy
Kategória:Atlantický oceán
Unca

**Unca** (skrátene oz, resp. ℥) je anglosaská jednotka hmotnosti, resp. objemu. Existuje viacero definícií unce, ktoré sú odlišné v rôznych systémoch mier:
*1 unca [oz] (medzinárodná) = 28,3495 g
*1 americká dutá unca = 29,6 ml
*1 britská dutá unca = 28,4 ml
*1 trojská unca [oz] = 31,1034807 gramu
*1 česká unca = 31,11 gramu = 1/16 libry

Najčastejšie používaná je trójska a medzinárodná unca.

Názov unca pochádza z talianskeho *onza* resp. *oncia* čo znamená jedna dvanástina (1/12).

## Iné projekty

Kategória:Jednotky hmotnosti
Majstrovstvá Európy v softbale mužov 2010

**Majstrovstvá Európy v softbale mužov 2010** boli v poradí 10. majstrovstvá Európy v softbale mužov, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa v Havlíčkovom Brode, v Česku od 25.31. júla 2010, za účasti 8 tímov. V Česku sa uskutočnili mužské ME po štvrtýkrát, keď predtým to bolo v roku 1993, 1999 (oba v Prahe) a 2003 (v Choceni). Svoj prvý titul získali softbalisti Dánska. Opätovne posledné Slovensko na turnaji nevyhralo ani jedno stretnutie.

## Výsledky
### Základná skupina

### Play-off
#### 1. kolo

#### Semifinále

#### Finále

## Konečné poradie

## Externé odkazy

* ME 2010 na oficiálnej stránke ESF 
* ME 2010 na stránke Slovenskej softbalovej asociácie 

Kategória:Softbal v 2010
Kategória:Majstrovstvá Európy v softbale mužov
Softbal
Jozef Adamka

Prof. Ing. **Jozef Adamka**, DrSc. (* 21. október 1930, Malé Hoste – † 7. november 2000, Bratislava) bol slovenský vysokoškolský učiteľ a strojársky odborník.

## Životopis
Pôsobil na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. V roku 1979 bol vymenovaný za profesora . Venoval sa predovšetkým problematike zvárania. V rokoch 1986-1989 bol dekanom MTF STU v Trnave. Bol garantom postgraduálneho štúdia na Fakulta špeciálnej techniky Trenčianskej univerzity.

## Dielo
*    Technológia tvárnenia, zlievarenstva a zvárania (kolektív autorov)
*    Základy zvárania, delenia a spájkovania kovov (1.vydanie 1984), (2.vydanie 1986)
*    Špeciálna technológia 2 (1991)
*    Teória zvárania (1985) - Adamka,Grutka,Veselko
*    Špeciálna technológia 1 - Špeciálne metódy zvárania (1984) - Adamka,Turňa
*    Špeciálna technológia 1 - Navrhovanie a výroba zvarkov (1983) - Adamka,Šomský
*    Základy strojárskej technológie (1982)
*    Technológia : Návody a cvičenia (1979)
*    Ekonomičnosť zváraných strojných konštrukcií (1976)
*    Spájkovanie plameňom (1.vydanie 1976)
*    Renovácia opotrebených súčiastok (1.vydanie 1976)
*    Zváranie nízkolegovaných ocelí (1.vydanie 1976)
*    Zváranie uhlíkatých konštrukčných ocelí (1.vydanie 1976)
*    Riešenie zvarového spoja z materiálov rozličného chemického zloženia (1967)

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Osobnosti z Malých Hostí
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Dekani Materiálovotechnologickej fakulty so sídlom v Trnave Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Materiálovotechnologickej fakulte so sídlom v Trnave Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Brahman (učenec)

**Brahman** (-hlavný zaužívaný slovenský tvar; iné názvy: sanskritský nominatív: **bráhmanah**, sanskritský kmeň **bráhmana** [písmom dévanágarí: ब्राह्मण], hindská výslovnosť sanskritského kmeňa a alternatívny zaužívaný slovenský tvar: **bráhman**;  nesprávne *brahmán*; po slovensky zastarano: **brahmín**) je člen najvyššej indickej varny (kasty), ktorá v Indii dominovala celé storočia. Pôvodne to bol kňaz boha Brahmu. Tradične do tejto kasty patrili kňazi. Ich život sa mal deliť na 4 ášramy. V súčasnosti sa mnohí členovia kasty brahmanov venujú svetským povolaniam.

## Zdroj
* 

Kategória:Kasty
Kategória:Hinduizmus
Dealul Bălăneşti

**Dealul Bălăneşti** je najvyšší vrch v Moldavsku, má nadmorskú výšku  Nachádza sa v západnej časti Moldavska, v pohraničnom okrese Ungheni. Je to jeden z vrchov Volyňsko-podolskej vyvýšeniny.

Výstup na vrchol je polhodinovou záležitosťou. Ide o prechádzku okolo starých chalúp a slnečnicových polí.

## Externé odkazy
* Dealul Bălănești na HoryEvropy.cz 
* Bălăneşti na webu Summitpost

## Zdroj
*

Kategória:Vrchy v Moldavsku
Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov v Moldavsku
Židovská národná rada

**Židovská národná rada** (: ועד לאומי, **Va'ad Leumi**; : *Jewish National Council (JNC)*) bola hlavná národná inštitúcia židovskej komunity (jišuvu) v rámci Britského mandátu v Palestíne.

## História
Židovská národná rada bola spolu s Histadrutom a Haganou založená roku 1920, s cieľom vytvoriť židovskú samosprávu. Jej prvým predsedom bol rabín Abrahám Izák Kook.

Organizácia reprezentovala takmer všetky hlavné židovské frakcie, napriek tomu niekoľko malých skupín zo začiatku odmietalo vytvorenie centrálneho vedenia. Najmä Agudat Jisra'el vstúpila len v roku 1935. Členovia Židovskej národnej rady sa rovnako zúčastnili na stretnutí Sionistickej generálnej rady (Vaad Hapoel).

### Úlohy pri založení Izraela
Za vzťahy s Arabmi, spojenie s Židovskou agentúrou a rokovanie s britskou vládou bolo zodpovedné politické oddelenie Židovskej národnej rady. S rastom jišuvu preberala Židovská národná rada viac funkcií, ako je vzdelanie, zdravotná a sociálna starostlivosť, vnútorná obrana a bezpečnostné otázky a počas druhej svetovej vojny organizovala nábor židovských mužov do britských ozbrojených síl. V 40. rokoch sa rozrástla o oddelenie pre fyzický výcvik, kultúru, tlač a informácie.

Správa Anglo-amerického vyšetrovacieho výboru z roku 1946 tvrdí:

Keď bol v roku 1948 založený štát Izrael, poslúžila štruktúra jednotlivých oddelení ako základ pre vládne ministerstvá. 2. marca 1948 sa Židovská národná rada rozhodla sformovať dočasnú vládu a 14. mája 1948 (deň, kedy zanikol britský mandát) sa jej členovia zišli v Telavivskom múzeu umenia a podpísali Deklaráciu nezávislosti Štátu Izrael. Členovia Židovskej národnej rady utvorili prechodnú vládu rodiaceho sa Izraela.

## Oddelenia
* Politické oddelenie
* Školské oddelenie
* Zdravotné oddelenie
* Oddelenie komunít
* Rabinát
* Oddelenie sociálnej starostlivosti

## Prezidenti
* 1920-1929 David Jelin
* 1929-1931 Pinchas Rutenberg
* 1939-1944 Jicchak Ben Cvi
* 1944-1948 David Remez

## Referencie

## Pozri aj
* Dejiny Izraela
* Sionizmus
* Židovská agentúra

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Jewish Virtual Library - Židovská národná rada 

## Zdroj
* 

Kategória:Dejiny Izraela
Kategória:Organizácie v Izraeli
Valle de Viñales

**Viñales** je krasové údolie na západe Kuby. Leží v provincii Pinar del Río 150 km juhozápadne od Havany. Mestečko *Viñales* podľa ktorého sa údolie nazýva, leží práve v tomto údolí. Údolie je obklopené tzv. mogotmi, ktoré sú najvýraznejším charakteristickým krajinným prvkom celej oblasti. V roku 1999 bolo údolie vyhlásené za národný park a zároveň zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Dôvody zápisu na zoznam Svetového kultúrneho dedičstva boli:
* poľnohospodári, ktorí tu obrábajú pole (z časti i tabakové) používajú stále pôvodné spôsoby práce nezmenené niekoľko storočí
* poľnohospodárske usadlosti a dediny si zachovali pôvodnú koloniálnu architektúru
* miestna multikultúrna spoločnosť dobre ilustruje kultúrny vývoj karibských ostrovov, najmä Kuby

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka UNESCO

## Zdroj
* 

Kategória:Lokality Svetového dedičstva na Kube
Kategória:Geografia Kuby
Budha

**Budha** (-kodifikovaný slovenský tvar) alebo **buddha** (-sanskritský a pálijský kmeň, zároveň bežný nekodifikovaný slovenský tvar) alebo **buddhah** (-sanskritský nominatív, zároveň zriedkavý nekodifikovaný slovenský tvar) alebo **buddhó** (-pálijský nominatív) môže byť:
* (s veľkým „B“:) úctivá prezývka zakladateľa budhizmu menom Siddhártha Gautama
* v budhizme: úplne osvietená bytosť, pozri budha (prebudená osoba)
* soška Budhu, pozri budha (soška)

**Buddha** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí:बुद्ध ) alebo **buddhah** (-sanskritský nominatív) v sanskrite môže byť aj:
* ako adjektívum:
** prebudený
** nafúknutý
** vedomý, inteligentný, múdry; naučený, pochopený
* ako substantívum:
** múdry muž
** poznanie
** (s veľkým „B“:) osobné meno jedného autora

**Budha** (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí:बुध) alebo **budhah** (-sanskritský nominatív) môže byť aj:
* v slovenčine aj v sanskrite:
** (s veľkým „B“:) Merkúr, pozri Budha (Merkúr)
* v sanskrite:
** ako adjektívum:
*** budiaci sa
*** inteligentný, múdry
** ako substantívum: 
*** múdry muž
*** boh
*** pes, pozri pes domáci a psovité
*** (s veľkým „B“:) osobné meno viacerých historických osobností

## Pozri aj
* budhizmus

## Zdroje
* http://www.sanskrit-lexicon.uni-koeln.de/ (najmä http://www.sanskrit-lexicon.uni-koeln.de/cgi-bin/monier/serveimg.pl?file=/scans/MWScan/MWScanjpg/mw0733-bIjya.jpg a http://www.sanskrit-lexicon.uni-koeln.de/monier/webtc/serveimg.php?file=/scans/MWScan/MWScanjpg/mw0734-buddhipUrvaka.jpg)
*
Národný park Alejandro de Humboldt

**Národný park Alejandro de Humboldt** je kubánsky národný park. Nachádza sa na východe ostrova na pomedzí provincií Holguín a Guantánamo. Svoje meno má po nemeckom prírodovedcovi Alexandrovi von Humboldtovi (1769 – 1859), ktorý skúmal a popísal veľa druhov miestnej flóry a fauny.

Rôznorodé topografické, geologické a krajinné podmienky (nadmorská výška od 0 metrov nad morom až k 1 100 m n. m.) umožnili, že na území parku je zastúpených veľa ekosystémov (pobrežné mangrovníkové porasty, dažďový prales atď). Vysoká biodiverzita sa týka fauny i flóry. V národnom parku rastie i veľa endemických rastlín. Práve pre svoju biodiverzitu a endemizmus je Alejandro de Humboldt považovaný za jeden z najvýznamnejších národných parkov tropického pásu na západnej pologuli.

V roku 2001 bol park zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka UNESCO

## Zdroj
* 

Kategória:Národné parky na Kube
Kategória:Lokality Svetového dedičstva na Kube
Sindh

**Sindh** (-po urdsky; staršie po slovensky a zároveň po perzsky: **Sind**; po hindsky, zároveň staršie po urdsky, zároveň sanskritský slovný kmeň: *Sindhu*, po hindsky aj: *Sindhú*, sanskritský nominatív: *Sindhuh*) môže byť:
*názov rieky Indus v niektorých miestnych jazykoch, pozri Indus
*historické územie v dnešnom Pakistane (v 18. stor. samostatný štát), pozri Sindh (historické územie)
*britská provincia od polovice 19. storočia, pozri Sindh (britská provincia)
*súčasná pakistanská provincia, pozri Sindh (pakistanská provincia)

**Sindhu** (-kmeň slova) alebo **Sindhuh** (-nominatív) je aj názov dolného toku Indusu vo védskych textoch, pozri pod Indus
Česko-slovenské národné futsalové družstvo mužov

**Česko-slovenské národné futsalové družstvo mužov** bolo národné družstvo mužov, ktoré reprezentovalo Česko-Slovensko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Fungovalo pod záštitou Česko-slovenského futbalového zväzu (CsFZ). Ani raz sa mu nepodarilo postúpiť na majstrovstvá sveta FIFA.  

Medzi rokmi 1983 a 1992 odohralo spolu 20 medzištátnych stretnutí. Z toho 4 zápasy boli súťažné, keď bojovalo v Európskej kvalifikácii na MS 1992, ktoré sa mali konať v Hongkongu.

## Štatistika

## Výsledky
**Kvalifikácia na [[Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale|Majstrovstvá sveta FIFA]]**
* 1992: 5. miesto v skupine B

## Pozri aj
* Slovenské národné futsalové družstvo mužov
* České národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Futsal na Slovensku
* Futsalový portál 

## Zdroj
* Medzinárodné zápasy Česko-slovenského družstva  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Kategória:Futsal v Česku
Kategória:Futsal na Slovensku
Na potulkách s dinosaurami

***Na potulkách s dinosaurami*** () je americký dokumentárny film o živote nelietavých dinosaurov Severnej Ameriky, vyrobený televíziou Discovery Channel. Rozprávačom je herec John Goodman.

V dokumente sa objavujú mnohé druhy dinosaurov, vrátane alosaura, stegosaura, triceratopsa a tyranosaura.

Film Keď dinosaury blúdili po Amerike mal v roku 2011 tiež limitovanú edíciu pre región 2 na Blu-ray, spolu s filmom Údolie T. rexa.

Kategória:Dokumentárne filmy o dinosauroch
Kategória:Dokumentárne filmy USA
Kategória:Filmy z 2001
Kategória:Filmy podľa názvu
Tasmanian Wilderness

**Tasmanian Wilderness** je spoločné označenie niekoľkých oblastí v austrálskej Tasmánii, ktoré boli pod týmto názvom v roku 2000 zapísané na zoznam Svetového dedičstva UNESCO 

Tasmánsku divočinu tvoria národné parky:
* Cradle Mountain-Lake St Clair National Park
* Franklin-Gordon Wild Rivers National Park
* Hartz Mountains National Park
* Mole Creek Karst National Park
* Southwest National Park
* Walls of Jerusalem National Park

a rezervácie:
* Central Plateau Conservation Area
* Devils Gullet State Reserve

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka UNESCO

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Austrálii
Kategória:Chránené územia v Austrálii
Viera Racková

**Viera Racková** (* 11. august 1919, Brno – † 11. júl 2006) bola česko-slovenská speváčka a pedagogička 

Študovala hru na klavíri na hudobnej akadémii v Bratislave (1935-1939) a v Brne (1939-1941), kde následne pôsobila ako učiteľka hry na tento nástroj. Od roku 1945 sa začala uplatňovať ako speváčka populárnej hudby. Bola prvou kmeňovou speváčkou orchestra Gustava Broma. Často účinkovala a nahrávala s orchestrom Karla Vlacha a orchestrom Juraja Berczellera. Po vydaji za známeho českého zabávača Jiřího Štuchala spievala naďalej pod svojim dievčenským menom. 

Počas štúdia v Bratislave si vybudovala pozitívny vzťah k slovenčine a v rokoch 1945-1957 patrila ku garnitúre speváčok, ktoré pravidelne nahrávali piesne slovenských autorov. Vystupovala tiež v rôznych zábavných programoch a estrádach. Okrem iného aj v legendárnej bratislavskej Tatra revue. Vystupovala aj v zahraničí, hlavne v bývalej Nemeckej demokratickej republike (NDR) a v Poľsku. Bola častým hosťom hudobno–zábavných programov česko-slovenskej televízie. Koncom 60. rokov sa postupne z hudobnej scény vytratila. Jej najväčším hitom bola pieseň *Lavička v jasmínu*.

## Diskografia
SP a EP

*Bol krásny deň 1953
* Nežiarli na moju lásku / V lesíčku  duet so  Zdeněkom Kratochvílom, shellac, 10", Mono, Supraphon 1954
* Tak nekonečne krásná (Hudba: Gejza Dusík, Text: Pavol Braxatoris), Supraphon 1955
## Literatúra
* Matzner, Poledňák, Wassenberger a kol.: Racková Véra. In: Encyklopedie jazzu a moderní popularni hudby. Část jmenná – československá scena, s.448, Praha 1990

## Externé odkazy
* Stránky venované Viere Rackovej na Estranky.cz
* Viera Racková na Supermusic.sk

Kategória:Osobnosti z Brna
Kategória:České speváčky
Kategória:Slovenské speváčky
Kategória:Českí hudobní pedagógovia
Dicitrát trihorečnatý

**Dicitrát trihorečnatý** (Mg3[C3H5O(COO)3]2) je horečnatá soľ kyseliny citrónovej. Je rozpustný viac než iné organické soli horčíka, s rozpustnosťou 20 g/100 ml (výnos horčíka je 3,2 g/100 ml) vo vode.

Dicitrát trihorečnatý sa bežne používa ako preháňadlo.

## Pozri aj
* Citrát horečnatý

## Zdroj

Horečnatý
Kategória:Zlúčeniny horčíka
Citrát lítny

**Citrát lítny** (Li3C3H5O(COO)3) je zlúčenina lítia a kyseliny citrónovej, ktorý sa používa na tlmenie nálady v psychiatrickej liečbe manických stavov a bipolárnej poruchy.

Stovky nealkoholických nápojov obsahuje soli lítia alebo lítnu vodu (prirodzene sa vyskytujúcua minerálnu vodu s vyšším množstvo lítia). Staršia verzia Coca-Coly bola zmes sirupu Coca-Cola a lítnej vody. Nealkoholický nápoj 7Up sa pôvodne volal „Bib-Label Lithiated Lemon-Lime Soda“ a bol vytvorený v roku 1929. Nápoj bol patentovaný liek a uvádzaný na trh ako liek na opicu. Citrát lítny bol odstránený zo 7Up v roku 1948.

Citrát lítny je predávaný ako **Litarex** a **Demalit**.

## Zdroj

lítny
Kategória:Zlúčeniny lítia
Kláštory na svahoch Popocatépetlu

**Kláštory na svahoch Popocatépetlu** je mexický súbor 14 kláštorov pochádzajúcich zo 16. storočia, kedy oblasť okolo vulkánu Popocatépetl začali evanjelizovať misionári prichádzajúci z európskeho Španielska. Zo začiatku to boli františkáni, neskôr i dominikáni a augustiniáni. Tieto sakrálne stavby v koloniálnom období slúžili ako architektonický vzor pre ďalšie kláštory v Novom Španielsku. 

V roku 1994 boli kláštory zapísané na zoznam Svetového dedičstva UNESCO 

## Prehľad kláštorov
11 zo 14 kláštorov sa nachádza v štáte Morelos, ostatné v štáte Puebla. 

*Puebla:*
* Convento de San Francisco de Asís (San Andrés Calpan)
* Convento de San Miguel Arcángel (Huejotzingo)
* Convento de la Asunción de Nuestra Señora (Tochimilco)

*Morelos:*
* Convento de San Mateo Apostol (Atlatlahucan)
* Convento de la Asunción, v súčasnosti katedrála (Cuernavaca)
* Convento de Santo Domingo de Guzmán (Hueyapan)
* Convento de Santiago Apostol (Ocuituco)
* Convento de Santo Domingo (Oaxtepec) 
* Convento de la Anunciación (Tepoztlán)
* Convento de Santo Domingo de Guzmán (Tetela del Volcán)
* Convento de San Juan Bautista (Tlayacapan) 
* Convento de San Guillermo (Totolapan) 
* Convento de San Juan Bautista (Yecapixtla)
* Convento de la Inmaculada Concepción (Zacualpan de Amilpas)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka UNESCO

## Zdroj

Kategória:Dejiny Španielska
Kategória:Dejiny Mexika
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Mexiku
Jošitomi Šibata

**Jošitomi Šibata** (po japonsky: 柴田善臣 - *Šibata Jošitomi*, 30. júl 1966, Aomori, Japonsko) je súčasný japonský džokej jazdiaci rovinné dostihy.

## Úspechy
* Tennó šó (jesenný) - (2) - Yamanin Zephyr (1993), Offside Trap (1998)
* Takarazuka kinen - (1) - Nakajama Festa (2010)
* Erizabesujoóhai - (1) - Rainbow Dalia (2012)
* Jasuda kinen - (1) - Yamanin Zephyr (1993)
* Takamatsunomija kinen - (2) - King Halo (2000), Oreha Matteruze (2006)

## Iné projekty

## Zdroje
* Profil : Jošitomi Šibata  na webe Yahoo!
* Jošitomi Šibata na Racingpost.com 

Kategória:Japonskí športovci
Kojenie

**Kojenie** môže byť:
*ukájanie, tíšenie
*nesprávne (bohemizmus):
**dojčenie
**zriedkavo: dávanie piť dieťaťu
Aristodémos

**Aristodémos** alebo **Aristodemos** (starogr. *Ἀριστόδημος* – *Aristodémos*, ) môže byť:
*v gréckej mytológii:
** syn Aristomacha, potomka Hérakla, pozri Aristodémos (syn Aristomacha)
** messénsky kráľ, vodca v prvej messénskej vojne, pozri Aristodémos (Messénia)
* žiak filozofa Sókrata v piatom storočí pred Kr., pozri Aristodémos (filozof)
* tyran mesta Kúmy (cca 550 – 490 pred Kr.), pozri Aristodémos z Kúm
* spartský veliteľ vojsk z rodu Agiovcov (štvrté storočie pred Kr.), pozri Aristodémos (Sparta)
* stúpenec Antigona Jednookého (štvrté storočie pred Kr.), pozri Aristodémos z Milétu
* olympijský víťaz v roku 388 pred Kr., pozri Aristodémos z Élidy
* tyran starogréckeho mesta Megalopolis v treťom storočí pred Kr., pozri Aristodémos (Megalopolis)
* starogécky historik, pozri Aristodémos (historik)
Plekanie

**Plekanie** alebo nárečovo aj **pľekanie, pleganie** či **pľaganie** môže byť:
*dojčenie (v spisovnom jazyku najmä zvierat), pozri dojčenie
*vychovávanie; chovanie