open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Newdegate

**Newdegate** je sídlo v poľnohospodárskej oblasti Great Southern, 399 km juhovýchodne od Perthu a 52 km východne od Lake Grace v Západnej Austrálii. Za mesto bolo vyhlásené v roku 1925 a meno dostalo podľa Sira Francisa Newdegatea, guvernéra Západnej Austrálie v rokoch 1920 až 1924. Ministerstvo poľnohospodárstva a potravinárstva Západnej Austrálie prevádzkuje jednu zo svojich 13 výskumných staníc v oblasti Newdegate.

Podľa sčítania obyvateľov v roku 2021 malo Newdegate 159 obyvateľov.

Newdegate sa nachádza v srdci juhovýchodného regiónu Wheatbelt v Západnej Austrálii – asi v polovici cesty medzi Perthom na západe a Esperance na juhovýchode. Je to veľmi úspešná oblasť pestovania obilia a chovu oviec. Ide o riedko osídlený podregión s rozlohou asi 47 000 km2.

Miestny úrad otvoril v roku 1926 pán B. Carruthers z Lake Grace. V tom istom roku sa severovýchodne od mesta našiel zlatý útes.

V roku 1932 družstvo pestovateľov obilia *Wheat Pool of Western Australia* oznámilo, že mesto bude mať na železničnej vlečke nainštalované dva obilné výťahy, každý z nich vybavený motorom.

Okolité oblasti pestujú pšenicu a iné obilniny.

## Dni poľnohospodárskeho vybavenia
Každoročne sa v Newdegate, už od roku 1973 konajú *Machinery Field Days*. Výstavy zahŕňajú stroje a poľnohospodárske vybavenie, ako aj súťaže v strihaní oviec, súťaž oviec a prasiatok, výstavy dobytka, ochutnávky vín, umelecké súťaže a výstavy, živá hudba a zábava. V roku 2007 sa konala módna súťaž  pre produkty z prírodných vlákien.

## Referencie

Kategória:Sídla v Západnej Austrálii
Sean Dyche

**Sean Mark Dyche** (* 28. jún 1971, Kettering, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický profesionálny futbalový tréner a bývalý stredný obranca. V súčasnosti je trénerom klubu Nottingham Forest, ktorý pôsobí v Premier League.

## Klubová kariéra
Počas svojej hráčskej kariéry hral Dyche na pozícii stopéra. Je odchovancom Nottinghamu Forest, ale medzi profesionálmi debutoval v roku 1990 v drese Chesterfieldu. Tu počas svojho sedemročného angažmán získal kapitánsku pásku a skóroval v semifinále FA Cupu v roku 1997 proti Middlesbrough. Ďalej hral za Bristol City, z ktorého hosťoval v Luton Towne, a potom za Millwall, Watford a Northampton Town.

## Trénerská kariéra
### Watford
Po skončení svojej hráčskej kariéry v roku 2007 sa stal trénerom Watfordu do 18 rokov. V júni 2009 sa stal asistentom Malkyho Mackaya pri A-tíme, ktorého presne o dva roky neskôr nahradil na pozícii hlavného trénera. Po sezóne 2011/12, ktorú Watford zakončil na 11. mieste v EFL Championship, a zmene majiteľa bol z klubu prepustený.

### Burnley
V októbri 2012 sa stal hlavným trénerom Burnley, a to po odchode Eddieho Howea, ktorý odišiel trénovať AFC Bournemouth. Prvú sezónu zakončil Dyche na 11. mieste v druhej najvyššej súťaži, avšak v sezóne 2013/14 doviedol tím k postupu do Premier League. Tu však Burnley vydržalo iba jednu sezónu, keď z 38 zápasov získali iba 33 bodov, a tak zostúpili späť do EFL Championship. V nasledujúcej sezóne Burnley celú súťaž vyhralo a postúpilo opäť do najvyššej súťaže.

V sezóne 2017/18 dotiahol Dyche Burnley až na 7. miesto v lige, čím zaistil tímu postup do európskych pohárov. Tu však Burnley vypadlo v play-off proti gréckemu Olympiakosu. Po zostupe Bournemouthu a ich manažéra Eddieho Howeha na konci sezóny 2019/20 sa Dyche stal najdlhšie slúžiacim trénerom v Premier League.

15. apríla 2022 bol Dyche z Burnley prepustený 8 zápasov pred koncom sezóny, keď Burnley bolo na zostupových priečkach. Dyche v klube strávil takmer 10 rokov.

### Everton
30. januára 2023 bol Dyche vymenovaný za hlavného trénera Evertonu. 4. februára 2023 s klubom vyhral debutový zápas 1:0 nad Arsenalom. V tom čase bol Arsenal na vrchu tabuľky.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Anglickí futbaloví tréneri
Kategória:Anglickí futbalisti
Kategória:Hráči Watford FC
Kategória:Hráči Millwall F.C.
Kategória:Hráči Bristol City FC
Kategória:Hráči Nottingham Forest FC
Kategória:Futbaloví obrancovia
Kategória:Hráči Luton Town FC
Karabach FK

**Karabach FK** () je azerbajdžanský futbalový klub, ktorý sídli v hlavnom meste Baku. Klub pochádza z mesta Ağdam, kde ale nehráva od roku 1993, kedy vypukla prvá vojna v Náhornom Karabachu. Tím pôsobí v Azərbaycan Premyer Liqası. Klub bol založený v roku 1951 a svoje domáce zápasy hráva na Azersun Arena s kapacitou 5 800 miest.

## História
Klub bol založený v roku 1951 pod názvom *Mehsul*, súčasný názov sa používa od roku 1987. Po rozpade Sovietskeho zväzu klub vstúpil do novovytvorenej futbalovej ligy v Azerbajdžane. Po vypuknutí prvej vojny v Náhornom Karabachu bolo mesto Ağdam dobyté arménskym vojskami v roku 1993 a klub sa musel presťahovať do hlavného mesta Baku.

V roku 2008 sa stala novým trénerom Karabachu bývala azerbajdžanská futbalová hviezda Gurban Gurbanov a v tomto klube pôsobí dodnes. Počas jeho pôsobenia sa Karabach stal najúspešnejším azerbajdžanským tímom v Európe. S Karabachom sa v sezóne 2017/18 dostal do skupinovej fázy Ligy majstrov ako prvý azerbajdžanský klub v histórii. V skupine zaznamenali dve remízy proti Atléticu Madrid (doma 0:0, vonku 1:1). Okrem toho si klub zahral aj sedemkrát v skupine Európskej ligy UEFA.

Karabach sa desaťkrát stal majstrom Azerbajdžanu. Doposiaľ bol najúspešnejší tím Neftçi Baku s deviatimi titulmi.

## Úspechy

* Azərbaycan Premyer Liqası (12x)
** **Víťaz:** 1993, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19, 2019/20, 2021/22, 2022/23, 2023/24, 2024/25
* Azerbajdžanský pohár (7x)
** **Víťaz:** 1993, 2005/06, 2008/09, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2021/22
* Liga majstrov UEFA
** Skupinová fáza: 2017/18

## Karabach v európskych súťažiach

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Azerbajdžanské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1951
Zoznam sezón Premier League

Toto je zoznam všetkých sezón Premier League, anglickej profesionálnej ligy pre futbalové kluby. Je to hlavná futbalová súťaž krajiny a súťaží v nej 20 klubov. Sezóny prebiehajú od augusta do mája, pričom každý tím odohrá celkom 38 zápasov, celkovo 380 zápasov v sezóne. Väčšina hier sa hrá v sobotu a nedeľu, pričom hry sa hrajú aj v určité pracovné dni večer.

Súťaž vznikla vo februári 1992 na základe rozhodnutia klubov vo Football League First Division odtrhnúť sa od The Football League, aby mohli využiť lukratívnu dohodu o televíznych právach. Tímy súťažiace v Premier League sa môžu kvalifikovať do Ligy majstrov UEFA, Európskej ligy UEFA a Európskej konferenčnej ligy UEFA na základe umiestnenia v ligovej tabuľke. Súťaž využíva postupový a zostupový systém.Od úvodnej sezóny v sezóne 1992/93 súťažilo v Premier League 50 tímov. Na konci sezóny 1994/95 sa liga zredukovala z 22 tímov na 20.

Sedem klubov vyhralo titul: Manchester United (13-krát), Manchester City (7), Chelsea (5), Arsenal (3), Blackburn Rovers, Leicester City a Liverpool (1): Manchester United bol prvým klubom, ktorý vyhral ligu tri po sebe nasledujúce sezóny dvakrát (1998–99 až 2000–01 a 2006–07 až 2009 a 2009, jediný tím Arsenal porazil 2008) 3-04. Rekordný počet bodov nazbieraných tímom je 100 od Manchestru City, ktorý vyhral Premier League v rokoch 2017-18. Norwich City zostúpilo najviackrát (6), zatiaľ čo Derby County nazbieralo historicky najnižší počet bodov s 11 v sezóne 2007-08.

## Referencie

Kategória:FA Premier League podľa roka
Mentuhotep II.

**Mentuhotep II.** bol najvýznamnejší faraón 11. dynastie. Na konci prvého prechodného obdobia zjednotil Egypt a stal sa zakladateľom Strednej ríše. Vládol približne v období rokov 20602009 pred Kr.

Je zobrazený v Červenej korune a priliehavom kostýme, ktorý sa nosil počas sviatku Sed (usporiadaval sa na počesť panovníka po 30 rokoch jeho vlády). Jeho čierna pokožka a poloha prekrížených rúk ho spájajú s bohom Usirom, bohom smrti, plodnosti a vzkriesenia. 

Sochu Mentuhotepa II. našiel náhodne v roku 1900 Howard Carter, keď išiel cez nádvorie Mentuhotepovho zádušného chrámu v Deir al-Bahari a jeho kôň o niečo zakopol. Po prieskume sa ukázalo, že ide o kamennú dosku zakrývajúcu šachtu. Carter ju vykopal a objavil malú komoru obsahujúcu sochu zložito zabalenú v plátne spolu s ďalšími artefaktmi.

## Život
Mentuhotep II. bol synom Antefa III. a Jah. Keď nastúpil na Tébsky trón, zdedil Mentuhotep II. rozsiahle územie, ktoré dobyli jeho predchodcovia. Rozprestieralo sa od prvého kataraktu na juhu po Abydos a Tjebu na severe. Zdá sa, že prvých štrnásť rokov jeho vlády pokojných, keďže neexistujú žiadne stopy po konflikte, ktorý by sa dal pevne zaradiť do tohto obdobia. V skutočnosti nedostatok svedectiev z ranného obdobia Mentuhotepovej vlády môže naznačovať, že keď nastúpil na trón bol ešte pomerne mladý. Táto hypotéza je tiež v súlade s jeho dlhou 51-ročnou vládou.

V 14. roku jeho vlády došlo na severe k povstaniu. Toto povstanie s najväčšou pravdepodobnosťou súvisí s pokračujúcim konfliktom medzi Mentuhotepom II. a konkurenčnou 10. dynastiou so sídlom v Herakleopolise, ktorá hrozila inváziou do Horného Egypta. 14. rok Mentuhotepovej vlády sa tiež nazýva Rok zločinu Thinisa. To odkazuje na dobytie regiónu Thinite herakleopolskými kráľmi, ktorí pri tom zjavne znesvätili posvätnú starovekú kráľovskú hrobku v Abydose. Mentuhotep II. následne vyslal svoje armády na sever. Slávna hrobka bojovníkov v Deir el-Bahari objavená v 20. rokoch 20. storočia obsahovala v plátne zabalené, nemumifikované telá 60 vojakov, ktorí všetci zahynuli v tomto boji (ich plášť niesol kartuš Mentuhotepa II.). Vzhľadom na to, že hrobka bojovníkov bola v blízkosti thébskych kráľovských hrobiek, predpokladá sa, že išlo o hrdinov, ktorí zomreli počas konfliktu medzi Mentuhotepom II. a jeho nepriateľmi na severe. 

Merikare, vtedajší vládca Dolného Egypta, zrejme zomrel počas konfliktu, čo ešte viac oslabilo jeho kráľovstvo a dalo Mentuhotepovi príležitosť znovu zjednotiť Egypt. Presný dátum znovuzjednotenia ríše nie je známy, ale predpokladá sa, že sa tak stalo krátko pred 39. rokom jeho vlády.

## Stavby
Mentuhotep II. je známy tým, že postavil mnoho chrámov a svätýň po celom Egypte. Väčšina jeho stavebných prác bola v Hornom Egypte. Mal veľmi rád Montua, a tak sa podieľal na stavbe chrámov na počesť Armanta, Toda a Medamuda. Najväčšou pamiatkou, ktorú postavil, bol zádušný chrám neďaleko západného brehu Théb. Hrobka, ktorú postavil, bola krásna a dokonca dovolil svojim vyšším úradníkom postaviť svoje hrobky blízko jeho.

## Referencie

Kategória:Faraóni
Kategória:11. dynastia Egypta
Pavol Danišovič

**Pavol Danišovič** (* 23. september 1955, Trnava) je slovenský hudobný redaktor, hudobný skladateľ a výkonný riaditeľ Štúdia L+S.

## Životopis
Pavol Danišovič sa narodil v Trnave, ale pochádza z dediny Boleráz. V detstve vystriedal niekoľko koníčkov, neskôr ho začala zaujímať hudba. Prvým hudobným nástrojom, ktorý mal boli bicie nástroje, neskôr gitara. Jeho otec mu dokonca pomohol vyrobiť elektrickú gitaru. Ako štrnásťročný bol Pavol Danišovič v Boleráze kapelníkom chlapčenskej bigbítovej kapele The Beavers.

Na základnej škole chodil do Ľudovej školy umenia, kde študoval hru na gitaru. Na strednú školu chodil Pavol Danišovič na Chemickú priemyslovku v Bratislave. Po nej pokračoval na Prírodovedeckej fakulte v štúdiu chémie, no ukončil tam len jeden semester. Po prijímačkách pokračoval v štúdiu na inej škole: študoval hudobnú vedu na Filozofickej fakulte UK. V poslednom ročníku vysokej školy dostal pracovnú príležitosť v Hlavnej redakcii zábavných programov Slovenskej televízie. Stretol tam osobnosti ako Boris Filan, Katarína Svetková či Karol Strážnický, no mal aj príležitosť pracovať ako dramaturg u režiséra Jána Roháča. štúdium na Filozofickej fakulte UK ukončil roku 1981.

Už počas základnej vojenskej služby, ktorú absolvoval blízko Popradu dostal ponuku robiť hudobného redaktora v Slovenskom rozhlase. Bolo to v čase, keď bol z tejto pozície vyhodený Fero Hora. Do práce ho vtedy prijímal vtedajší vedúci redakcie, Pavol Zelenay.

Od roku 1979 bol Pavol Danišovič dramaturgom v Československej televízii, od roku 1983 pracoval ako hudobný redaktor v Československom rozhlase. Cez agentúru Forza spolupracoval pri dramaturgii programov ako boli Miss Slovensko či Zlatý slávik, niekoľko rokov robil na programoch usporiadaných pri odovzdávaní cien Aurel.

Pavol Danišovič popri štúdiu hrával vo viacerých amatérskych hudobných skupinách. Od roku 1982 začal komponovať hudbu. Spolupracoval s textárom Romanom Spišiakom. Je autorom viacerých známych piesní Beáty Dubasovej, no skladal aj iným interpretom, napríklad aj Petrovi Lipovi. Beátu Dubasovú poznal od roku 1981, kedy bol v porote na festivale Košický zlatý poklad. Prvý Beátin hit, „Maznáčik“, nahrali so skupinou Kamene, ktorou boli v nahrávacom štúdiu v skutočnosti len Pavol Danišovič s Pavlom Zelenayom.

Pavol Danišovič sa v roku 1991 stal programovým riaditeľom Rádia Rock FM. V súčasnosti je výkonným riaditeľom Štúdia L+S. Je moderátorom pravidelnej rozhlasovej relácii *Dvojbodky*, v ktorej bol dlhšiu dobu stálym hosťom Milan Lasica, ktorého neskôr vystriedal Martin Huba.

## Diskografia
;S Beátou Dubasovou
* 1987 *[[Beáta (Beáta Dubasová)|Beáta]]*
* 1988 *[[Beáta – anglická verzia]]*
* 1987 *[[Peter, Vašo a Beáta deťom]]*
* 1988 *[[Úschovňa pohľadov]]*
* 1990 *[[Za dverami mojej izby]]*

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Trnavy
Kategória:Slovenskí hudobní skladatelia
Kategória:Slovenskí hudobní redaktori
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Grande Prairie

**Grande Prairie** je mesto v kanadskej provincii Alberta. Nachádza sa na Bear River. V roku 2021 malo 64 141 obyvateľov. Mesto je obchodné a dopravné centrum regiónu Peace River.

## Dejiny
Mesto je situované na tradičnom území indiánskeho kmeňa Dane-zaa, ktorí začiatkom 19. storočia začali obchodovať so Severozápadnou spoločnosťou. V roku 1881 bolo založené obchodné miesto Hudson's Bay Company, 21 kilometrov na severozápad od súčasného mesta. V roku 1916 sa stalo konečnou železničnej spoločnosti Edmonton, Dunvegan and British Columbia Railway. Príchod železnice a osídľovanie štátom vlastnenej pôdy urobil z miesta centrum regiónu.

Od roku 1914 má štatút „village“, od 1918 (1919) „town“ a od roku 1958 „city“.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 64 141 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 63 166. V roku 2021 cca 210 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 200 slovenský a 110 československý.

## Doprava
V severozápadnej časti mesta je Grand Prairie Airport.

## Ekonomika
Do 50. rokov 20. storočia bolo farmárčenie hlavnou ekonomickou činnosťou. Po Druhej svetovej vojne a výstavbe Alaska Highway sa mesto dostalo z depresie. Objavy nálezísk ropy a zemného plynu v 50. rokoch tiež pozitívne vplývali na ekonomiku. V súčasnosti ekonomiku mesta tvorí poľnohospodárstvo, lesníctvo, ropný a plynársky priemysel a turizmus.

## Kultúra
V meste sídlia viaceré organizácie ako Art Gallery of Grande Prairie, Centre for Creative Arts, Grande Prairie Museum a South Peace Regional Archives.

## Školstvo
V roku 1966 bolo založené Grande Prairie Regional College.

## Turizmus
Neďaleko mesta sú Saskatoon Island Provincial Park a Kleskun Hill, kde boli nájdené pozostatky dinosaura. V meste je dôležitý Muskoseepi Park.

## Galéria

Súbor:301217-gpskyline.jpg|Záber z mesta
Súbor:Grand Prairie Crystal Lake.jpg|Crystal Lake
Súbor:PeaceWapitiPublicSchoolDivision.jpg|Budova školskej správy
Súbor:Grande Prairie Regional College 02.jpg|Grande Prairie Regional College


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj


Kategória:Mestá v Alberte
Livónsky rád (rozlišovacia stránka)

**Livónsky rád** (iné názvy: **livonský rád** alebo **livónski rytieri**; ,  alebo *Schwertritter*) môže byť:
*  všeobecné označenie pre rytiersky rád založený v roku 1202 s cieľom šíriť kresťanskú vieru v Livónsku, pozri Rád mečových bratov
* samostatná vetva Rádu nemeckých rytierov pôsobiaca v Livónsku, ktorá vznikla v roku 1237 po včlenení Rádu mečových bratov, pozri Livónsky rád

## Referencie
Gazdov

**Gazdov** () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Osrblie, približne  juhozápadne od Brezna.

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Balocké vrchy. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Hronec a Osrblie. Najbližšími sídlami sú severne situované Osrblie a Hronec, západne sa nachádza obec Strelníky, juhovýchodne Sihla, Lom nad Rimavicou a Drábsko a východne Čierny Balog.

## Opis
Gazdov leží na západe centrálnej časti Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom z Hájneho grúňa () severovýchodným smerom cez Turníky () na Kraklovú (). Východne sa nachádza Poľana (), Havaška (), Ludkov vrch (), Tlstý javor () a Obrubovanec (), južne Zákľuky (), Ramža (), Kopce (), Brusniansky grúň () a Turníky (), západne Hájny grúň (), Vepor (), Ostrý grúň (), Hrb () a Jeleňová ()  a severne Veľké Čelno (), Smolová (), Samanovský vrch () a Kraklová (). Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu z východných svahov odvádza Kamenistý potok, zo západných Osrblianka, oba smerujúce do Čierneho Hrona. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať najmä okolité vrchy Veporských vrchov, Poľanu a Nízke Tatry.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no severným úbočím prechádza  červeno značená Rudná magistrála zo Sedla pod Hrbom cez Tri vody a Hronček na Obrubovanec a do sedla Tlstý javor. Na rázcestie Na Štompe vedie aj  modrá značka z Hronca.

## Referencie

## Pozri aj
* Veporské vrchy
* Balocké vrchy 
* Zoznam vrcholov vo Veporských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Veporských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Hronec (okres Brezno)
Kategória:Osrblie
2. slovenská futbalová liga 2023/2024

**2. slovenská futbalová liga 2023/2024** bol 31. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku.
Súťaž organizoval Slovenský futbalový zväz. Nováčikmi súťaže boli víťazi 3. ligy OFK Malženice a FK Spišská Nová Ves a zostupujúci z 1. ligy MFK Tatran Liptovský Mikuláš. Sezóna začala 28. júla 2023 a skončila 17. mája 2024.

Majstrom sa stal KFC Komárno a vybojoval si tak postup do ďalšieho ročníka najvyššej súťaže. Na priečkach zaručujúcich zostup sa umiestnili MFK Dolný Kubín a FK Spišská Nová Ves.

## Tímy v sezóne 2023/2024

## Priebeh sezóny
### Tabuľka


zdroj: monacobetliga.sk

### Zápasy

* 
* 
### Návštevnosť

zdroj: monacobetliga.sk
## Štatistiky
### Góly

### Hetriky

4 

## Referencie

## Externé odkazy
* monacobetliga.sk
* 2. liga na sportnet.sme.sk/futbalnet
* 2. liga na futbalsfz.sk

Kategória:Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Kategória:Futbal v 2023
Kategória:Futbal v 2024
Ivan Mrva

Doc. PhDr. **Ivan Mrva**, CSc. (* 1954, Trenčín) je slovenský historik, vysokoškolský pedagóg a publicista. Vo svojom výskume sa zaoberá slovenskými a stredoeurópskymi novovekými a modernými dejinami. Je autorom viac ako troch desiatok monografií a množstva štúdií, článkov či recenzií. Je tiež členom viacerých vedeckých a redakčných rád. Venuje sa aj popularizovaniu histórie, v rámci ktorého vytvoril množstvo televíznych scenárov. Je ženatý a má tri deti a tri vnúčatá.

## Štúdium a profesionálna kariéra
Absolvoval štúdium archivníctva a histórie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1988 získal titul doktor filozofie, v roku 1995 titul kandidát vied a v roku 2009 vedecko-pedagogický titul docent. Vedecky pôsobil v Slovenskom národnom archíve, v Ústrednom archíve Slovenskej akadémie vied či v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied. Bol riaditeľom Slovenského historického ústavu Matice slovenskej. Dve desaťročia pôsobil ako pedagóg na Filozofickej fakulte Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave, kde tiež viedol Katedru histórie.

V súčasnosti (2024) je predsedom Historického odboru Matice slovenskej a pedagógom na Katedre mediamatiky a kultúrneho dedičstva na Fakulte humanitných vied Žilinskej univerzity v Žiline.

## Výber z diela
* *Historický kalendár Slovensko*, 2006 - spoluautorka Tünde Lengyelová, ocenenie prémiou Literárneho fondu
* *Slovensko a Slováci v 2. polovici 19. storočia*, 2010                      
* *Dejiny Uhorska a Slováci*, 2012 - spoluautor Vladimír Segeš, ocenenie prémiou Literárneho fondu
* *Slovenské dejiny pre každého*, 2016 - ocenenie prémiou Literárneho fondu
* *Mária Terézia, vladárka a matka*, 2017 - ocenenie medzinárodnou cenou Egona Ervína Kischa a prémiou Literárneho fondu
* *Rok 1918 a Slováci*, 2019 - spoluautor Peter Mulík
* *Temné storočie 1618-1718*, 2021

## Referencie

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Pracovníci Matice slovenskej
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave
Kategória:Vyučujúci na Žilinskej univerzite v Žiline
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Trenčína
Jean Dujardin

**Jean Dujardin** (* 19. jún 1972, Rueil-Malmaison, Francúzsko) je francúzsky herec, scenárista, režisér a producent. Stal sa prvým francúzskym hercom, ktorý získal Oscara za najlepší mužský herecký výkon v snímke *[[Umelec (film)|Umelec]]*, režiséra Michela Hazanaviciusa. Jeden z predstaviteľov agenta OSS 117.

## Životopis

Pred hraním Dujardin pracoval pre stavebnú spoločnosť. Svoju hereckú kariéru začal v miestnych kabaretoch v Paríži. V rokoch 1999 až 2003 účinkoval v kanadskom komediálnom televíznom seriáli *Un Gars, une fille*. V seriáli hrala aj jeho manželka Alexandra Lamy. Často hrával vo filmoch režiséra Hazanaviciusa (*Agent 117*, *Agent 117: Stratený v Riu*, *[[Umelec (film)|Umelec]]* či *Neverníci*). Jeden z hercových najnavštevovanejších filmov je *Brice z Nice* (2005), v réžii Jamesa Hutha.

Je trikrát ženatý a má tri deti.

## Galéria

Súbor:DUJARDIN Jean 02-24x30-2009.jpg|Čiernobiela fotografia Jeana Dujardina zo štúdia Harcourt Paris.
Súbor:Jean Dujardin Alexandra Lamy 2010.jpg|Herec po boku svojej druhej manželky Alexandry Lamyovej v roku 2010.
Súbor:Jean Dujardin 2016.jpg|Herec v apríli 2016, na propagácii filmu *Hore za láskou*.
Súbor:Rencontre avec Jean Dujardin à Pauillac.jpg|Herec v júli 2019 v Pauillac.


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* Jean Dujardin v INA 
* Jean Dujardin vo Francúzskom filme 
* Jean Dujardin v Encyclopædii Britannica
* Jean Dujardin v Osobnosti.cz
* Jean Dujardin v TMDB 
* Jean Dujardin v AlloCiné
* Jean Dujardin v AllMovie
* Jean Dujardin v Unifrance
* Jean Dujardin v Universalis.fr
* Jean Dujardin v Kino-Teatr.ru
* Jean Dujardin v Académie des César

Kategória:Francúzski filmoví herci
Kategória:Francúzski televízni herci
Kategória:Francúzski filmoví režiséri
Kategória:Francúzski filmoví scenáristi
Kategória:Francúzski filmoví producenti
Kategória:OSS 117
Martin Navrátil

náhľad|Martin Navrátil
**Martin Navrátil** (* 3. máj 1980, Ostrava) je slovenský cestovateľ a polárnik. Precestoval väčšinu krajín sveta. Pracoval ako profesionálny sprievodca. Má na konte niekoľko expedícii. Za zmienku stojí prvý slovenský prechod Demokratickou republikou Kongo, kde splavili aj časť rieky, výprava na najvýchodnejší bod Somálska, kompletný prechod hodvábnou cestou, či výprava na Čukotku za miestnymi kmeňmi počas zimy. Martin sa takisto pokúsil so svojim cestovateľským partnerom Petrom Hliničanom o prvý slovenský prechod cez zamrznutú Beringovu úžinu (prechod z Ruska do USA), avšak kvôli veľkému otepleniu sa museli vrátiť späť. Medzi jeho najväčšie úspechy patrí expedícia na Južný pól.

## Expedícia na Južný pól od pobrežia
Táto cesta sa uskutočnila na prelome roku 2022/2023. Medzinárodná trojčlenná expedícia (Anglicko, Nórsko a Slovensko) sa vybrala od ľadovca Ronne až na Južný pól v celkovej dĺžke 1047 kilometrov. Celá cesta trvala 47 dní, kedy si každý člen výpravy ťahal vyše 100 kilové sane. Na Južný pól expedícia dorazila 9. januára 2023 o 16:16 (podľa čilského času) a Martin Navrátil sa stal prvým Slovákom, ktorý prešiel od pobrežia Antarktídy až na samotný pól a druhým Slovákom na Južnom póle celkovo po Petrovi Valušiakovi. O výprave na Južný pól vznikol 18 minútový dokument *Expedícia Južný pól*.

## Ďalšie cestovateľské aktivity
Martin zorganizoval ako prvý Slovák komerčný zájazd do Afganistanu. Navštívil túto krajinu niekoľkokrát, aj počas súčasnej vlády Talibanu. Navštívil aj najchladnejšie miesta na zemi (Ojmiakon, Jakutsk). Je zakladateľom a majiteľom najväčšieho slovenského cestovateľské portálu Travelistan.sk, ktorý je zároveň aj cestovnou kanceláriou. Zaoberá sa takisto cestovateľským poradenstvom a stále podniká expedície aj do Afganistanu, Somálska, Iraku, Jemenu či iných málo dostupných regiónov sveta pre iných dobrodruhov a klientov. Vydal niekoľko úspešných knižných publikácií. Vystúpil ako cestovateľ v dokumente *Dialóg s planétou* od Pavla Barabáša. Partnermi pri cestovaní sú jeho dlhoroční priatelia – Peter Hliničan, Peter Dosedla a Jiří Krška.

## Publikácie

## Referencie

Kategória:Slovenskí cestovatelia
Kategória:Polárnici
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Ostravy
Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny (1935 – 1938)

alt=Župný dom|náhľad|Sídlo zastupiteľstva na Župnom námestí v Bratislave
**Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny v rokoch 1935 - 1938** bol zastupiteľský orgán Slovenskej krajiny zvolený v krajinských voľbách, ktoré sa konali 26. mája 1935. Vo voľbách bolo zvolených 36 členov zastupiteľstva. Zvyšných 18 bolo menovaných ústrednou vládou v Prahe z radov odborníkov, ktorí sa následne prihlásili k zastúpeným politickým frakciám. Tí boli vládou menovaní 21. júla 1935.Tak ako v predchádzajúcom volebnom období, ani v toto prerozdelenie 18 mandátov neprebehlo na základe výsledku volieb, teda pomerne, ale v prospech vládnych strán a na úkor ľudákov, maďarských strán a komunistov. Ustanovujúca schôdza sa konala 14. novembra 1935 pod vedením krajinského prezidenta Jozefa Országha. Posledné zasadnutie sa uskutočnilo 13. júla 1938. II. volebné obdobie malo trvať do roku 1941, avšak vývinom vnútropolitickej a zahraničnopolitickej situácie bolo zastupiteľstvo uznesením vlády Slovenskej krajiny  21. novembra 1938 rozpustené. 

## Členovia zastupiteľstva

 člen ČSL, vstúpil do klubu HSĽS

 člen NZj, vstúpil do klubu RSZMĽ

 člen ŽS, vstúpil do klubu ČSDSD

 za SNS bol pôvodne zvolený Martin Rázus, no ešte pred ustanovením zastupiteľstva sa mandátu vzdal

## Zmeny v zložení zastupiteľstva v priebehu volebného obdobia

## Prehľad zasadnutí krajinského zastupiteľstva v II. volebnom období

## Referencie

Kategória:Zákonodarné zbory na Slovensku
Kategória:Politika na Slovensku
Kategória:Politické zoznamy
Kategória:Zoznamy poslancov
Diazol

**Diazoly** sú dvojica heterocyklických aromatických zlúčenín so vzorcom , ktoré sú si navzájom regioizomérmi. Majú päťčlenný cyklus, ktorý sa skladá z dvoch atómov dusíka a troch atómov kyslíka. Tieto zlúčeniny patria medzi azoly. Sú to:

* Pyrazol  (1,2-diazol)  
* Imidazol (1,3-diazol)   

## Referencie

## Zdroj
Xenagoras (historik)

**Xenagoras** () bol starogrécky historik a geograf.

Xenagoras, historik pochádzajúci zrejme z ostrova Rodos (alebo z Hérakleie Pontskej), činný pravdepodobne v 3. alebo 2. stor. pred Kr., bol autorom najmenej štyroch kníh, z ktorých sa zachovali len fragmenty.

Xenagorovo dielo *Χρόνοι* (Chronológie) Grékov (známeho tiež len z fragmentov, s významným záujmom o Sicíliu a západného gréckeho sveta, *Μεγάλη Ελλάς*), pokrývalo grécke dejiny až po Iónske povstanie (490 pred Kr.) alebo možno do helenistického obdobia (vrátane dejín Egypta a Ríma). Dionysios z Halikarnasu cituje Xenagora, že Odyseus a Kirké mali troch synov, Rhoma, Anteia a Ardeia, ktorí postavili tri mestá a nazvali ich vlastnými menami (dôležitosť mesta Ardey, podľa neho rovnocenného Rímu, možno odvodiť od tejto tradície). Macrobius, spisovateľ z 5. storočia, uvádza informácie týkajúce sa dejín Sicílie s odvolaním sa na tretiu knihu dejín Xenagora.
 
V historicko-geografickom diele *Περὶ νήσων* (O ostrovoch) Xenagoras zaznamenal, že Cyprus predtým nazývali *Kerastia* pretože má veľa výbežkov ako rohov (κέρατα), alebo že ostrov Oinoé pri Eubóji premenovali na Sikinos po synovi Thoasa a nymfy Oinoé. 

Známy je tiež z citátov v *Lindskej kronike* zostavenej Timachidom a Tharsagorom. Je zaznamenaná na mramorovej doske,  ktorú v roku 1909 objavila dánska expedícia v dlažbe byzantského kostola sv. Štefana neďaleko divadla v meste Lindos.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Historici starovekého Grécka
Pyrol

**Pyrol** je heterocyklická aromatická zlúčenina, ktorá obsahuje päťčlenný kruh. Je to bezfarebná prchavá kvapalina, ktorá tmavne po vystavení vzduchu. Substituované deriváty sa takisto nazývajú pyroly, napríklad ''N''-metylpyrol, . Porfobilinogén, trisubstituovaný pyrol, je biosyntetickým prekurzorom mnohých prírodných látok, napríklad hemu. 

Pyroly sú často súčasťou zložitejších makrocyklov, napríklad porfyrinogénov, a produktov z nich odvodených, medzi ktoré patria porfyríny hem, chloríny, baktériochloríny a chlorofyly. Takisto je súčasťou farbív, napríklad indiga, alebo alkaloidov.

## Referencie

## Zdroj
Veľké Čelno

**Veľké Čelno** () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Osrblie, približne  západne od Brezna.

## Poloha
Nachádza sa v severozápadnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Čierťaž. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Predajná a Osrblie. Najbližším sídlom je na východnom úpätí situované Osrblie, severne sa nachádza Podbrezová, Predajná a Nemecká a západne Brusno, Ľubietová a Strelníky.

## Opis
Veľké Čelno leží na severozápade Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom severovýchodne z vrchu Vepor () cez Kolbu () na Smolovú (). Západne sa nachádza Čierťaž (), Holý vrch (), Brzáčka () a Kolba (), južne Žliabky (), Hrb (), Vepor (), Ostrý grúň (), Jeleňová (), Suchá () a Gazdov (), východne Tajchová (), Kraklová (), Gajdoška () a Mitrová () a severne Smolová () a Čelno (). Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu zo západných a severných svahov odvádza potok Čelno, z južných Anderlová do Osrblianky. Vrcholom vedie značená turistická trasa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou a nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Veporských vrchov, Poľanu, Veľkú Fatru a Nízke Tatry.

## Prístup
* po  žltej turistickej trase:
** od severovýchodu z Valaskej cez rázc. Košiare
** od juhozápadu zo Sedla pod Hrbom a rázc. Žliabky
* po  modrej značke z Predajnej cez rázc. Žliabky

## Referencie

## Pozri aj
* Veporské vrchy
* Čierťaž (geomorfologický podcelok) 
* Zoznam vrcholov vo Veporských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Veporských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Predajná
Kategória:Osrblie
Ferencvárosi TC

**Ferencvárosi Torna Club** bežne známy ako **Ferencváros** je maďarský futbalový klub, ktorý sídli v hlavnom meste Budapešť. Tím pôsobí v najvyššej maďarskej lige Nemzeti Bajnokság I. Klub bol založený v roku 1899 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Groupama Arena s kapacitou 23 700 miest.

## História klubu
Klub bol založený v roku 1899. V najvyššej maďarskej lige Nemzeti Bajnokság I pôsobí Ferencváros od jej vzniku v roku 1901, s výnimkou troch sezón od roku 2006 do roku 2009. 

Ferencváros je najúspešnejším maďarským tímom. Domácu ligu vyhral 34-krát a 24-krát vyhral domáci pohár. V sezóne 1964/65 vyhral Ferencváros Veľtržný pohár.

Dvakrát sa Ferencváros kvalifikoval do skupinovej fázy Ligy majstrov a to v sezónach 1995/96 a 2020/21.

Pod názvom Ferencvárosi TC existuje aj hokejový, hádzanársky či vodnopólový klub.

## Úspechy

* '''Nemzeti Bajnokság I''' **(35x)**
** **Víťaz:** 1903, 1905, 1906/07, 1908/09, 1909/10, 1910/11, 1911/12, 1912/13, 1925/26, 1926/27, 1927/28, 1931/32, 1933/34, 1937/38, 1939/40, 1940/41, 1948/49, 1962/63, 1964, 1967, 1968, 1975/76, 1980/81, 1991/92, 1994/95, 1995/96, 2000/01, 2003/04, 2015/16, 2018/19, 2019/20, 2020/21, 2021/22, 2022/23, 2023/24
* '''Magyar Kupa''' **(24x)**
** **Víťaz:** 1912/13, 1921/22, 1926/27, 1927/28, 1932/33, 1934/35, 1941/42, 1942/43, 1943/44, 1955/58, 1971/72, 1973/74, 1975/76, 1977/78, 1990/91, 1992/93, 1993/94, 1994/95, 2002/03, 2003/04, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2021/22
* '''Nemzeti Bajnokság II''' **(1x)**
** **Víťaz:** 2008/09
* '''Veľtržný pohár''' **(1x)**
** **Víťaz:** 1964/65
* '''Pohár víťazov pohárov UEFA'''
** Druhé miesto: 1974/75
* '''Liga majstrov UEFA'''
** Skupinová fáza: 1995/96, 2020/21

## Najväčší rivali
Ferencváros má rivalitu zväčša s tímami z Budapešti. Ich najväčším rivalom je Újpest, rivalita týchto dvoch tímov sa datuje do 30. rokov 20. storočia. 

Derby s MTK Budapešť sa volá Örökrangadó alebo Večné derby. Ide o najstaršiu futbalovú rivalitu v Maďarsku, ktorá sa datuje už od sezóne 1903. Ferencváros a MTK sú aj najúspešnejšie maďarské tímy.

## Ferencváros v európskych súťažiach

## Káder mužstva
**Súčasná zostava:**

 

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Maďarské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1899
Malmö FF

**Malmö Fotbollförening** bežne známy ako **Malmö FF** je švédsky futbalový klub, ktorý sídli v meste Malmö. Tím pôsobí v najvyššej švédskej súťaži Allsvenskan. Klub bol založený v roku 1910 a svoje domáce zápasy hráva na Eleda Stadium s kapacitou 22 500 divákov. 

## História klub
Klub bol založený v roku 1910. Prvých desať rokov sa klub zúčastňoval miestnych a regionálnych súťaží keďže neexistovala žiadna liga. Prvýkrát sa Malmö predstavil v Allsvenskan  v sezóne 1931/32. 

Malmö je najúspešnejším švédskym klubom, ktorý má 25 ligových titulov. Okrem toho vyhralo Malmö aj 15-krát Svenska Cupen (domáci pohár).

Najväčším úspechom klubu v európskych súťažiach je finále Európskeho pohára (dnešná LM) v sezóne 1978/79. Malmö sa do finále dostalo postupne cez AS Monaco, Dynamo Kyjev, Wislu Krakov a v semifinále cez Austriu Viedeň. Vo finále však prehralo s Nottinghamom Forest 0:1. V súčasnosti sa Malmö predstavilo aj v skupinovej fázy Ligy majstrov a to v sezónach 2014/15, 2015/16 a 2021/22.

## Úspechy

* **[[Allsvenskan]]** **(24x)**
** **Víťaz:** 1943/44, 1948/49, 1949/50, 1950/51, 1952/53, 1965, 1967, 1970, 1971, 1974, 1975, 1977, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 2004, 2010, 2013, 2014, 2016, 2017, 2020, 2021, 2023, 2024
* '''Svenska Cupen''' **(15x)**
** **Víťaz:** 1944, 1946, 1947, 1951, 1953, 1967, 1972/73, 1973/74, 1974/75, 1977/78, 1979/80, 1983/84, 1985/86, 1988/89, 2021/22
* '''Európsky pohár/Liga majstrov UEFA'''
** Vicemajster: 1978/79

## Malmö v európskych súťažiach

## Káder mužstva

 

## Poznámky

## Externé odkazy
https://www.mff.se/

## Zdroj

Kategória:Švédske futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1910
Kategória:Šport v Malmö
Igor Kolla

**Igor Kolla** (* 30. jún 1970, Košice) je slovenský podnikateľ, technologický inovátor, vizionár a investor známy najmä ako zakladateľ, vlastník a šéf technologickej skupiny ANTIK. Skupina má centrálu na Slovensku a pobočky v Číne, Hongkongu, Singapure, USA či v Austrálii.

Je držiteľom viacerých firemných, ale i osobných ocenení, medzi ktoré patria napríklad titul „IT osobnosť roka“ udelený v roku 2014 IT Asociáciou Slovenska, titul „Košičan roka“ získaný v roku 2017 na základe hlasovania verejnosti alebo čestná cena predsedu Košického samosprávneho kraja za rok 2021.

## Podnikanie
Svoje podnikateľské aktivity započal už počas štúdia začiatkom 90-tych rokov.

V roku 1999 založil spoločnosť ANTIK Telecom, ktorá sa stala štvrtým najvýznamnejším telekomunikačným operátorom na Slovensku.

Aktivity rozšíril založením divízie ANTIK Technology, zameranej na vývoj televízneho hardvéru a softvéru, ktoré sú dnes využívané na 5 svetových kontinentoch.

Pokračoval v expanzii divíziou ANTIK Hospitality, ktorá dnes patrí medzi top 10 poskytovateľov hotelových systémov na svete a jej klientom je napríklad aj hotel Burj Al Arab v Dubaji.

Následne od roku 2019 sa zameral aj na rozvoj v oblasti elektromobility, a to napríklad spustením služby ekologickej zdieľanej dopravy vo viacerých mestách Slovenska.

V súčasnosti (2023) sa venuje aj budovaniu divízie solárnych systémov ANTIK Solartech a rozvoju širokého spektra smart technológií.

* 1999 – založenie ANTIK Telecom v Košiciach na Slovensku,
* 2007 – založenie výrobnej divízie ANTIK v Šen-čen v Číne
* 2007 – založenie obchodnej pobočky ANTIK v Hongkongu
* 2012 – založenie obchodnej pobočky ANTIK pre región juhovýchodnej Ázie v Singapure
Od roku 2023 sa objavuje v šou *[[Jama levova]]* TV Markízy.

## Vzdelanie
* 1988 – 1993 - Fakulta elektrotechniky a informatiky Technickej univerzity v Košiciach, získaný titul Ing.
* 2008 – 2013 - Fakulta elektrotechniky a informatiky Technickej univerzity v Košiciach, získaný titul PhD.

## Referencie

Kategória:Slovenskí podnikatelia
Kategória:Absolventi Fakulty elektrotechniky a informatiky Technickej univerzity v Košiciach
Kategória:Osobnosti z Košíc
Propionát sodný

**Propionát sodný**  alebo **propanoát sodný** *()*, je sodná soľ kyseliny propiónovej. Táto biela kryštalická pevná látka sa vo vlhkom vzduchu rozplýva.

## Reakcie
Vyrába sa reakciou kyseliny propiónovej a uhličitanu sodného alebo hydroxidu sodného.

:2C2H5COOH + Na2CO3 -> 2C2H5COONa + CO2 + H2O
:C2H5COOH + NaOH -> C2H5COONa + H2O

## Použitie
Používa sa ako konzervačná látka v potravinách a v Európe má označenie potravín E číslo E281; používa sa predovšetkým ako inhibítor plesní v pekárenských výrobkoch. Je schválený na použitie ako potravinárska prídavná látka v EÚ, USA a Austrálii a na Novom Zélande (kde je uvedený pod číslom INS 281).

vľavo|náhľad| Štruktúra propionátu sodného s vynechanými metylovými skupinami a atómami vodíka. Farebný kód: červená = O, modrá = Na.

Bezvodý propionát sodný je polymérna štruktúra s trigonálnymi prizmatickými Na+ centrami naviazanými na šesť kyslíkových ligandov poskytovaných karboxylátmi. Pozoruje sa vrstvená štruktúra s hydrofóbnymi etylovými skupinami vyčnievajúcimi do vrstvených galérií. S hydratovaným propionátom sodným sú niektoré z týchto Na-karboxylátových väzieb vytesnené vodou.

## Pozri aj
* Kyselina propiónová, E280
* Propionát vápenatý, E282
* Propionát draselný, E283

## Referencie

## Externý odkaz
* Propanoát sodný na Sci-toys.com

## Zdroj

281
Kategória:Potravinárske aditíva
Sodný
PFK Ludogorec Razgrad

**PFK Ludogorec 1945** () bežne známy ako **Ludogorec Razgrad** je bulharský futbalový klub, ktorý sídli v meste Razgrad. Tím pôsobí v najvyššej bulharskej súťaži (Părva liga). Klub bol založený v roku 1945 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Chiuvefarma Arena s kapacitou 10 422 miest.

## História klubu
Klub vznikol v roku 1945. Ludogorec sa až do roku 2011 pohyboval v druhej a tretej bulharskej lige. V roku 2010 kúpil klub podnikateľ Kiril Domusčiev a o rok nato sa Ludogorec prvýkrát dostal do najvyššej bulharskej ligy. Hneď v prvej sezóne v Părva liga sa stal majstrom a od tej sezóny sa žiadnemu inému tímu nepodarilo vyhrať majstrovský titul.

Momentálne má Razgrad už 12 ligových titulov, okrem toho vyhral aj trikrát pohár a šesťkrát superpohár.

Ludogorec je jeden z najlepších bulharských klubov v Európe. Dvakrát si zahrali skupinovú fázu Ligy majstrov a to v sezónach 2014/15 a 2016/17. Klub si zahral aj sedemkrát hlavnú fázu Európskej ligy UEFA.

## Úspechy
* **[[Părva liga]]** **(13x)**
** **Víťaz:** 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19, 2019/20, 2020/21, 2021/22, 2022/23, 2023/24
* **[[Bulharský pohár]]** **(3x)**
** **Víťaz:** 2011/12, 2013/14, 2022/23
* **[[Bulharský superpohár]]** **(6x)**
** **Víťaz:** 2012, 2014, 2018, 2019, 2021, 2022
* **[[Liga majstrov UEFA]]**
** Skupinová fáza: 2014/15, 2016/17

## Ludogorec v európskych súťažiach

## Káder mužstva
**Súčasná zostava:**

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Ludogorec
Kategória:Futbalové kluby založené v 1945
Villa Sandy

**Villa Sandy**, v minulosti známa aj ako *„Korčuliarsky pavilón“*, je národná kultúrna pamiatka situovaná v prostredí Mestského parku v Košiciach.

Secesnú budovu navrhol a v roku 1909 postavil prešovský rodák, významný staviteľ a architekt svojej doby Július Sándy. V súčasnosti, po kompletnej obnove, je stavba dominantou rovnomenného nového mestského rezortu Villa Sandy. Meno autora budovy tvorí základ novodobého názvu pavilónu a celého rezortu. Rezort bol otvorený v roku 2023 a ponúka 5-hviezdičkový hotel (otvorený na začiatku roka 2025), prémiovú reštauráciu a tradičnú kaviareň.

## História
V roku 1902 začali vznikať v košickom Mestskom parku, vtedy *Széchenyiho sade*, prvé aktivity na zriadenie športového areálu. V rokoch 1904 – 1906 sa myšlienky ujal *Korčuliarsky spolok*, ktorý sa pre získanie financií pre tento účel zlúčil s *Košickým atletickým klubom*.

V roku 1909 bol podľa projektu prešovského rodáka a budapeštianskeho staviteľa Júliusa Sándyho v parku postavený historizujúco-secesný športový pavilón so šiestimi tenisovými dvorcami.

Tzv. Korčuliarsky pavilón vtedy tvoril vstup do viacúčelového areálu určeného pre korčuľovanie, tenis a ľahkú atletiku. Zároveň pavilón slúžil ako sídlo klubového výboru a športové zázemie.

Ako jedna z prvých secesných stavieb v Košiciach a súčasne účelová športová budova nemala stavba v čase svojho vzniku obdobu.

Pavilón bol využívaný na tento účel do druhej polovice 20. storočia a bol obľúbeným miestom obyvateľov mesta pre voľnočasové aktivity.

### Obdobie úpadku
V druhej polovici 20. storočia, pod vplyvom spoločenských zmien, pavilón prestal slúžiť svojmu účelu.

Došlo k nekoncepčným úpravám, ktoré stavbu znehodnotili. Budova prešla v 70-tych rokoch necitlivou prestavbou, ktorá narušila pôvodný vzhľad budovy. V roku 1998 bol asanovaný úsek východného krídla budovy a nahradený dostavbou, ktorá nerešpektovala pôvodný tvar a členenie objektu.

Stavba v centre mesta chátrala a bola v zdevastovanom stave približne do roku 2010.

### Obnova
Po tom, čo budova prešla do súkromného vlastníctva, sa ju v rámci výstavby nového mestského rezortu podarilo zachrániť a kompletne obnoviť pod dohľadom pamiatkového úradu. Obnova bola ukončená v roku 2023.

Areál rezortu bude do roku 2025 okrem ubytovacích, gastronomických a iných služieb opäť poskytovať zázemie pre tenis a zimné korčuľovanie, ktoré na dané územie historicky patria. Budova sa tak stáva opäť súčasťou priestoru pre voľnočasové aktivity obyvateľov a návštevníkov mesta Košice.

## Galéria

Korčuliarsky pavilón 1918.jpg|Korčuliarsky pavilón v roku 1918
Korčuliarsky pavilón 2010.jpg|Korčuliarsky pavilón v roku 2010


## Referencie

Kategória:Budovy v Košiciach
Kategória:Secesné stavby na Slovensku
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Košice I
Kategória:Architektúra z 1909
Jmol

**Jmol** je počítačový softvér na molekulové modelovanie chemických štruktúr v 3 dimenziách. Jmol vykresľuje 3D reprezentáciu molekuly, ktorú možno použiť vo výuke alebo vo výskume, napríklad chemickom alebo biochemickom. Jmol je napísaný v jazyku Java, takže funguje na operačných systémoch Windows, macOS, Linux a Unix, ak je Java nainštalovaná. Je to free and open source softvér vydaný pod lincenciou GNU Lesser General Public License verziou 2.0. Existujú i samostatná aplikácia a software development kit, ktoré možno integrovať do iných aplikácií využívajúcich Javu, napríklad Bioclipse alebo Taverna.

Populárnym spôsobom použitia Jmolu je využitie appletu, ktorý možno vložiť na webové stránky a zobraziť molekuly rôznymi spôsobmi. Jmol podporuje mnoho formátov chemických súborov vrátane Protein Data Bank (.pdb), Crystallographic Information File (.cif), MDL molfile (.mol) a Chemical Markup Language (.cml). Takisto existuje i verzia postavená na JavaScripte (HTML5), **JSmol**, ktorú možno použiť na počítačoch bez Javy.

Applet Jmolu okrem iného podporuje i použitie ako alternatívu k Chime plug-inu, ktorý už nie je aktívne vyvíjaný. I keď Jmol má mnoho funkcií, ktoré Chime nemá, netvrdí, že by sa snažil reprodukovať všetky funkcie Chimeu a chýba hlavne mód *Sculpt* (mód na úpravu molekúl, napr. konformácií). Chime vyžadoval inštaláciu v podobe plug-inu a Internet Explorer 6.0 či Firefox 2.0 na Windowse alebo Netscape Communicator 4.8 na Mac OS 9. Jmol vyžaduje inštaláciu Javy a funguje na mnohých platformách. Je funkčný napríklad v Mozille Firefox, Internet Exploreri, Opere, Google Chrome i Safari.

## Galéria

Súbor:Jmol_screenshot_2hvy.jpg|Kryštálová štruktúra H/ACA boxu RNP z *Pyrococcus furiosus*.
Súbor:Jmol_screenshot_hemoglobin.png|Zvýraznenie dvoch soľných mostíkov v tetraméri hemoglobínu (hem je vpravo dole).
Súbor:Jmol_screenshot_zincfinger.png|Fragment transkripčného faktoru TFIIIA, ktorý tvorí tri po sebe idúce zinkové prsty viazané na DNA.
Súbor:Jmol_screenshot_thermus_ribosome_1jgo_and_1giy.jpg|Eubakteriálna 70S podjednotka ribozómu z *Thermus thermophilus*.


## Referencie

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka 
* 
* 
* Biomodel
* Molview

## Zdroj

Kategória:Chemický softvér
Bitka pri Somoši

**Bitka pri Somoši** sa odohrala 5. septembra 1449 pri dedine Somoš (dnes Drienov), severne od Košíc, medzi vojskom vedeným Jánom Jiskrom z Brandýsa a uhorským vojskom lojálnym Jánovi Hunyadimu. Vojsko českých a slovenských bratríkov, za účasti Jána Talafúsa z Ostrova, porazilo oveľa početnejšiu uhorskú armádu. V bitke padol veliteľ uhorského vojska, istý Tomáš Székely, Hunyadiho švagor.

## Predohra
[náhľad|[Ján Jiskra z Brandýsa na kresbe Mikoláša Aleša]]
V oblasti Horného Uhorska (neskoršieho Slovenska) operovali po porážke husitského hnutia v bitke pri Lipanoch v roku 1434, nazývajúci sa tzv. bratríci, ktorí tu následne získali politickú moc. V 40. rokoch 15. storočia tu následne začali hájiť záujmy kráľa Ladislava zvaného Pohrobok o získanie uhorského trónu.

Po smrti kráľa Vladislava III. (či jeho zmiznutí) v bitke pri Varne v roku 1444 sa stal Ján Jiskra z Brandýsa, jedným zo siedmich kapitánov spravujúcich Uhorsko. Za podiel na uzavretí poľsko-uhorského prímeria bol v roku 1445 zvolený vrchným kapitánom Horného Uhorska. Po zvolení Jána Hunyadiho miestodržiteľom Uhorska v roku 1446 došlo medzi oboma mužmi k sérii vojenských stretnutí, prerušovanej krátkymi prímeriami. Jiskra tu praktizoval voči Hunyadimu autonómnu politiku, roku 1449 sa potom rozhodol vojensky obsadiť jemu lojálne mestá Zemplín a Humenné.

## Bitka
Hunyadi rozkázal proti Jiskrovi vyslať trestnú výpravu vedenú jeho švagrom Székelym. Tá sa s vojskom bratríkov stretla 5. septembra, v deň sviatku Nanebovzatia Panny Márie, neďaleko dediny Somoš (neskôr nazývaná Drienov), ležiacej severne od Košíc. Trestná výprava bola Jiskrovým vojskom v tejto bitke porazená a utrpela ťažké straty. Sám jej veliteľ Székely bol v bitke zabitý.

## Dohra
Onedlho po tejto porážke vyrazil Hunyadi so svojím vojskom k druhej výprave. Dobyl pevnosť Moldavu a nechal pobiť jej posádku a preživším dal useknúť ruky, odrezať nos a vylúpiť jedno oko. 
Následne bol v januári 1450 zvolaný do Budína snem, na ktorom uzavreli obe strany 31. marca 1450 mier. Táto dohoda však dlho nevydržala a 7. septembra 1451 uštedril Jiskra Hunyadymu drvivú porážku v bitke pri Lučenci. S výnimkou Jágru potom bratríci ovládli prakticky celé Horné Uhorsko. Hunyadi však v ďalších rokoch obnovil svoje ťaženia a donútil Jiskru zložiť prísahu vernosti uhorskej korune.

## Referencie


Kategória:Bitky na Slovensku
Kategória:Bitky v Uhorsku
Kategória:Drienov
Kategória:Bitky v 1449