open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Západoslovenské múzeum v Trnave

**Západoslovenské múzeum v Trnave** je regionálne vlastivedné múzeum so spoločenskovednými a prírodovednými expozíciami a výstavami. Je jedno z najväčších múzeí na Slovensku. Vzniklo v roku 1954 ako *Krajské múzeum* *v Trnave*. Múzeum sídli v Trnave, v budove bývalého kláštora klarisiek z 13. storočia. Jeho zriaďovateľom je od roku 2002 Trnavský samosprávny kraj.náhľad|Budova Západoslovenského múzea v Trnave (bývalý kláštor klarisiek), pohľad z boku|vľavo

V súčasnosti (júl 2025) spravuje vo svojich zbierkach 149 643 zbierkových položiek, z ktorých 65 970 sa týka prírodných vied, 49 376 histórie a 34 297 etnológie. V historickej knižnici uchováva 50 039 knižných jednotiek. Súčasťou Západoslovenského múzea je aj Múzeum knižnej kultúry sídliace v Olláhovom seminári a Dom hudby Mikuláša Schneidra Trnavského. Ročne navštívi výstavy, expozície a podujatia múzea okolo 40 000 návštevníkov. 

Okrem tém týkajúcich sa regiónu západného Slovenska sa múzeum špecializuje na dejiny knižnej kultúry, dejiny kampanológie, dejiny tehliarstva, osobnosť Mikuláša Schneidra Trnavského a jeho diel, bezstavovce v odbore paleontológie, históriu Slovenského učeného tovarišstva, osobnosť Antona Bernoláka a vznik a históriu festivalu Dobrofest.

Väčšina expozičných a výstavných priestorov má bezbariérový prístup.

## História
náhľad|vľavo|Budova Západoslovenského múzea v Trnave v roku 2015, pohľad od vchodu
Múzeum bolo založené v roku 1954 ako *Krajské múzeum* *v Trnave*, pričom malo vlastivedný charakter. Od roku 1955 sa vnútorne členilo na odborné oddelenia (prírodovedné a historické) a začal vychádzať *Zborník Krajského múzea v Trnave*. Základom etnografickej a historickej zbierky múzea sa stali kolekcie jeho pracovníka Štefana Cyrila Parráka. Prvý výstavný priestor bol návštevníkom sprístupnený v roku 1957. V roku 1960 bol názov múzea zmenený na *Západoslovenské múzeum*. Prvou expozíciou sa stala v roku 1974 expozícia *Z dejín robotníckeho hnutia a KSČ v okrese Trnava*, po nej nasledovala národopisná expozícia (1976). Od roku 2002 je zriaďovateľom Západoslovenského múzea Trnavský samosprávny kraj. V súčasnosti múzeum spravuje štyri budovy na území historického mestského jadra v Trnave, z toho sú tri národnými kultúrnymi pamiatkami.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
*
* 

## Iné projekty

Kategória:Múzeá na Slovensku
Kategória:Organizácie založené v 1954
Kategória:Kultúra v Trnave
Kategória:Stavby v Trnave
Kategória:Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti Trnavského samosprávneho kraja
Kategória:Organizácie v Trnave
Gandčina

**Gančina** (taktiež **Ganda**, **Luganda** alebo **Lugandčina**) je bantuský jazyk, ktorým sa hovorí v regióne Veľkých afrických jazier. Je jedným z hlavných jazykov v Ugande, kde ním hovorí viac ako 5,56 milióna Ganďanov a iných skupín najmä v strednej Ugande, vrátane hlavného mesta Kampala. Napriek tomu nie je jej úradným jazykom.

Hovorená 5,6 miliónmi ľuďmi ako prvý jazyk a 5,4 miliónmi ľudí ako druhý jazyk, gandčina je najpoužívanejším jazykom v Ugande a je *de facto* jej jazykom národnej identity; ako druhý jazyk nasleduje po angličtine a pred swahilčinou. Gandčina je taktiež najviac hovoreným neúradným jazykom v hlavnom meste Rwandy Kigali.

## Príklady

### Číslovky

### Vety
Všeobecná deklarácia ľudských práv, Článok 1:

* *Abantu bazaalibwa nga balina eddembe n'obuyinza ebyenkanankana, batondebwa nga balina amagezi era nga basobola okwawula ekirungi n'ekibi bwebatyo, buli omu agwana okuyisa munne nga muganda we.*
* Všetci ľudia sa rodia slobodní a sebe rovní, čo sa týka ich dôstojnosti a práv. Sú obdarení rozumom a majú navzájom jednať v bratskom duchu.

## Referencie

Kategória:Bantuské jazyky
Kategória:Jazyky v Ugande
Glycerolfosfátový člnok

náhľad|Glycerolfosfátový člnok: (1): glycerol-3-fosfát; (2): dihydroxyacetónfosfát; GPD: glycerol-3-fosfátdehydrogenáza; IMR: medzimembránový priestor mitochondrií
**Glycerolfosfátový člnok** (tiež **glycerolfosfátový/dihydroxyacetónfosfátový člnok,** **''s,n''-glycerofosfátový člnok**) je proces prenosu elektrónov získaných v glykolýze do dýchacieho reťazca pôsobením dvoch izoenzýmov glycerolfosfátdehydrogenázy, z ktorých cytozolický enzým (cytozolická glycerolfosfátdehydrogenáza) reoxiduje NADH na NAD<sup>+</sup> za redukcie dihydroxyacetónfosfátu, intermediátu glykolýzy, na glycerol-3-fosfát. Táto látka sa následne voľne dostáva cez vonkajšiu mitochondriálnu membránu do medzimembránového priestoru, kde sa nachádza mitochondriálna glycerolfosfátdehydrogenáza, ktorá je ukotvená vo vnútornej mitochondriálnej membráne a doručuje elektróny z glycerol-3-fosfátu na ubichinón do dýchacieho reťazca. Získaný dihydroxyacetónfosfát sa vracia do cytozolu, kde buď podľahne glykolýze na pyruvát alebo znova redukcii na glycerol-3-fosfát.

Glycerolfosfátový člonok je aktívny v kostrovej svalovine a v mozgu vyšších živočíchov. Glycerolfosfátový člonok je tiež veľmi aktívny v hnedom tukovom tkanive. Vo svaloch hmyzu úplne chýba laktátdehydrogenáza, takže nemožu regenerovať NAD<sup>+</sup> redukciou pyruvátu na L-laktát. Hmyz je teda úplne závislý na glycerolfosfátovom člnku. 

## Referencie

## Pozri aj
* Dýchací reťazec
* Glycerolfosfátdehydrogenáza
* Glykolýza
* Malát-aspartátový člnok

Kategória:Biochemické reakcie
Kategória:Bunkové dýchanie
Cena Jozefa Kresánka

**Cena Jozefa Kresánka** je hudobné ocenenie, udeľované Hudobným fondom od roku 1991 za „muzikologickú, publicistickú a kritickú tvorbu“. Pomenovaná je na pamiatku Jozef Kresánek, slovenského skladateľa.

O udelení ceny rozhoduje Rada Hudobného fondu na základe nominácie Muzikologickej komisie Hudobného fondu.

## Laureáti
Medzi laureátov ceny patria Terézia Ursínyová (2002), Pavol Polák (2015) Ingeborg Šišková (2024).

## Referencie


Jozefa Kresánka
Kategória:Hudobný fond
Člnok

**Člnok** (tiež **substrátový člnok**) v biochémii môže byť:

* malát-aspartátový člnok
* glycerolfosfátový člnok
* karnitínový člnok
Anna Campová

**Anna Campová** (neprechýlene Anna Ragsdale Camp; * 27. september 1982, Aiken, Južná Karolína, USA) je americká herečka, známa z televíznych seriálov ako *[[True Blood: Pravá krv]]* (2009, 2013–2014), *Dobrá manželka* (2011–2016) či *[[Ty (seriál)|Ty]]* (2025).

## Detstvo a mladosť

Campová pochádza z Aikenu v Južnej Karolíne. O herectvo sa začala zaujímať už v druhom ročníku, keď účinkovala v školskom predstavení proti drogám. Vyštudovala herectvo na University of North Carolina School of the Arts (BFA, 2004) a potom sa presťahovala do New Yorku, kde začala svoju kariéru.

## Kariéra

Campová zaujala divákov už v roku 2005 postavou Perfect v inscenácii *columbinus*, ktorá bola inšpirovaná tragickými udalostmi zo školského masakru v Columbine High School (apríl 1999). O dva roky neskôr získala nomináciu na cenu Lucille Lortel za výkon v off-Broadway hre *The Scene*. Na Broadwayi debutovala v roku 2008 ako Jill Mason v Equus po boku Daniela Radcliffa, kde ju najprv odrádzala nahota aj vysoký profil produkcie.

V roku 2008 sa uchádzala o postavu Sookie v televíznom seriáli *[[True Blood: Pravá krv]]*, ktorú nezískala, avšak účinkovala v druhej sérii ako Sarah Newlin. Jej postava sa neskôr objavila aj v ďalších sériách. 

Účinkovala tiež v televíznom seriáli *Dobrá manželka* v rokoch 2011 až 2016. V roku 2012 sa pridala k hereckému obsadeniu herečiek ako Brittany Snow, Rebel Wilson, Alexis Knapp a Anna Kendrick v hudobnej komédie *Ladíme!*, kde stvárnila postavu Aubrey Posen, pričom si túto rolu zopakovala aj v ďalších pokračovaniach. 

V roku 2016 hosťovala v televíznom seriáli *Nezdolná Kimmy Schmidt*, po boku hercov ako Jane Krakowski, Ellie Kemper a Carol Kane. V roku 2018 sa venovala aj dabingu v animovanom televíznom seriáli *Harvey Street Kids*. Po boku Nasim Pedrad si zahrala v romantickej komédii *Desperados*.

V roku 2024 si zahrala v dramatickom televíznom seriáli *Hysteria!* a v decembri toho istého roku bola oficiálne potvrdená ako členka hereckého obsadenia filmu *[[Vreskot 7]]*, ktorý bude mať premiéru v roku 2026.

V roku 2025 sa Campová pripojila k piatej sérii seriálu *[[Ty (seriál)|Ty]]*, kde stvárnila dvojrolu – ambicióznu a bezohľadnú Reagan Lockwood a manipulátorku Maddie Lockwood. Obe postavy sú sestry Joeovej manželky, ktoré prinášajú do príbehu napätie a konflikty. Na svoj herecký výkon získala Campová pozitívne recenzie. V rovnakom roku si zahrala opäť po boku Rebel Wilson v komédii  *Bacha na družičku!*

## Súkromný život

Campová bola zasnúbená s hercom Michaelom Mosleym v septembri 2008, vzali sa v roku 2010, no v roku 2013 podali žiadosť o rozvod. V tom istom roku začala chodiť s kolegom zo Skylarom Astinom; zasnúbili sa v januári 2016 a zosobášili sa 10. septembra 2016. V apríli 2019 oznámili rozvod, ktorý bol ukončený koncom augusta toho istého roku. K roku 2025 je Anna Camp vo vzťahu Jade Whipkey.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Osobnosti z Južnej Karolíny
Kategória:LGBT osobnosti USA
Eforos

**Eforos** () môže byť:
*grécky historik v 4. stor. pred Kr., pozri Eforos z Kýmy
*starogrécky maliar, pozri Eforos (maliar) 

*Eforos*  môže byť aj:
*v starovekej gréčtine efor

## Referencie
Židlický

**Židlický** alebo **Židlická** je české priezvisko. Na Slovensku sa nevyskytuje. V Česku sa najčastejšie vyskytuje v okolí Prahy a na severozápade Čiech.

**Známi nositelia:**
* Jiří Židlický (* 1895† 1950), český maliar, kresliar a ilustrátor
* Michaela Židlická (* 1952), česká právnička, sudkyňa a právna romanistka
* Marek Židlický (* 1977), bývalý český reprezentant v ľadovom hokeji

## Referencie

## Projekt

Kategória:Priezviská v Česku
Kategória:České priezviská
Terézia Ursínyová

PhDr. **Terézia Ursínyová** (* 28. máj 1942, Nitra) je slovenská muzikologička, hudobná publicistka, hudobná kritička, redaktorka a hudobná dramaturgička.

## Životopis
Narodila sa v Nitre, ale kvôli príbuzenstvu s Jánom Ursínym, politikom Demokratickej strany, sa musela presťahovať do Trnavy. V Trnave zažila ešte Mikuláša Schneidera-Trnavského, ktorý bol pre ňu hudobným vzorom. Z kádrových dôvodov tiež nebola prijatá na konzervatórium, maturovala teda na Pedagogickej škole v Trnave. V rokoch 1960 až 1965 študovala na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Vyštudovala hudobnú vedu a hudobnú výchovu. Podľa Matúša Marcinčina „odmietanie marxizmu a neochota robiť kompromisy s vtedajším režimom zabránili jej ďalšiemu vedeckému napredovaniu“ a nezískala miesto v Slovenskej akadémii vied. Pôvodne získala umiestnenku v Matici slovenskej, kde „vydržala len jeden týždeň“. V období 1965 až 1967 pôsobila ako hudobná metodička v Krajskom osvetovom stredisku v Banskej Bystrici. V roku 1967 a 1968 pôsobila ako redaktorka novín *[[Smer (denník)|Smer]]*. Po nepríjemnej skúsenosti s okupáciou vojskami Varšavskej zmluvy odišla späť do Bratislavy.

V Bratislave spoluzaložila časopis *[[Hudobný život]]*. V rokoch 1968 až 1978 bola zástupkyňou šéfredaktora tohto časopisu.Ako tajomníčka Komisie koncertných umelcov, neskôr Komisie muzikológov Zväzu slovenských skladateľov pracovala v 1978 až 1986. Dramaturgičkou Komornej opery Slovenskej filharmónie bola v rokoch 1986 až 1988, následne pôsobila do roku 1990 ako tlačová tajomníčka Slovenskej filharmónie. V rokoch 1990 až 1999 bola zástupkyňou šéfredaktorky časopisu *[[Slovenka (týždenník)|Slovenka]]*.

Zaoberala sa hudobným divadlom, operou, operetou a muzikálom. Je autorkou monografií, štúdií, recenzií a článkov. Patrí medzi spoluzakladateľov Medzinárodnej speváckej súťaže Mikuláša Schneidera-Trnavského konanej od roku 1971 v Trnave.

## Publikácie
* *Cesty operety* (1982)
* *Volali ma Mimi* (2001) memoár opernej speváčky Márie Kišonovej-Hubovej
* *Život na dvoch scénach* (2004) o sopranistke Elene Kittnarovej
* *Zlaté hlasy* (2014) kniha rozhovorov so 17 speváckymi osobnosťami

## Ocenenia
* Pamätná medaila VŠMU „za výnimočný príspevok k poznaniu dejín slovenskej hudby, ako aj hudobno-kritickej a estetickej reflexie aktuálneho hudobného kontextu“
* Cena ministerky kultúry SR „za celoživotný prínos v hudobnej kritike, publicistike a muzikológii“
* Cena Literárneho fondu za „celoživotné dielo v oblasti divadla“
* Medzinárodná cena Egona Ervína Kischa (2015) za knihu *Zlaté hlasy*
* Cena Jozefa Kresánka (2002) „za celoživotnú muzikologickú, kritickú a publicistickú tvorbu, s prihliadnutím na monografiu Volali ma Mimi“

## Referencie

## Externé odkazy
* Terézia Ursínyová na webe Hudobného centra
* Rozhovor v podstaste Štátnej opery

Kategória:Osobnosti z Nitry
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Slovenskí muzikológovia
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí redaktori
Kategória:Laureáti Ceny Jozefa Kresánka
Flora of Australia

***Flora of Australia*** je 59-zväzková séria opisujúca cievnaté rastliny, machorasty a lišajníky vyskytujúce sa v Austrálii a jej vonkajších územiach. Túto sériu vydáva Australian Biological Resources Study, ktorá odhaduje, že po dokončení bude obsahovať viac ako 20 000 rastlinných druhov. Zrežírovala ju Alison McCusker.

## Séria
Prvý diel série bol vydaný v roku 1981, druhé rozšírené vydanie bolo vydané v roku 1999. Seriá používa Cronquistov systém taxonómie. ABRS tiež vydala série *Fungi of Australia*, *Algae of Australia* a *Flora of Australia Supplementary Series*. V roku 2017 spustila spoločnosť ABRS novú online verziu portálu *Flora of Australia* a už nebudú vydané žiadne tlačené zväzky.

## Referencie


## Externé odkazy
* ''Flóra Austrálie'' online

## Zdroj

Kategória:Botanika v Austrálii
Kategória:Biologické databázy
Kategória:Botanická literatúra
Gumov katalóg

náhľad|Hviezdna formácia v Gum 41
**Gumov katalóg** je astronomický katalóg 84 emisných hmlovín na južnej oblohe. Zostavil ho austrálsky astronom Colin Stanley Gum na Mount Stromlo Observatory pomocou fotografií so širokým záberom. 

Gum publikoval svoje zistenia v roku 1955 v práci nazvanej *Študia južných difúznych H-alfa hmlovín* v ktorej predstavil katalóg 84 hmlovín alebo hmlovinových komplexov.
Podobné katalógy sú napríklad Sharplessov katalog a RCW katalóg. Veľa z Gumových objektov sa vyskytuje i v týchto katalógoch.

Po Gumovi je pomenovaná Gumova hmlovina, ktorú objavil a zapísal do svojho katalógu ako položku Gum 12, v južných súhvezdiach Plachty a Korma.

## Príklady z Gumovho katalógu (1955)

## Referencie


## Externí odkazy
* Ilustrované a komentované Gumovy objekty
* Gumova Mlhovina
* SouthernSkyPhoto.com
* Anglo-Australian Observatory
* Fyzika Dnes, 2001
* Lovci mlhovin
* Ilustrovaný Gumův Katalog

## Zdroj

Kategória:Astronomické katalógy
Kategória:Eponymické termíny v astronómii
Chantal Nobel

**Chantal Nobel** (* 23. november 1948, Rouen) je francúzska herečka. Za svoju kariéru, ktorá sa odohrávala prevažne v 70. a 80. rokoch hrala v okolo tridsiatich filmových a televíznych dielach.

## Životopis
Vo veku 20 rokov sa prvýkrát objavila vo filme *La main noire* (1968). Nobel je známa svojou úlohou Florence Berg v kultovej telenovele z 80. rokov *Châteauvallon* (1985) a seriálu *La lumière des justes* (1980). Medzi jej hlavné filmové úlohy patria napr. tie vo filmoch ako *Le jour de gloire* (1976) od Jacquesa Besnarda, *Svätý rok* (1976) od Jeana Giraulta či triler *Flics de choc* (1983) v réžii Jean-Pierre Desagnata. V roku 1981 hrala jednu z hlavných úloh v 13 dielnom seriály *[[Salut champion]]*. V polovici 80. rokov musela po autonehode s vážnymi fyzickými následkami ukončiť svoju kariéru, čo urýchlilo koniec seriálu *Châteauvallon*.

## Filmografia (výber)
* 1969: *La Honte de la famille*
* 1971: *La Grande Maffia*
* 1972: *Tout le monde il est beau, tout le monde il est gentil*
* 1974: *Vodičský preukaz*
* 1974: *Les Murs ont des oreilles*
* 1975: *La Rôtisserie de la reine Pédauque* (TV film)
* 1975: *Akce Lady Marlène*
* 1976: *Svätý rok*
* 1976: *Le Jour de gloire*
* 1976: *L'Homme de sable* (TV film)
* 1981: *Adieu ma chérie* (TV film)
* 1982: *Te marre pas... c'est pour rire !*
* 1983: *Flics de choc*
* 1984: *Les Parents ne sont pas simples cette année*

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:Francúzske filmové herečky
Kategória:Francúzske televízne herečky
Kategória:Francúzske divadelné herečky
Kategória:Osobnosti z Rouenu
Pevnosť svätej Alžbety

thumb|Mapa
thumb|Vojenský cintorín „Panteón večnej slávy“
**Pevnosť svätej Alžbety** je komplex hlinených opevnení v tvare päťcípej hviezdy v historickom centre mesta Kropyvnyckyj. V geografickom strede Ukrajiny. Ide o vzácnu pamiatku svojho druhu, v Európe sa nachádza už len asi desať takýchto pamiatok.

## Dejiny
V roku 1654 bola uzavretá vojenská aliancia, v rámci ktorej sa Ukrajinci zúčastnili niekoľkých vojen na strane Ruskej ríše. Po založení vojenskej kolónie „Nové Srbsko“ južnými Slovanmi postavili ukrajinskí kozáci na príkaz ruskej cisárovnej Alžbety II. túto pevnosť na ochranu svojich území pred útokmi Osmanskej ríše.

Počas vojny s Osmanskou ríšou (1768 – 1774) pevnosť, v ktorej bolo umiestnených 6 000 vojakov, odolala obliehaniu 70 000 agresormi a odrazila turecký útok. V roku 1775, počas ničenia kozákov Rusmi, práve odtiaľto vyšla armáda, ktorá zničila Seč. V roku 1784, keď sa pevnosť premenila na mesto, boli jej kanóny prevezené do Chersonu. V roku 1794 sa počet kanónov znížil na iba 162, ktoré obsluhovalo 277 vojakov. Po 18. storočí zostali už len dva kanóny, umiestnené na kamenných podstavcoch. 

Počas vojny s Ukrajinskou ľudovou republikou komunisti mesto obsadili a vytvorili tam väzenie pre politických oponentov. Počas Hladomoru v rokoch 1932 – 1933, ktorý mnohé krajiny považujú za genocídu ukrajinského ľudu, a represií v roku 1937 sovietske špeciálne služby tajne pochovávali telá tých, ktorí zomreli od hladu a tých, ktorí boli zabití v dôsledku represií, v masových hroboch. Téma sovietskych politických represií bola tabu. Téma sovietskych politických represií bola zakázaná na diskusiu aj v súkromných rozhovoroch, nieto ešte v médiách; akákoľvek zmienka o nej mohla viesť k uväzneniu alebo umiestneniu na psychiatrickej liečebni až do pádu diktatúry v roku 1991.

Počas nacistickej okupácie mesta v rokoch 1941 až 1944 boli v rámci holokaustu opakovane zastrelené tisíce Židov a bojovníkov odboja. Po oslobodení tu boli pochovávaní mŕtvi. Od roku 1950 je tu zriadený rozsiahly pamätník obetiam druhej svetovej vojny, ktorý pozostáva z 50 000 hrobov, prevažne Ukrajincov a Židov. V 60. rokoch 20. storočia boli nad hrobmi postavené kamenné pamätníky a začiatkom 80. rokov 20. storočia boli do centier pamätného komplexu umiestnené sochy. Nachádzajú sa tu pamätníky venované hrdinom druhej svetovej vojny a rusko-ukrajinskej vojny. V roku 2016 boli postavené pamätníky obetiam hladomoru v rokoch 1932 – 1933.

## Expozície
* Kanóny pri vchode do pevnosti
* Vojenský cintorín „Panteón večnej slávy“
* Židovský cintorín

## Referencie

Kategória:Pevnosti na Ukrajine
Kategória:Stavby v Kirovohradskej oblasti
Hlinkova mládež

**Hlinkova mládež** (skr. **HM**) bola branná a neskôr ozbrojená slovenská mládežnícka organizácia. Založená bola ešte v roku 1938 počas existencie Česko-Slovenska, no jej činnosť sa rozvíjala najmä počas existencie slovenského štátu, keď bola jedinou legálnou politickou organizáciou slovenskej mládeže. Spočiatku združovala iba chlapcov od šiestich do dvadsiatich rokov, neskôr vznikla aj dievčenská zložka. Bola súčasťou Hlinkovej gardy a Hlinkovej slovenskej ľudovej strany. Pôvodne vznikla ako samostatný zbor Hlinkovej gardy, od júla 1940 mala status samostatnej polovojenskej zložky HSĽS. Symbolicky stál na jej čele vodca slovenského štátu, prezident Jozef Tiso, reálne velenie prislúchalo hlavnému veliteľovi, Alojzovi Macekovi. Organizácia zanikla po skončení druhej svetovej vojny (1945).

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Organizácie založené v 1938
Kategória:Organizácie zaniknuté v 1945
Kategória:Polovojenské organizácie
Kategória:Mládežnícke organizácie totalitných režimov
Kategória:Vojsko v Slovenskej republike 1939 – 1945
Kategória:Spolky v Česko-Slovensku
Kategória:Spolky na Slovensku
HM

**HM **môže byť:
* branná a neskôr ozbrojená slovenská mládežnícka organizácia, pozri Hlinkova mládež
* technológia od firmy AMD, pozri HyperMemory
* švédska odevná spoločnosť, pozri H&M
* magazín, pozri HM (magazín)

## Pozri aj
* .hm
Lipníček

**Lipníček** je vodný tok v pohorí Žiar a v Hornonitrianskej kotline na území okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok Handlovky s dĺžkou približne 5,5 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v južnej časti pohoria Žiar, v geomorfologickom podcelku Horeňovo, na južných výbežkoch Nemcova (), v nadmorskej výške približne  Prameň sa nachádza v lesnom poraste pod hlavným hrebeňom pohoria, neďaleko lokality Chrenovské lazy, odkiaľ tečie západným smerom. Priberá menší ľavostranný prítok a kopírujúc údolie sa popod svahy Lazov postupne stáča na juhozápad. Pokračuje popod Urbársku horu a opúšťa pohorie Žiar a jeho podcelok Horeňovo. Stáča sa na juh a zvyškom toku tečie Handlovskou kotlinou, ktorá je podcelkom Hornonitrianskej kotliny. V strednej časti priberá jeden menší a následne dva významné ľavostranné prítoky. Zvlnenou krajinou tečie opäť na juhozápad, okrajom obce Lipník, lemovaný takmer súvislým pásom porastu. Bez významnejších prítokov na dolnom toku podteká železničnú trať do Handlovej a následne sa v nadmorskej výške približne , medzi obcami Lipník a Veľká Čausa, v blízkosti cesty I/9 vlieva pravostranne do rieky Handlovka, prítoku rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Lipník v okrese Prievidza v Trenčianskom kraji, no pred ústím malou časťou zasahuje na územie obce Veľká Čausa.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Žiar, Horeňovo (geomorfologický podcelok)
* Hornonitrianska kotlina, Handlovská kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Žiari
Kategória:Vodné toky v Hornonitrianskej kotline
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Prievidza
Kategória:Lipník (okres Prievidza)
Kategória:Veľká Čausa
Protesty v Srbsku (2024 – 2025)

vpravo|náhľad|Červený odtlačok ruky, symbol používaný protestujúcimi.

**Protesty v Srbsku** vypukli v novembri 2024 v Novom Sade po tom, čo sa tu zrútil prístrešok vlakovej stanice, kvôli čomu zahynulo 16 ľudí a jeden človek bol ťažko zranený. Do marca 2025 sa protesty rozšírili do 400 miest a obcí po celom Srbsku a stále pokračujú. Protesty vedené univerzitnými študentmi požadujú, aby vláda vyvodila zodpovednosť za nešťastie. Usilujú tiež o to, aby sa konali predčasné parlamentné voľby.

Okrem každodenných protestov bolo zorganizovaných niekoľko rozsiahlych študentských protestov v univerzitných centrách miest Novi Sad, Kragujevac, Niš a Belehrad. Prebehli ďalšie protestné akcie, vrátane peších protestov, protestných cyklistických pretekov z Belehradu do Štrasburgu a blokády srbského rozhlasu a televízie, ktorá vážne narušily ich program.

Študentmi vedené protesty nabrali na intenzite po tom, čo polícia 28. júna 2025 zadržala niekoľko účastníkov protivládneho zhromaždenia v Belehrade, ktorého sa zúčastnilo asi 140 tisíc ľudí. Prezident Aleksandar Vučić oznámil, že bezpečnostné zložky zadržia ešte „omnoho viac ľudí“. Demonštranti odvtedy požadujú prepustenie zadržaných.

V Belehrade vyrástli na mnohých miestach barikády. Protesty prebiehajú v ďalších 20 srbských mestách.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:2024 v Srbsku
Kategória:Udalosti v 2024
Kategória:Udalosti v 2025
Kategória:2025 v Srbsku
Kategória:Protesty
John Rieske

**John Rieske** (* 25. september 1923, Orem, Utah, USA† 24. september 2012, Columbus, Ohio), celým menom **John Samuel Rieske**, bol americký biochemik, ktorý v roku 1964 objavil Rieskeho komplex.

## Životopis
Narodil sa 25. septembra 1923 v Oreme v Utahu Samuelovi a Zine (Muhlestein) Rieskeovým. 

Počas Druhej svetovej vojny slúžil ako člen 102. divízie armády Spojených štátov. 30. augusta 1949 sa v chráme v Salt Lake City oženil s Elaine Eyringovou, ktorá zomrela v roku 2006.

Bol členom Cirkvi Ježiša Krista Svätých neskorších dní, kde slúžil ako kňaz a tiež slúžil na misii spolu so svojou manželkou. Ako veľmi silný vlastenec rád zbieral umelecké diela a knihy, trávil čas so svojou rodinou a sledoval všetky ich aktivity. Miloval históriu a spanie pred televízorom a bol vášnivým bežcom a chodcom.

Nedávno tiež vydal historickú knihu, ktorú prepísal z denníka námorného lodníka, ktorý bol na palube lode HMS Phoebe v júni 1813. Kniha bola v Amerike a Anglicku uvedená na trh v roku 2013.

Rieske zomrel ako 88-ročný v pondelok večer 24. septembra 2012 v Kobacker House v Columbuse. Pohreb sa konal v sobotu 29. septembra 2012 v kostole Ježiša Krista Svätých posledných dní v Delaware. 

## Vedecká kariéra
V rokoch 1960 až 1966 pôsobil ako postdoktorand na Enzyme Institute, ktorý bol spojený s University of Wisconsin v Madisone. V roku 1966 sa presťahoval do Delaware a začal učiť na Ohio State University ako profesor fyziologickej chémie až do roku 1988. 

Podľa Rieskeho je pomenovaný Rieskeho komplex, čo je železo-sírový proteín, ktorý je nevyhnutný pre existenciu väčšiny (ak nie všetkých) živých organizmov. V roku 1964 izoloval podjednotku komplexu III a objasnil prítomnosť železo-sírového klastru v tejto bielkovine. Jeho práca taktiež položila základy pre objasnenie funkcie komplexu. 

## Referencie

## Pozri aj
* Rieskeho komplex
* Dýchací reťazec
* Železo-sírový klaster

Kategória:Biochemici USA
Kategória:Vyučujúci na Ohio State University
Kategória:Absolventi University of Utah
Kategória:Osobnosti z Utahu
Anton Mihálik

**Anton Mihálik** môže byť:

* slovenský salezián (* 1907† 1982), pozri Anton Mihálik (salezián)
* slovenský verbista (* 1914† 1981), pozri Anton Mihálik (verbista)

Mihálik, Anton
Ján Štefanec

**Ján Štefanec** môže byť:

* slovenský architekt (* 1903† 1989), pozri Ján Štefanec (architekt)
* slovenský verbista a vinár (* 1965), pozri Ján Štefanec (verbista)

Štefanec, Ján
Q cyklus

vpravo|bezrámu|227x227bod
**Q cyklus** je mechanizmus toku elektrónov a pumpovania protónov cez komplex III dýchacieho reťazca. Jeho ústrednou molekulou je ubichinón (UQ) v troch rôznych redoxných stavoch:

* UQ: ubichinón: oxidovaná forma s chinónovou štruktúrou,
* UQ•–: semichinónový aniónradikál: vzniká jednoelektrónovou redukciou ubichinónu,
* UQH2: ubichinol: redukovaná forma s hydrochinónovou štruktúrou.

## Oxidácia ubichinolu UQH<sub>2</sub> na ubichinón UQ na väzobnom mieste Q<sub>p</sub>
vľavo|bezrámu|413x413bod
Oxidácia ubichinolu UQH2 na ubichinón UQ na väzobnom mieste Qp prebieha tak, že ubichinol rozpustený vo vnútornej mitochondriálnej membráne difunduje ku komplexu III, konkrétne ku väzobnému miestu Qp, ktoré je bližšie ku medzimembránovému priestoru.

Dôjde k tomu, že ubichinol vytvorí vodíkovú väzbu svojou hydroxylovou skupinou s histidínom, ktorý je ligandom železo-sírového klastru Rieskeho proteínu. Jeden elektrón ubichinolu je prenesený na železo-sírový klaster Rieskeho proteínu a dva protóny sú odvedené do medzimembránového priestoru. Tým vo väzobnom mieste Qp zostane semichinónový aniónradikál UQ•–.

Qp väzobné miesto je v blízkosti aj hému bL, ktorý je lokalizovaný na cytoplazmatickej strane vnútornej mitochondriálnej membrány (bližšie ku medzimembránovému priestoru). Semichinónový aniónradikál UQ•– prenesie svoj nespárený elektrón na hému bL, za konečnej tvorby ubichinónu UQ.

## Redukcia ubichinónu UQ na semichinónový aniónradikál UQ<sup>•–</sup> na väzobnom mieste Q<sub>n</sub>
Redukovaný hém bL v blízkosti medzimembránového priestoru prenesie svoj jeden elektrón na hém bH, ktorý je lokalizovaný na matrixovej strane vnútornej mitochondriálnej membrány (bližšie ku matrixovému priestoru). Qn väzobné miesto, ktoré je v blízkosti aj hému bH, naviaže ubichinón UQ. Elektrón z hému bH sa prenesie na ubichinón UQ za tvorby semichinónového aniónradikálu UQ•–.

## Redukcia semichinónového aniónradikálu UQ<sup>•–</sup> na ubichinol UQH<sub>2</sub> väzobnom mieste Q<sub>n</sub>
Semichinónový aniónradikál UQ•– na väzobnom mieste Qn  je redukovaný druhým elektrónom z hému bH, ktorý bol získaný oxidáciou druhého ubichinolu UQH2 na väzobnom mieste Qp. Redukcia semichinónového aniónradikálu UQ•– na ubichinol UQH2 je doprevádzaná prevzatím dvoch protónov z matrixu mitochondrie, ktoré protonizujú ubichinolát UQ2– na ubichinón UQH2.

## Referencie

## Pozri aj
* Komplex III
* Rieskeho komplex
* Dýchací reťazec
* Ubichinón

## Externé odkazy
* AK Lectures: Q-Cycle and Complex III of Electron Transport Chain (anglicky)

Kategória:Látková premena
Kategória:Bunkové dýchanie
Kategória:Biochemické reakcie
Anna Vozárová (futbalistka)

**Anna Vozárová** (* 18. júl 1967, Snina) je bývalá slovenská futbalistka. Hrala v slovenskej lige a za slovenskú reprezentáciu.

## Klubová kariéra
Prvý prvoligový zápas odohrala 1. septembra 1990 za Spišskú Novú Ves. Po Spišskej Novej Vsi pôsobila aj v kluboch DFK Prešov, FK Žiar nad Hronom a ŠTICH Humenné, kde aj ukončila futbalovú kariéru.  Posledný zápas hrala proti Juventus Žilina.

Hrala ako brankárka, záložníčka a útočníčka.

Za svoju kariéru odohrala 323 ligových zápasov a dala 52 gólov, z toho ako brankárka 164 zápasov a dala 1 gól.

## Reprezentácia
Za Slovenskú futbalovú reprezentáciu odohrala tri zápasy, ale v dôvodu, že v minulosti neboli niektoré zápasy a turnaje zadefinované ako oficiálne alebo neoficiálne, tak jej SFZ eviduje 1 reprezentačný zápas.

## Úspechy
ŠK ZsNP Žiar nad Hronom:

* Majsterka Slovenska (1. liga) 2001/2002

DFK Prešov

* 4. miesto v 1. lige v sezóne 1997/1998

ŠK ŠTICH Humenné

* 3. miesto v 1. lige v sezóne 2004/2005
* 4. miesto v 1. lige v sezóne 2009/2010
* 5. miesto v 1. lige v sezóne 2010/2011

Zdroj.

## Referencie

Kategória:Slovenské futbalistky
Kategória:Osobnosti zo Sniny
Anna Vozárová

**Anna Vozárová** môže byť:
* slovenská geologička, univerzitná pedagogička (* 1943), Anna Vozárová (geologička)
* bývalá slovenská futbalistka (* 1967), Anna Vozárová (futbalistka)

Vozárová, Anna
Rieskeho komplex

[náhľad|[Železo-sírový klaster Rieskeho proteínu]]

**Rieskeho komplex** (tiež **Rieskeho proteín**, **Rieskeho centrum**, **Rieskeho Fe-S proteín**) je proteín, ktorý je súčasťou komplexu III dýchacieho reťazca v mitochondriách, ktorý obsahuje železo-sírový klaster s dvoma atómami železa a dvoma sulfidovými aniónmi (2Fe-2S). Jeden z atómov železa je koordinovaný cysteinovými bočnými reťazcami, druhý atóm železa je koordinovaný histidínovými bočnými reťazcami. Rieskeho komplex je pomenovaný podľa svojho objaviteľa Johna Rieskeho.

Rieskeho komplex je lokalizovaný na vonkajšom povrchu vnútornej mitochondriálnej membrány, je teda exponovaný medzimembránovému priestoru mitochondrie.

Biochemickou úlohou Rieskeho komplexu v dýchacom reťazci je prenášať elektróny z ubichinolu na cytochróm c<sub>1</sub>. Rieskeho komplex sa nachádza v blízkosti Qp väzbového miesta pre ubichinol. Ubichinol naviazaný v

Qp väzobnom mieste je schopný vytvoriť vodíkové väzby svojimi hydroxylovými skupinami s histidínmi, ktoré sú ligandmi 2Fe-2S klastru Rieskeho komplexu.

## Referencie

## Pozri aj
* Komplex III
* Dýchací reťazec
* Železo-sírový klaster
* Q cyklus
* John Rieske

Kategória:Metaloproteíny
Kategória:Proteínové domény
Kategória:Transportné bielkoviny
Sulfitoxidáza

vpravo|bezrámu|356x356bod
**Sulfitoxidáza** je enzým katabolizmu cysteínu a metionínu, ktorý oxiduje sulfit (siričitanový anión) na sulfát (síranový anión). Sulfitoxidáza je lokalizovaná v medzimembránovom priestore mitochondrií, preto elektróny získané oxidáciou siričitanového aniónu prenáša priamo do dýchacieho reťazca a to konkrétne na cytochróm c, ktorý je tiež v medzimembránovom priestore mitochondrií. Sulfitoxidáza tak napája katabolizmus aminokyselín na dýchací reťazec za zisku energie vo forme ATP.

Sulfitoxidáza obsahuje vo svojej štruktúre molybdopterín s atómom molybdénu a hém typu b s atómom železa.

## Referencie


## Pozri aj

* Cysteín
* Metionín
* Dýchací reťazec
* Cytochróm c
* Molybdopterín

Kategória:Bunkové dýchanie
Kategória:Oxidoreduktázy
Kategória:Metabolizmus síry
Znamjanka

**Znamjanka** () je mesto v strednej časti Ukrajiny, v Kirovohradskej oblasti. V roku 2022 malo približne 22 000 obyvateľov.
## Názov
Podľa jednej verzie pochádza názov mesta z ikony Panny Márie „Znamenie“.
## Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1869 ako železničná stanica a štatút mesta má od roku 1938 .
## Referencie

Kategória:Mestá na Ukrajine
Head over Heels (juhokórejský televízny seriál)

**Head over Heels** (kórejsky: 견우와 선녀) je juhokórejský televízny seriál nakrútený podľa rovnomenného webového komiksu od Ahn Su-min, v hlavných úlohách s Cho Yi-hyun a Choo Young-woo. Seriál je o stredoškolskej šamanke, ktorá zachraňuje svoju nešťastnú prvú lásku. Premiéru mal na tvN 23. júna 2025 a vysiela sa každý pondelok a utorok o 20:50 (KST). Je dostupný aj na streamovanie na TVING v Južnej Kórei a Amazon Prime Video vo vybraných regiónoch.

## Obsah
Fantasy romantická dráma, ktorej príbeh sa točí okolo šamanky Seong-ah, ktorá vie, čo sa stane v budúcnosti, a snaží sa ochrániť svoju prvú lásku, Bae Gyeon-wooa, tým, že zmení jeho nešťastný osud.

## Obsadenie a postavy

### Hlavné postavy
* Cho Yi-hyun ako Park Seong-ah
** Lee A-rin ako (Young) Park Sung-A
* Choo Young-woo ako Bae Gyeon-woo 
** Kim Hee-seong ako (mladý) Bae Gyeon-woo
* Cha Kang-yoon ako Pyo Ji-ho 
* Choo Ja-hyun ako Yeom-hwa 

### Vedľajšie postavy
* Yoon Byung-hee ako Kkotdoryeong 
* Kim Mi-kyung ako vodca Dong-cheon 
* Kim Min-joo ako Gu Do-yeon 
* Lee Young-ran ako prababička (Svätyňa víl neba a zeme)
* Lee Soo-mi ako teta (Svätyňa víl neba a zeme)
* Moo Hyun ako posadnutý muž (Epizóda 1)
* Shin Min-seo ako Vodný duch (Epizóda 1)
* Jung Sun-chul ako Choi Gang-sik (Epizóda 1)

## Produkcia

### Vývoj
Seriál režíroval Kim Yong-wan, medzi ktorého diela patria filmy *If You Wish Upon Me* (2022) a *The Whirlwind* (2024). Napísal ho Yang Ji-hoon, plánovala ho spoločnosť CJENM a produkovala spoločnosť Studio Dragon a Dexter Studio a EO Contents Group.

### Kasting
V roku 2024 údajne zvažovali svoje vystúpenie Cho Yi-hyun, Choo Young-woo a Choi Sung-eun.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 

## Zdroj

Kategória:Televízne seriály Kórejskej republiky
Kategória:Televízne seriály tvN
Kategória:Televízne seriály z roku 2025
Spevácky zbor Lúčnica

**Spevácky zbor Lúčnica** je spevácky zbor, súčasť Umeleckého súboru Lúčnica od jeho založenia v roku 1948.
## Činnosť

Repertoár zboru obsahuje viaceré žánre a obdobia. od baroka po súčasnú hudbu, sakrálnu aj svetskú, a capella, ale „hlavný dôraz kladie na interpretáciu starších i nových skladieb inšpirovaných slovenskou ľudovou piesňou“. Zbor koncertoval v štátoch ako Južná Kórea, Spojené štáty, Argentína, Jordánsko, Izrael, Venezuela, Taiwan, Mexiko a „väčšina štátov Európy“. Nahral albumy s viacerými nahrávacími spoločnosťami. V marci 2025 mal zbor vystúpiť na Koncerte pre Ukrajinu, ale nakoniec nevystúpil. Organizátor Michal Kaščák poznamenal, že sa tak malo stať na základe tlaku z Ministerstva kultúry.

## Vedenie
Umeleckými vedúcimi a dirigentami boli:

* Štefan Klimo (19511983)
* Peter Hradil (19831998)
* Marián Vach (19982003)
* Elena Matušová (od sezóny 2003/2004)

## Referencie

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka
* Spevácky zbor Lúčnica na webe Hudobného centra

zbor
Kategória:Slovenské spevácke zbory
Kategória:Organizácie založené v 1948
Fándlyho jabloň

**Fándlyho jabloň** je jabloň domáca, ktorá sa nachádza v obci Naháč pri budove bývalej školy. Je chránená podľa *Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave 2/2002* pre svoju jedinečnosť a genetické hodnoty. Jabloň je spätá s prácou Jaraja Fándlyho, ktorý žil v obci 26 rokov. 

## Základné údaje

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Fándlyho jabloň v databáze Štátnej ochrany prírody

Kategória:Chránené stromy na Slovensku
Kategória:Naháč (okres Trnava)
Kategória:Chránené stromy v Trnavskom kraji
Cytochróm c

vpravo|bezrámu
**Cytochróm c** (tiež **Cyt c**) je mitochondriálny proteín, ktorý je lokalizovaný v medzimembránovom priestore mitochondrií. Je súčasťou dýchacieho reťazca, pričom prenáša elektróny z Komplexu III na Komplex IV, konkrétnejšie prijíma elektróny of cytochrómu c<sub>1</sub> Komplexu III a odovzdáva ich CuA centru Komplexu IV. Cytochróm c má aj ústrednú úlohu v apoptóze bunky.

Cytochróm c má molárnu hmotnosť 12&nbsp;kDa, priemer 30&nbsp;Å a na svojom povrchu má lyzínovú "záplatu", kladne nabitú časť, ktorou interaguje s Komplexom III a Komplexom IV. Bolo zistené, že chemická modifikácia lyzínov (napr. acetylácia acetanhydridom) v lyzínovej záplate vedie na stratu schopnosti prenosu elektrónov z/na Komplex III a Komplex IV.

Cytochróm c je hemoproteín, vo svojej štruktúre obsahuje jeden hém typu c, ktorý zodpovedá za prenos jedného elektrónu. Hém c je kovalentnou väzbou cysteínových bočných reťazcov pripojený na apoproteín cytochrómu c. Pri prebratí elektrónu z Komplexu III je hém cytochrómu c1 vzdialený od hému cytochrómu c len 9&nbsp;Å. 

## Úloha cytochrómu c v apoptóze
*Viac v hlavnom článku: [[Apoptóza]]*

Cytochróm c je súčasťou vnútornej mitochondriálnej dráhy apoptózy: účinkom proteínov Bcl dôjde ku permeabilizácii vonkajšej mitochondriálnej membrány, čoho dôsledkom je únik mitochondriálnych enzýmov z mitochondrie. Uniká najmä cytochróm c, ale aj apoptózu indukujúci faktor (AIF) a proteín Smac/DIABLO. Cytochróm c v cytoplazme spúšťa kaspázovú kaskádu. Cytochróm c sa v cytoplazme naviaže na proteín Apaf1, s ktorým vytvorí apoptozóm. Apoptozóm následne premieňa prokaspázu 9 na kaspázu 9, čím sa spustí kaspázová kaskáda.

## Sulfitoxidáza a cytochróm c
Sulfitoxidáza je posledný enzým katabolizmu cysteínu a metionínu, ktorý oxiduje sulfit (siričitanový anión) na sulfátový anión (síranový anión). Elektróny získané z oxidácie sulfitu na sulfát sú prenesené do dýchacieho reťazca priamo na cytochróm c. Cytochróm c aj sulfitoxidáza sú lokalizované v medzimembránovom priestore mitochondrií.

## Referencie


## Pozri aj
* Hém c
* apoptóza
* Komplex III
* Komplex IV
* Dýchací reťazec

Kategória:Bunkové dýchanie
Kategória:Membránové bielkoviny
Peter Hradil

Prof. **Peter Hradil** (* 29. apríl 1940, Brno – † 25. júl 2001, Bratislava) bol slovenský dirigent, zbormajster a vysokoškolský pedagóg.

## Životopis

Narodil sa v Brne v rodine skladateľa, pedagóga a zbormajstra Karla Hradila. V rokoch 1957 až 1961 študoval na Konzervatóriu v Brne. Počas štúdia asistoval v zboroch, ktoré viedol jeho otec. V rokoch 1961 až 1965 študoval zborové dirigovanie na Vysokej škole múzických umení, jeho pedagógom bol Juraj Haluzický. V rokoch 1962 až 1966 bol asistentom dirigenta Speváckeho zboru Lúčnice. Po štúdiu zostal na fakulte, od roku 1983 bol docent, od roku 1989 profesor. V období 1968 až 1970 bol zbormajstrom destského speváckeho zboru Slniečko a 1969 až 1971 druhým zbormajstrom Opery Slovenského národného divadla (19681972). V rokoch 1970 až 1974 pracoval ako umelecký vedúci a dirigent Miešaného zboru bratislavských učiteľov. V rokoch 19711976 bol asistentom hlavného zbormajstra Slovenského filharmonického zboru. Spoluzaložil Sláčikový orchester detí a mládeže v Bratislave. Od roku 1977 do 1978 viedol dievčenský zbor Konzervatória v Bratislave a založil a viedol (1977 až 1980) Dievčenský spevácky zbor pri Strednej poľnohospodársko-technickej škole v Modre.

Od roku 1977 viedol Spevácky zbor slovenských učiteľov. Nahradil Juraja Haluzického a so zborom pracoval až do smrti. V období 1983 až 1998 bol umeleckým šéfom a dirigentom Speváckeho zboru Lúčnica. Na VŠMU bol prodekanom Hudobnej a tanečnej fakulty Vysokej školy múzických umení. Po založení Akadémie umení v Banskej Bystrici v roku 1997 sa stal pedagógom Katedry zborového dirigovania. V októbri 2010 sa uskutočnil koncert *Hommage à Peter Hradil*. Vo Veľkom koncertnom štúdiu Slovenského rozhlasu v Bratislave si Lúčnica pripomenula svojho umeleckého vedúceho a dirigenta. Účinkovali bývalí a vtedajší členovia Speváckeho zboru Lúčnice (súčasná umelecká vedúca a dirigentka Elena Matušová) ako aj orchester Štátnej opery pod vedením Mariána Vacha, ktorý  po umeleckým vedúcim a dirigentom Speváckeho zboru Lúčnice po Hradilovi.

## Referencie

## Externé odkazy
* Peter Hradil na webe Hudobného centra

Kategória:Osobnosti z Brna
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Kategória:Slovenskí dirigenti
Kategória:Slovenskí zbormajstri
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori

Kategória:Vyučujúci na Hudobnej a tanečnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave

Kategória:Vyučujúci na Fakulte múzických umení Akadémie umení v Banskej Bystrici
Anne Parillaud

**Anne Parillaud** (* 6. máj 1960, Paríž) je francúzska herečka. Bola manželkou filmára Luca Bessona a neskôr hudobníka Jean-Michel Jarra.

## Životopis
Ako dieťa sa Anne Parillaud chcela stať právničkou. Jej matka ju však radšej zapísala na hodiny divadla a tanca, aby si zlepšila dikciu a tempo. V roku 1977 sa objavila v malej úlohe vo filme Christiana Lary *Un amour de sable* (1977). Následne získala ďalšiu menšiu úlohu vo snímke Michela Langa *L'Hôtel de la plage* (1978). Začiatkom 80. rokov hrala v romantickom filme *[[Girls (film z roku 1980)|Girls]]* (1980) od Jaeckina a erotickom príbehu *Patrizia* (1981) v réžii Huberta Franka. Neskôr ju Alain Delon zapojil do účasti v dvoch snímkach, ktoré režíroval: *Kto nastaví kožu* (1981) a *Bojovník* (1983). Medzinárodná kariéra Anne Parillaud sa však začala filmom *Nikita*, ktorý v roku 1990 natočil jej vtedajší manžel Luc Besson. Výkon jej vyniesol cenu Césara za najlepšiu hlavnú herečku. Z manželstva s Bessonom má dcéru Juliette, narodenú v roku 1987. V roku 2003 sa im narodilo tretie dieťa Theo. V roku 1992 sa presťahovala do Spojených štátov, aby nakrúcala film *Nevinná krv*. V roku 1994 hrala po boku Daniela Auteuila v trileri *Passage à l'acte* režiséra Francisa Giroda. Neskôr jej filmár Claude Lelouch ponúkol rolu vo filme *Une pour tous* (1999). V roku 2002 Anne Parillaud hrala s Richardom Anconinom vo filme *Gangsters*. 14. mája 2005 sa vydala za francúzskeho skladateľa Jeana-Michela Jarreho, s ktorým spolupracovala na niektorých hudobných projektoch. V roku 2007 bola súčasťou obsadenia francúzsko-talianskej produkcie *Une vieille maîtresse*, ktorý bol natočený podľa románu Aurevilly o Barbey. S hudobníkom J.-M. Jarrom sa rozviedli v roku 2010.

## Filmografia (výber)
* 1979: *Écoute voir...*
* 1980: *[[Girls (film z roku 1980)|Girls]]*
* 1981: *Patrizia*
* 1981: *Kto nastaví kožu*
* 1983: *Bojovník*
* 1989: *Koľko je hodín?*
* 1990: *Brutálna Nikita*
* 1992: *Nevinná krv*
* 1992: *Map of the Human Heart*
* 1995: *Frankie Starlight*
* 1996: *Dead Girl*
* 1998: *Nájomný vrah*
* 1998: *Muž so železnou maskou*
* 2002: *Sex Is Comedy*
* 2002: *Gangstri*
* 2004: *Promised Land*
* 2005: *Tout pour plaire*
* 2007: *Une vieille maitresse*
* 2007: *Spýtaj sa najskôr detí 
* [[2010]]: *Dans ton sommeil*
* 2010: *L'imbroglio nel lenzuolo
* 2012: *Ce que le jour doit à la nuit*
* 2025: *Balerína*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:Francúzske filmové herečky
Kategória:Francúzske televízne herečky
Kategória:Francúzske divadelné herečky
Kategória:Osobnosti z Paríža
Kategória:Držiteľky Césara za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Kategória:Držitelia ceny Donatellov David
Kategória:Herečky z erotických filmov
Knižná publikácia

**Knižná publikácia** alebo **kniha** je (1) rukopisný, tlačený alebo akýmkoľvek iným spôsobom rozmnožený grafický dokument a (2) neperiodická, knihársky spracovaná publikácia, ktorá má viac ako 48 strán. 

# Kniha ako rozmnožený grafický dokument, knihársky spracovaný do zväzku a tvoriaci myšlienkový i výtvarný celok. Toto je definícia knihy ako odborného termínu k knižnično - informačnej oblasti.
# Kniha ako neperiodická, knihársky spracovaná publikácia, ktorá má viac ako 48 strán je tradičným predstaviteľom komunikovania ľudí prostredníctvom zaznamenaného obsahu. V priebehu vývoja menila svoj vonkajší vzhľad v závislosti od písacích látok (kameň, hlinené tabuľky, papyrus, pergamen, papier) a od spôsobu písania a fixovania záznamov. Plnila vždy mimoriadne dôležité a mnohoraké funkcie, tak v rukopisnej dobe vývoja spoločnosti, ako aj v období po vynájdení kníhtlače. Najmä v posledných dvoch storočiach kniha plnila funkciu univerzálneho, do všetkých sfér ľudského života zasahujúceho komunikačného média. Dnes sa toto jej postavenie nanovo analyzuje a prehodnocuje. Vyslovujú sa názory, podľa ktorých audiovizuálne prostriedky a elektronické publikácie postupne zužujú význam a využívanie kníh predovšetkým v oblasti komunikovania odborných informácií, ale aj vo sférach popularizácie, rekreácie a zábavy. Napriek týmto trendom sa svetová produkcia kníh neznižuje.

## Pozri aj
* ISBN
* Knižnica

## Referencie

## Zdroj
* KATUŠČÁK, Dušan. Informačná výchova : terminologický a výkladový slovník, odbor knižničná a informačná veda. 1. vydanie. vyd. Bratislava : SPN, 1998. 375 s. Názov edície zväzku 5: Pedagogická encyklopédia Slovenska a terminologických výkladových slovníkov.

Kategória:Knižničná a informačná veda
Majstrovstvá Európy vo futbale žien

**Majstrovstvá Európy vo futbale žien**, označované tiež skratkou **EURO žien**, sú hlavnou futbalovou súťažou ženských národných reprezentácii v Únii európskych futbalových zväzov (UEFA). Súťaž sa koná každé 4 roky, jeden rok po mužských majstrovstvách Európy. Prvýkrát sa konali v roku 1987. Najúspešnejší tím je s ôsmimi víťazstvami Nemecko.

## História
UEFA na konferencii 19. februára 1980 ohlásila vznik novej súťaže pre ženské národné tímy. Prvý ročník začal v roku 1982 kvalifikáciou Majstrovstiev Európy 1984. Prvými víťazkami sa stali futbalistky zo Švédska.

Od roku 1984 do 1995 hrali na majstrovstvách 4 tímy, v rokoch 1997 až 2005 hralo 8 tímov a medzi rokmi 2009 až 2013 už 12 tímov. Od roku 2017 hrá na majstrovstvách 16 tímov.

Majstrovstvá Európy 1991 a 1995 slúžili aj ako európska kvalifikácia na Majstrovstva sveta.

## Výsledky

## Prehľad medailistov ME

## Referencie

## Pozri aj
* Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov
* Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 17 rokov

## Iné projekty

## Zdroj
* 


Kategória:Medzinárodné ženské futbalové súťaže
Michael Madsen (herec)

**Michael Madsen** (* 25. september 1957, Chicago, Illinois, USA† 3. júl 2025, Malibu, Kalifornia) bol americký herec.

Narodil sa v Chicagu do rodiny režisérky a dramatičky a hasiča; jeho sestrou je herečka Virginia Madsen. Najprv sa venoval hraniu v divadle a roku 1982 dostal prvú filmovú rolu. Neskôr hral v mnohých filmoch, často napríklad spolupracoval s režisérom Quentinom Tarantinom (*[[Gauneri]]*, *[[Kill Bill]]*, *[[Osem hrozných]]*). Hral aj v niekoľkých televíznych seriáloch a nahovoril postavy vo videohrách.

## Filmografia (výber)
* *[[Thelma a Louise]]* (1991)
* The Doors (1991)
* *[[Gauneri]]* (1992)
* *[[Zachráňte Willyho!]]* (1993)
* *Útek do Mexika* (1994)
* *Zachráňte Willyho 2* (1995)
* *[[Krycie meno Donnie Brasco]]* (1997)
* *[[James Bond: Dnes neumieraj]]* (2002)
* *Šialené rande* (2003)
* *[[Kill Bill]]* (2003)
* *[[Kill Bill 2]]* (2004)
* *Frankenstein* (2004)
* ** (2005)
* *[[Sin City - mesto hriechu]]* (2005)
* *Let the Game Begin* (2010)
* *[[Osem hrozných]]* (2015)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Divadelní herci USA
Kategória:Filmoví herci USA
Kategória:Televízni herci USA
Kategória:Osobnosti USA dánskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti USA írskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Chicaga