Austroalpínska zóna

**Austroalpínske príkrovy** alebo **austroalpinikum** je najvyššia tektonická príkrovová zóna Álp. Vystupujú na povrch hlavne vo Východných Alpách, východne od línie Bodamské jazero - Chur – Comské jazero, s výnimkou tektonických okien Veľkých Taur a Engadinu. Jedinými troskami austroalpinika v Západných Alpách sú príkrov Dent Blanche a jednotka Sesia vo Švajčiarsku. Austroalpínske príkrovy tu boli odstránené eróziou. Tieto pozostatky sa od zvyšku austroalpinika v Rakúsku líšia iným metamorfným a tektonickým postihom, prečo podľa niektorých názorov nemusia byť súčasťou austroalpinika.

Označenie *austroalpinikum* je odvodené od Východných Álp, kde je spomedzi ostatných alpských oblastí na povrchu najčastejšie.

Austroalpínske príkrovy sú tvorené horninami pochádzajúcimi z okraja Apulskej mikroplatne, ktoré boli nasunuté na penninikum, teda oblasť tvorenú horninami z priestoru medzi Apulskou platňou a Európskou platformou. V porovnaní s ostatnými príkrovovými zónami Álp prekonalo austroalpinikum iba slabšiu premenu, vďaka čomu je pomerne dobre rozoznateľné. Austroalpinikum je tvorené horninami severného šelfu a kontinentálneho svahu severnej časti Apulskej mikroplatne. Zahŕňa horniny kryštalinického podložia ako i blízko povrchu odlepené usadené horniny. Na tomto kryštalinickom podklade sa nachádzajú usadené a vulkanické horniny permského a druhohorného veku. 

Pred vznikom Álp v spodnom a strednom terciéri, horniny austroalpinika postihla takzvaná ranoalpínska či eoalpínska deformácia v kriede, všeobecne považovaná za hlavnú fázu alpínskeho vrásnenia v alpidách. Jej pozostatkami sú pozorovateľné stopy metamorfózy v smere juh-juhovýchod a šošovky eklogitov. Ranoalpínska fáza je niekedy považovaná za jednu z prvých fáz alpínskej orogenézy v Alpách, avšak po jej skončení sa tektonické platne opätovne vzdialili a ďalšie horotvorné pohyby nasledovali až o takmer 50 miliónov rokov neskôr.

## Stavba
Podľa starších predstáv sa austroalpinikum skladá z troch tektonických jednotiek:

### Oberostalpin
Oberostalpin je tvorený superficiálnymi príkrovmi, prevažne tvorená druhohornými usadenými horninami. Rozšírené sú tu plytkovodné vápence, najmä v severnej časti Východných Álp, kde tvoria Nördliche Kalkalpen. Oberostalpin pokračuje i do Malých Karpát, kde sa však pre jednotlivé jednotky používa karpatská terminológia. Miestami sa tu nachádzajú aj väčšie polohy dolomitov, najmä v rakúskej oblasti Salzkammergut a nemeckom regióne Allgäu. Samotný oberostalpin je zložený z viacerých príkrovových telies. Odspodu to je bajuvarikum, tirolikum, juvavikum. Bajuvarikum tvorí frankenfelsko-lunzský príkrov. Tirolikum buduje ötsherský (reisalpský, unterberský a göllský)  príkrov. Juvavikum vytvára hallštattský (mürzalpský) a dachsteinský príkrov (schneeberský). Stavbu juvavika komplikuje aj fakt, že v jeho podloží boli zistené šupiny hornín meliatika. Na báze juvavika sa nachádza tzv. grauwackenzone, z východu na západ sa tiahnúci 2 km hrubý pás premenených paleozoických sedimentov (drôb), vystupujúci medzi druhohornými horninami Severných Vápencových Álp a penninikom.

### Mittelostalpin
Mittelostalpin je príkrovová jednotka tvorená hlavne kryštalinikom a jeho obalovými sedimentárnymi sekvenciami. 

### Unterostalpin
Unterostalpin je štruktúrne najspodnejšia formácia tvorená hlavne kryštalinikom, vyskytujúca sa v leme tektonických okien. Vystupuje hlavne v Nördliche Kalkalpen, ale nachádza sa i na území Maďarska pri Šoproni. Tvorí ju wechselská jednotka a semmerinský príkrvovoý systém. Kryštalinické horniny austroalpinika prekonali pri alpínskej orogenéze premenu iba na niektorých miestach. Metamorfóza dosiahla fácie zelených bridlíc, prípadne amfibolitovú fáciu, v závislosti od hĺbky, do ktorej sa horniny dostali. Vyskytujú sa tu prvohorné svory a pararuly, intrudované granitoidmi hercýnskeho a terciérneho veku.

## Referencie


### Ďalšie zdroje

Kategória:Geológia Álp
Kategória:Geológia Švajčiarska
Kategória:Geológia Rakúska
Kategória:Geológia Nemecka
Kategória:Príkrovy