open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Produkt (chémia)

**Produkt** alebo **produkt reakcie** je výsledok chemickej reakcie. Vznikajú premenou reaktantov, ktoré do chemickej reakcie vstupujú. Produkty sa v chemickej reakcii zvyčajne zapisujú na pravej strane rovnice, takže majú kladný stechiometrický koeficient. To platí i pre vratné reakcie. 

Pri premene reaktantov na produkty prechádzajú reaktanty vysokoenergetickým tranzitným stavom. Niektoré reakcie prebiehajú spontánne a niektoré vyžadujú prítomnosť katalyzátorov.

Veľká časť chémie sa venuje syntéze a opisu produktov chemických reakcií a takisto detekcii a odstráneniu nežiadaných produktov reakcií. V niektorých reakciách totižto môže vznikať viac než jeden produkt, ale nie všetky tieto produkty môžu byť žiadané, takže výslednú zmes je nutné oddeliť. Syntetickú chémiu teda možno rozdeliť na dve skupiny: prvá skúma spôsoby prípravy rôznych látok a nové metódy ich prípravy a druhá sa zaoberá úpravou týchto metód, aby boli bezpečnejšie, environmentálne udržateľné, efektívnejšie a aby bolo možné robiť ich vo veľkej škále.

## Biochémia

V rámci biochémie pôsobia enzýmy ako biologické katalyzátory, ktoré premieňajú substráty na produkty. Napríklad enzým laktáza premieňa laktózu (substrát) na galaktózu a glukózu (produkty).

Niektoré enzýmy premieňajú jeden substrát na niekoľko rôznych produktov v rámci niekoľkých rôznych chemických reakcií. V takýchto prípadoch prebiehajú reakcie cez vyokoenergetický tranzitný stav, z ktorého môže vznikať niekoľko rôznych produktov. Príkladom takéhoto enzýmu je γ-humulénsyntáza, ktorá premieňa farnezyldifosfát buď na γ-humulén, longifolén, alebo α-longipinén.

Niektoré enzýmy sú inhibované produktmi, ktoré tvoria. Tieto produkty sa viažu na enzým a znižujú jeho aktivitu. Je to spôsob negatívnej spätnej väzby, ktorá sa uplatňuje pri regulácii metabolizmu a riadi metabolické dráhy. Inhibícia produktmi je dôležitá v biotechnológii, pretože zabránenie tomuto efektu môže viesť k zvýšeniu produkcie produktu.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Enzýmy
Kategória:Chemické reakcie
Encyklopedia katolicka

***Encyklopedia katolicka*** je poľská odborná encyklopédia zameraná primárne na témy spojené s Katolíckou cirkvou. Obsahuje tiež heslá o témach spojených s inými kresťanskými vierovyznaniami, najmä pravoslávím a protestantizmom, a v menšom počte tiež heslá o nekresťanských náboženstvách a spoločenstvách. Jej vydavateľom bolo v rokoch 19732014 Towarzystwo Naukowe KUL so sídlom v Lubline. V prvom vydaní vyšlo 20 zväzkov.

## Obsah
Dôraz sa v encyklopédii kladie na teologické a náboženské otázky. Široko sú zastúpené aj filozofické a humanistické otázky, najmä literatúra a umenie, ktoré sú prezentované z najmä hľadiska kresťanského kultúrneho rozmeru. Významnú úlohu zohrávajú aj heslá v oblasti spoločenských vied, prezentované v zmysle sociálneho učenia Katolíckej cirkvi a v podobnom duchu je široko zastúpená aj ekonomika.

## Zväzky

## Referencie

## Pozri aj
* Catholic Encyclopedia
* Pravoslavnaja enciklopedija
* Katoličeskaja enciklopedija

Kategória:Poľské encyklopédie
Kategória:Katolícke encyklopédie
Coptic Encyclopedia

***Coptic Encyclopedia*** je odborná encyklopédia zameraná na koptskú kultúru, dejiny a náboženstvo.

Vydaná bola v anglickom jazyku, hoci početné príspevky boli pôvodne autormi vytvorené v iných jazykoch a až následne preložené. Hlavným editorom a zakladateľom myšlienky vytvorenia encyklopédie bol koptológ a medievalista Aziz Suryal Atiya, ktorý zomrel krátko pred vydaním encyklopédie. V dôsledku toho projekt do konca doviedla jeho manželka Lola Atiya. Na diele pracovalo 215 autorov.

Hoci sa plány vytvorenia encyklopédie začali rodiť už skôr, práce na projekte začali oficiálne v septembri roku 1979. Celá encyklopédia v ôsmich zväzkoch vyšla v roku 1991 vo vydavateľstve Macmillan Publishers v New Yorku a má jednotné (nadväzujúce) číslovanie strán.

Tvorbu encyklopédie podporili viaceré organizácie či jednotlivci. Od počiatkov dielo podporovali koptský patriarcha Šenúda III. či americká agentúra National Endowment for the Humanities. Podporu tiež poskytli viaceré kresťanské cirkvi či organizácie vrátane Cirkvi Ježiša Krista Svätých neskorších dní, Koptskej cirkvi či Katolíckej cirkvi.

V roku 2009 Claremont Graduate University (CGU) získala právo vyvinúť aktualizovanú a neustále sa rozširujúcu a vyvíjajúcu sa webovú verziu The Coptic Encyclopedia.

## Obsah
Encyklopédia obsahuje približne 2 800 hesiel (iné zdroje hovoria o približne 2 000), ktoré možno rozčleniť do štyroch hlavných oblasti: biografie koptských osobností, dejiny raného a koptského kresťanstva, koptské umenie a architektúra a archeológia. Z hľadiska geografie encyklopédia poskytuje informácie územiach dnešného Egypta, Sudánu a Etiópie. V encyklopédii sa nachádza viac ako 400 hesiel o koptských monastieroch. Encyklopédia obsahuje vnútorný systém referencií na iné heslá, a jednotlivé heslá obsahujú doplnkovú bibliografiu pre ďalšie informácie.

## Zväzky

## Referencie

## Externé odkazy
* online verzia The Coptic Encyclopedia

Kategória:Kresťanské encyklopédie
Kategória:Encyklopédie v anglickom jazyku
Kategória:Encyklopédie vydané v USA
Urbicius z Metz

**Urbicius z Metz** (, † asi 420) bol biskup mesta Metz. Rímskokatolícka cirkev ho uznáva ako svätého.

## Život
Informácie o jeho živote sú veľmi strohé. Bol vymenovaný za 15. biskupa v gálskom meste Metz, keď na biskupskej katedre vystriedal Explèca. Niektoré zdroje ho uvádzajú ako biskupa medzi rokmi 402 – 417.

V roku 396 dal postaviť kostol sv. Félixa z Noly na mieste rímskej arény, ktorú prvý métsky biskup Klement zasvätil sv. Petrovi. (Tento kostol bol neskôr prebudovaný na kláštor sv. Klementa.)

Podľa stredovekého métzkeho kronikára Philippa de Vigneulles mu bol udelený titul arcibiskupa, ale pre prebiehajúci hladomor v regióne ho predal do mesta Trier, aby pomohol ľuďom.

Umrel približne okolo roku 420. Po jeho smrti sa ďalším biskupom Metzu stal Bonol.

Keď v roku 1516 našli Urbiciove pozostatky, presunuli ich do kostola sv. Eukária.

## Uctievanie
Podľa rímskeho martyrológia pripadá jeho ľubovoľná spomienka na 20. marec. Je zobrazený na vitráži métzskej katedrály spolu s ďalšími miestnymi svätými biskupmi.

## Referencie


## Pozri aj

* Rímske martyrológium
* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

Kategória:Francúzski katolícki svätci
Kategória:Narodenia v 4. storočí
Kategória:Úmrtia v 5. storočí
Kategória:Francúzski biskupi
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 20. marca
Quido Bausnern

**Quido Bausnern** (; * 25. august 1839, Komárno† 23. august 1917, Sibiu) bol uhorský politik, poslanec uhorského snemu, župan Fogarašskej župy, vojak zemianskeho pôvodu.

## Životopis
Narodil sa v roku 1839 v rodine sedmohradských sasov Jozefa von Baussnern a jeho manželky Matildy von Kárth. Stredoškolské štúdiá absolvoval v Sibiu. V roku 1856 vstúpil do armády, v ktorej slúžil do roku 1860 ako dôstojník. Po odchode do civilu absolvoval právnickú akadémiu v Sibiu.

V čase rakúsko-uhorského vyrovnania sa opätovne prihlásil do armády. Keďže po vypuknutí prusko-francúzskej vojny otvorene podporoval Prusko, bol nútený v roku 1871 opustiť armádu a začal sa plnohodnotne venovať politike. Prvýkrát bol zvolený do uhorského snemu v roku 1872 v sedmohradskom Kőhalomszéku (rum. Scaunul Rupea) za Deákovu stranu. V rokoch 1875, 1878, 1881, 1884 a 1887 bol opakovane zvolený za poslanca v rôznych volebných okrskoch Sedmohradska. Mandátu sa vzdal z dôvodu vymenovania za župana Fogarašskej župy.

Bol podporovateľom hospodárskej únie s Nemeckom.

Napriek tomu, že nikdy nezaprel svoj sedmohradsko-saský pôvod, podporoval maďarizačnú politiku uhorskej vlády. Bol zakladajúcim členom Sedmohradského maďarského vzdelávacieho spolku (EMKE). Ako vláde lojálneho politika ho vymenovali za župana Fogarašskej župy, ktorej väčšinové rumunské obyvateľstvo ostro vystupovalo proti maďarizačným aktivitám. Post župana zastával 16 rokov a po odchode do dôchodku žil v Sibiu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 16 – evanjelická farnosť v Komárne; pokrstený ako **Guidó Ludvig Franz von Baussnern**

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Komárna
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Uhorskí župani
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Hamgjongnamdo

**Hamgjongnamdo** (doslova *Južný Hamgjong*) je jedna z provincií Severnej Kórey. Provincia vznikla v roku 1896 z južnej polovice bývalej provincie Hamgjong, zostala provinciou Kórey až do roku 1945, potom sa stala provinciou Severnej Kórey. Jej hlavným mestom je Hamhung.

## Poloha
Provincia je ohraničená provinciou Rjanggangdo na severe, provinciou Hamgjongbukto (*Severný Hamgjong*) na severovýchode, provinciou Kangwondo na juhu a provinciou Pjongannamdo na západe. Na východe provincie sa nachádza Japonské more.

## Referencie

Kategória:Provincie v KĽDR
Suchý vrch (vrch v Spišsko-gemerskom krase)

**Suchý vrch** () je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Dedinky, približne  severne od Dobšinej.

## Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Spišská Nová Ves a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Smižany a Stratená. Najbližšími sídlami sú južne situované Dedinky a juhovýchodne ležiace Mlynky, juhozápadne sa nachádza Stratená, severne Hrabušice a východne Novoveská Huta, Hnilec a Hnilčík. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj.

## Opis
Suchý vrch leží v severozápadnej časti planiny Geravy, v centre Slovenského raja. Severovýchodné svahy klesajú do údolia Bieleho potoka, ktorý odvádza vodu z tejto oblasti do Hornádu, západné svahy klesajú do rokliny Malé Zajfy, ktorou odteká voda Vráblovským potokom do Hnilca. Severným smerom sa nachádza Bykárka (), východným Zadný Turník (), Červená skala (), Holý kameň (), Hýľ (), Haniskova () a Veľká Knola (), južným Kráľova hoľa (), Dobšinský kopec () a Gačovská skala () a západným Marčeková (), Havrania skala () a Cigánka (). Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu a blízkych Volovských vrchov, nezriedka však aj Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou a Stolické vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no západne prechádza  červeno značený chodník z lokality Geravy na rázc. Glac.

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-gemerský kras
* Slovenský raj (geomorfologický podcelok)
* Národný park Slovenský raj
* Zoznam vrcholov v Spišsko-gemerskom krase

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Smižany
Kategória:Stratená
Kategória:Vrchy v Slovenskom raji
Kozí vrch

**Kozí vrch** (; ) je vrch vo Vysokých Tatrách v Poľsku. Leží približne  juhovýchodne od Zakopaného a je najvyšším vrchom, ležiacim iba v tejto krajine. Východným smerom stojí v Doline Pięciu Stawów Polskich horská chata.

## Poloha
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Malopoľskom vojvodstve, v okrese Powiat tatrzański a zasahuje na katastrálne územie mesta Zakopané a obce Tatranská Bukovina. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované Zakopané a severovýchodne ležiaca Tatranská Javorina. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku.

## Opis
Kozí vrch leží v hrebeni, ktorý vybieha východným smerom zo Svinice () v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier na slovensko-poľskej hranici. Severne susedí Žólta Turnia (), Zadni Granat () a Buczinowa Stražnica (), východne Śvistowa Kopa (), Široká (), Svišťovky () a Opalony Wierch (), južne Miedziane (), Hrubý štít (), Hrubý vrch () a Veľká kopa () a západne Valentková (), Svinica (), Niebieska Turnia () a Kościelec (). Severné svahy padajú do Kozej dolinky, ktorou odteká voda potokom Sucha Woda cez Czarny Staw Gasienicowy, južným smerom voda odteká Dolinou Pięciu Stawów Polskich potokom Raztoka do Dunajca. Na vrchol vedie značený turistický chodník.

### Výhľady
Skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú okolité vrcholy Vysokých Tatier, hrebeň Belianskych Tatier a široké okolie Zakopaného, pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Oravské Beskydy, Spišskú Maguru a veľkú časť Nízkych Tatier.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke:
** od západu po hrebeni z Kasprovho vrchu cez  Svinicu
** od severovýchodu z vrcholu Krzyźne hrebeňom
* po  modrej turistickej značke cez Zawrat:
** od severozápadu zo Zakopaného cez rázc. Murowaniec
** od východu od chaty v Doline Pięciu Stawów Polskich

## Referencie

## Pozri aj
* Vysoké Tatry
* Tatranský národný park (Poľsko)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Dvojtisícovky v Poľsku
Kategória:Vrchy Vysokých Tatier
Rjanggangdo

náhľad|Hjansan, Rjanggangdo
**Rjanggangdo** je provincia v Severnej Kórei. Rjanggangdo vznikla v roku 1954, keď bola odčlenená od provincie Hamgjongnamdo. Hlavným mestom provincie je Hjesan. Počet obyvateľov je 719 269 a rozloha je 14 317 km2.

## Opis
Pozdĺž severnej hranice s Čínou preteká rieka Jalu a rieka Tchu-men. Medzi riekami a ich zdrojom je vrch Päktusan, ktorý Kórejčania aj Mandžusko uctievajú ako mýtický pôvod každého národa. Severokórejská vláda tvrdí, že Kim Čong-il sa tam narodil, keď boli jeho rodičia v komunistickom protijaponskom odbojovom tábore na tomto vrchu. Severokórejsko-čínska hranica 30 kilometrov východne od vrchu je suchá, odľahlá a hornatá, sotva hliadkovaná, čo z nej robí jednu z oblastí prechodu pre utečencov zo Severnej Kórey do Číny, hoci väčšina, vrátane utečencov zo samotného Rjanggangu, uprednostňuje prejsť cez rieku Tchu-men.

## Referencie

Kategória:Provincie v KĽDR
Kelčský Javorník

**Kelčský Javorník** () je vrch v Hostýnsko-vsetínskej hornatine. Leží na strednej Morave, nad Osíčkom, približne  severne od Zlína. Patrí do Prírodného parku Hostýnské vrchy.

## Poloha
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hostýnské vrchy a jej časti Rusavská hornatina. Leží v Zlínskom kraji, v okrese Kroměříž a zasahuje na katastrálne územie obce Osíčko a Rajnochovice. Najbližšími sídlami sú západne situované Rajnochovice, severne leží Podhradní Lhota a Osíčko a západne Loukov a Bystřice pod Hostýnem.

## Opis
Kelčský Javorník sa nachádza v hrebeni, ktorý vedie severo-južným smerom v západnej časti Hostýnskych vrchov. Západne a severne krajina klesá do Kelčskej pahorkatiny, východným smerom, kde pokračuje vrchovina, sa nachádza vrch Hradiště (), Černá bařina (), Čečetkov () a Sochová () a južným Čerňava (), Smrdutá () a Javorník (). Oblasť je súčasťou povodia Moravy, kde vodu z juhozápadných a západných svahov odvádza rieka Bystřička, severné a východné odvodňuje riečka Juhyně do Bečvy. Severná časť masívu patrí do rovnomennej prírodnej rezervácie. Na vrchol vedie značený chodník.

### Výhľady
náhľad|Rozhľadňa na vrchole
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti umožňuje obmedzený výhľad. Nerušený, kruhový rozhľad poskytuje rozhľadňa, z ktorej je pri vhodných podmienkach vidieť okolité pahorkatiny a vrchy pohoria, no tiež Biele Karpaty, Považský Inovec, Javorníky, hrebeň Lúčanskej Fatry, Moravsko-sliezske Beskydy a Hrubý Jeseník.

## Prístup
* po  zelenej turistickej značke (Cyrilometodějská stezka):
** od západu z obce Loukov cez rázc. Jehelník, památník
** zo severovýchodu z obce Podhradní Lhota cez Černú bařinu
* po  žltej turistickej značke:
** od východu z obce Rajnochovice cez Černú bařinu
** od západu z Chvalčova cez rázc. Jehelník, památník
** od juhu z lokality Tesák cez Čerňavu a rázc. Jehelník, památník

## Referencie

## Pozri aj
* Hostýnsko-vsetínská hornatina
* Hostýnské vrchy
* Prírodný park Hostýnské vrchy

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej trase

Kategória:Vrchy v Hostýnsko-vsetínskej hornatine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov v Česku
Kategória:Vrchy v okrese Kroměříž
Kategória:Rozhľadne v Zlínskom kraji
West Point

**West Point** môže byť:

* Vojenská akadémia Spojených štátov vo West Pointe v štáte New York, pozri United States Military Academy

* názov mnohých sídiel v USA:
** West Point (Alabama) – mesto v Alabame
** West Point (Arkansas) – mesto v Arkansase
** West Point (Georgia) – mesto v Georgii
** West Point (Illinois) – dedina v Illinois
** West Point (Indiana) – dedina v Indiana
** West Point (Iowa) – mesto v Iowe
** West Point (Kalifornia) – obec v Kalifornii
** West Point (Kentucky) – mesto v Kentucky
** West Point (Minnesota) – dedina v Minnesote
** West Point (Mississippi) – mesto v Mississippi
** West Point (Nebraska) – mesto v Nebraske
** West Point (New York) – obec v New Yorku
** West Point (Ohio) – dedina v Ohiu
** West Point (Pensylvánia) – dedina v Pensylvánii
** West Point (Texas) – dedina v Texase
** West Point (Utah) – mesto v Utahu
** West Point (Virgínia) – obec vo Virgínii
** West Point (Wisconsin) – mesto vo Wisconsine

## Pozri aj
* West Point Grey – mestská časť kanadského mesta Vancouver
Eugen Hammersberg

**Eugen Hammersberg** (; * 14. marec 1845, Košice† 28. február 1918, Budapešť) bol uhorský právnik, poslanec uhorského snemu, sudca, generálny prokurátor Uhorska.

## Životopis
Narodil sa v šľachtickej rodine Ladislava Ganzstuckh von Hammersberg a jeho manželky Emerencie Farkassányi. Po absolvovaní košickej právnickej akadémie začal svoju kariéru na trestnom kráľovskom súde v Pešti ako koncipient. Právnické skúšky zložil v roku 1867 a stal sa sudcom v Košiciach. V roku 1872 ho zvolili za poslanca uhorského snemu za Liberálnu stranu, ktorým bol dve volebné obdobia do roku 1878. Od roku 1883 bol sudcom rôznych súdov a v roku 1891 bol vymenovaný za sudcu Kúrie (najvyššieho súdu Uhorska). V rokoch 1896 až 1899 bol generálnym prokurátorom Uhorska. Po reforme prokuratúry ho cisár František Jozef I. v roku 1899 vymenoval za prvého kráľovského prokurátora Uhorska (ktorý plnil úlohy generálneho prokurátora). V roku 1902 odišiel do dôchodku.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike; pokrstený ako Jenö Hammerberg Ganczstukh

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Košíc
Kategória:Slovenskí sudcovia
Kategória:Uhorskí právnici
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Pochovaní na cintoríne Kerepesi
Letisko Melilla

**Letisko Melilla** (; IATA: **MLN**, ICAO: **GEML**), sa nachádza  juhozápadne od Melilly, španielskej enklávy na pobreží Maroka.

## História
Letisko slávnostne otvoril 31. júla 1969 minister letectva José Lacalle Larraga, aby natrvalo nahradilo letisko Tauima.

## Aerolínie a destinácie

## Štatistiky

## Referencie

## Externé odkazy
*  Oficiálna webová stránka AENA
*  Prehľad destinácií

## Iné projekty

Melilla
Kategória:Melilla
Júlia (rozlišovacia stránka)

**Júlia** môže byť:
*ženské krstné meno, pozri Júlia
*mesiac planéty Urán, pozri Júlia (mesiac)
*slovenský názov rodov *Julia* a *Berthelinia* z čeľade júliovité (Juliidae) patriacej do ulitníkov, pozri Julia a Berthelinia
Holý kameň (vrch v Spišsko-gemerskom krase)

**Holý kameň** () je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Novoveskou Hutou, približne  juhozápadne od Spišskej Novej Vsi.

## Poloha
Nachádza sa na východnom okraji Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Spišská Nová Ves a na katastrálnom území obce Smižany. Najbližšími sídlami sú južne situované Mlynky, juhozápadne sa nachádzajú Dedinky a Stratená, severne Hrabušice a Spišské Tomášovce, severovýchodne Smižany a Spišská Nová Ves a východne Novoveská Huta, Hnilec a Hnilčík. Vrch je čiastočne súčasťou Národného parku Slovenský raj a západná časť patrí do rovnomennej národnej prírodnej rezervácie. 

## Opis
Holý kameň leží v severovýchodnej časti planiny Geravy, na východnom okraji Slovenského raja. Severným smerom sa nachádza Zadný Turník () a Jabloň (), východným Dubnica (), Malý Muráň (), Hýľ () a Haniskova (), južným Viničiar () a Kráľova hoľa () a západným Gačovská skala (), Suchý vrch (), Červená skala () a Bykárka (). Západná časť sa prudko zvažuje do rokliny Berezinec, ktorou vodu odvádza prítok Bieleho potoka, severné svahy klesajú do údolia potoka Lesnica a voda z východne sa zvažujúcej oblasti odteká potokom Holubnica do Hornádu. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu a blízkych Volovských vrchov, nezriedka však aj Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, východnú časť Nízkych Tatier a Stolické vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no okolím vedie: 

*  zeleno značený chodník:
** západným úpätím roklinou Berezinec z Dediniek cez Geravy na rázc. Berezinec
** od východu z Novoveskej Huty na rázc. Zadný Hýľ
*  žlto značený chodník zo sedla Čertova hlava cez rázc. Zadný Hýľ
*  modro značený chodník:
** od juhu z obce Mlynky na rázc. Zadný Hýľ
** od severovýchodu zo Spišskej Novej Vsi, rázc. Košiarny briežok na rázc. Berezinec
** od severu z lokality Klauzy na rázc. Berezinec

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-gemerský kras
* Slovenský raj 
* Holý kameň (národná prírodná rezervácia)
* Národný park Slovenský raj
* Zoznam vrcholov v Spišsko-gemerskom krase

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Smižany
Kategória:Vrchy v Slovenskom raji
Jaeden Martell

**Jaeden Martell** (* 4. január 2003, Philadelphia, Pensylvánia, USA) je americký herec.

## Detstvo
Martell sa narodil 4. januára 2003 vo Philadelphii v štáte Pensylvánia. Jeho stará mama z matkinej strany, Chisun Martell, je kórejčanka. Do ôsmich rokov žil v Južnej Philadelphii, neskôr sa presťahoval do Los Angeles.

## Kariéra
V prvých šiestich rokoch svojej kariéry, Martell používal svoje rodné meno, Lieberher. V roku 2019 začal používať rodné meno svojej matky - Martell.

Jeho prvá herecká rola bola v reklame na Hot Wheels. Jeho prvou hlavnou úlohou v celovečernom filme bol film *St. Vincent* z roku 2014, kde hral po boku Billa Murrayho. Neskôr hral vo filme *Aloha* z roku 2015. Za svoj herecký výkon vo filme *To* z roku 2017 bol filmovými kritikmi chválení. Zahral si aj v jeho pokračovaní *To Kapitola 2* z roku 2019. V rovnakom roku si zahral aj vo filme *Na nože*.

V októbri 2022 stvárnil hlavnú úlohu vo filme *Telefón pana Harrigana*, ktorý bol natočený na základe poviedky od Stephena Kinga.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmoví herci USA
Kategória:Televízni herci USA
Kategória:Osobnosti USA kórejského pôvodu
Kategória:Detskí herci
Kategória:Osobnosti z Philadelphie
Iwona Podkościelná

**Iwona Podkościelná** (; * 1. jún 1988, Bychawa) je poľská cyklistka. Na Letných paralympijských hrách 2016 v Riu získala zlatú medailu.

## Životopis
Podkościelná má slabý zrak. Vyštudovala špeciálnu pedagogiku. V októbri 2016 ju prezident Poľska, vyznamenal Zlatým krížom za zásluhy (Złoty Krzyź Zasługi) pri propagácii Poľska.

## Športová činnosť
Od roku 2010 je jej pilotka Alexsandra Teclawová, svoje prvé úspechy získali v roku 2013 kedy vyhrali svetový šampionát v para cyklistike. V rokoch 2011 až 2017 bola majsterkou Poľska v tandemoch.

### Paralympijské hry
Letných paralympijských hrách 2016 v Riu získala zlatú medailu v cestných pretekoch kategórie B. Jej pilotkou bola Alexsandra Teclawová.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru

Kategória:Osobnosti z Lubelského vojvodstva
Kategória:Poľskí paralympionici
Kategória:Poľské cyklistky
Kategória:Cyklisti na Letných paralympijských hrách 2016
Kategória:Medailisti na Letných paralympijských hrách 2016
Kategória:Poľskí paralympijskí víťazi‎
Kategória:Paralympijskí víťazi v cyklistike
Timo Kivinen

Generál **Timo Pekka Kivinen** (* 8. december 1959, Lappeenranta) je fínsky generál, od augusta 2019 náčelník generálneho štábu Fínskych ozbrojených síl.

## Životopis
Do Fínskej armády vstúpil v roku 1979. Do roku 1982 študoval na Vojenskej akadémii. V tom istom roku bol povýšený na poručíka.

Na začiatku svojej kariéry slúžil hlavne v ľahkej pechote. V roku 1984 sa stal nadporučíkom a v roku 1989 kapitánom.

V rokoch 1997 až 1998 ako major pôsobil ako zástupca veliteľa práporu misie SFOR v Bosne a Hercegovine. Následne bol vojenským attaché v Budapešti s akreditáciou pre Rakúsko a Ukrajinu. V rokoch 2001 až 2004 velil pluku (Utti Jaeger) a bol povýšený na plukovníka. Neskôr pôsobil na Národnej univerzite obrany.

V roku 2010 bol vymenovaný za brigádneho generála a stal sa veliteľom Brigády Karelia. Do hodnosti generálmajor bol povýšený v roku 2014 a od roku 2015 bol zástupcom náčelníka štábu pre stratégiu. V roku 2016 bol povýšený na generálporučíka. Od roku 2017 bol Obranného veliteľstva. K 1. augustu 2018 sa stal náčelníkom generálneho štábu Fínskych ozbrojených síl a bol povýšený do hodnosti generál.

## Referencie

Kategória:Fínski generáli
Kategória:Príslušníci Fínskej armády
Kategória:Náčelníci generálneho štábu Fínskych ozbrojených síl
IPhone 14

left|100px **iPhone 14** a **iPhone 14 Plus** sú smartfóny, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú jednými z modelov šestnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcov modelov iPhone 13 a 13 mini. Modely boli oznámené spolu s drahšími modelmi iPhone 14 Pro a Pro Max 7. septembra 2022 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku, výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. Predobjednávky na iPhone 14 a iPhone 14 Plus  sa začali 9. septembra 2022, iPhone 14 bol vo väčšine krajín k dispozícii 16. septembra 2022 a iPhone 14 Plus 7. októbra 2022.

## Charakteristika
iPhone 14 sa veľmi podobá iPhonu 13. Telefóny však disponujú niektorými rozdielmi, napríklad väčšími zadnými kamerami oproti IPhone 13. Snímač Face ID v hornej časti obrazovky je na iPhone 14 rovnako veľký ako na iPhone 13. Kryty z iPhone 13 opäť nie sú kompatibilné s krytmi na iPhone 14.

iPhone 14 a 14 Plus sú dostupné v šiestich farbách: Midnight (tmavosivá), Starlight (biela), Product Red (červená), modrá, fialová a žltá.

iPhone 14 a iPhone 14 Plus využívajú čip A15 Bionic navrhnutý spoločnosťou Apple. Sú vybavené 6-jadrovým CPU, 5-jadrovým GPU a 16-jadrovým systémom Neural Engine; iPhone 14 má rovnaký čip ako iPhone 13, okrem GPU, ktoré je 5-jadrové ako u iPhone 13 Pro.

### Displej
iPhone 14 má 6,1-palcový (15 cm) displej s technológiou Super Retina XDR OLED s rozlíšením 2532 × 1170 pixelov a hustotou pixelov približne 460 PPI s obnovovacou frekvenciou 60 Hz. iPhone 14 Plus má 6,7-palcový (17 cm) displej s technológiou Super Retina XDR OLED s rozlíšením 2778 × 1284 pixelov a hustotou pixelov približne 458 PPI s obnovovacou frekvenciou 60 Hz.

### Kamery
iPhone 14 a 14 Plus sú vybavené rovnakým systémom s tromi kamerami: jedna predná kamera a dve zadné kamery: širokouhlá a ultraširoká. Zadné fotoaparáty obsahujú väčšie snímače pre väčší zber svetla s optickou stabilizáciou obrazu (). Modul fotoaparátu na zadnej strane je usporiadaný diagonálne, aby sa do šasi zmestili väčšie snímače. Bola pridaná technológia Photonic Engine, ktorá zachytí ešte viac svetla. Okrem toho bol pridaný aj akčný režim.

## Referencie

## Pozri aj
* iPhone 13 a iPhone 13 Pro – modely predchádzajúcej generácie
* iOS
* iPhone
* Apple

## Externé odkazy
*  – oficiálna stránka iPhone 14 a 14 Plus

## Zdroj

Kategória:IPhone
Kategória:IOS
Kategória:Mobilné telefóny Apple
Kategória:Hardvér firmy Apple
Rozsudok (rozlišovacia stránka)

**Rozsudok** môže byť:
*druh rozhodnutia súdu, pozri rozsudok
*rozhodnutie, úsudok, posúdenie, uváženie, názor 
*zastarano:
**schopnosť uvažovať, súdnosť, úsudok, pozri uvažovanie, súdnosť, úsudok
**vo filozofii: úsudok (lat. ratiocinatio), pozri úsudok (vyvodzovanie záveru)

## Zdroje
Inferencia

**Inferencia** môže byť:
*v logike: a) (logické) usudzovanie, odvodzovanie, vyvodzovanie, b) (logický) úsudok, pozri úsudok (vyvodzovanie záveru)
*v štatistike: štatistická inferencia (=štatistické usudzovanie, štatstická indukcia)
*v lingvistike: psychické procesy, ktoré sa podieľajú na porozumení reči, napr. logický úsudok, domýšľanie, rôzne preklenovanie medzier v texte a podobne, pozri inferencia (psycholingvistika)

## Zdroje
Holý kameň

**Holý kameň** môže byť:

* chránené územie v Slovenskom raji, pozri Holý kameň (národná prírodná rezervácia)
* vrch v Spišsko-gemerskom krase, pozri Holý kameň (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Úsudok (vyvodzovanie záveru)

**Úsudok** (iné názvy: **logický úsudok**, **[[sylogizmus]]** v najširšom zmysle, **inferencia**, **[[argument]]**; zastarano: *záverka* [alebo *záverok*] v širšom zmysle, *rozsudok*; lat. ratiocinatio, ratio(cinium), syllogismus, illatio, conclusio, dianoia, discursus; nem. Schluss; angl. inference, reasoning, argument) je logická operácia, myšlienkový postup, pri ktorom sa z jedného alebo niekoľkých súdov (premís úsudku) vyvodzuje nový súd (záver alebo dôsledok), ktorý logicky vyplýva z premís podľa nejakého logického pravidla (tzv. pravidla vyvodzovania). Je to teda výsledok (logického) usudzovania. 

## Zdroje

Kategória:Logika
Kategória:Inteligencia
Bykárka

**Bykárka** () je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Dedinkami, približne  juhozápadne od Spišskej Novej Vsi.

## Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Spišská Nová Ves a na katastrálnom území obce Letanovce. Najbližšími sídlami sú južne situované Mlynky a Dedinky, juhozápadne sa nachádza Stratená, západne Vernár, severne Betlanovce a Hrabušice, severovýchodne Spišské Tomášovce, Smižany a Spišská Nová Ves a východne Novoveská Huta. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj.

## Opis
Bykárka leží na juhovýchodnom okraji planiny Glac, v strednej časti Slovenského raja. Severným smerom sú zväčša výškovo nevýrazné pahorky horskej plošiny, východným smerom sa nachádza Jabloň (), Zadný Turník (), Malý Muráň (), Hýľ (), Holý kameň () a Haniskova (), južným Viničiar (), Červená skala (), Suchý vrch (), Gačovská skala () a Skala () a západným Havrania skala (), Cigánka () a Tri kopce (). Západná a severná časť časť masívu pozvoľna klesá do planiny, južné a východné sa prudko zvažujú do údolia Bieleho potoka, ktorý odvádza vodu do rieky Hornád. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu, Volovské vrchy, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, východnú časť Nízkych Tatier a Stolické vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no na rázcestie Pod Bykárkou na južnom úbočí vedie: 

*  zeleno značený chodník:
** od juhu z rázc. Stratenská píla cez rázc. Pod Suchým vrchom
** od severu z rázc. Kyseľ cez Biskupské chyžky
*  žlto značený chodník z lokality Klauzy
*  červeno značený chodník na rázc. Glac:
** od západu z obce Vernár a rázc. Sokol
** od juhu z lokality Geravy cez rázc. Pod Suchým vrchom

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-gemerský kras
* Slovenský raj 
* Národný park Slovenský raj
* Zoznam vrcholov v Spišsko-gemerskom krase

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Letanovce
Kategória:Vrchy v Slovenskom raji
Skyllis z Kréty

**Skyllis** () bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr. 

Skyllis, grécky sochár z Kréty, brat a spolupracovník Dipoina, bol podľa Plínia činný v období 50. olympiády (580 – 577 pred Kr.). Pausanias uvádza, že Skyllis, spoluautor sochy bohyne Atény v Nemey, bol zrejme synom sochára Daidala a matky pochádzajúcej z krétskej Gortyny: „*Je tam svätyňa Atény a socha, ktorá je dielom Skyllida a Dipoina. Boli vraj Daidalovými žiakmi, jedni dokonca hovoria, že sa Daidalos oženil so ženou z Gortyny a že sa mu Dipoinos a Skyllis z tejto ženy narodili. *“   Ak by bolo toto všetko, čo bolo o týchto umelcoch zaznamenané, možno by boli považovaní za úplne legendárnych. Ale niektoré ďalšie písomné správy o nich sa zdajú byť viac-menej za historické.
 
Podľa Plínia boli Skyllis a Dipoinos údajne prví umelci, ktorí sa na Kréte preslávili ako sochári tvoriaci z mramoru (prvé mramorové sochy mužov v životnej veľkosti sa začali vyrábať na ostrovoch Naxos, Samos a Paros v polovici 7. stor. pred Kr. ).  Neskôr sa ich domovinou na čas stal Sikyón, kde sa zaviazali zhotoviť rôzne sochy bohov, ale skôr, než tieto práce dokončili, po sťažnosti, že im bolo ublížené, odišli do Aitólie (zrejme kvôli porušeniu dohody, možno po smrti tyrana Kleisthena v roku 573 pred Kr.). Sikyón bol po ich odchode okamžite zasiahnutý hladomorom, neplodnosťou a strašným utrpením. Keď ľudia požiadali orákulum o radu ako odvrátiť hnev bohov, z delfskej veštiarne dostali túto odpoveď: úľava príde, „ak Dipoinos a Skyllis dokončia sochy bohov“. To sa im nakoniec  za cenu veľkých ústupkov a peňazí podarilo a bratia sochy božstiev Apolóna, Artemidy, Hérakla a Atény dokončili.

Pausanias zaznamenal, že dielami Skyllida a Dipoina boli aj sochy Dioskúrov, sochy Anaxida a Mnasinoua a ich matiek, Hilaeiry a Foiby, všetky zhotovené z ebenového dreva (z menšej časti zo slonoviny), ktoré sa nachádzali v Argose.
 
Klement Alexandrijský vo svojom diele *Protreptikos pros Hellénas*  (4.42) uvádza: „*Boli tam ďalší dvaja sochári, myslím, že Kréťania, podľa mena Dipoinos a Skyllis. Títo muži vytvorili sochy Dioskúrov v Argose, sochu Hérakla v [[Tiryns|Tirynte]] a drevenú sochu ([[xoanón]]) Artemidy Mounychie v Sikyóne.*“ 
 
Menej spoľahlivá je správa o ich aktivite v Lýdii, ktorú zaznamenal arménsky historik Mojžiš z Chorény.
 

Skyllis a Dipoinos sú považovaní za zakladateľov peloponézskych sochárskych škôl, táto skutočnosť sa zhoduje s najnovšími štúdiami, ktoré uvádzajú Krétu medzi centrá vzniku a šírenia tzv. „daidalského“ umenia (pre daidalský štýl bol typický vlnitý účes, podobný parochni, frontálne zobrazenie, strnulý postoj a tvár v tvare trojuholníka. Postavy boli nahé a jedna noha bola mierne nakročená.)
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ján Sekáč (verejný činiteľ)

Dr. **Ján Sekáč** (* 8. marec 1882, Turzovka, Rakúsko-Uhorsko† 8. jún 1964, Bratislava, Česko-Slovensko) bol slovenský sudca a verejný činiteľ. Bol jedným z prvých slovenských, právnicky kvalifikovaných administratívnych pracovníkov v Prvej česko-slovenskej republike a prvým predstaviteľom česko-slovenskej vlády v Košiciach. V roku 1919 zastával post župana Abovsko-turnianskej župy, v roku 1922 Liptovskej župy a v rokoch 1923 – 1926 bol menovaný župan pre Podtatranskú župu.

## Životopis
Jeho otec bol Ján Sekáč a matka Vilma, rodená Beloniová. Študoval na gymnáziu v Žiline a Nitre, právo v Bratislave a Kluži. Sudcovsko-advokátsku skúšku zložil v Budapešti. Po vojenskej službe od roku 1905 bol dobrovoľníkom pri vojsku ako vojenský sudca. V roku 1918 sa stáva štábnym kapitánom justičnej služby v československej armáde. Po vzniku Česko-slovenskej republiky bol advokátom v Košiciach, v roku 1919 bol menovaný županom Abovsko-turnianskej župy, v rokoch 1922 – 1926 Podtatranskej župy. Od roku 1926 bol prednostom oddelenia ministerstva vnútra, od roku 1929 prednostom samosprávnej skupiny krajinského úradu, potom krajinským viceprezidentom v Bratislave. Na dôchodok odišiel v roku 1937. Zomrel v januári 1964 v Bratislave.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Slovenskí sudcovia
Kategória:Slovenskí advokáti
Kategória:Župani
Kategória:Osobnosti z Turzovky
Voľba prezidenta Čiernej Hory v roku 2023

**Voľba prezidenta Čiernej Hory v roku 2023** boli voľby, ktorých prvé kolo sa konalo 19. marca, druhé 2. apríla 2023. Voľby vyhral Jakov Milatović, dovtedajší prezident Milo Djukanovič skončil v druhom kole.

## Predvolebné dianie
16. marca 2023 prezident Milo Djukanovič rozpustil 81 členný parlament, po rozpustení budú nasledovať parlamentné voľby. Vláda premiéra Dritana Abazoviča funguje ako úradnícka, bez podpory parlamentu. Milo Djukanovič bol na čele krajiny 32 rokov od februára 1991 kedy na svoje 29. narodeniny získal premiérsky post. Svoju pozíciu začal strácať už v roku 2020 kedy v parlamentných voľbách jeho Demokratická strana socialistov (DPS) zostala v opozícii. Na čele strany stál od roku 1997. Premiérom sa vtedy stal s podporou Slobodana Miloševiča, neskôr však opustil pro-srbské smerovanie a v roku 2006 prispel k získaniu nezávislosti od Srbska, v roku 2012 krajina začala prístupové rokovania do Európskej únie a v roku 2017 vstúpila do NATO. Neskôršie však začal byť obviňovaný z rozmachu korupcie a kriminality.

## Kandidáti
Vo voľbe kandidovali títo kandidáti:

* Milo Djukanovič (vtedajší prezident)
* Jakov Milatović
* Andrija Mandić
* Jovan Radulović
* Goran Danilović
* Aleksa Bečić
* Draginja Vuksanović Stanković

## Prvé kolo
thumb|Výsledky prvého kola volieb podľa obce a kandidáta, ktorý získal väčšinu.

Prvé kolo sa konalo v nedeľu 19. marca 2023. V prvom kole sa neočakávalo víťazstvo prozápadného prezidenta, „Za najsilnejších súperov sa považujú kandidáti viacerých prosrbských strán.“

### Výsledky
Predbežné výsledky prvého kola volieb boli nasledovné:

## Druhé kolo
thumb|Výsledky druhého kola volieb podľa obce a kandidáta, ktorý získal väčšinu.

Druhé kolo sa konalo v nedeľu, 2. apríla 2023. Voľby vyhral Jakov Milatović z hnutia Európa teraz, bývalý minister hospodárstva (20222022). Milatovića podporujú srbské strany ako aj Srbská pravoslávna cirkev. Po neúspechu v druhom kole Djukanovič odstúpil z postu predsedu Demokratickej strany socialistov.

Zmena prezidenta je očakávaná na 21. mája 2023.

## Výsledky
Predbežné výsledky boli takéto:

## Referencie

2023
Kategória:Voľby 2023
Kategória:2023 v Čiernej Hore
Stratenská píla

**Stratenská píla** alebo **Píla** je osada Stratenej, obce v okrese Rožňava. Je rekreačnou lokalitou a východiskom turistických trás do Slovenského raja.

## Poloha
Nachádza sa v údolí rieky Hnilec, na vtoku Krčmárskeho potoka do vodnej nádrže Palcmanská Maša, približne  východne od centra Stratenej. Severozápadne sa nachádza vrch Marčeková (), východne Gačovská skala () a južne Skala (), pričom celá oblasť patrí do Národného parku Slovenský raj. Osada je situovaná v južnej časti Slovenského raja a prístupná miestnou komunikáciou z cesty I/67. Pravým brehom rieky a vodnej nádrže vedie železničná trať Červená Skala – Margecany, na ktorej je v blízkosti osady vybudovaný 300 metrov dlhý Hamrický tunel.

## Turizmus
Lokalita je dostupná cestou, no vedie z nej viacero značených chodníkov:

* po  červenej turistickej značke údolím Hnilca:
** západným smerom cez Stratenú do osady Dobšinská Ľadová Jaskyňa
** východne cez Dedinky do osady Biele Vody (Zejmarská roklina)
* po  zelenej značke roklinou Malé Zajfy s možnosťou pokračovania na Havraniu skalu alebo Geravy

## Referencie

## Pozri aj
* Stratená
* Národný park Slovenský raj
* Spišsko-gemerský kras

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape
* Webstránka obce Stratená

Kategória:Stratená
Kategória:Slovenský raj
Koloman Horniš

**Koloman Horniš** (* 1. apríl 1900, Kysucké Nové Mesto† 31. máj 1978) bol slovenský pedagóg, politik HSĽS a funkcionár Hlinkovej gardy.

## Životopis
V roku 1919 absolvoval učiteľský ústav v Štubnianskych Tepliciach. Ako pedagóg pôsobil na viacerých miestach. V roku 1927 sa uvádza, že bol učiteľom v obci Nesluša, neskôr v Kysuckom Novom Meste. Politicky sa angažoval v Hlinkovej slovenskej ľudovej strane, pričom v rokoch 19281945 bol okresným predsedom strany v Kysuckom novom Meste. Od roku 1934 bol tajomníkom miestneho odboru Matice slovenskej v Kysuckom Novom Meste. V parlamentných voľbách v roku 1935 kandiduje za Autonomistický blok do poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia.
vľavo|náhľad|220x220bod|Koloman Horniš (druhý sprava v gardistickej uniforme) na ustanovujúcej schôdzi Snemu Slovenskej krajiny 18. januára 1939
Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v roku 1938 je zvolený za poslanca. Poslancom snemu bol do zániku jeho činnosti v roku 1945 a pôsobil ako podpredseda jeho branného výboru. V roku 1941 sa zaslúžil o vybudovanie novej kalvárie v obci Skalité. V období Slovenského štátu pôsobil aj ako župný veliteľ Hlinkovej gardy v Považskej župe. Po roku 1945 bol za svoju činnosť v rokoch 19391945 súdený v rámci tzv. retribučného súdnictva. V súvislosti s jeho procesom sa mu mal predseda senátu zdôveriť: „*Zaslúžil by si si metál, ale musel som ťa odsúdiť!*“

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Kysuckého Nového Mesta
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici HSĽS
Kategória:Poslanci Snemu Slovenskej republiky
Hlavný bojový tank

náhľad|Leopard 2A4 rakúskej armády - typický moderný hlavný bojový tank súčasnosti.
**Hlavný bojový tank** (angl. *main battle tank*, skr. MBT), iné názvy: **bojový tank** a **univerzálny tank** je označenie pre pásové obrnené vozidlo kombinujúceho vysokú palebnú silu, silné pancierovanie aj mobilitu. Spravidla je to pásový tank s primárnou kanónovou výzbrojou v otočnej veži. Zjednodušene možno povedať, že predstavuje splynutie predtým vyčleňovaných kategórií stredných a ťažkých tankov.

Označenie hlavný bojový tank (Main battle tank) pochádza z anglo-americkej terminológie. Začalo sa používať v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Vývoj tankov tejto kategórie podmienil vývoj výkonnejších tankových motorov, lepších systémov odpruženia a ľahšieho kompozitného pancierovania v období studenej vojny, ktorý prakticky vyrovnal rozdiely v kvalite medzi strednými a ťažkými tankami. Nové hlavné bojové tanky mali palebnú silu a pancierovú ochranu ako ťažký tank ale pohyblivosť stredného tanku. Počas 60. a 70. rokov 20. storočia hlavný bojový tank nahradil takmer všetky ostatné typy tankov, pričom zostali len niektoré špecializované úlohy, ktoré mali byť obsadené ľahšími konštrukciami alebo inými typmi obrnených bojových vozidiel.

Hlavné bojové tanky sú kľúčovou súčasťou moderných armád a hlavnou oporou moderných tankových vojsk. Spravidla sú organizované do obrnených jednotiek, ktoré zahŕňajú podporu pechoty, ktorá v boji sprevádza tanky v bojových vozidlách pechoty. Často ich podporujú aj lietadlá alebo vrtuľníky zabezpečujúce prieskum a priamu vzdušnú palebnú podporu. 

Medzi moderné hlavné bojové tanky patrí nemecký Leopard 2, americký M1 Abrams, britský Challenger 2, francúzsky Leclerc, izraelský Merkava IV, ruský T-72, T-80 alebo T-90 a čínske typ 99.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Hlavné bojové tanky
Svätá synoda Bulharskej pravoslávnej cirkvi

**Svätá synoda** (), alebo **Svätá synoda Bulharskej pravoslávnej cirkvi** () je najvyšším duchovným správnym orgánom Bulharskej pravoslávnej cirkvi. 

300x300px|thumb|sídlo bulharskej Svätej synody v Sofii

## Charakteristika
Svätá synoda vznikla v roku 1870, kedy bola založená rozhodnutím Bulharskej exarchie. Jej sídlom je synodálny palác v Sofii.

Na čele Svätej synody stojí bulharský patriarcha, ktorý je zároveň sofijským metropolitom a hlavou celej Bulharskej pravoslávnej cirkvi. Ďalšími členmi sú všetci biskupi (metropoliti), ktorí stoja na čele jednotlivých bulharských eparchií. Ide o metropolitov deviatich eparchií Bulharskej pravoslávnej cirkvi, ktoré sa nachádzajú na území Bulharska a dvoch, ktoré ležia v zahraničí, ktorými sú Americko-austrálska diecéza so sídlom v New Yorku a Západoeurópska diecéza so sídlom v Budapešti.  

### Zasadania
Zasadaniam, ktorým predsedá patriarcha sa uskutočňujú buď v plnej, alebo neúplnej zostave. V plnej zostave Svätá synoda zasadá dvakrát ročne (vždy v júni a v novembri), ale v prípade potreby môže zvolať zasadanie aj mimo tieto termíny. V neúplnej zostave zasadá pravidelne. Neúplná zostava pozostáva z patriarchu a štyroch metropolitov. Členov neúplnej zostavy vyberajú všetci členovia Svätej synody a to vždy na obdobie štyroch rokov. Podmienkou členstva je, aby vybraný metropolita bol na čele svojej eparchie aspoň dva roky.

### Rozhodovanie
Rozhodovanie je vždy kolektívne. Patriarcha nemôže rozhodovať o veciach, ktoré sa týkajú celej cirkvi, bez názoru vyjadreným Svätou synodou, rovnako tak Svätá synoda o takýchto veciach nemôže rozhodovať bez názoru, ktorý vyjadrí patriarcha (prípadne jeho zástupca). V tomto sa proces výrazne odlišuje od Rímskokatolíckej cirkvi, kde o akýchkoľvek otázkach môže rozhodnúť pápež bez toho, aby sa k tomu ktokoľvek iný vyjadril.

### Patriarcha
Súčasným (2023) patriarchom a teda najvyšším predstaviteľom Svätej synody je od roku 2013 Neofit Bulharský.  

## Galéria

Rosen Plevneliev + Holy Synod.jpg|členovia Svätej synody v roku 2013 počas stretnutia s vtedajším bulharským prezidentomRosenom Plevnelievom
BASA-3K-7-493-38-Boris III of Bulgaria in Vidin, 1934.jpg|dobová snímka zachytávajúca členov Svätej synody pri stretnutí s bulharským cárom Borisom III. v roku 1934 vo Vidine
Eparchy of the Bulgarian Orthodox Church.png|mapa s vyobrazením jednotlivých eparchií v Bulharsku


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Pravoslávna cirkev v Bulharsku
Kategória:Organizácie založené v 1870
Zoznam ctihodných rímskokatolíckej cirkvi

V katolíckej cirkvi sa titulom *ctihodný* označuje osoba, ktorá bola počas vyšetrovania a procesu vedúceho ku kanonizácii za svätého posmrtne vyhlásená za "hrdinu cností".

Nasleduje neúplný zoznam osôb vyhlásených za ctihodných. Zoznam je zoradený abecedne podľa kresťanského mena, ale v prípade potreby aj podľa priezviska, miesta alebo atribútovej časti mena.

 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi
* Kanonizačný proces
* Blahoslavený
* Svätý
* Ctihodný

## Zdroj

Kategória:Ctihodní v katolíckej cirkvi
Ctihodní
Divadelný súbor Jána Chalupku

**Divadelný súbor Jána Chalupku** je ochotnícky divadelný súbor z Brezna. Na scéne pôsobí nepretržite od roku 1923. Dlhé roky fungoval pri Dome kultúry v Brezne, dnes vystupuje ako občianske združenie. Pri súbore vyvíja svoju činnosť aj *Štúdio mladých*, ktoré zastrešuje záujemcov hlavne zo žiakov stredných škôl.

## Ocenenia

### Cena za tvorivý čin roka
Súbor je trojnásobným držiteľom Ceny za tvorivý čin roka, udeľovanej na Scénickej žatve v Martine do roku 2016.

* *Svadba pod kohútom* (Samo Tomášik), réžia: Roman Polák, 1982.
* *Hriech* (Jozef Gregor Tajovský), réžia: Ľuboslav Majera, 1985.
* *Zberné stredisko* (Dušan Kovačevič), réžia: Ľuboslav Majera, 1989.

### Cena Jozefa Kronera
Spoločnosť Jozefa Kronera udeľovala v rokoch 2004 až 2014 Cenu Jozefa Kronera za celoživotné dielo v oblasti hereckej tvorby v amatérskom divadle.

* Klára Roštárová (* 1922 - † 2006), 2005.
* Ladislav Vagaday (* 1945 - † 2013), 2006.
* Alžbeta Vagadayová (* 1946), 2009.

## Referencie


## Externé odkazy
* Divadelný súbor Jána Chalupku, oficiálna stránka

Kategória:Slovenské amatérske divadelné súbory
Kategória:Kultúra v Brezne
Kategória:Občianske združenia na Slovensku
Marsina

**Marsina** môže byť:

* Alojz Marsina (18881958), osvetový pracovník, katolícky kňaz
* Andrej Marsina (18851985), politik, katolícky kňaz
* Štefan Viktor Marsina (18471896), publicista, cirkevný historik
* Richard Marsina (19232021), historik, archivár

## Referencie