open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sojuz MS-03

**Sojuz MS-03** bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 17. novembra 2016 vyštartovala z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila troch členov Expedície 50. Potom zostala u ISS ako záchranná loď až do júna 2017, kedy sa s ňou vrátili späť na Zem Oleg Novickij a Thomas Pesquet.

## Posádka
### Štart
*  Oleg Novickij (2), veliteľ, Roskosmos (CPK)
*  Thomas Pesquet (1), palubný inžinier 1, ESA
*  Peggy Whitsonová (3), palubný inžinier 2, NASA

### Záložná posádka
*  Fiodor Jurčichin, veliteľ, Roskosmos (CPK) 
*  Jack Fischer, palubný inžinier 1, NASA
*  Paolo Nespoli, palubný inžinier 2, ESA

### Pristátie
*  Oleg Novickij, veliteľ, Roskosmos (CPK)
*  Thomas Pesquet, palubný inžinier, ESA

## Priebeh letu
Sojuz MS-03 vyštartoval pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z kozmodrómu Bajkonur dňa 17. novembra 2016 o 20:20:13,099 svetového času (UTC). Kozmická loď bola približne po deviatich minútach od štartu navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 200,15 – 244,99 km. Po dvoch dňoch letu, 19. novembra o 21:58:17 UTC, sa loď pripojila k spojovaciemu uzlu modulu Rassvet na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Posádka prešla na stanicu a zapojila sa do práce Expedície 50.

Dňa 2. júna 2017 o 10:47 UTC sa Oleg Novickij a Thomas Pesquet odpojili od stanice a ešte v ten istý deň o 14:10:30,2 UTC úspešne pristáli v Kazachstane, juhovýchodne od mesta Džezkazgan. 

## Galéria

Súbor:Expedition 50 Red Square Visit (NHQ201610260001).jpg|Posádka Sojuzu pred Chrámom Vasilija Blaženého v Moskve
Súbor:Jsc2016e181704 The Soyuz MS-03 Spacecraft Sits in Horizontal Position.jpg|Kozmická loď Sojuz MS-03 počas predletových kontrol
Súbor:Expedition 50 Soyuz Rollout (NHQ201611140021).jpg|Prevoz nosnej rakety na štartovaciu rampu, 14. november 2016
Súbor:Expedition 50 Supermoon (NHQ201611140002).jpg|Raketa Sojuz-FG na štartovacej rampe a tzv. Supermesiac v pozadí
Súbor:Expedition 50 Crew Board Soyuz (NHQ201611170001).jpg|Posádka sa lúči pred štartom
Súbor:Expedition 50 Soyuz Launch (NHQ201611180004).jpg|Štart Sojuzu MS-03 z Bajkonuru, 17. november 2016
Súbor:Soyuz MS-03 spacecraft moments before docking.jpg|Sojuz MS-03 sa blíži k Medzinárodnej vesmírnej stanici, 19. november 2016
Súbor:ISS-50 Soyuz MS-03 docked to Rassvet over Florida.jpg|Kozmická loď Sojuz MS-03 pripojená k spojovaciemu uzlu modulu Rassvet na ISS, 3. február 2017


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informácie o lete Sojuzu MS-03

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kategória:Kozmonautika v 2016
Kategória:Kozmonautika v 2017
Mŕtvy Kristus

**Mŕtvy Kristus** je obraz talianskeho maliara ranej renesancie Andrea Mantegnu (14311506). Ležiace telo mŕtveho Krista je zobrazené v neobvyklej perspektíve, od nôh jeho lôžka, a vľavo sú naznačené hlavy dvoch starých plačúcich žien.

Dielo *Mŕtvy Kristus* je obrazom tragickej, anatomickej sily, snáď až so snovou verziou vôle k heroizmu. Obraz je vyvedený v chladných farbách, tvaroch navodzujúcich dojem zkamenenia, celé telo Krista je zobrazené v akosi neprirodzenej polohe. Cez túto zdanlivú neprirodzenosť, zvýraznenou skrátenou perspektívou, sa *Mŕtvy Kristus* rovnako tak ako všetky ostatné Mategnove diela vyznačuje anatomicky presným vyobrazením ľudského tela, perfektným vypracovaním detailov a skvele zvládnutou perspektívou.

## Hodnotenie
Dielo bolo pravdepodobne zamýšľané pre Mantegnov náhrobok v kaplnke San Andrea v Mantove. Nikto iný pred týmto maliarom nezobrazil ľudskú postavu v takej obrazovej hĺbke, navyše s dokonalou perspektívnou skratkou. Mantegnovo poňatie mŕtveho Krista je nové, inovatívne. Zobrazenie jeho rán, jeho hlava vyvrátená na stranu, vyblednuté, bezmocné telo navodzujú divákovi dojem, že táto smrť je skutočná a definitívna. Mantegnovo umenie ovplyvnilo predovšetkým jeho švagra, Gentila a Giovanniho Bellini. Prostredníctvom medirytiny sa rozšírilo aj na sever od Álp.     

## Referencie

*

Kategória:Talianske obrazy
Spismichalova dolina

**Spismichalova dolina** (, , ) je jedno z východných odvetví Bielovodskej doliny vo Vysokých Tatrách, ktoré ústím smeruje k severozápadu a je uzavreté vedľajšími severozápadnými hrebeňmi Horvátovho vrchu a Zámkov resp. úsekom hlavnej osi rázsochy Širokej medzi dvoma vrchmi. Dĺžka doliny je približne .

## Názov
V rokoch 15151525 bol v Novom Targu vojtom a teda aj administrátorom severného úpätia Vysokých Tatier  krakovský radný pán *Michal Spis*. Bol obchodníkom, pôvodom z Uhorska. Narodil sa v meste Jáger. Podnikal v baníctve vo Vysokých Tatrách a práve v tejto súvislosti jeho menom nazvali dolinu. Keď sa zabudlo na tento názov pastieri z Jurgova i z Repiska si povymýšľali rozprávku o tvrdom spáčovi, ktorého bolo treba stále budiť. Budili ho otázkou: „Spíš Michal, spíš“? A tak sa meno Michala Spisa dostalo v rôznych podobách do literatúry (*Spies, Spiess, Spitz, Spisz, Spisch*). Pomýlilo niektorých autorov tak ako napríklad Karola Englischa, ktorý napísal, že autormi názvu sú Spišiaci - horskí vodcovia. Mýlia sa dodnes niektorí autori turistických máp, ktorí ju nazývajú *Špic-Michalova dolina* alebo ju v mapách vynechávajú.

## Jaskyňa
Pod *Horvátovým úplazom* sa nachádza Spismichalova jaskyňa (). Ma veľký otvor, ale len malú asi  chodbu. Je dávno známa. Dávnejšie do nej kládli soľ na zimu pre kamzíkov. Názov je odvodený od Spismichalovej doliny. Jej otvor je v nadmorskej výške približne  V masíve Horvátovho vrchu bola 26. júna 2004 objavená jaskyňa Mesačný tieň, ktorá je svojou dĺžkou zatiaľ objavených priestorov  druhou najdlhšou jaskyňou na Slovensku. Hlboká je  a je treťou najhlbšou medzi slovenskými jaskyňami.

## História
Dolina tak ako aj mnohé iné v tejto časti Vysokých Tatier bola majetkom javorinského panstva grófa Chriatiána Hohenlohe. Turisti do nej zavítali veľmi málo, lebo bola jeho poľovným revírom.

Do doliny nevedie turistický chodník.

## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Poloha na turistickej mape

Kategória:Doliny Vysokých Tatier
Portrét Ľudovíta XIV.

**Portrét Ľudovíta XIV.** je dielo francúzskeho maliara Hyacinthe Rigauda.

Obraz, na ktorom je znázornený francúzsky kráľ Ľudovít XIV., sa vyznačuje hutnými, žiarivými farbami. Rigaud pred divákom s mimoriadnou eleganciou predviedol veľmi okázalé divadlo. Dielo využíva pôsobivé kontrasty svetla a tieňa, autor na ňom brilantne vymodeloval bohaté riasenie látky, ktorá celú postavu čiastočne zakrýva. Tým sa mu podarilo potlačiť prípadné nedokonalosti monarchovej postavy a zdôrazniť jeho vznešenosť a bohatstvo. Portrét Ľudovíta XIV. sa stal ideálom barokového reprezentatívneho portrétu. Rigaud vo svojich obrazoch vychádzal z elegantných portrétov Anthonis van Dycka a Charlesa le Bruna. Bol úspešným portrétistom členov francúzskej kráľovskej rodiny a vysokej šľachty. Rovnako ako iné Rigaudove portrétne obrazy stal sa aj obraz Ľudovíta XIV. vzorom európskeho dvorského portrétneho umenia 18. storočia.

## Iné projekty

## Literatúra
* 

## Zdroj

Kategória:Francúzske obrazy
Kategória:Musée du Louvre
Kategória:Portréty
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2012

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2012** boli v poradí 14. MS tejto vekovej kategórie. Konali sa od 12. do 22. apríla 2012 v českých mestách Brno, Znojmo a Břeclav.

 po minuloročnom vypadnutí z najvyššej kategórie vyhralo bez straty bodu I. A divíziu.

## Základné skupiny

### Skupina A

|}

### Skupina B

|}

## Skupina o udržanie

|}

## Play-off

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Zápas o 5. miesto

### Zápas o 3. miesto

### Finále

## Konečné poradie

## Nižšie divízie
Od roku 2012 sa MS hrajú podľa nového herného systému. Skupiny v nižších divíziách už nie sú rovnocenné, po novom sa medzi nimi postupuje a zostupuje.

### I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2012 sa hral v Piešťanoch na Slovensku od 11. do 17. apríla 2012.

|

|}

#### Zápasy Slovenska

### I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2012 sa hral v Székesfehérvári v Maďarsku od 11. do 17. apríla 2012.

|

|}

### II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2012 sa hral v Heerenveene v Holandsku od 31. marca do 6. apríla 2012.

|

|}

### II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2012 sa hral v Novom Sade v Srbsku od 20. do 26. marca 2012.

|

|}

### III. divízia
Turnaj III. divízie MS 2012 sa hral v Sofii v Bulharsku od 12. do 18. marca 2012.

|

|}

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2012
Kategória:Ľadový hokej v 2012
Kategória:Ľadový hokej v Česku
Sojuz MS-08

**Sojuz MS-08** bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 21. marca 2018 vyštartovala z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila troch členov Expedície 55. Potom zostala u ISS ako záchranná loď až do októbra 2018, kedy sa s ňou rovnaká trojica kozmonautov vrátila späť na Zem.

## Posádka
*  Oleg Artemiev (2), veliteľ, Roskosmos (CPK)
*  Andrew Feustel (3), palubný inžinier 1, NASA
*  Richard Arnold (2), palubný inžinier 2, NASA

### Záložná posádka
*  Alexej Ovčinin, veliteľ, Roskosmos (CPK)
*  Tyler Hague, palubný inžinier, NASA

## Priebeh letu
Sojuz MS-08 úspešne vyštartoval dňa 21. marca 2018 o 17:44:23,396 svetového času (UTC) pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z kozmodrómu Bajkonur. Kozmická loď bola približne po deviatich minútach od štartu navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 200,7 – 247,0 km. Po dvoch dňoch letu, 23. marca o 19:40:19 UTC, sa loď pripojila k spojovaciemu uzlu modulu Poisk na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Posádka prešla na stanicu a zapojila sa do práce Expedície 55.

Dňa 4. októbra 2018 o 07:57:32 UTC sa Sojuz s rovnakou trojicou odpojil od Medzinárodnej vesmírnej stanice a v ten istý deň o 11:44:38,3 UTC úspešne pristál v kazašskej stepi, juhovýchodne od Džezkazganu.

## Galéria

Súbor:Soyuz MS-08 crew at the Gagarin Cosmonaut Training Center in Star City.jpg|Posádka Sojuzu v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina
Súbor:Soyuz MS-08 spacecraft in the integration facility (1).jpg|Kozmická loď Sojuz MS-08 počas predletových kontrol
Súbor:Expedition 55 Soyuz Rollout (NHQ201803190010).jpg|Prevoz nosnej rakety na štartovaciu rampu, 19. marec 2018
Súbor:Expedition 55 Soyuz Rollout (NHQ201803190044).jpg|Raketa Sojuz-FG po vztýčení na štartovacej rampe
Súbor:Expedition 55 Preflight (NHQ201803210002) (cropped).jpg|Posádka sa lúči pred štartom
Súbor:Expedition 55 Launch (NHQ201803210017).jpg|Štart Sojuzu MS-08 z Bajkonuru, 21. marec 2018
Súbor:Expedition 56 Soyuz MS-08 Landing (NHQ201810040002).jpg|Návratový modul Sojuzu MS-08 klesá na padáku
Súbor:Expedition 56 Soyuz MS-08 Landing (NHQ201810040001).jpg|Pristátie Sojuzu v kazašskej stepi juhovýchodne od Džezkazganu, 4. október 2018
Súbor:Expedition 56 Soyuz MS-08 Landing (NHQ201810040037).jpg|Pátracie a záchranné tímy po príchode k návratovému modulu krátko po pristátí
Súbor:Expedition 56 Soyuz MS-08 Landing (NHQ201810040039).jpg|Pohľad na spokojnú posádku v kabíne návratového modulu po príchode záchranných zložiek
Súbor:Expedition 56 Soyuz MS-08 Landing (NHQ201810040009).jpg|Veliteľ Sojuzu MS-08 Oleg Artemiev sa tradične podpisuje na loď po vyzdvihnutí z kabíny
Súbor:Expedition 56 Soyuz MS-08 Landing (NHQ201810040048).jpg|Posádka po vyzdvihnutí z kabíny


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informácie o lete Sojuzu MS-08

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kategória:Kozmonautika v 2018
Vertumnus (obraz)

**Vertumnus** alebo **Rudolf II. ako Vertumnus** je obraz, ktorého autorom je taliansky manieristický maliar Giuseppe Arcimboldo. Obraz je portrét rímskeho cisára Rudolfa II. v podobe boha Vertumnusa. Pôvodným údelom boha Vertumnusa bolo strážiť striedanie ročných období, neskôr sa stal bohom všetkých zmien. Dokonca sa mu pripisovala aj schopnosť meniť svoju vlastnú podobu. Jeho pôvodnou funkciou bolo byť ochrancom ovocia a darcom kvetov.

Arcimboldo bol v rokoch 1562 až 1587 dvorným maliarom na cisárskom dvore v Prahe. K jeho zákazkám mimo návrhy kostýmov a dekorácií patrili tiež portréty. Podobizeň cisára Rudolfa II. ako boha Vertumnusa je zložená z ovocia, zeleniny a kvetov, na hlave má veniec z obilných klasov. Maliar sa pravdepodobne v tejto alegórii s istou iróniou pokúša skryť povahovú nestálosť Rudolfa II. Arcimboldo takých fantazijných podobizní namaľoval viac. Slávna je jeho séria obrazov, koncipovaná tak, že po otočení hore nohami vznikne iný obraz, či cyklus *Štyri ročné obdobia*, v ktorej mu časti rastlín slúžia na zobrazenie symbolických tvári pre jednotlivé ročné obdobia. Jeho manieristický-naturalistický spôsob maľby môže byť aj reakciou na úpadok renesancie alebo nové vedecké objavy.

## Referencie

*

Kategória:Talianske obrazy
Kategória:Manieristické výtvarné umenie
Kategória:Portréty
Praxagoras z Élidy

**Praxagoras** (*Praxagoras*) bol olympijský víťaz v tethrippe v roku 84 pred Kr.

Praxagoras, syn Leóna z Élidy, bol na 174. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaviedli v Olympii na 25. hrách v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov a koní), za ktorých v preteku váčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza a koní.
   
Záznam o olympijskom víťazstve Praxagora je uvedený na kamennom podstavci objavenom severozápadne od olympijského Pelopiona. Je to jeden z nápisov (*IvO 198 až  IvO 206*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na spoločnom podstavci (nezachovaného sochárskeho diela) detí a  vnukov élidského chovateľa koní Filista (Praxagoras, Strogién, Télemachos, Timareta, Filistos, Theodota a Filonikos), ktorí dosiahli olympijské víťazstvá v jazdeckých disciplínach v rokoch 84 až 76 pred Kr. 
       
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v tethrippe
Kategória:Starovekí športovci z Élidy
Stříbrník (prírodná pamiatka, okres Liberec)

**Stříbrník** je prírodná pamiatka ev. č. 422 západne od obce Křižany v okrese Liberec. Nachádza sa na vrchole čadičového vrchu Stříbrník (). Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

## Ochrana
Dôvodom ochrany je zachovanie vypreparovaného vrcholu čadičovej kopy, tvorenej zvyškom sopúcha s tromi morfologicky výraznými, samostatne vzniknutými a voči sebe paralelne posunutými vrcholmi. Okrem ukážky zložitej tektonickej stavby čadičového telesa, prejavujúce sa o. i. klasicky vyvinutou stĺpcovou odlučnosťou, sú predmetom ochrany aj sprievodné fenomény treťohorného vulkanizmu - tufovej aglomerácie a kontaktné metamorfózy pieskovcov a slieňovcov.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam chránených území v okrese Liberec
* Stříbrník (Ralská pahorkatina)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Návrh uznesenia Rady ONV v Liberci na schválenie zriadenia chráneného územia
* Na stránke Libereckého kraja (pdf)

## Zdroj

Kategória:Chránené územia v okrese Liberec
Kategória:Skalné útvary v Česku
Kategória:Zákupská pahorkatina
Kategória:Křižany
Praxagoras

**Praxagoras** (*Praxagoras*) môže byť:
* grécky lekár v 4. stor. pred Kr., pozri Praxagoras z Kosu
* grécky historik v 4. stor. pred Kr., pozri Praxagoras z Atén
* olympijský víťaz v roku 84 pred Kr., pozri Praxagoras z Élidy
Liber viaticus

thumb|Folio 69V: Miniatúra Zvestovania
**Liber viaticus** je breviár zhotovený niekedy v 50. rokoch 14. storočia, najneskôr roku 1364 pre biskupa Johannesa Noviforensisa. Ide o pergamenový kódex o 319 listoch v pomerne dobrom stave dodnes dochovaný (väzba nie je pôvodná a začiatok je vytrhnutý) a uložený v Knižnici Národného múzea (sign. XIII A 12).

Označenie Libier viaticus pochádza priamo z knihy samej, kde sa ako akési exlibris nachádza text „*Liber viaticus domini Johannis, Luthomislensis episcopi, imperialis cancellarii*“. Možno preložiť ako „*Cestovná kniha pána Jána, biskupa litomyšlského, predstaveného kancelárie*“, kódex teda mohol slúžiť Jánovi ako cestovný breviár, hoci nákladné zhotovenie skôr vzbudzuje prinajmenšom pochybnosti, že s knihou bežne cestoval.

Kniha je najmä známa svojou bohatou ilumináciou. Tú vykonal jediný maliar (anonymný, v literatúre známy ako *Majster Libier viaticus*), ktorý bol zrejme dobre vzdelaný, bol oboznámený ako s talianskou tak francúzskou maliarskou tradíciou. Maľba sa týkala ako niekoľkých veľkých figurálnych výjavov v iniciálách, drobnejších iniciál abstraktných a tiež drolerií.

## Iné projekty

## Literatúra
* Jiří Fajt. Mistr Liber viaticus, Liber viaticus Jana ze Středy (č. kat. 14), in: FAJT, Jiří, ed. Karel IV., císař z Boží milosti: kultura a umění za vlády Lucemburků 1310-1437. Vyd. 1. Praha: Academia, 2006. ISBN 80-200-1399-7, s. 96–98.

## Externé odkazy
* manuscriptorium.com

## Zdroj

Kategória:Stredoveké rukopisy
Černá hora (prírodná rezervácia)

**Černá hora** je prírodná rezervácia ev. č. 2446 v centrálnej časti Jizerských hôr, na pomedzí okresov Jablonec nad Nisou (obec Bedřichov) a Liberec (mesto Hejnice). Chránené územie zaberá severovýchodné svahy Černej hory, rašeliniska Vánoční louka a severnú časť susedného vrcholu Sněžné věžičky. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jizerské hory.

## Ochrana
Premetom ochrany je horská smrečina a rašelinisko, tokanisko tetrovov.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam chránených území v okrese Liberec
* Zoznam chránených území v okrese Jablonec nad Nisou

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Vyhláška Ministerstva školstva a kultúry o zriadení chráneného územia
* Dvojstrana o maloplošných chránených územiach Libereckého kraja 

## Zdroj

Kategória:Chránené územia v okrese Jablonec nad Nisou
Kategória:Chránené územia v okrese Liberec
Kategória:Chránená krajinná oblasť Jizerské hory
Kategória:Lesy v Česku
Kategória:Rašeliniská v Česku
Kategória:Povodie Lužickej Nisy
Kategória:Bedřichov (okres Jablonec nad Nisou)
Kategória:Hejnice
Prameň mladosti

**Prameň mladosti** je obraz od Lucasa Cranacha staršieho.

Cranach bol pravdepodobne žiakom svojho otca Hansa. Na Cranachovu tvorbu malo vplyv najmä umenie alpských krajín a tiež dielo Albrechta Dürera. Inšpiráciu čerpal aj z talianskeho a holandského umenia, s ktorým sa zoznámil počas svojej cesty do Holandska v roku 1508. Námetom jeho obrazu *Prameň mladosti* je túžba po nesmrteľnosti a večnej mladosti. Základom myšlienky, ktorú tu Cranach vyjadruje svojou maľbou je mystická viera v očistnú a obnovujúca silu vody. Na obraze vidíme len staršie ženy. Tie sú privádzané k studni, nad ktorou panujú Venuša a Kupido. Z vody potom vystupujú tieto ženy ako mladé a krásne. Premena je dopriata iba ženám starým, tie sa potom po vystúpení z očistnej kúpele oddávajú zábave pri stolovaní, tanci a láske. Muži mládnu kontaktom s mladými ženami. Cranach túto tému mení celkom v duchu dobového dvorského vkusu na čisto svetské aspekty.

## Iné projekty

## Literatúra

## Zdroj

Kategória:Nemecké obrazy
Blaurackenflügel

**Blaurackenflügel** (doslova *Krídlo [[krakľa belasá|krakli belasej]]*) je obraz od Albrechta Dürera.

Mladý Dürer sa sprvu učil zlatníckemu umeniu, až neskôr sa venoval maliarstvu. Intenzívne študoval poňatie farieb a priestoru, najvýraznejšie ho inšpirovali Andrea Mantegna a Belliniovci. Tvorba Albrechta Dürera vytvorila základ pre vývoj vrcholnej renesancie v Nemecku. Obraz *Blaurackenflügel* je Dürerovým triumfom nielen v zaobchádzaní s farbami, ale hlavne v práci s čiernou a bielou. Ukazuje Dürerovu schopnosť presného vyjadrenia detailu, jeho umenie zobraziť prírodu veľmi realisticky, ako odpoveď na kolorizmus.

## Literatúra
* 

## Zdroj

Kategória:Nemecké obrazy
Sojuz T-12

**Sojuz T-12** () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz T-12 vyštartoval 17. júla 1984 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 7. Dňa 25. júla 1984 uskutočnili Džanibekov a Savická výstup do otvoreného vesmíru, ktorý trval 3 hodiny a 30 minút. Svetlana Savická sa pritom stala prvou ženou, ktorá uskutočnila výstup do otvoreného vesmíru.

## Posádka
*  Vladimir Džanibekov (4), veliteľ
*  Svetlana Savická (2), palubný inžinier
*  Igor Volk (1), kozmonaut-výskumník

### Záložná posádka
*  Vladimir Vasiutin, veliteľ
*  Jekaterina Ivanovová, palubný inžinier
*  Viktor Savinych, kozmonaut-výskumník

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informácie o lete Sojuzu T-12

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1984
Sojuz T-13

**Sojuz T-13** () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz T-13 vyštartoval 6. júna 1985 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 7. Hlavnou úlohou letu bolo uviesť stanicu, ktorej zlyhali solárne panely, späť do prevádzky.

## Posádka
### Štart
*  Vladimir Džanibekov (5), veliteľ
*  Viktor Savinych (2), palubný inžinier

### Pristátie
*  Vladimir Džanibekov, veliteľ
*  Georgij Grečko, palubný inžinier

### Záložná posádka
*  Leonid Popov, veliteľ
*  Alexandr Alexandrov, palubný inžinier

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informácie o lete Sojuzu T-13

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1985
Svätý Hieronym (Caravaggio)

**Svätý Hieronym** je obraz, ktorého autorom je významný ranne barokový rímsky maliar Caravaggio. Obraz bol namaľovaný technikou olejomaľby na plátne zrejme roku 1607 alebo 1608. Nachádza sa v bočnej kaplnke katedrály vo Vallette.

Na plátne je svätý Hieronym zobrazený ako pustovník. K tomu poukazujú aj lebka a kríž, tradičné Hieronymove atribúty. Kniha, do ktorej svätec píše, symbolizuje Hieronymovu príslušnosť medzi štyroch západných cirkevných otcov a tiež to, že je prekladateľom Biblie do latinčiny. Červené rúcho a na stene zavesený kardinálsky klobúk poukazujú na jeho kardinálsku hodnosť. Plátno je dobrou ukážkou barokovej ikonografie tohto svätca.

V pravom dolnom rohu sa nachádza erb neapolského priora poriadku svätého Jána, Ippolito Malaspina. Malaspina bol príbuzný a priateľ niekoľkých Caravaggiových mecenášov. Dokonca je dosť pravdepodobné, že tento prior bol modelom pre svätcovu postavu, preto bol tento obraz pre autora dôležitý. Po jeho smrti bola maľba umiestnená v kaplnke *Národa talianskeho* v katedrále sv. Jána. Na mieste visí kópia, originál je uložený na oratóriu.

## Zdroj

Kategória:Talianske obrazy
Kategória:Caravaggio
Codex Mariendalensis

thumb|Stránka z kódexu
**Codex Mariendalensis** je rukopis epickej básne zo 14. storočia pojednávajúci o ctihodnej sestre Yolande z Veianen († 1283). Báseň zrejme napísal dominikánsky brat Hermann (z Veldenz) nedlho po Yolandinej smrti na konci 13. storočia. Je písaná strednou hornou nemčinou moselfranského regiónu a ako taká je považovaná aj za prvý písaný doklad luxemburčiny.

Rukopis bol dlho uchovaný v luxemburskom kláštore Marienthal (Mariendall), v roku 1655 vznikla kópia, ale kódex bol považovaný za stratený. Znovuobjavený bol roku 1999 lingvistom Guyom Bergom v hrade Ansembourg neďaleko kláštora. V roku 2008 kódex kúpil štát a dnes je uložený v Národnej knižnici Luxemburska (sign. Ms 860).

## Literatúra
* Bruder Hermann von Veldenz: *Leben der Gräfin Yolanda von Vianden.* Textgetreue Edition des Codex Mariendalensis von Claudine Moulin. Institut Grand-Ducal-Leo. Beiträge XXXVI, Luxemburg 2009.
* Berg, Guy: "Der Codex Mariendalensis: Zu Wiederauffindung, Erschließung und Edition einer hochmittelalterlichen Handschrift aus dem Raume Luxemburg." In: Section de linguistique, d'ethnologie et d'onomastique de l'Institut Grand-ducal (ed.): *Bulletin linguistique et ethnologique*, fasc. 30 (2001), pp. 7-26.
* Moulin, Claudine: "Bruder Hermanns 'Yolanda von Vianden'. Zur Erschließung und textgetreuen Edition des neuaufgefundenen Codex Mariendalensis", in: tamtéž, pp. 39-45.

## Zdroj

Kategória:Knihy zo 14. storočia
Kategória:Literatúra v luxemburskom jazyku
Kategória:Literatúra v Luxembursku
Rašeliniště Jizery

Národná prírodná rezervácia **Rašeliniště Jizery** sa nachádza v Jizerských horách neďaleko štátnej hranice s Poľskom v plytkom údolí Jizery, na českej časti Velké Jizerské louky (Hala Izerska). Najcennejšia rašelinná, resp. prírodovedecká lokalita CHKO Jizerských hôr. Rašelinisko Jizery je najväčším rašeliniskom v Česku, ešte rozsiahlejšia časť sa nachádza na území dnešného Poľska. Na poľskom území bola dlho prísnejšie chránená rezervácia relatívne malá a niesla označenie Torfowisko Izerskie. Od roku 2000 však bola rezervácia ( rezerwat przyrody) výrazne rozšírená (dnešná výmera je 484,73 ha) pod novým názvom Rezerwat przyrody Torfowiska Doliny Izery.

## Predmet ochrany
Predmetom ochrany sú rašeliniská okolo rieky Jizery.

## Flóra
Okrem iného druhy napríklad: borovica horská, borievka alpínska, smrek, breza karpatská, breza trpasličia
 
## Fauna
Okrem iného druhy napríklad: strehúň pobrežný *(Arctosa cinerea)*

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam chránených území v okrese Liberec
* Zoznam chránených území v okrese Jablonec nad Nisou

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Výnos Ministerstva školstva a kultúry o zriadení chráneného územia
* Dvojstrana o maloplošných chránených územiach Libereckého kraja 

## Zdroj

Kategória:Národné prírodné rezervácie v Česku
Kategória:Chránené územia v okrese Jablonec nad Nisou
Kategória:Chránené územia v okrese Liberec
Kategória:Chránená krajinná oblasť Jizerské hory
Kategória:Rašeliniská v Česku
Kategória:Povodie Jizery
Kategória:Kořenov
Kategória:Bílý Potok
Kategória:Lázně Libverda
Grenoble École de Management

**Grenoble École de Management** (GEM) je európska biznis škola nachádzajúca sa v Grenoble a Paríži. Bola založená v roku 1984.

GEM je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. 

Škola má cca 40 500 absolventov v 133 krajinách sveta, reprezentujúcich vyše 140 národností.

## Študijné programy
GEM má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto MBA. GEM udeľuje aj PhD titul.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Stránka absolventov

Kategória:Súkromné vysoké školy vo Francúzsku
Kategória:Grenoble
Télemachos (syn Leóna)

**Télemachos** (*Telemachos*) bol olympijský víťaz v roku 84 pred Kr.

Télemachos, syn Leóna z Élidy, bol na 174. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v jazdeckom preteku (možno žrebcov). dostihy (kelés) zaviedli v Olympii na 33. hrách v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Krauxidas z Krannónu. 
   
Olympijské víťazstvo Télemacha je uvedené na kamennom podstavci objavenom severozápadne od olympijského Pelopiona. Je to jeden z nápisov (*IvO 198 až  IvO 206*, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na spoločnom podstavci (nezachovaného sochárskeho diela) detí a  vnukov élidského chovateľa koní Filista (Télemachos, Strogién, Praxagoras, Timareta, Filistos, Theodota a Filonikos), ktorí dosiahli olympijské víťazstvá v jazdeckých disciplínach v rokoch 84 až 76 pred Kr. V olympijskej Altide južne od Filippeiona stála kedysi aj jeho socha. Jej podstavec aj s nápisom (*IvO 406*) sa našiel približne na tom istom mieste.
       
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier jazdeckých pretekov na koni
Kategória:Starovekí športovci z Élidy
Česká geologická služba

[thumb|Budova Českej geologickej služby v Prahe na [Klárove]]
**Česká geologická služba** (skr. **ČGS**; predtým **Český geologický ústav**, ČGÚ) je organizácia poverená výkonom štátnej geologickej služby v Česku. 

Zriaďuje ju ministerstvo životného prostredia a jej činnosť zahŕňa základný a aplikovaný geologický výskum a tvorbu geologických máp Česka. Zbiera a spracováva informácie o geologickej stavbe územia Česka. Zamestnanci sa podieľajú aj na geologickom výskume aj v iných krajinách.

Geologická služba má svoje hlavné sídlo na pražskom Klárove, ďalšie pobočky a oddelenia sídlia aj na Barrandove a Kostelní ulici v Prahe a tiež v Brne, Kutnej Hore a Jeseníku. Sklady hmotnej dokumentácie sa nachádzajú v Jílovom, Lužnej, Kamennej, Stratove, Kovaniciach a Chotěboři.

Riaditeľom ČGS je od roku 2004 Zdeněk Venera.

## Medzinárodná spolupráca

Česká geologická služba je členom medzinárodných organizácií geologických služieb EuroGeoSurveys, FOREGS (Fórum európskych geologických služieb) a ICOGS (Medzinárodné konzorcium geologických služieb).

## História

História tejto inštitúcie začína v roku 1919, vtedy sa volala Štátny geologický ústav Československej republiky. Organizácia vykonávala geologický výskum aj na území Slovenska. Cez druhú svetovú vojnu v dôsledku rozdelenia republiky na Slovensku vznikol samostatný ústav. Geologický ústav v Prahe neskôr pôsobil pod radom názvov, v rokoch 1953 až 1990 ako Ústredný ústav geologický, v rokoch 1990 až 2002 ako Český geologický ústav. Od roku 2002 ako Česká geologická služba.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Českej geologickej služby

## Zdroj

Kategória:Geologické služby
Kategória:Geológia Česka
Kategória:Úrady Českej republiky
Kategória:Ministerstvo životného prostredia Českej republiky
Komitas

**Komitas** (), alebo **Komitas Vardapet**, vlastným menom **Soghomon Soghomonjan** (* 8. október 1869, Kütahya† 22. október 1935, Paríž) bol arménsky hudobný skladateľ, folklorista, zakladateľ arménskej etnomuzikológie. Napísal významné teoretické práce o ľudovej hudbe, zbieral ľudové piesne a sám komponoval, zvlášť vokálne diela.

## Život
Už v jedenástich rokoch stratil oboch rodičov, načo vyrastal a vzdelával sa v Kevorkjanovom seminári v Ečmiadzine. Roku 1893 absolvoval a prijal meno Komitas (na počesť arménskeho spisovateľa zo 7. storočia).

V roku 1895 sa stal „ženatým kňazom“ (tzv. vardapetom – odtiaľ jeho občas používané priezvisko). Potom odišiel študovať hudobnú teóriu na Humboldtovú univerzitu do Berlína. Tu sa zdržiaval v rokoch 189699.

Počas pobytu v Európe dospel k presvedčeniu, že je potrebné vytvoriť moderný arménsky národ. Za jeho kultúrnu základňu považoval arménsku ľudovú kultúru. Počas výprav na arménsky vidiek (vtedy bolo Arménsko súčasťou Osmanskej ríše) nazbieral 3000 piesní, z ktorých sa bohužiaľ zachovalo len 1200. Jeho záujem o ľudovú kultúru sa neobmedzil len na tú arménsku; roku 1904 napríklad vydal prvú zbierku kurdských ľudových spevov v histórii.

K šíreniu zozbieraných pokladov avšak tiež svojich vlastných diel, predovšetkým vokálnych, založil spevácky zbor, s ktorým cestoval po celej Európe. Oceňoval ho okrem iných napríklad Claude Debussy.

Roku 1910 sa presťahoval do Istanbulu. Keď Turci začali arménsku genocídu (apríl 1915) bol Komitas zatknutý, rovnako ako stovky ďalších arménskych intelektuálov. Sám sa obeťou teroru nestal, ale potom, čo sa dopočul o masakroch, psychicky sa zrútil a už sa nikdy plne neuzdravil. Roku 1919 opustil Osmanskú ríšu a dožil v Paríži, v psychiatrickej liečebni.

Komitas je dnes arménskym národným hrdinom a je považovaný za jedného z otcov národa.

## Referencie
 

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Arménski hudobní skladatelia
Kategória:Kresťanskí hudobní skladatelia
Kategória:Skladatelia romantizmu
Kategória:Folkloristi
Kategória:Osobnosti na arménskych poštových známkach
Kategória:Osobnosti na arménskych bankovkách
Lavaš

[thumb|Lavaš na trhu v [Jerevane]]
**Lavaš** (), niekedy tiež **arménsky lavaš**, je nekysnutý chlieb. Ide o tradičný pokrm arménskej kuchyne, základ mnohých jedál. Je populárny aj vo východnom Stredomorí, v Iráne a na Kaukaze.

V Arménsku už mnoho storočí po jesennom zbere obilia pečú lavaš na stenách rozpálenej hlinenej pece, ktorá sa nazýva tandúr (arménsky *tonir*), a ktorá je zapustená do zeme. Placky upečené vo veľkom množstve potom udržujú v suchu a pred konzumáciou zvlhčia vodou.

Lavaš sa vyrába z pšeničnej múky a vody, niekedy sa pridáva soľ či olej. Je podobný indickému chlebu čapátí, lavaš je však väčší a tenší. Vďaka svojej pružnosti umožňuje zabaliť mäso, maslo, zemiaky, vajcia, strúhaný syr s čerstvú zeleninu, alebo aj sladké potraviny.

Komisia UNESCO roku 2014 zapísala lavaš na zoznam majstrovských diel ústneho a nehmotného dedičstva ľudstva. Nominovaný bol arménskymi etnografmi, podľa ktorých je bytostne spätý s arménskou kultúrou a históriou. To však vyvolalo protesty (najmä v Azerbajdžane), ktoré spochybňovali "autorské práva" Arménska na tento typ chleba (podobné spory vznikli v minulosti napríklad u dolmy (závitkov v listoch hlávkovej kapusty alebo vínnej révy).

## Referencie

* 

Kategória:Jedlá
Kategória:Arménska kuchyňa
Višap

thumb|Višap
**Višap** () alebo **Višapakar** () sú záhadné menhiry v Arménsku. Väčšinou majú zaoblenú špičku a sú na nich vytesané obrazy drakov či hadov. Predpokladá sa, že s nimi bol spojený akýsi dračí náboženský či magický kult, existujú však aj iné teórie - napríklad, že dračie kamene označovali podzemné zdroje vody, miesta výskytu hadov, že plnili funkciu kmeňových totemov atď. Najviac sa ich nachádza v provincii Gegharkunik, v blízkosti vrcholov Aragac. Menhiry sú vždy z jediného kusu kameňa a najvyšší z nich meria 153 cm.

## Referencie

*

## Iné projekty

Kategória:Megality
Kategória:Kultúra v Arménsku
Alexander Spendiarjan

**Alexander Spendiarjan** ( * 1. november 1871, Kachovka† 7. máj 1928, Jerevan) bol arménsky hudobný skladateľ a dirigent.

## Životopis
Spendiarjan študoval, po ukončení gymnázia v Simferopole, v Petrohrade a Moskve. Potom žil v Simferopole, na Jalte (1901) a v Sudaku, než sa usadil ako učiteľ hudby v Jerevane. V rokoch 19261927 bol hlavným dirigentom arménskeho filharmonického orchestra. Zložil operu, orchestrálnu suitu, niekoľko symfonických obrazov a skladieb pre violončelo, klavír a husle a piesne na ruské a arménske texty. Je považovaný za zakladateľa nezávislej arménskej národnej školy klasickej hudby. Trikrát získal Glinkovú cenu.

## Dielo
* *[[Almast]]*, opera
* *Almast*, symfonická suita pre orchester
* *Tri žalmy*
* *Skice z Jerevanu*

## Referencie

* 

## Iné projekty

Kategória:Arménski hudobní skladatelia
Kategória:Arménski dirigenti
Kategória:Operní skladatelia
Kategória:Skladatelia romantizmu
Toros Toramanjan

[thumb|Toros Toramanian na arménskej [Poštová známka|poštovej známke z roku 2014]]
**Toros Toramanjan** ( * 18. marec 1864† 1. marec 1934) bol arménsky architekt, archeológ a historik architektúry. Je považovaný za „otca arménskej architektonickej historiografie“.

## Životopis
Narodil sa v roku 1864 v meste Şebinkarahisar na západe Arménska, vo vtedajšej Osmanskej ríši. Vo veku 14 rokov prišiel o oboch rodičov. Študoval architektúru v Konštantínopole a neskôr v Paríži, potom sa sústredil na detailné štúdium pozostatkov stredovekých arménskych architektonických pamiatok, najmä na území starovekého mesta Ani.

Toramanianova vedecká práca pripravila pôdu pre prácu významného vedca Josefa Strzygowského, ktorý po dlhom a detailnom štúdiu kresťanskej architektúry dospel k názoru, že arménska architektúra hrala významnú úlohu v rozvoji byzantskej a neskôr západoeurópskej architektúry. V roku 1920, počas turecko-arménskej vojny, prišiel Toramanian o veľkú časť svojej nepublikovanej práce, vrátane porovnávacej štúdie byzantskej a arménskej architektúry a štúdie o histórii arménskych pohrebných pamiatok. Bol tiež donútený aj s rodinou utiecť z Alexandropolu do Tbilisi.

V roku 1923 sa v arménskej SSR stal jedným zo zakladajúcich členov výboru pre ochranu historických pamiatok, ktorého sa stal riaditeľom. Výbor sa podieľal na rekonštrukcii katedrály v Ečmiadzine. Bol aj členom Celosvetového kongresu Arménov.

Toros Toramanjan zomrel v roku 1934 v Jerevane a bol pochovaný na brehu rieky Hrazdan.

## Dielo
* *Niuter Hay Jartarapetutian Patmutian* (*Material for the History of Armenian Architecture*), Vol. 1 (Erevan: 1942) and Vol. 2 (Evevan: 1948)

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Arménski architekti
Kategória:Arménski archeológovia
Kategória:Arménski historici
Kategória:Osobnosti na arménskych poštových známkach
Avetik Isahakjan

thumb|Avetik Isahakjan na bankovke 10 000 dram

**Avetik Isahakjan** ( * 19. október 1875, Gjumri† 17. október 1957, Jerevan) bol arménsky básnik. Pre vlastenecký obsah rady jeho veršov je v Arménsku považovaný za národného básnika. Mnoho jeho veršov bolo zhudobnených a tieto piesne nezriedka zľudoveli.

## Život
V rokoch 18891892 študoval na Kevorkianovom seminári v Ečmiadzine. Prvýkrát publikoval v roku 1892. O štyri roky neskôr bol zatknutý za proticársku aktivitu a poslaný do vyhnanstva do Odesy. V roku 1897 vydal prvú zbierku veršov, ktoré charakterizoval lyrizmus, emocionalita, muzikálnosť, smútok a vlastenectvo. Znovu bol zatknutý v roku 1908. Počas rokov 19091911 napísal dlhú filozofickú báseň *Abul-Ala-Mahar* popisujúcu stret silného jedinca s „krvilačnou silou“ zákona, súdov a morálky. Báseň bola cenzúrou zakázaná. Pretože sa tlak cárskeho režimu na neho stupňoval, roku 1911 emigroval. V exile sa jeho poézia epizovala, napísal tiež zbierku orientálnych legiend, pracoval aj na románe *Usta Karo*, ktorý však nikdy nedokončil. Počas prvej svetovej vojny napísal historickú baladu *Naši predkovia* (1917), oslavu nesmrteľnosti arménskeho národa. Roku 1926 sa rozhodol vrátiť do Arménska, vtedy už súčasti Sovietskeho zväzu. Roku 1930 znovu odišiel do zahraničia, pôsobil v Paríži. V roku 1936 sa nadobro vrátil do Arménska. Počas Veľkej vlasteneckej vojny (19411945) skladal vlastenecké a burcujúce verše, za ktoré roku 1946 dostal Štátnu cenu ZSSR. Od roku 1943 bol akademikom Akadémie vied arménskej SSR. V rokoch 19461957 potom pôsobil ako predseda arménskeho Zväzu spisovateľov.

Jeho portrét dnes zdobí arménsku bankovku v hodnote 10 000 dramov.

## Referencie

* 

## Iné projekty

Kategória:Arménski spisovatelia
Kategória:Arménski básnici
Kategória:Sovietski básnici
Kategória:Osobnosti na arménskych poštových známkach
Kategória:Osobnosti na arménskych bankovkách
Kategória:Absolventi Univerzity v Zürichu
Vápenný vrch

**Vápenný vrch** je vrchol () a prírodná rezervácia ev. č. 2057 pri južnom okraji obce Raspenava v okrese Liberec. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jizerské hory.

## Ochrana
Predmetom ochrany je jedinečný geologický útvar, zvyšky prirodzených lesných porastov s teplomilnými spoločenstvami. Prírodná rezervácia zahŕňa rovnomenný vrch geomorfologicky spadajúci do celku Frýdlantská pahorkatina a okrsku Raspenavská pahorkatina.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam chránených území v okrese Liberec

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Vyhláška CHKO Jizerské hory o zriadení chráneného územia
* Dvojstrana o maloplošných chránených územiach Libereckého kraja

## Zdroj

Kategória:Frýdlantská pahorkatina
Kategória:Chránené územia v okrese Liberec
Kategória:Chránená krajinná oblasť Jizerské hory
Kategória:Raspenava
Ptačí kupy (prírodná rezervácia)

**Ptačí kupy** je prírodná rezervácia ev. č. 346, ktorá leží južne od mesta Hejnice v okrese Liberec. Rezerváciu tvorí niekoľko skalných kôp vytvorených mrazovým zvetrávaním žulového podložia. V poraste sa vyskytujú významné druhy flóry a fauny.

## Referencie


## Pozri aj
* Ptačí kupy (vrch)
* Zoznam chránených území v okrese Liberec

## Externé odkazy
* Vyhláška Ministerstva školstva a kultúry o zriadení chráneného územia
* Dvojstrana o maloplošných chránených územiach Libereckého kraja 

Kategória:Chránené územia v okrese Liberec
Kategória:Skalné útvary v Česku
Kategória:Chránená krajinná oblasť Jizerské hory
Kategória:Hejnice
Ptačí kupy

**Ptačí kupy** môže byť:

*vrch v Jizerských horách, pozri Ptačí kupy (vrch)
*chránené územie na tomto vrchu, pozri Ptačí kupy (prírodná rezervácia)
Botiansky luh

**Botiansky luh** je národná prírodná rezervácia, ktorú spravuje ŠOP - S CHKO Latorica.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Boťany v okrese Trebišov v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1967 na rozlohe 40,6300 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.

Predmetom ochrany je: *Lesné porasty na aluviálnej nive rieky Latorica tvorí prevažne dub letný (Quercus robur) s prímesou jaseňa štíhleho (Fraxinus excesior). Cieľom ochrany je umožniť porovnávanie zmien v dôsledku vodohospodárskych úprav na Východoslovenskej nížine.*

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Chránené územie, štátnej ochrany prírody Slovenskej republiky

## Zdroj

Kategória:Národné prírodné rezervácie v Košickom kraji
Kategória:Chránené územia v okrese Trebišov
Kategória:Boťany
Brzotínske skaly

**Brzotínske skaly** sú národná prírodná rezervácia, ktorú spravuje ŠOP - S-NP Slovenský kras.

Nachádzajú sa v katastrálnom území obcí Brzotín a Slavec v okrese Rožňava v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1984 na rozlohe 433,78 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.

Predmetom ochrany je: *Komplex prirodzenej skalnej, lesostepnej, lesnej a sutinovej fauny a flóry Slovenského krasu so zastúpením zriedkavých endemických a reliktných spoločenstiev a taxónov na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Chránené územie, štátnej ochrany prírody Slovenskej republiky

## Zdroj

Kategória:Národné prírodné rezervácie v Košickom kraji
Kategória:Chránené územia v okrese Rožňava
Kategória:Brzotín (okres Rožňava)
Kategória:Slavec
Kostol Panny Márie Snežnej (Banská Štiavnica)

**Kostol Panny Márie Snežnej** v Banskej Štiavnici, nazývaný aj ako Frauenberský kostol, bol postavený v 16. storočí. 

## Dejiny
Kostol vznikol z kaplnky, ktorú dal v roku 1512 neďaleko vrchu Frauenberg (dnes na jeho vrchole stojí Nový zámok) bohatý banský ťažiar a zároveň komorský gróf Erazmus Roessl. Patrocínium kaplnky bolo zasvätené Panne Márii Snežnej. 

V roku 1580 bola ku kaplnke na náklady mesta pristavaná jednoduchá loď s polygonálnym presbytériom. Strop presbytéria je vyzdobený výnimočnou krúženou rebrovou klenbou. Predpokladá sa, že projekt klenby vytvoril hlavný staviteľ viedenskej huty Anton Pilgram, ktorý tvoril v banskobystrickej oblasti.

Počas II. svetovej vojny kostol Panny Márie Snežnej vyhorel.

Kostol je vo vlastníctve mesta a v súčasnosti kostol slúži ako dom smútku, v jeho susedstve sa nachádza cintorín nazývaný Frauenberský. Omše sa v ňom neslúžia.

## Galéria

Banská Štiavnica - kostol Panny Márie Snežnej - presbytérium.JPG|Presbytérium kostola


## Referencie

## Externé odkazy

* Rímskokatolícka cirkev, farnosť Banská Štiavnica - oficiálna stránka
* Frauenberský kostol - na stránkach Apsida.sk
* Kaplnka Panny Márie Snežnej - na stránkach DoKostola.sk

Kategória:Kostoly v Banskej Štiavnici
Banská Štiavnica
Banská Štiavnica
Banská Štiavnica
Zoznam chránených území na Slovensku podľa okresu

Toto je **zoznam, ktorý obsahuje zoznamy [[chránené územie|chránených území]] na Slovensku podľa jednotlivých okresov**.

Chránené územia podľa okresu
Zoznam chránených území v okrese Bratislava I

Toto je **zoznam chránených území v okrese Bratislava I** aktuálny k roku 2015, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Bratislava I.

* Dáta v tabuľke boli prevzaté z databázy ŠOPSR.

## Zdroj

Bratislava I
Ptačí kupy (vrch)

**Ptačí kupy**, tiež **Ptačí vrchy** () sú skupinou troch skalných masívov v Jizerských horách. Na severozápadnom svahu sa nachádza rovnomenná prírodná rezervácia, chrániaca zmiešané vrcholové lesy (buk, jarabina, smrek) a skalné útvary. Na vrchole a v okolí sú značné polomy a imisiami zdevastovaný pôvodný prales.

## Poloha
Ptačí kupy patria do masívu Holubník (1070 m), konkrétne do jeho severozápadného hrebeňa. Ptačí kupy sa nachádzajú v katastrálnom území mesta Hejnice približne 2,5 km južne od dediny Ferdinandov a vypínajú sa nad hlboko zarezaným údolím Malého Štolpichu. Zo severnej strany obkolesuje vrchol *[[Štolpišská silnice]]*, z ktorej mieri k vrcholu pomerne náročný červeno značený turistický chodník.

## Výhľad
Z vrcholu výhľad na Frýdlantsko, Ještěd, Kozákovský hrebeň, Krkonoše a Lužické hory.

## Pomníček
V severovýchodnom svahu sa nachádza pomníček Mützelův obrázek, ktorý tu bol postavený na pamiatku lesníka ťažko raneného v roku 1866 pytliakmi.

## Pozri aj
*Ptačí kupy (prírodná rezervácia)
*Jizera (vrch)
*Frýdlantské cimbuří

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Jizerské hory
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Skalné útvary v Česku
Kategória:Hejnice
Kategória:Vrchy v okrese Liberec
Devínske alúvium Moravy

**Devínske alúvium Moravy** je chránený areál, ktorý spravuje ŠOP - S-CHKO Záhorie.

Nachádza sa v okrese Bratislava IV v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1999 na rozlohe 253,1600 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.

Predmetom ochrany je: *Ochrana prírodného prostredia inundačného pásma rieky Moravy s jej ramennou sústavou, ochrana lúčnych, močiarnych a lesných spoločenstiev s bohatstvom rastlinných a živočíšnych druhov, z ktorých sú mnohé vzácne a ohrozené. Dôvodom je aj zachovanie typického rázu nížinnej lužnej krajiny.*

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Chránené územie, štátnej ochrany prírody Slovenskej republiky

## Zdroj

Kategória:Chránené areály na Slovensku
Kategória:Chránené územia v okrese Bratislava IV
Kategória:Devínska Nová Ves
Kategória:Devín
Pavel Schmidt

**Pavel Schmidt** (* 9. február 1930, Bratislava† 14. august 2001 Biel, Švajčiarsko) bol slovenský veslár, olympijský víťaz 1960.

## Kariéra
Vyrastal ako veslár na Dunaji na Aušpici, kde jazdil dvojskif s Ctiborom Reiskupom, spolu reprezentovali Československo na majstrovstvách Európy. V roku 1958 narukoval do Dukly Terezín ako športový lekár. Tréner Vojtěch Hvězda ho posadil do dvojskifu s Čechom Václavom Kozákom, s ktorým získali dve medaily z majstrovstiev Európy, na prvých majstrovstvách sveta 1962 v Luzerne boli štvrtí. Najväčší úspech dosiahli na olympijských hrách 1960 v Ríme, na jazere Albano predviedli životnú jazdu, favorizovaných obhajcov olympijského zlata reprezentantov ZSSR Berkutova a Ťukalova zdolali takmer o tri sekundy .

Po skončení kariéry pracoval ako tréner, v roku 1967 viedol mexickú reprezentáciu. Zo zahraničia sa domov už nevrátil, po okupácii Československa sa usadil vo Švajčiarsku, kde pôsobil na športovej škole v Bieli, ako psychiater mal súkromnú prax v Solothurne. Švajčiarska dvojka bez kormidelníka Fischer - Bachmann získala pod jeho vedením v Mníchove 1972 olympijské striebro .

## Úspechy
* olympijský víťaz  1960
* 4. miesto MS 1962
* Majstrovstvá Európy:  1959,  1961

## Referencie


## Externé odkazy
* Pavel Schmidt na sports-reference.com
* Pavel Schmidt na veslo.cz 

Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Česko-slovenskí olympionici
Kategória:Česko-slovenskí veslári
Kategória:Slovenskí veslári
Kategória:Česko-slovenskí olympijskí víťazi
Kategória:Slovenskí olympijskí víťazi
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Zoznam chránených území v okrese Košice-okolie

Toto je **zoznam chránených území v okrese Košice - okolie** aktuálny k roku 2016, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti Košice-okolie.

* Dáta v tabuľke boli prevzaté z databázy ŠOPSR.

## Referencie

Košice - okolie
Prvá helénska republika

**Prvá helénska republika** () je termín, odkazujúci na dočasný grécky štát ktorý vznikol počas gréckej vojny za nezávislosť proti Osmanskej ríši. Ide o čisto historiografický termín, zahŕňajúci ústavnú a demokratickú povahu revolučného režimu pred zriadením nezávislého Kráľovstva Grécka a spája túto časť gréckej histórie s neskoršou druhou a treťou helénskou republikou.

## História
V prvých fázach povstania z roku 1821 si rôzne územné celky zvolili svoje vlastné regionálne riadiace orgány. Tie boli na začiatku roku 1822 nahradené centrálnou správou na prvom Národnom zhromaždení v Epidaure, ktoré súčasne tiež prijalo prvú grécku ústavu, čo znamenalo zrod moderného gréckeho štátu. Regionálne riadiace orgány naďalej existovali, ale ústredná autorita nebola pevne stanovená až do rokov 1824/1825. Nový štát nebol mocnosťami okamžite uznaný. Po počiatočných úspechoch hrozil kolaps, jednak zvnútra kvôli občianskej vojne, ale tiež kvôli víťazstvám turecko-egyptskej armády Ibrahima Pašu.

## Zdroj

Kategória:Dejiny Grécka
Kategória:Zaniknuté štáty
Kategória:Zaniknuté štáty Európy
Kategória:Zaniknuté republiky