open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cosimo de' Medici

**Cosimo Medici**, zvaný *Il Vecchio (Starý)* (* 27. september 1389, Florencia, Florentská republika – † 1. august 1464, Careggi) bol taliansky bankár, od roku 1434 neoficiálny vládca Florencie, starý otec Lorenza Mediciho.

V roku 1433 presadila florentská šľachta vedená rodom Albizzi jeho vyhnanie z mesta, ale v roku 1434 sa v dôsledku víťazstva svojich prívržencov vrátil a ujal sa vlády pri zachovaní republikánskeho zriadenia. Na odstránenie svojich bohatých súperov a posilnenie vlastnej moci využíval sympatie ľudových vrstiev, ku ktorým bol veľmi štedrý. 

Veľmi sa zaslúžil o rozvoj obchodu, vied a umení, založil platónsku akadémiu vo Florencii, dal postaviť nádherné stavby, napr. palác Medici (Riccardi) a kostol San Lorenzo, 1444 položil základy medicejskej knižnice (Biblioteka Medicea Laurenziana), v jeho okolí žili najvýznamnejší humanisti a umelci. Nazývajú ho Otcom vlasti.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Talianski politici
Kategória:Mediciovci
Kategória:Osobnosti z Florencie
Philipp Melanchthon

**Philipp Melanchthon** (* 16. február 1497, Bretten, Nemecko – † 19. apríl 1560, Wittenberg) bol nemecký filozof, luteránsky teológ, humanista, cirkevný reformátor, pedagóg, poradca a priateľ Martina Luthera, profesor univerzity vo Wittenbergu. Realizátor Lutherovho teologického programu: Melanchton podal filozofickú formuláciu protestantizmu; je zakladateľ protestantskej neoscholastiky. Veľký vplyv malo jeho učenie o práve a štáte. 

Má čestný titul „Praeceptor Germaniae“ (Učiteľ Nemecka). Nebol však duchovným. Na rozdiel od Luthera, nikdy nebol ordinovaný za kňaza, ani v katolíckej ani v evanjelickej cirkvi. 

## Dielo
* *Confessio augustana ([[Augsburské vyznanie]]), [[1530]]*
* *Loci communes rerum theologicarum seu hypotyposes theologicae* (Základné všeobecné pojmy teologické alebo náčrt teológie), 1521
* *Opera quae supersunt omnia, I-XXVIII*, 1843-1860

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Jeleazar Moisejevič Meletinskij

**Jeleazar Moisejevič Meletinskij** (* 22. október 1918, Charkov, Ukrajina – † 17. december 2005, Moskva, Rusko) bol ruský folklorista a literárny historik, špecialista v odbore mytológie.

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Ruskí folkloristi
Kategória:Ruskí literárni kritici
Kategória:Literárni historici
Kategória:Sovietski spisovatelia
Kategória:Absolventi Moskovskej štátnej univerzity M. V. Lomonosova
Kategória:Osobnosti z Charkova
Melissos zo Samosu

**Melissos** () bol grécky filozof, predstaviteľ eleatskej školy, komentátor Parmenidových myšlienok. Velil loďstvu ostrova Samos, ktoré porazilo Aténčanov v roku 441 pred Kr.

Učenie Melissa zo Samosu je jednak komentárom základných predpokladov Parmenidovho učenia a jednak výsledkom skúmania bytia KATÁ TÉN HYLÉN, čiže nakoľko je bytie čímsi vecným, materiálnym. Melissos pravdepodobne ako prvý v dejinách filozofie zavádza pojem HYLÉ ako pojem niečoho, čo je telesné alebo ako pojem hmoty. Starý homérsky významový útvar *HYLÉ* Melissos obohacuje o nový filozofický obsah. Melissos popiera najmä možnosť absolútneho prázdna, pretože logicky ho nemožno definovať na základe pojmu bytia. Bytie v materiálnom zmysle je všetkým, je mimo konkrétneho miesta a mimo času a ako také je absolútne neohraničené, a teda jedno a výlučne jediné, vylučujúce akúkoľvek možnosť jestvovania čohokoľvek mimo seba, teda aj absolútneho prázdna. Pojem bytia teda zahrnuje v sebe i pojem prázdna i pojem HYLÉ (hmoty). Logika stojí nad DOXAI čiže nad vedením o zmyslovom svete. Zmyslovému poznaniu chýba filozofická hodnota, pretože zmyslové poznanie podlieha ustavičnej zmene, a teda nemôže chápať ani predstavovať v stálych a nemenných kategóriách bytia. Keďže človek nemôže vyjsť za zmyslové poznanie, teda pravdivé, čisto rozumové poznanie je preň celkom nemožné. Melissovo učenie vyúsťuje do sofistického skepticizmu a koniec koncov do nihilizmu.

## Zdroje
* 
* 
 
## Referencie

Kategória:Predsokratici
Menedémos z Eretreie

**Menedémos z Eretreie** alebo **Menedemos z Eretreie** (* asi 350 pred Kr. – † od 278 do 275 pred Kr.) bol starogrécky filozof, predstaviteľ elidsko-eretrijskej školy, ktorý ju preniesol z Elidy do Eritreje na ostrove Euboia.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 3. storočí pred Kr.
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Meng-c’ (filozof)

**Meng-c’** (, , lat. Mencius; * 372 pred Kr.† 286 pred Kr.) bol čínsky filozof, predstaviteľ konfucianizmu.

## Referencie

## Pozri aj
* Meng-c’ (kniha)

## Ďalšia literatúra
* 
* 

## Preklady
* 

## Iné projekty

Kategória:Čínski filozofi
Kategória:Osobnosti na čínskych poštových známkach
Messer-Džavaih z Basry

**Messer-Džavaih z Basry** bol židovský lekár, ktorý v roku 683 preložil do arabčiny sýrske lekárske dielo.

## Externé odkazy

Kategória:Lekári židovského pôvodu
Métrokles

**Métrokles** alebo **Métroklés** alebo **Metrokles** bol starogrécky filozof, predstaviteľ kynizmu, brat Hipparchie.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Obete samovrážd
Johannes Micraelius

**Johannes Micraelius**, vlastným menom **Johannes Lütkeschwager**, (* 1. september 1597, Koszalin - † 3. december 1658, Štetín) bol nemecký básnik, filozof a historik. Je autorom diela „Lexicon philosophicum“ (1653).

## Dielo
* *Syntagma historiarum ecclesiae*, 1630
* *Tragico-Comoedia Nova de Pomeride a Lastevio afflicta*, 1631
* *Sechs Bücher vom alten Pommernland*, 1639 - 1640
* *Oratio inauguralis de animorum morbis et medicina*, 1642
* *Ethnopronius tribus dialogorum libris*, 1647
* *Aphorismi de regia politici scientia*, 1647
* *De methodo in disciplinis*, 1648
* *De inaudita philosophia Joannis Baptistae Helmontii*, 1649
* *Cosmologia*, 1650
* *Psychologia*, 1650
* *Tabellae historicae*, 1652
* *De mutationibus rerum publicarum earumque causis, praesagiis er curatione*, 1652
* *Lexicon philosophicum terminorum philosophis usitatorum*, 1653

## Externé odkazy
*digitalizované časti diel *Lexicon philosophicum*  a *Tabellae historicae*  

## Zdroj

Kategória:Nemeckí historici
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Novovekí filozofi
Mikuláš Kuzánsky

**Mikuláš Kuzánsky** (* 1401, Kues, Nemecko – † 11. august 1464, Todi, Taliansko), pôvodným menom *Nikolaus Chrypffs* alebo *Khryppfs*, *Nikolaus de Cusa* alebo *Cusanus*, bol nemecký filozof, ktorý stál na hraniciach medzi scholastikou a humanizmom ("posledný scholastik a prvý renesančný filozof"), teológ, cirkevný politik, tvorca tzv. funkcionalistickej ontológie.

Vychádzal z platonizmu a novoplatonizmu, bol ovplyvnený mystikou (najmä Majstrom Eckhartom), neskorostredovekou devotio moderna a nominalizmom (Occamom).

Mikuláš Kuzánsky bol kardinál.

Mikuláš Kuzánsky sa snažil filozoficky vymedziť okruh ľudského vedenia ako „vedenie nevedenia“ (Docta ignorantia) a rozšíriť jeho možnosti na základe „princípu zhody protikladov“ (Coincidentia oppositorum), ktorý vo vlastnom zmysle môže byť iba v Bohu. Predznamenával vývoj renesančnej filozofie.

Nadväzuje na novoplatonikov. Základ je Jedno – zdroj sveta, večné,nekonečné,dáva svetu zmysel a vydeľuje z neho všetko iné. Mnohé – všetky existencie.

Teória učenej nevedomosti: čím sme učenejší, tým menej vlastne vieme. Boha vníma ako princíp – panteizmus.

## Dielo
* *De docta ignorantia* (*O učenej nevedomosti*), 1440
* *De concordantia catholica* (*O všeobecnom zjednotení*)
* ´´ Paradoxy Rozumu a Viery

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1401
Kategória:Úmrtia 11. augusta
Kategória:Úmrtia v 1464
Kategória:Nemeckí kardináli
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Renesanční filozofi
Kategória:Katolícki teológovia 15. storočia
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Biskupi Bolzansko-brixenskej diecézy
Lawrence Delos Miles

**Lawrence Delos Miles** (* 21. apríl 1904, Harvard, Nebraska, USA – † 1. august 1985, Easton, Maryland) bol americký ekonóm, tvorca metodiky nazvanej „hodnotová analýza“ z roku 1947 vo firme General Electric Company.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Ekonómovia USA
Kategória:Osobnosti z Nebrasky
Odo Marquard

**Odo Marquard** (* 26. február 1928, Słupsk, Poľsko – † 9. máj 2015, Celle, Nemecko) bol nemecký filozof, predstaviteľ postmodernej filozofie, od roku 1965 profesor filozofie v Gießene, žiak J. Rittera, nadväzuje na skeptickú tradíciu počnúc antikou a v tomto duchu filozofiu chápe ako obrat ku skepse.

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Claude Lévi-Strauss

**Claude Lévi-Strauss** [vyslov: lévi-strós] (* 28. november 1908, Brusel, Belgicko – † 30. október 2009, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky etnológ, antropológ, sociológ, jeden z hlavných predstaviteľov filozofického štrukturalizmu, zakladateľ sociálnej antropológie, profesor antropológie na Collège de France v Paríži, člen Francúzskej akadémie a nositeľ Radu čestnej légie, žiak Durkheima. Považujú ho za zakladateľa francúzskeho štrukturalizmu.

Veľkú pozornosť venoval vývinu myslenia. Charakteristické pre jeho diela sú predovšetkým analýzy tzv. primitívnych (predpísomných) náboženských kultúr. Na rozdiel od predchádzajúcich generácii bádateľov v oblasti antropológie, sociológie a religionistiky tvrdil, že myslenie prírodných národov nie je nelogické, či iracionálne, ale že jeho racionalita funguje na iných princípoch, ktoré je potrebné odhaliť a pochopiť. Lévi-Strauss predpokladá, že myslíme v protikladoch. Čiže základ našeho myslenia je tvorený protikladmi čo sa prejavuje v jazykovej štruktúre. Z toho dôvodu sa zaoberal tiež lingvistikou, mýtom a hudbou. 
Podľa jeho téz je príroda spontánna a univerzálna, kým kultúra je špecifická a normatívna. Logikou binárnych protikladov človek do svojho sveta vnáša štrukturálny a kultúrne modelovaný poriadok. Ten sa premieta do prejavov ľudskej činnosti ako sú mýty, totemizmus, umenie, rituály a podobne.

## Diela
**Gracchus Babeuf et le communisme*, L'églantine, 1926.
**La Vie familiale et sociale des Indiens Nambikwara*, Paris, Société des américanistes, 1948.
**Les Structures élémentaires de la parenté* (1949) 
**Race et histoire* (1952)
**Tristes Tropiques* (1955) 
**Anthropologie structurale* (1958)
**Le Totemisme aujourdhui* (1962)
* *La Pensée sauvage* (1962)
***Le Cru et le cuit* (1964)
***Du miel aux cendres* (1966)
***L'Origine des manières de table* (1968)
***L'Homme nu* (1971)
**Anthropologie structurale deux* (1973)
**La Voie des masques* (1972)
**Paroles donnés* (1984)
**Le Regard éloigné* (1983)
**La Potière jalouse* (1985)
**Regarder, écouter, lire* (1993)
**Saudades do Brasil*, Paris, Plon, 1994
**Le Père Noël supplicié*, Pin-Balma, Sables, 1994
**L’Anthropologie face aux problèmes du monde moderne*, Paris: Seuil, 2011
**L’Autre face de la lune*, Paris: Seuil, 2011

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Linguistic and Commodity Exchanges

## Zdroj
* 
*

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski sociológovia
Kategória:Francúzski religionisti
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie
Kategória:Francúzski autori náučnej literatúry
Kategória:Collège de France
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Francúzske osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Nositelia Radu čestnej légie
Kategória:Osobnosti na brazílskych poštových známkach
Kategória:Storoční ľudia
Kategória:Osobnosti z Bruselu
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu čestnej légie
Květoslav Minařík

**Květoslav Minařík** (* 20.2. 1908, Horní Litvínov – † 4.7. 1974, Praha) bol český mystik a zároveň šiesty člen Belostnej Dynastie Guruov, nasledujúci hneď po Milaräpovi (Květoslav Minařík sa považoval za duchovného pokračovateľa jogínskeho ideálu Milaräpu, nie však za historického člena tibetskej Belostnej dynastie guruov.)

V mladosti do najhlbších podrobností spoznal a sám na sebe uskutočnil najvyššie duchovné a mystické ideály Východu, bez toho aby pritom stratil kontakt s občianskym životom. Svoje skúsenosti potom formuloval ako originálnu, z kníh nevyčítanú duchovnú náuku, ktorá vychádza z psychológie a spôsobu myslenia súčasného Európana. Vedie ho životom a zdokonaľuje jeho bytosť ako celok; nezaoberá sa iba fyzickou, mravnou alebo mentálnou zložkou, ale harmonicky ich rozvíja všetky naraz. Z veľkých svetových duchovných smerov má jeho náuka najbližšie k mahájánskemu budhizmu. Tieto hlásania sú ale v rozpore s kostolným poriadkom.

## Dielo
* *Praxe Přímé Stezky 3*
* *Praxe Přímé Stezky 2*
* *Praxe Přímé Stezky 1*
* *Přímá Stezka*
* *Vnitřní smysl Nového Zákona*
* *Cesta k dokonalosti*
* *Světlo géniů*
* *Beseda bohů*
* *Spása*
* *Jóga v životě současného člověka*
* *Malý mystický slovník naučný*
* *Tajemství Tibetu 1*
* *Tajemství Tibetu 2*
* *Mahájánské texty*
* *Milaräpa*
* *Kéčara*
* *Tajné zasvěcení*
* *Drahokamy 1,2*
* *Slovo Buddhovo, Komentáře ke Slovu Buddhovu*
* *Pronikavý vhled*
* *Pataňdžaliho jógasútra*
* *Lao-c’ovo Tao-te-ťing*

## Externé odkazy
* www.canopus.cz
* www.mahayana.cz

Kategória:Narodenia v 1908
Kategória:Úmrtia v 1974
Kategória:Českí filozofi
Mo-c’

**Mo-c’ ** alebo **Mo Ti**  (, , lat. Micius; * asi 479 pred Kr.† okolo 390/380 pred Kr.) bol čínsky filozof, odporca Konfucia a zakladateľ mohizmu, hlásajúceho teórie o univerzálnej láske. Mo-c’ zakladal komúny, v ktorých sa pokúšal realizovať svoje predstavy o beztriednej spoločnosti.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 

## Iné projekty

Kategória:Narodenia v 479 pred Kr.
Kategória:Čínski filozofi
Luis de Molina

**Luis de Molina** (* 29. september 1535, Cuenca, Španielsko – † 12. október 1600, Madrid) bol španielsky filozof a teológ, jezuita.

Vo svojom učení (molinizme) sa pokúšal riešiť stáročia trvajúci spor o milosti v dejinách katolíckej dogmy: podľa Molinu existuje spolupôsobenie slobodnej vôle a božskej milosti.


File:Molina, Luis de – De Hispanorum primogeniorum origine ac natura, 1588 – BEIC 4510384.jpg|*De Hispanorum primogeniorum origine ac natura*, 1588
File:Molina - De iustitia et iure, 1733 - 4495353.tif|*De iustitia et iure*, 1733


## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Španielski filozofi
Kategória:Španielski jezuiti
Monimos

**Monimos** môže byť:
*Monimos zo Syrakúz (starogrécky filozof, predstaviteľ kynizmu)
*Monimos z Macedónie
Henry More

**Henry More** (* 1614, Grantham, Spojené kráľovstvo – † 1. september 1687, Cambridge) bol anglický filozof, predstaviteľ cambridgeskej školy platonizmu. Pod vplyvom J. Böhmeho a kabaly prešiel od karteziánskej metafyziky k mysticizmu.

Bol kritizovaný Leibnizom za jednostrannosť v otázke mechanicko-metafyzického pôsobenia prírody, keďže ako platonik odmietal materiálne príčiny.

## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1614
Kategória:Úmrtia 1. septembra
Kategória:Úmrtia v 1687
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Jan Mukařovský

**Jan Mukařovský** (* 11. november 1891, Písek – † 8. február 1975, Praha) bol český literárny vedec a estetik, profesor Karlovej univerzity, v medzivojnovom období jedna z vedúcich postáv českého štrukturalizmu, člen Pražského lingvistického krúžku. 

Venoval sa štúdiu poetiky českého verša a prózy. Jeho hlavné dielo sú *Kapitoly z české poetiky*.

## Ocenenia
* v roku 1968 mu Filozofická fakulta Univerzita Komenského udelila titul "Doctor honoris causa"

## Dielo
* *Příspěvek k estetice českého verše*, 1923
* *Máchův Máj*, 1928
* *Příspěvek k dnešní problematice básnického zjevu Máchova*, 1936
* *Obecné věci básnictví*, 1941
* *K vývoji české poezie a prózy*, 1941
* *Výbor z prózy Karla Čapka*, 1946
* *Máchovské studie*, 1948
* *Božena Němcová*, 1950
* *Ke kritice strukturalismu v naší literární vědě*, 1951– 
* *Dějiny české literatury I–III*, 1959, 1960, 1961
* *Z české literatury: Studie a portréty*, 1961
* *Studie z estetiky*, 1966 – súbor statí a prednášok
* *Cestami poetiky a estetiky*, 1971 – súbor článkov, dôležitá časť *Protichůdci*, 1936
* *Básnická sémantika*, 1995 

## Referencie

## Externé odkazy
* Heslo v Slovníku české literatury po roce 1945
* Heslo v Slovníku českých filosofů
* J. Mukařovský na webe Bohuslava Brouka
* Články Jana Mukařovského v Slově a slovesnosti

## Zdroj
* 

Kategória:Českí filozofi
Kategória:Českí estetici
Kategória:Českí literárni teoretici
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Rektori Karlovej univerzity
Kategória:Členovia Pražského lingvistického krúžku
Kategória:Osobnosti z Písku
Kategória:Vyučujúci na Karlovej univerzite
Sergej Gennadievič Nečajev

**Sergej Gennadievič Nečajev** (; * 2. október 1847, Ivanovo – † 3. december  1882, Petrohrad) je ruský anarchista, predstaviteľ nihilizmu, zakladateľ spolku Súd ľudu (Narodnaja rasprava). Zastával ideu všeobecného všezničenia, všezničenia štátnych útvarov. Zamýšľal sa nad významom dýky a jedu v revolúcii, nad krádežou ako cestou k revolučným prostriedkom.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Ruskí filozofi
Kategória:Ruskí anarchisti
Kategória:Ruskí revolucionári
Nágárdžuna

thumb|Socha znázorňujúca mudrca Nágárdžunu

**Nágárdžuna** (2. storočie) bol indický filozof, buddhistický mudrc, mahájánsky mysliteľ, zakladateľ školy madhjámiky. Podľa Nágárdžunu je tento náš svet (samsára) nirvána a naopak.

Vypracoval základy buddhistickej logiky, ktoré vyložil vo svojich štyroch učeniach:
# učenie o dvoch pravdách;
# učenie o štvorakom spôsobe dokazovania;
# o osmorakom popieraní diania;
# učenie o naozaj skutočnom (o „strednej ceste“).

Logika popierania, ktorá sa rozvíja na tejto ceste, vedie k Nágárdžunovmu nihilistickému systému.

Základom bytia a jeho nositeľov je podľa Nágárdžunu prázdnota (šúnja).

Nágárdžuna odmieta prehnaný asketizmus ako aj ľahký svetský život; pre zástancu filozofie madhjámiky je všetko parikalpita.

Nágárdžuna nadväzuje na pradžňápáramitu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Starovekí indickí filozofi
Kategória:Storoční ľudia
Ernest Nagel

**Ernest Nagel** (* 16. november 1901, Nové Mesto nad Váhom – † 22. september 1985, New York, USA) bol americký filozof, logik a teoretik vedy. Profesor Columbijskej univerzity, predstaviteľ novopozitivisticky orientovanej filozofie vedy.

## Dielo
* On the Logic of Measurement, 1930
* (spolu s M. R. Cohenom) An Introduction to Logic and Scientific Method, 1934
* Principles of the Theory of Probability, 1939
* The Formation of Modern Conceptions of Formal Logic in the Development of Geometry, 1939
* Sovereign Reason and Other Studies in the Philosophy of Science, 1954
* Logic without Metaphysics and Other Essays in the Philosophy of Science, 1956
* (spolu s J. R. Newmanom) Gödel's Proof, 1958
* The Structure of Science: Problems in the Logic of Scientific Explanation, 1961
* (spolu s R. B. Brandtom) Meaning and Knowledge. Systematic Readings in Epistemology, 1965
* (spolu s S. Brombergerom a A. Grünbaumom) Observation and Theory in Science, 1971
* Teleology Revisited and Other Essays in the Philosophy and History of Science, 1979

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi USA
Kategória:Členovia American Philosophical Society
Kategória:Naturalizované osobnosti USA
Kategória:Osobnosti z Nového Mesta nad Váhom
Maurice Nédoncelle

**Maurice Nédoncelle** (* 30. október 1905, Roubaix, Francúzsko – † 25. november 1976, Strasbourg) bol francúzsky filozof a teológ, predstaviteľ francúzskeho personalizmu. Zaoberal sa problémom intersubjektivity, vzťahom ja-ty.

Jeho myslením sa zaoberá aj slovenský filozof Cyril Dunaj.

## Referencie


## Externé odkazy
* Maurice Nédoncelle

## Zdroj

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Absolventi Štrasburskej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Štrasburskej univerzite
Nigidius Figulus

**Publius Nigidius Figulus** (* asi 98 pred Kr.– 45 pred Kr.) bol rímsky vzdelanec, ktorého svojimi rozsiahlými znalosťami prekonal iba Varro, v tradícii považovaný za veľkého znalca mágie a čarodejníka. Nigidius patril k priateľom Marca Tullia Cicera, ktorého podporil počas Catilinovho sprisahania . Roku 58 pred Kr. zastával úrad prétora. V občianskej vojne sa pridal k Pompeiovcom a po ich porážke (48 pred Kr.) bol Caesarom poslaný do vyhnanstva, kde zomrel.

Cognomen **Figulus** (hrnčiar) získal Nigidius údajne preto, že vyhlásil, že svet sa točí okolo svojej osi rýchlosťou hrnčiarského kruhu.

Podľa Cicerana sa Figulus usiloval, pomerne úspešne, oživiť pytagoreizmus. Z toho vyplýval jeho záujem o matematiku, astronómiu, astrológiu a dokonca aj o mágiu. Podľa Suetonia  v deň narodenia budúceho Augusta predpovedal jeho slávu. Apuleius  uvádza historku, podľa ktorej Figulus s pomocou kúziel našiel stratený poklad. Lucanus na konci prvej knihy svojho diela *Bellum civilie* (Občianska vojna) necháva Figula prednášať temné proroctvo o krvavej dobe, ktorá má nastať. Hieronymus, ktorý stanovil dátum Figulovho úmrtia ako 45 pred Kr., ho nazýva Pythagoricus et magus (pytagorejec a čarodejník) .

## Dielo
Pretože Nigidiovo dielo pripadalo nezrozumiteľné už jeho súčasníkom, a pretože sa vo všeobecnosti Rimania nezaujímali o magické vedy, upadli jeho práce rýchlo do zabudnutia. V neskoršej tradícii vystupoval Nigidius Figulus ako tajomný, temný mág-vzdelanec, ako to dokladá i jeho obraz v literárnych dielach iných autorov.

Najvýznamnejšie Figulovo dielo je *Commentarii grammatici* (Gramatické zápisky) obsahujúce 29 kníh. Nigidius v ňom vyjadril názor, že význam slov je daný, nie určený človekom. Obzvláštny dôraz pritom kládol na ortografiu a etymológiu. Quintilianus sa zmieňuje tiež o jeho rečníckom spise *De gestu* (O výraze).

Dochované tituly niektorých ďalších prác sú:
* *De diis* (O bohoch)
* *De sphaera graecanica* (O gréckom okruhu)
* *De sphaera barbarica* (O barbarskom okruhu)
* *De augurio privato* (O súkromnom veštení)
* *De extis* (O vnútornostiach)
* *De somniis* (O snoch)
* *De vento* (O vetre)
* *De terris* (O krajinách)
* *De animalibus* (O zvieratách)

## Referencie

## Literatúra
* 

Kategória:Narodenia v 1. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 45 pred Kr.
Kategória:Filozofi starovekého Ríma
Kategória:Spisovatelia starovekého Ríma
Kategória:Vedci starovekého Ríma
František Novosád

Prof. PhDr. **František Novosád**, CSc. je slovenský pôvodne marxisticko-leninský filozof, historik filozofie, prekladateľ, vedecký pracovník Filozofického ústavu SAV, hlavný redaktor časopisu Filozofia do roku 2006. Novosád sa špecializuje na dejiny filozofie 19. stor. a 20. stor. a výskum sociálnej filozofie, je špecialistom najmä na filozofiu Martina Heideggera, Ernsta Cassirera a Maxa Webera. Do r. 2020 bol vedúcim Oddelenia sociálnej filozofie a filozofickej antropológie na Filozofickom ústave SAV. V súčasnosti je prorektorom Bratislavskej medzinárodnej školy liberálnych štúdií - BISLA.

## Dielo
* *Premeny buržoáznej filozofie*. Bratislava: Pravda 1986.
* *Vysvetľovanie rukami*. Bratislava: IRIS 1995.
* *Pozvanie k Heideggerovi*. Bratislava: Archa 1995.
* *Legitimita ideológií. Príspevok k morfológii ideologického vedomia v moderných spoločnostiach*. Bratislava: Fox&Col 2006.
* *Doba X*. Bratislava: IRIS 2007.
* *Útržky o Slovensku. Apolitické úvahy o súčasnosti*. Bratislava: Kalligram 2010.
* *Čo? Ako? Prečo? Sociálna teória v otázkach a odpovediach*. Bratislava: Hronka 2014.
* *V zrkadle kultúry*. Bratislava: IRIS 2016.
* *Idey na trhovisku*. Bratislava: IRIS 2016.
* *Osud a voľba. Max Weber o modernej spoločnosti*. Bratislava: IRIS 2016.
* *Odkaz z Marburgu. Novokantovstvo od kritiky poznania k antropológii*. Bratislava: IRIS 2017.
* *Zabudnúť na Marxa.* Bratislava: IRIS 2018*.*
* *Zostrihy. Témy - Problémy - Škriepky*. 1. diel. Bratislava: IRIS 2019.
* *Zostrihy. Témy - Problémy - Dilemy*. 2. diel. Bratislava: IRIS 2019.
* *Zostrihy. Témy - Problémy - Vysvetlenia*. 3. diel. Bratislava: IRIS 2020.
* *Elementy filozofickej antropológie. O znakoch, nástrojoch a inštitúciách.* Bratislava: IRIS 2020*.*
* *Filozofia vo víre dejín. Vlny, cykly, formácie.* Bratislava: IRIS 2022.

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Novalis

**Novalis** vlastným menom **Friedrich von Hardenberg** (* 2. máj 1772 – † 25. marec 1801) bol nemecký filozof, spisovateľ, básnik, predstaviteľ raného romantizmu.

Novalis bol opakom ostatných romantikov tešiacich sa zo života. Bol šľachticom, ktorý vykonával meštianske povolanie. Zaujímal sa o poéziu, filozofiu a prírodné vedy (hlavne o matematiku). Oženil sa s 13-ročnou Sophiou, ktorá však zakrátko zomrela. Jej smrť ním hlboko otriasla – smrť manželky, rovnako ako smrť jeho mladšieho brata ovplyvnila jeho literárnu tvorbu. Vo svojich dielach používal mystický, temný a tajomný jazyk. Zomrel vo veku nedožitých 29 rokov na tuberkulózu.

## Dielo
* *Hymny noci (Hymnen an die Nacht)* – zbierka básni s motívmi stratenej lásky, túžby po smrti a oslavou Panny Márie, obsahuje kontrasty dňa, života (svetla) a noci, smrti (tmy) 
* *Henrich z Ofterdingenu* (v preklade aj ako *Modrý kvet*)– nedokončený román o potulnom stredovekom básnikovi, ktorý vidí zmysel života v hľadaní „modrého kvetu“ (symbolu romantickej poézie).

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1772
Kategória:Úmrtia v 1801
Kategória:Nemeckí spisovatelia
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí básnici
Kategória:Filozofi romantizmu
Kategória:Básnici romantizmu
Kategória:Spisovatelia romantizmu
Kategória:Úmrtia na tuberkulózu
Locke

**Locke** môže byť:

* priezvisko:
** John Locke, anglický filozof

* sídlo v USA:
** mesto v Kalifornii, pozri Locke (Kalifornia)
** mesto v New Yorku, pozri Locke (New York)
** ostrov na rieke Columbia v štáte Washington, pozri Locke Island

## Pozri aj
* 4182 Mount Locke – planétka
Robert Nozick

**Robert Nozick** (* 16. november 1938, New York, USA – † 23. január 2002, Cambridge, Massachusetts, USA) bol americký filozof, predstaviteľ zásadného individualizmu, ktorý sa dostáva do blízkosti anarchizmu. Je známy svojím dielom *Anarchia, štát a utópia* z roku. 1974, vychádzajúcim z individualistických predpokladov a z kantovského chápania práv a považovaným za novú formuláciu lockovskej teórie štátu, spravodlivosti a súkromného vlastníctva.

## Externé odkazy

Kategória:Filozofi USA
Kategória:Politickí filozofi
Kategória:Analytickí filozofi
Kategória:Filozofi práva
Kategória:Filozofi mysle
Kategória:Antikomunisti
Kategória:Libertariáni
Kategória:Epistemológovia
Kategória:Spisovatelia literatúry faktu
Kategória:Politickí spisovatelia
Kategória:Logici USA
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Spisovatelia židovského pôvodu
Kategória:Fulbrightovi štipendisti
Kategória:Absolventi Princeton University
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA ruského pôvodu
Kategória:Úmrtia na rakovinu žalúdka
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Nouménios z Apameie

**Nouménios z Apameie** alebo **Núménios z Apameie** alebo **Numenios z Apameie** (* asi 150, Apameia,Sýria – † asi 200) bol grécky filozof, v učení ktorého sa spájali názory pytagorovské a platónske. 

Grécku múdrosť považoval za odvodenú z Orientu a Platóna nazýval aticky hovoriacim Mojžišom. Vzhľadom na jeho ontológiu zaraďujú Numenia medzi predchodcov novoplatonizmu.

## Externé odkazy

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Viliam z Ockhamu

**Viliam z Ockhamu** (asi 1285, Ockham pri Londýne – 1349, Mníchov), známy aj ako **William (of) Ockham/Occam/Hockham**, bol stredoveký anglický teológ a scholastický filozof, najväčší predstaviteľ stredovekého nominalizmu, hlavný predstaviteľ via moderna, neskorej scholastiky. Člen františkánskeho rádu. V roku 1328 exkomunikovaný.

Ockham učil na Oxfordskej univerzite. Roku 1324 sa mal dostaviť pred pápežskú teologickú komisiu v Avignone vo veci vyšetrovania päťdesiatich chybných tvrdení v jeho komentári k Lombardovým Sentenciám. V roku 1328 ušiel do Pisy, kde sa uchýlil pod ochranu Ľudovíta Bavorského, s ktorým sa následne vrátil do Mníchova. 

Spolu s Dunsom Scotom bol vodcom scholastickej opozície proti tomizmu. Tvrdil, že existenciu Boha a iné náboženské dogmy nemožno dokázať rozumom a že sa zakladajú výlučne na viere. Filozofia sa preto musí oddeliť od teológie.

## Pozri aj
* Occamova britva
* Neskorá scholastika
* Terminizmus

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 13. storočí
Kategória:Úmrtia v 1349
Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Anglickí teológovia
Kategória:Katolícki teológovia 14. storočia
Kategória:Anglickí františkáni
Odon z Cluny

**Odo**(**n**) **z Cluny** (* asi 879, Le Mans, Francúzsko – † 18. november 942, Tours) bol francúzsky básnik, teológ filozofických básní o vývoji sveta od jeho stvorenia do založenia cirkvi. R. 924 sa stal opátom kláštora v Cluny, kde začal reformu, ktorá silne ovplyvnila nielen kláštorný život, ale aj formovanie sa feudálneho duchovného a kultúrneho života vo Francúzsku, Anglicku a Španielsku.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Osobnosti z Le Mans
Lorenz Oken

**Lorenz Oken** (* 1. august 1779, Bohlsbach, Nemecko - † 11. august 1851, Zürich, Švajčiarsko) bol nemecký lekár a prírodovedec.

## Iné projekty

## Externé odkazy

Kategória:Nemeckí lekári
Kategória:Nemeckí prírodovedci
Kategória:Vyučujúci na Univerzite v Zürichu
Umar ibn al-Chattáb

**Umar ibn al-Chattáb** (; iné názvy: **al-Farúk, Umar Farúk, Umar, Omar**; * okolo 586-89 – † 7. november 644) bol druhý kalif islamského Rášidského kalifátu (634-644), jeden zo štyroch *Chulfa ar-rašídún* (Správne vedených chalífov) podľa sunnitskej tradície.

Za jeho kalifátu dobyli Arabi Egypt, Sýriu a Perziu. V roku 636 dobyli Jeruzalem, čím sa Židia dostali pod nadvládu Arabov.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 6. storočí
Kategória:Úmrtia v 644
Kategória:Islam
Kategória:Správne vedení kalifovia
Onésikritos (Alexandrov sprievodca)

**Onésikritos** alebo **Onesikritos** (; cca 360 pred Kr.- cca 290 pred Kr.) z ostrova Astypalaia bol starogrécky historik a filozof, predstaviteľ kynizmu. Sprevádzal Alexandra Veľkého na jeho ceste do Ázie. Bol žiakom Diogenesa zo Sinope.

## Externé odkazy

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Historici starovekého Grécka
Alexandr Ivanovič Oparin

**Alexandr Ivanovič Oparin** (, * 18. február 1894, Uglič, Rusko – † 21. apríl 1980, Moskva) bol ruský biológ a biochemik. Venoval sa evolučnej teórii, špeciálne chemickej evolúcii prebiologických systémov.

## Teória koacervátov
Definoval (1922) a publikoval (1924) tzv. hypotézu koacervátov – teóriu postupného vzniku života na Zemi z anorganických látok (abiogenéza), a to najprv chemickými reakciami, biochemickým procesom a nakoniec biologickou cestou (evolúcia, fylogenéza, ontogenéza, dedičnosť, výber). Prvá fáza tejto hypotézy – premena anorganických látok na jednoduché organické – bola overená v roku 1952 experimentom Stanleya Millera a Harolda Ureya. Výsledky experimentu boli zverejnené v roku1953 v University of Chicago.

V súčasnosti bola teória koacervátov ako celok opustená, pretože nedokáže vysvetliť vznik genetického kódu, DNA apod.

## Dielo (výber)
* *Произхождение жизни*. М. Московский рабочий, 1924
* *Возникновение жизни на Земле*. М. Изд-во АН СССР, 1957
* *Жизнь, ее природа, происхождение и развитие. Ин-т биохимии*. М.: АН СССР, 1968
* *Возникновение жизни на Земле*. 3.е издание, полностю переработанное, М. Изд-во АН СССР, 1957
* *Материя – жизнь – интеллект*. М. Наука 1977
* *Проблема происхождения жизни в свете достижений современного естествознания, в книге: Философские проблемы современного естествознания*. М. 1959
* *Возникновение жизни на Земле*. In: *Труды Международного симпозиума*. 10 – 24 августа 1957 г. М. Изд-во АН СССР, 1959
* *Произхождение предбиолонических систем*. Перевод с англ. / Пол ред. А.И. Опарина. М. Мир, 1966
* *Пути начального формирования обмена веществ и искусственное моделирование этого формирования в коацерватных каплях*. In:: *В книге: Происхождение предбиологичеких систем.* М., 1966

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Alexandr Oparin v Encyclopædia Britannica

## Zdroj
* 

Kategória:Ruskí biochemici
Kategória:Ruskí biológovia
Kategória:Ruskí filozofi
Kategória:Sovietski biológovia
Kategória:Evoluční biológovia
Kategória:Absolventi Moskovskej štátnej univerzity M. V. Lomonosova
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Franz Oppenheimer

**Franz Oppenheimer** (* 30. marec 1864, Berlín, Nemecko – † 30. september 1943, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol nemecký ekonóm a sociológ, profesor vo Frankfurte nad Mohanom a neskôr v USA. Teoretik liberálneho socializmu.

## Životopis
V rokoch 1881-1885 študoval medicínu vo Freiburgu a v Berlíne, v rokoch 1886-1895 pracoval ako praktický lekár v Berlíne a od roku 1890 sa začal zaoberať sociálnopolitickými problémami a vedeckou sociálnou ekonómiou. Ďalej sa venoval žurnalistickej činnosti ako hlavný redaktor vo „world on Monday“. V rokoch 1909-1917 prednášal ako súkromný vysokoškolský učiteľ, od roku 1917 ako titulovaný profesor v Berlíne. V rokoch 1919-1929 pôsobil ako prvý profesor sociológie a teoretickej politickej ekonómie vo  Frankfurte na Mohanom. V rokoch 1934-1935 prednášal v Palestíne, v roku 1936 sa stal čestným členom Americkej spoločnosti pre sociológiu. V roku 1938 emigroval cez Tokio a Šanghaj do Los Angeles v USA, kde zomrel v septembri 1943.

## Dielo (výber)
* *Die Siedlungsgenossenschaft.* Versuch einer positiven Überwindung des Kommunismus durch Lösung des Genossenschaftsproblems und der Agrarfrage. 1. Aufl. Duncker & Humblot, Leipzig 1896
* Gesammelte Schriften, Band 1, Theoretische Grundlegung, Berlin 1995: Akademie-Verlag
* Gesammelte Schriften, Band 2, Politische Schriften, Berlin 1996: Akademie-Verlag
* Gesammelte Schriften, Band 3, Schriften zur Marktwirtschaft, Berlin 1998: Akademie-Verlag

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informationsseite über Franz Oppenheimer
* Erich Preiser: Gedenkrede auf Franz Oppenheimer
* Porträt Franz Oppenheimer: Wege zur Gemeinschaft
* Ausführungen zu Franz Oppenheimers Zukunftsmodell 
* Geschichte des Instituts für Sozialforschung 
* Das Goltz'sche Gesetz 
* Der Staat
* Mein wissenschaftlicher Weg () aus: *Die Volkswirtschaftslehre der Gegenwart in Selbstdarstellung.* Bd. 2. hrsg. von Felix Meiner. Meiner, Leipzig 1929

## Zdroj
* 

Kategória:Nemeckí ekonómovia
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Berlína
Wilhelm Friedrich Ostwald

**Wilhelm Friedrich Ostwald** (), (* 2. september 1853, Riga – † 4. apríl 1932, Lipsko) bol nemecký fyzikálny chemik a filozof, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu (1909) za práce o katalýze a výskumy podmienok chemickej rovnováhy a reakčných rýchlostí.

## Život
Ostwald sa narodil v Rige (v minulosti patrila pod Rusko, teraz Lotyšsko), ako syn Gottfrieda Wilhelma Ostwalda a Elisabeth Leuckelovej. Vyštudoval v roku 1875 na Univerzite v Tartu a vyučoval tam od 1875 do roku 1881. V roku 1887 odišiel do Lipska, kde pracoval po zvyšok života.

Ostwald bol členom Medzinárodného Výboru pre Atómové hmotnosti. Počas 1. svetovej vojny toto členstvo bolo natrvalo ukončené v roku 1917.

Podľa publikovaných prác, Wilhelm Ostwald bol veľmi produktívny v širokých oblastiach chémie. Publikoval prácu, ktorá obsahovala značné množstvo filozofických spisov, ktorá obsahovala takmer 40 tisíc strán.

Na konci jeho extrémne plodného života, Ostwald zomrel v nemocnici 4. apríla 1932.

## Práca
Je mu najčastejšie pripisovaný objav Ostwaldovho procesu (patentovaný v roku 1902), ktorý sa používa na priemyselnú výrobu kyseliny dusičnej. I keď tento proces bol známy už 64 rokov skôr vďaka Kuhlmannovi, bol nezaujímavý pre vtedajšiu dobu, kvôli malému množstvu potrebného amoniaku. Tento proces by bol nevýznamný aj v roku 1902 ale vďaka práci Habera a Boscha sa prudko zvýšila produkcia amoniaku vďaka ich technike oddeľovania dusíka Haberovým procesom (dokončený v roku 1911 alebo 1913). Rok 1908 (šesť rokov po patente) je často prikladaný ku objavu Ostwaldovho procesu. Je možné, že objav oddeľovania dusíka motivoval Ostwalda ku komercionalizácii jeho procesu. Alternatívne, 6 rokov mohla byť byrokratická doba, kým jeho proces dostal patent.

Kombináciou týchto dvoch prelomových procesov sa zvýšila produkcia dusíka, bola zväčšená sila výbušnín. To využilo Nemecko počas 1. svetovej vojny. Ostwald taktiež vytvoril zaujímavú teóriu ktorá viedla ku objaveniu Zákonu riedenia ktorý je pomenovaný po ňom.

Slovo *[[mol (jednotka SI)|mól]]*, podľa Gorina, bolo predstavené chemickému svetu v roku 1900 Ostwaldom. Ostwald definoval jeden mól ako molekulovú váhu látky ku hmotnosti látky. Podľa Ostwalda, tento koncept bol prepojený so vzácnymi plynmi. Iróniou bolo, že Ostwaldov koncept mólu priamo protirečil s jeho atómovou teóriou. Počas rozhovoru s Arnoldom Sommerfeldom vysvetlil, že bol ovplyvnený Einsteinovým vysvetlením Brownovho pohybu.

## Publikácie
* Ostwald, W., „*Grundriss der allgemeinen Chemie*“. Leipzig, Engelmann, 1900.
* Ostwald, W., „*Grundriss der allgemeinen Chemie*“. 5th ed. Dresden, Steinkopff, 1917.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Rigy
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí chemici
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Kategória:Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Vyučujúci na Massachusetts Institute of Technology
Kategória:Členovia Kráľovskej švédskej akadémie vied
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Členovia American Philosophical Society
Kategória:Absolventi Tartuskej univerzity
Walter F. Otto

**Walter Friedrich Gustav Hermann Otto** alebo len **Walter F. Otto** (* 22. jún 1874, Hechingen – † 23. september, 1958 Tübingen) bol nemecký klasický filológ. Zaoberal sa vplyvom a významom gréckeho náboženstva a mytológie a to najmä v diele *Die Götter Griechenlands* () (1929).

## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1874
Kategória:Úmrtia v 1958
Kategória:Nemeckí filológovia
Lucius Outlaw

**Lucius Outlaw** je americký filozof, Department of Philosophy Haverford College. Zaoberá sa africkou filozofiou. 

## Dielo
* *The Future of 'Philosophy' in America*, 1991

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi USA
Ozeáš (prorok)

[náhľad|[Ikona proroka Ozeáša (18. stor.), Chrám Premenenia v Kiži (Rusko)]]
**Ozeáš** alebo **Hozeáš** bol jeden z biblických prorokov (jeden z tzv. malých prorokov) a zároveň autor *knihy Ozeáš(ovej)* (resp. *Knihy proroka Ozeáša*), ktorá je súčasťou židovského Tanachu a kresťanského Starého zákona.

Ozeáš, syn Bériho, bol prorokom v období panovania judských kráľov Uziáša, Jotama, Achaza a Ezechiáša. Pochádzal z Isacharovho kmeňa. Žil v 8. storočí pred Kr. Boh prikázal Ozeášovi, aby si vzal za manželku ženu-cudzoložnicu a Ozeáš si vzal Gomer, dcéru Diblaima, ktorá mu postupne porodila syna Jizreela, dcéru Lo-ruchamu a syna Lo-ammiho.

Predpovedal, že židia budú dlho bez kráľov, kňazov a prorokov ale nakoniec sa vrátia k Bohu.

Ozeáš pravdepodobne neprežil zánik Izraelského (čiže Severného) kráľovstva.

## Kniha Ozeáš (Hozeáš)
Prorok po ktorom je kniha pomenovaná pochádzal zo severného kráľovstva. Žil približne v období keď bola nájdená kniha Deuteronomium. Hovoril, že ľud zradil svojho Boha a prirovnáva ho k nevernej snúbenici, ktorej ale Boh odpustí a na púšti jej hovorí od srdca k srdcu.

Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev si ho pripomínajú 17. októbra.

## Literatúra
* "Dňa 17. októbra : Sv. prorok Osiáš." In: Andrej Josafát Gregor Truch: *Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka.* Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 527. ISBN 80-7165-381-0
* "Ozeáš, prorok : 17. október." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 52. ISBN 80-967341-1-3
* Ozeáš [prorok]. In: 
* Varšo, M., *Ozeáš, Joel, Amos. Komentáre k Starému zákonu 4*. Kežmarok: Vivit, 2018 (2. vyd.). ISBN 978-80-8175-047-2

## Pozri aj
* Kniha proroka Ozeáša

## Externé odkazy
* Kniha proroka Ozeáša, iný link  - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe - na stránkach Dokumenty Katolíckej cirkvi
* Hozeáš  - evanjelický preklad

Kategória:Biblické postavy
Kategória:Proroci v Starom zákone
Kategória:Proroci v judaizme
Wilhelm Nestle

**Wilhelm Albrecht Nestle** (výslovnosť priezviska IPA: [ˈnɛstlə]; * 16. apríl 1865, Stuttgart, Nemecké cisárstvo† 18. apríl 1957, Stuttgart, Západné Nemecko) bol nemecký klasický filológ a historik filozofie. Venoval sa najmä starogréckej literatúre, vrátane diel starogréckych filozofov.

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1865
Kategória:Úmrtia v 1957
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti zo Stuttgartu
Menyhért Palágyi

**Menyhért Palágyi**, tiež **Melchior Palágyi** (* 16. alebo 26. december 1859, Paks, Maďarsko – † 14. júl 1924, Darmstadt, Nemecko) bol maďarsko-nemecký filozof, filozofický predchodca teórie relativity. Pôvodne priezvisko *Silberstein* bolo zmenené v roku 1895 na *Palágyi*.

## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1859
Kategória:Úmrtia 14. júla
Kategória:Úmrtia v 1924
Kategória:Maďarskí filozofi
Kategória:Nemeckí filozofi
Papias z Hierapolisu

**Papias** (2. storočie) bol apoštolský otec, hieropolský biskup. Jeho fragmentárne zachovaná práca „Výklad kázní Pána“ (okolo r. 130) zhŕňa slová a skutky Ježiša Krista a jeho učeníkov. Zmieňuje sa o Markovom evanjeliu, ktoré zoraďuje udalosti tak, ako ich apoštol Peter rozprával svojim poslucháčom. V súvislosti s apoštolom Matúšom konštatuje, že svoje evanjelium napísal podľa pravidiel hebrejského žánru (hebraidi dialekto), „usporiadane“.

## Zdroje
*
* Gecse, G. - Horváth, H.: *Malý lexikon biblie*. Bratislava: Spektrum 1990. 216 s.

Kategória:Biskupi
Kategória:Svätci
Kategória:Apoštolskí otcovia
Kategória:Cirkevní otcovia
Blaise Pascal

thumb|240px|right|Blaise Pascal
**Blaise Pascal** (* 19. jún 1623, Clermont-Ferrand, Francúzsko – † 19. august 1662, Paríž) bol francúzsky náboženský filozof, matematik, fyzik, prozaik. Predchodca kresťanského existencializmu. 

Podľa Pascala je človek, konečná bytosť uprostred medzi nekonečnom a ničím, sám časťou univerza, nemôže pochopiť nerozlučné spojenie všetkých vecí celku, univerzum; poznávanie je poznávaním konečného z nekonečného, v ktoré možno iba veriť a cítiť ho, nie však už poznať. Preto sa veľké duše, ktoré nadobudli všetky ľudské poznatky, prinavracajú späť k nevedomosti, odovzdávajú sa zjaveniu a milosti, mystériu. Náboženská pravda sa zakladá na „logique du coeur“ (logike srdca), na subjektívnom zážitku mystického dosvedčenia Boha. Pascalove náčrty apológie kresťanstva vydali posmrtne jeho priatelia pod názvom *Pensées sur la religion* (1669).

Pascal zavádza do filozofie metódu iracionálnej intuície, ktorú nazýva srdcom (*coeur*) alebo niekedy aj inteligenciou, a kladie ju proti rozumu (*raison*). Túto filozofickú metódu citu nazýva aj duchom jemným, ktorý dokáže poznať vec jedným pohľadom, a nie postupom rozumného uvažovania, ktorým sa vyznačuje duch geometrický.

Boha nemožno dokazovať, Boha možno jedine cítiť v srdci (*Dieu sensible au coeur*). Túto teóriu, ktorá vyplynula z jeho náboženského záujmu, generalizuje a citová intuícia sa mu stáva základom všetkého poznania. Každé rozumové uvažovanie sa koniec koncov musí zastaviť pri veciach a pojmoch, ktoré už ďalej nemožno definovať a ktoré nemožno dokázať; tu nastupuje poznanie priame, ktoré nám poskytuje citová intuícia, z ktorého je  poznanie odvodené, pretože rozumové poznanie je závislé a teda druhotné. Len tam, kde cítime, máme istotu; tam, kde odvodzujeme, sme plní neistoty.

## Dielo
* *Traité du triangle arithmétique*, 1654
* *Entretien avec M. de Saci sur Epictète et Montaigne* (Rozhovor s pánom de Saci o Epiktétovi a Montaignovi), 1655
* *L'Esprit géométrique* (Geometrický duch*)
* *L'Art de persuader* (Umenie presvedčiť)
* *Pensées*, nap. [[1655]] an. - hlavné dielo, slov. *Myšlienky.* Bratislava: Chronos 1995
* *Lettres écrites à un Provincial par un de ses amis* (List vidiečanovi od jedného z jeho priateľov)*, nap. 1656-1657, slov. Listy proti Jezuitom.* Bratislava: Vydavateľstvo politickej literatúry, 1965
* *Traité relatif à la cycloide'' (Rozprava o cykloide), 1658

## Pozri aj
* filozofia 17. storočia
* relativizmus

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski matematici
Kategória:Francúzski fyzici
Kategória:Osobnosti na francúzskych bankovkách
Kategória:Osobnosti z Clermont-Ferrandu
Pataňdžali

230px|náhľad|vpravo|Socha Pataňdžaliho
**Pataňdžali ** (2. storočie pred Kr.) bol indický filozof, zakladateľ a systematizátor staroindického filozofického učenia jogy.

Jeho učenie sa zakladá na téze, že duchovný základ každej bytosti (átman) je kvalitatívne totožný s duchovným základom všetkých bytostí (paramátman). Inými slovami, číre vedomie indivídua je súčasťou vedomia univerzálneho, kozmického - je jeho neoddeliteľnou časťou.

Cieľom výcviku je dosiahnuť stav číreho vedomia, v ktorom človek spozná svoju totožnosť s univerzálnym vedomím. Toto poznanie vedie k nastoleniu šťastia, harmónie a k oslobodeniu sa od nevedomosti (mókša) a pracovať na oddanosti(bhakti) voči duchovnému základu všetkých živých bytostí (paramátman).

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Starovekí indickí filozofi
Friedrich Paulsen

**Friedrich Paulsen** (* 16. júl 1846, Langenhorn pri Husume – † 14. august 1908, Berlín) bol nemecký filozof, profesor filozofie a pedagogiky v Berlíne. Bol ovplyvnený Fechnerom, Wundtom, Lotzem, Kantom a Spinozom; svoj svetonázor označoval ako idealistický monizmus. Materiálny svet je podľa neho prejavom duchovného všeživota, ktorý je uskutočňovaním jednotného zmyslu, dianím chcenia realizujúcim idey (panpsychizmus).

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Talcott Parsons

**Talcott Parsons** (* 13. december 1902, Colorado Springs, Colorado, USA – † 8. máj 1979, Mníchov, Nemecko) bol americký sociológ, hlavný predstaviteľ funkcionalistickej školy v sociológii.

V rokoch 19271973 pôsobil na Harvardovej univerzite. Východiskom Parsonsovho učenia je konštatovanie, že každý sociálny systém má určité systémové potreby, ktoré musia byť uspokojené, ak má systém v prostredí pretrvať. Sociológia skúma sociálne štruktúry, ktoré tieto potreby uspokojujú.

Parsons je autorom prvého uceleného a originálneho teoretického systému sociológie v Amerike.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi USA
Kategória:Sociológovia USA
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Osobnosti z Colorado Springs
Kategória:Vyučujúci na Harvard University
Karl Pearson

**Karl Pearson** (* 27. marec 1857, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 27. apríl 1936, Coldharbour) bol anglický matematik a filozof, zástanca machizmu.

Matematická teória štatistiky a jej aplikácie na biológiu (biometria). Vo svojej základnej filozofickej práci „Gramatika vedy“ (1892) sa venuje otázkam metodológie vedy.

Úloha vedy spočíva v klasifikácii a opise faktov. Materiálne veci sú skupiny zmyslových vnemov a zákony prírody, priestor a čas sú výtvory ľudského rozumu.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Biografia
* John Aldrich's Karl Pearson: a Reader's Guide 
* Encyclopædia Britannica Karl Pearson
* Karl Pearson and the Origins of Modern Statistics 
* From Masaryk to Karl Pearson

## Zdroj
* 

Kategória:Anglickí matematici
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Nositelia Darwinovej medaily
Kategória:Osobnosti z Londýna
Charles Sanders Peirce

**Charles Sanders Peirce** (* 10. september 1839, Cambridge, Massachusetts – † 19. apríl 1914, Milford, Pensylvánia) bol americký filozof, logik, jeden zo zakladateľov (hlavný inšpirátor) pragmatizmu, ktorý sa zrodil z diskusií v tzv. metafyzickom klube v Cambridgi. Peircove myšlienky boli inšpiratívne v mnohých odboroch: epistemológia, metafyzika, semiotika. Peircove myšlienky (po uverejnení jeho zobraných spisov) zasiahli veľmi silno do diskusie v hermeneutike, analytickej filozofii, frankfurtskej škole. Výrazne ovplyvnil Maxa Benseho.

Tvrdí, že pevné presvedčenie je presvedčenie, o ktorom vieme, že konanie v ňom implikované umožňuje uspokojenie našich prianí.

## Dielo
* *How to Make our Ideas Clear*, 1878

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Semiotici
Kategória:Filozofi USA
Kategória:Osobnosti z Cambridgea (Massachusetts)