open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lazčík (vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí)

**Lazčík** () je vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Bajerovce, približne  juhovýchodne od Starej Ľubovne. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hromovec. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Bajerovce a Krásna Lúka. Najbližším sídlom sú západne situované Bajerovce, južne sa nachádza Krásna Lúka, severovýchodne Vislanka a severne Plaveč a Kozelec (Hromoš). 

## Opis
Lazčík leží v strednej časti podcelku Hromovec, v rázsoche vybiehajúcej severovýchodným smerom z Čiernej kopy () v susedných Levočských vrchoch. Od susedných častí Spišsko-šarišského medzihoria je oddelený hlbokými údoliami Ľubotínky a Lazčíka. Východne sa nachádza Kňazová (), Holý hrb (), Gordoška (), Pálenica (), Minčol () a Murianik (), severne Kurčínska Magura (), Orlovská Magura (), Grapa () a Široká (), západne Suchý vrch (), Lysá (), Hromovec () a Kopa () a južne Čierna kopa (), Beskyd (), Čierna hora () a Homôlka (). Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu odvádza Ľubotínka a jej prítoky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest je však možné vidieť okolité vrcholy Spišsko-šarišského medzihoria, Levočské vrchy, Branisko, Čergov a Ľubovniansku vrchovinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z obcí Vislanka, Bajerovce alebo Krásna Lúka. 

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-šarišské medzihorie
* Hromovec (podcelok)
* Zoznam vrcholov v Spišsko-šarišskom medzihorí

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-šarišskom medzihorí
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sabinov
Kategória:Bajerovce
Kategória:Krásna Lúka
Hlboký potok (prítok Lúžňanky)

**Hlboký potok** je potok v geomorfologickom celku Nízke Tatry v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry v regióne Liptov v Žilinskom kraji v okrese Ružomberok. Je pravostranným prítokom Lúžňanky v povodí Revúca. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v centrálnej časti územia obce Liptovská Lúžna v  na hranici medzi lesným a poľnohospodárskym extravilánom na juhozápadnom svahu vrchu Tlstá () v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie územím obce Liptovská Lúžna cez zmiešaný lesný a poľnohospodársky extravilán južným smerom, vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, pravým brehom obmýva pole Pri Potkanovi, vteká do horného (východného) konca intravilánu Liptovskej Lúžnej, v  ústi do Lúžňanky ako jej pravostranný prítok. Lúžňanka je ďalej prítokom Revúcej. Pramení, preteká a ústi na území obce Liptovská Lúžna v okrese Ružomberok. Nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*, ktoré môže súvisieť s charakterom terénu pretekaného vodným tokom (úzka, hlboká dolina s názvom Hlboká dolina neďaleko od pramennej oblasti Hlbokého potoka). Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1989. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024), patrí v slovenskej hydronymii medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Ďumbierskych Tatrách
Kategória:Vodné toky v okrese Ružomberok
Kategória:Liptovská Lúžna
Johannes Theodor Baargeld

**Johannes Theodor Baargeld**, vlastným menom **Alfred Emanuel Ferdinand Grünwald**, známy aj pod umeleckým menom **Zentrodada** (* 9. október 1892, Štetín, Prusko† 18. august 1927, Chamonix-Mont-Blanc, Francúzsko) bol nemecký avantgardný básnik a maliar, člen umeleckého hnutia dadaizmu.

Spolu s významným nemeckým maliarom Maxom Ernstom založil vetvu dadaistického hnutia v Kolíne nad Rýnom. Zároveň bol editorom umeleckého periodika *Der Ventilator*, kde publikoval svoju literárnu a výtvarnú tvorbu.

## Život a dielo
vľavo|náhľad|Baargeldovo dielo ''Das menschliche Auge und ein Fisch, letzterer versteinert'' (1920).
náhľad|Baargeldov hrob v Kolíne nad Rýnom.
O živote Baargelda sa vie iba veľmi málo. Podľa všetkého študoval právnu vedu a ekonomiku v Bonne a na Oxforde, a tri roky bojoval v Prvej svetovej vojne (19141917).

Po návrate z frontu sa od roku 1917 stal prispievateľom do politicko-umeleckého ľavicového časopisu *Die Aktion* (ktorý prezentoval najmä diela hnutia expresionizmu) a vstúpil do Nezávislej sociálno demokratickej strany Nemecka (USPD). V náväznosti na jeho politickú angažovanosť, začal od roku 1919 svoju tvorbu vydávať aj v rámci ďalšieho ľavicového umeleckého periodika *Die Ventilator*. Časopis vydávali významní maliari Max Ernst a Hans Arp. Práve s Ernstom okolo roku 1920 zakladá vetvu hnutia dadaizmu v Kolíne nad Rýnom.

V rámci svojej tvorby vytvoril sériu grafických a básnických diel v duchu estetiky dadaizmu (*Červený kráľ*, *Chrobáky*, *Továreň*). Priamo spolupracoval aj na projektoch Maxa Ernsta. Bol pravidelným prispievateľom v rôznych dadaistických bulletinoch ako *Bulletin D* a *Dada W/3*.

S umeleckou tvorbou skončil už v roku 1921 a umrel v roku 1927, keď ho v Alpách zasypala lavína.

Na počesť Baargelda si neskôr zvolil svoje umelecké meno nemecký hudobník Blixa Bargeld.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí maliari
Kategória:Nemeckí spisovatelia
Kategória:Nemeckí básnici
Kategória:Nemeckí grafici
Kategória:Predstavitelia dadaizmu
Kategória:Pseudonymy
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Osobnosti zo Štetína
Veronika perzská

**Veronika perzská** () je jednoročná alebo dvojročná bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej pôvodným areálom je Kaukaz až severný Irán. Na Slovensku je to zdomácnený druh, ktorý sa vyskytuje na narušených stanovištiach. 

## Opis
Veronika perzská je jednoročná alebo dvojročná bylina. Chlpatá byľ je na báze rozkonárená na početné poliehavé, koncom vystúpavé stonky, dlhé 10 až 50 cm. Stonky bývajú často červenkasté a príležitostne na uzloch zakoreňujú. 

Dolné listy sú protistojné, horné striedavé, krátko stopkaté, široko vajcovité až obličkovité, hrubo ostro pílkovité, na vrchole tupo končisté. Na oboch stranách čepele sú riedko chlpaté.  

Štvorpočetné kvety vyrastajú jednotlivo v pazuchách listeňov. Kvetné stopky sú dvakrát také dlhé ako listeň a štyrikrát dlhšie ako kalich. Sú pravidelne pokryté krátkymi chlpmi, bez žliazok. Koruna s priemerom 8 až 15 mm je svetlomodrá, s tmavomodrými žilkami, v ústi korunnej rúrky je žltkastá. Spodný lupienok je niekedy biely alebo belavý. Štyri kališné zuby sú vajcovito kopijovité, s tromi výraznými žilami a riedko chlpaté. Dve tyčinky s modrými peľnicami sú pripojené pred bázou korunnej rúrky. Čnelka je dlhá 2 až 3 mm a výrazne prevyšuje výkroj tobolky. 

Obličkovité tobolky sú zboku výrazne stlačené, na báze zaoblené, na vrchole široko vykrojené a roztrúsene žliazkato chlpaté. Semená sú v obryse elipsovité, dlhé do 2 mm a jemne vráskavé. 

## Rozšírenie
Veronika perzská je pôvodný druh v Iráne a na severnom Kaukaze.
Do Európy bola zavlečená začiatkom 19. storočia, kde rýchlo zdomácnela. V súčasnosti je to už kozmopolitne rozšírený a zdomácnený druh, vyskytujúci sa takmer vo všetkých miernych klimatických oblastiach. Okrem Európy sa vyskytuje v Ázii, južnej Afrike, Austrálii, na Novom Zélande, Južnej a Severnej Amerike, Mexiku a na Jamajke. Na Slovensku je veronika perzská nepôvodný ale naturalizovaný druh, s vlastnosťami buriny.

## Ekológia
Veronika perzská rastie v spoločenstvách burín obilných polí, na rumoviskách, medziach a popri cestách. Obľubuje výživné, zásadité až neutrálne, hlinitopiesočnaté pôdy. Vyskytuje sa od rovinného po podhorský stupeň. Na Slovensku bol najvyššie zaznamenaný výskyt vo výške 1 273 m n. m. v oblasti vrchu Chyžky, vo Veľkej Fatre.  Kvitne od marca do októbra. Semená sa rozširujú vetrom a klíčia od jari do jesene.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
perzská
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Kategória:Buriny
Kategória:Flóra v Grónsku
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2025

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2025** boli v poradí 49. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Turnaj Top divízie sa hral v Ottawe v Kanade od 26. decembra 2024 do 5. januára 2025.

## Dejiská

## Nasadenie do skupín

;Skupina A
;(Canadian Tire Centre)
* (1)
* (4)
* (5)
* (8)
* (9)

;Skupina B 
;(TD Place Arena)
* (2)
* (3)
* (6)
* (7)
* (11)

## Základné skupiny

*Všetky dátumy a časy sú prepočítané na [[Stredoeurópsky čas]] ([[UTC+1]]).*

### Skupina A

#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

----

----

----
----

----
----

### Skupina B

#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

----

----
----

----
----

## O udržanie

## Play-off
Prvé štyri tímy z každej základnej skupiny hrali play-off. Tímy, ktoré postúpili do semifinále, boli znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy.

### Tabuľka skupinovej fázy
**Kritériá:**
# Lepšia pozícia v skupine
# Vyšší počet bodov
# Lepší gólový rozdiel
# Vyšší počet strelených gólov
# Lepšie nasadenie do turnaja (konečné poradie z minuloročných MS)

**Poradie:**

### Pavúk

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Zápas o 3. miesto

### Finále

## Konečné poradie

|-
|colspan=13|

|-
|colspan=13|

|}

## Štatistiky turnaja

### Kanadské bodovanie
*Poradie podľa počtu bodov*

**Hetrik**

*Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas).*

### Najlepší brankári

**Shut-out**

*Brankári, ktorí vychytali zápas s nulou (t. j. nedostali v zápase ani jeden gól).*

### All-Star tím turnaja

## Nižšie divízie

Súčasťou MS 2025 bolo aj šesť turnajov nižších divízií, na ktorých hralo ďalších 34 reprezentačných tímov.

## Referencie

## Pozri aj
* Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2025

Kategória:Majstrovstvá sveta juniorov v ľadovom hokeji
Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2025
Kategória:Ľadový hokej v 2025
Kategória:Ľadový hokej v Kanade
Kategória:Športové podujatia v Ottawe
Kategória:2024 v Kanade
Kategória:2025 v Kanade
Nauč ma milovať

**Nauč ma milovať** () je turecký romantický seriál, v ktorom stvárňujú hlavné postavy herec Kerem Bürsin a herečka Hafsanur Sancaktutan. Na Slovensku vysiela seriál TV Doma od 1. januára 2024 každý pracovný deň o 19:00 v dvoch častiach za sebou. Seriál je rovnako vrátil opäť od 16. januára 2026 seriál sa vysielal od pondelka do piatka o 14:05 na TV Doma 

## Dej
Seriál Nauč ma milovať sleduje príbeh podvodníčky Leyly (*Hafsanur Sancaktutan*) a bohatého podnikateľa Ateşa (*Kerem Bürsin*), dvoch mladých ľudí, ktorých sužujú rozdielne problémy. Leyla je húževnatá sirota so silnou povahou, ktorá sa pridala k tímu podvodníkov, aby získala peniaze na hľadanie svojich dávno stratených rodičov. Keď sa prvýkrát stretne s Ateşom, cynickým potomkom bohatej rodiny Arcalıovcov, ktorý bol po matkinej smrti poslaný do internátnej školy a domov sa už nikdy nevrátil, veci sa nevyvíjajú dobre. Leylu odradí Ateşovo arogantné správanie a začne ho považovať za ďalšieho namysleného snoba. Osud ich však opäť spojí dokopy, pričom je to práve Leylina osobnosť, ktorá postupne prelomí jeho obranný štít a Ateş v sebe objaví novú, zrelšiu stránku...

## Obsadenie

## Referencie

## Externé odkazy
*  na Markiza
*  na TV Nova
*  na Kanal D
* 
* 

Kategória:Turecké televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2023
Monika Kandráčová

**Monika Kandráčová**, rodená *Kaňuščáková* (* 26. január 1956, Ďačov) je slovenská speváčka a folkloristka.

## Životopis
Základnú školu navštevovala vo svojom rodisku. Strednú ekonomickú školu absolvovala v Sabinove. Po zmaturovaní sa zamestnala v školskej jedálni v obci Šarišské Dravce. Jej manžel bol akordeonista, hráč na gajdici, spevák a učiteľ PaedDr. Milan Kandráč. Je matkou dvoch synov, Ondreja a Milana.

Svoje prvé spevácke vystúpenia mala už na základnej škole. Prvé ocenenie získala ako dvanásťročná na celoslovenskej súťaži detského folklóru v Prešove. Ako stredoškoláčka reprezentovala šarišský regionálny folklór v Petrohrade a Moskve. Zúčastnila sa mnohých folklórnych festivalov nielen na Slovensku ale aj v zahraničí. Je častou interpretkou v televíznych a rozhlasových programoch Slovenskej televízie a televízie Lux. Najviac si cení vystúpenie s jej rodinou, pri privítaní Sv. Otca, pápeža Jána Pavla II. v Prešove v roku 1995 s piesňou „Boža Mati, čista Ďivo, Marije slavna“.

## Diskografia
Jej najznámejšie audiokazety a CD nosiče vyšli pod názvom:
* 1991: Dze ši, sosničko, rosla,
* 1993: O, Marije, Maty Boža,
* 1993: Narodil sa Kristus v Betlehéme, 
* 1994: V Nazareti zacvila lelija, 
* 1994: Christos voskrese,
* 1995: Na Ľevockej hure dzvon še oziva, 
* 1995: V Betlehéme novina,
* 1996: Christos prostredi nas, 
* 2004: A čija to chyža, 
* 2005: Sinu muj, sinu muj,
* 2009: Oj zabava (2009), 
* 2010: Najkrajšie koledy, 
* 2011: Spievajme Márii, 
* 2011: Anjelským pozdravením, 
* 2012: Spev je môj život,
* 2013: Moje naj.

## Ocenenia
* 2014 – Čestná cena obce Ďačov
* 2016 – Čestná cena obce Krásna Lúka
* 2016 – Cena predsedu Prešovského samosprávneho kraja

## Referencie

## Pozri aj
* Kandráč (priezvisko)

## Externé odkazy
* Rok 2016 – Ceny predsedu Prešovského samosprávneho kraja za rok 2016  – psk.sk
* Skupina Kandráčovci - oficiálne stránky
* Kandráčová, Monika – fondtlk.sk

Kategória:Slovenskí speváci ľudovej hudby
Kategória:Osobnosti z Ďačova
Kategória:Slovenskí folkloristi
Hana Slivková

**Hana Slivková** (rod. Mihalová; * 21. august 1923, Rajec – † 3. január 1984, Bratislava) bola slovenská filmová, televízna a divadelná herečka.

## Život
S kariérou herečky začala v roku 1942 v Slovenskom ľudovom divadle v Nitre, kde pôsobila do roku 1946. Odtiaľ prešla do Divadla Jonáša Záborského v Prešove, kde s krátkou prestávkou (angažmá v Komickej spevohre v Prahe (1947 – 1948)) pôsobila do roku 1958. Následne v roku 1958 nastúpila do Tatra revue v Bratislave, kde počas 6 rokov účinkovala v takmer 20 programoch. Stala sa herečkou v slobodnom povolaní a popri herectvu pracovala od roku 1972 v bratislavskom obvodnom kultúrnom a spoločenskom stredisku. 

Začínala epizódnymi úlohami v operete, no svoj komediálny talent uplatnila v činohre, kde vedela stvárniť široké spektrum charakterov. Z množstva filmových úloh sú najznámejšie jej postavy v oscarovom filme ''Obchod na korze'', v komediálnej trilógii ''Sváko Ragan'', či filmoch *Muž ktorý sa nevrátil*, *Dom na rázcestí*, *Tri dcéry*, *Génius* či *Slávnosť v botanickej záhrade*. V 70. a 80. rokoch stvárnila množstvo komediálnych postáv dedinských žien v inscenáciách a filmoch. Zomrela v Bratislave v roku 1984.

## Filmografia (výber)

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* Hana Slivková na Osobnosti.cz

Kategória:Slovenské filmové herečky
Kategória:Slovenské televízne herečky
Kategória:Slovenské divadelné herečky
Kategória:Slovenské dabingové herečky
Kategória:Osobnosti z Rajca
Čierne na bielom koni

***Čierne na bielom koni*** je slovenská romantická komédia z roku 2022, ktorú režíroval Rasťo Boroš. V hlavných úlohách si zahrali Milan Ondrík, Rebeka Poláková, Attila Mokos, Tomáš Mischura a Jana Kovalčíková. Film mal na Slovensku premiéru 13. októbra 2022.

## Dej
Slovenská gangsterka s prvkami romantiky odohrávajúca sa na juhu Slovenska.

## Herecké obsadenie

## Fakty a zaujímavosti
* Film sa natáčal v meste Rimavská Sobota na Slovensku.
* Ide o druhý film režiséra Rasťa Boroša.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* 
*  

Kategória:Filmy z 2022
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Slovenské filmy
Kategória:Slovenské filmové komédie
Kategória:Filmy ocenené Slnkom v sieti
Saint-Denis (Mons)

**Saint-Denis** (valónsky: Sint-Dnis) je mestská časť mesta Mons vo Valónsku a okrese Mons, ktorý sa nachádza v provincii Hennegavsko v Belgicku.

Do zjednotenia belgických samospráv v roku 1977, Saint-Denis bola samosprávna obec.

## Dejiny
14. a 15. augusta roku 1678, tu prebehla posledná bitka francúzsko-nizozemskej vojny.

## Galéria

Súbor:Saint-Denis (Mons) JPG00.jpg|Kostol
Súbor:Saint-Denis (Mons) JPG01.jpg|Vodný mlyn (18. storočie)
Súbor:Saint-Denis V3JPG.jpg|Vinohrad


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Mons
Veľká čínska nížina

**Veľká čínska nížina** (zjednodušená čínš.: 华北平原; tradičná čínš.: 華北平原; pinyin: *Huáběi Píngyuán)* je veľká aluviálna rovina nachádzajúca sa v severovýchodnej Číne, pričom pod ňu spadajú planiny Žltej rieky (pinyin: *Huáng Hé*), a riek *[[Huai He]]* a *[[Hai He]]*. Jej východnú hranicu tvoria Pochajský záliv a Žlté more. Na západnej, severnej a južnej strane ležia pohoria *[[Tchaj-chang]]*, *[[Jan-šan]]* a *[[Ta-pie-šan]]*.

V nížine sa nachádza hlavné mesto Peking, rovnako ako aj mesto *[[Tiencin|Tchien-ťin]];* provincie *[[Hebei|Che-pej]]*, *[[Šan-tung]], [[Che-nan]]*, a časť provincií *[[An-chuej]]* a *[[Ťiang-su]]*. Celková rozloha je približne 320 000 km². Hoci táto oblasť tvorí len 3,3% celkovej rozlohy Číny, je najdôležitejším regiónom z hľadiska politiky, hospodárstva a kultúry. Jej populácia predstavuje 35% z celkovej populácie krajiny.

Veľká čínska nížina je hlavnou poľnohospodárskou oblasťou Číny. Orná pôda tvorí rozlohu okolo 180 000 km². Pestuje sa tu pšenica, kukurica, cirok, proso, arašidy, sezam, bavlna a rôzne druhy zeleniny. Je to hlavná oblasť produkcie ciroku, prosa, kukurice a bavlny v Číne. Vo východnej časti roviny sa nachádza ropné pole *[[Šeng-li]]* v provincii *Šan-tung*, ktoré slúži ako dôležitá ropná základňa.

### Dopady klimatických zmien na poľnohospodárstvo VČN
VČN je hlavnou potravinovou obilninovou základňou v Číne, pričom produkcia pšenice predstavuje v tomto regióne 71% produkcie pšenice v celej krajine. Keďže VČN zohráva kľúčovú úlohu pri zaisťovaní potravinovej bezpečnosti Číny, zmeny v klíme majú zásadný význam. VČN čelí výzvam z hľadiska ekologickej a sociálno-ekonomickej udržateľnosti (napr. nedostatok vody, znečistenie životného prostredia a nízke zisky z rastlinnej výroby). 

Rastúce teploty spôsobené klimatickými zmenami zvyšujú tepelnú záťaž ako v už horúcich tak vlhkých oblastiach. Na VČN sa nachádzajú  rozsiahle zavlažovacie systémy, ktoré k zvýšenej vlhkosti vzduchu ešte viac prispievajú. Bez agresívnych opatrení v oblasti klímy by najťažšie vlny horúčav mohli viesť k hromadnej úmrtnosti poľnohospodárskych robotníkov pracujúcich na vonkajších pôdach. V prípade najextrémnejšieho scenára by oteplenie spôsobené klimatickými zmenami dosiahnuté do roku 2100 stačilo na to, aby sa takéto vlny horúčav vyskytli na VČN približne raz za desaťročie.

## Referencie


Kategória:Geografia Číny
Kategória:Nížiny
Erik Tomáš

**Erik Tomáš** (* 15. jún 1975, Humenné) je slovenský politik a moderátor, poslanec NR SR, od roku 2023 minister práce, sociálnych vecí a rodiny v štvrtej vláde Roberta Fica.

## Kariéra
V roku 1998 ukončil učiteľské štúdium biológie a geografie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Do roku 2006 pôsobil ako redaktor a moderátor v Rádiu Regina a v TV Markíza. Známym sa stal vďaka viacerým reportážam, napr. z policajného zásahu v Mečiarovej vile Elektra v Trenčianskych Tepliciach, z lietadla, ktorým eskortovali bývalého riaditeľa SIS Ivana Lexu z Juhoafrickej republiky späť na Slovensko, zrealizoval tiež nekritický rozhovor s odsúdeným mafiánskym bosom Mikulášom Černákom.

V rokoch 2006 až 2010 viedol odbor komunikácie na ministerstve vnútra, pôsobil teda ako hovorca ministra Roberta Kaliňáka. Potom bol do roku 2012 riaditeľom tlačového odboru a hovorcom strany SMER-SD. V rokoch 20122016 pôsobil ako riaditeľ tlačového a informačného odboru Úradu vlády SR. V roku 2013 bol adeptom na udelenie hovorcovskej anticeny „Malina“ za to, že „metódy jeho práce vo vzťahu k médiám boli spojené s nátlakom, zastrašovaním, aroganciou“, tesne pred odovzdávaním však organizátori túto kategóriu zrušili.

Vo voľbách v roku 2016 bol zvolený za poslanca Národnej rady za SMER-SD. V marci 2016 nastúpil do funkcie štátneho tajomníka na Ministerstve školstva, vedy, výskumu a športu SR. V auguste toho istého roku rezignoval, potom sa stal mediálnym poradcom premiéra Roberta Fica.

V roku 2018 formálne vstúpil do strany SMER. Po voľbách v roku 2020 obhájil svoj poslanecký mandát na ďalšie obdobie. V júni toho roku vystúpil zo strany SMER spolu so skupinou priaznivcov Petra Pellegriniho. S Pellegrinim potom spoluzakladal novú stranu s názvom HLAS – sociálna demokracia, za ktorú bol vo voľbách v roku 2023 opäť zvolený do NR SR.

V októbri 2023 nastúpil na post ministra práce, sociálnych vecí a rodiny v štvrtej vláde Roberta Fica.

## Osobný život
Od roku 2002 je ženatý so stomatologičkou Henrietou Tomášovou, rod. Malíkovou s ktorou majú dcéru a syna.

## Referencie

## Externé odkazy
* Erik Tomáš – profil na webe Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR
* Spravodajstvo týkajúce sa Erika Tomáša na portáli Teraz.sk TASR
* Spravodajstvo týkajúce sa Erika Tomáša na portáli agentúry SITA
* Erik Tomáš: Čím horšia správa, tým zaujímavejšia – rozhovor Karola Sudora v denníku *[[SME]]* (2007)
* Cesta Erika Tomáša k funkcii ministra – článok v denníku *[[Konzervatívny denník Postoj|Postoj]]* (2023)

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Humenného
Kategória:Slovenskí televízni moderátori
Kategória:Slovenskí redaktori
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici Smeru
Kategória:Politici Hlasu
Kategória:Pracovníci Slovenského rozhlasu
Kategória:Osobnosti TV Markíza v politike
Kategória:Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Kategória:Poslanci NR SR (2020 – 2023)
Kategória:Štátni tajomníci Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Kategória:Ministri práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Hlboký potok (prítok Hrona, Nemecká)

**Hlboký potok** je potok na pomedzí geomorfologického celku Nízke Tatry v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a geomorfologického celku Horehronské podolie v geomorfologickom podcelku Lopejská kotlina v regióne Horehronie v Banskobystrickom kraji v okrese Brezno. Je pravostranným prítokom Hrona. Má dĺžku .

## Sútok zdrojníc
Začína sa sútokom zdrojníc v severnej časti územia obce Nemecká v časti obce Zámostie v  v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne na západnom svahu lúky Požiarina v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Západná zdrojnica pramení v  v severnej oblasti územia obce Nemecká v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne v lúke a lese Vtáčnik. Východná zdrojnica pramení v  v severnej oblasti územia obce Nemecká v lesnom extraviláne východne od lúky a lesa Vtáčnik.
## Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom územím obce Nemecká cez lesný extravilán, preteká cez lúku Dedoš, v  vytvára malú bezmennú vodnú nádrž a zároveň priberá bezmenný pravostranný prítok. Vteká do zmiešaného lesného a poľnohospodárskeho extravilánu, mení smer na východ, veľkým oblúkom pravým brehom obmýva úpätie lúky Zadný diel, mení smer na juhovýchod, pravým brehom obmýva úpätie pasienka Predný diel, ľavým brehom obmýva úpätie lúky Štefanka a úpätie poľa Pod Žiarom, v  podteká cestu Banská Bystrica - Brezno. Vteká do intravilánu obce Nemecká v časti obce Zámostie, podteká Ulicu odbojárov a Zámostského ulicu, v  v časti obce Zámostie ústi do Hrona ako jeho pravostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území obce Nemecká v časti obce Zámostie v okrese Brezno. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*. Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 2008. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024), patrí v slovenskej hydronymii medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Ďumbierskych Tatrách
Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Nemecká (okres Brezno)
Lysá (vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí)

**Lysá** () je vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Bajerovce, približne  juhovýchodne od Starej Ľubovne. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hromovec. Vrch leží v Prešovskom kraji, na rozhraní okresov Sabinov a Stará Ľubovňa a zasahuje na katastrálne územie obcí Bajerovce a Hromoš. Najbližším sídlom sú južne situované Bajerovce, západne sa nachádza Šambron, severne Plavnica, Hromoš a Kozelec, severovýchodne Plaveč, východne Vislanka a juhovýchodne Krásna Lúka. 

## Opis
Vrch Lysá leží v strednej časti podcelku Hromovec, v hrebeni vedúcom z Hromovca () východným smerom na vrch Skalka (). Severne sa nachádza Grapa (), Kurčínska Magura (), Orlovská Magura (), Široká () a Suchý vrch (), západne Vysoká (), Vysoká (), Hromovec () a Siminy (), južne Kopa (), Čierna kopa (), Čierna hora () a Beskyd () a východne Lazčík (), Kňazová (), Gordoška (), Pálenica (), Minčol (), Murianik () a Skalka (). Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu z južných svahov odvádza Trnkový potok do Ľubotínky, zo severných potok Hromovec. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest je však možné vidieť okolité vrcholy Spišsko-šarišského medzihoria, Levočské vrchy, Branisko, Bachureň, Čergov a Ľubovniansku vrchovinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z obcí Hromoš alebo Bajerovce. 

## Referencie

## Pozri aj
* Spišsko-šarišské medzihorie
* Hromovec (podcelok)
* Zoznam vrcholov v Spišsko-šarišskom medzihorí

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Spišsko-šarišskom medzihorí
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sabinov
Kategória:Vrchy v okrese Stará Ľubovňa
Kategória:Bajerovce
Kategória:Hromoš
Veronika bezlistá

**Veronika bezlistá** () je trváca vysokohorská bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzeným areálom sú hory strednej a južnej Európy. 

## Opis
Veronika bezlistá je trváca chlpatá bylina, s tenkým článkovaným plazivým podzemkom a s priamou alebo poliehavou byľou vysokou 3 až 8 cm. 

Protistojné krátko stopkaté až sediace listy sú nakopené v 2 až 5 pároch do zdanlivej ružice. Čepele sú elipsovité alebo obrátene vajcovité, na báze zúžené, na okraji jemne pílkovité, na vrchole tupé, občas aj vykrojené. Na líci sú riedko chlpaté, na okraji brvité, na rube len na žilnatine roztrateno chlpaté.  

Z pazúch listov v listovej ružici vyrastajú stonky nesúce chudobné 2 až 6 početné súkvetia. Štvorpočetná tanierovitá koruna, s priemerom 6 až 8 mm, je tmavomodrá, zriedka ružová. Kvetné lupienky sú oválne a tmavo žilkované. Štyri diely kalicha sú obrátene kopijovité a žliazkaté. Čnelka s pologuľovitou bliznou je dlhá do 4 mm. Kvetné stopky sú dlhé 5 až 10 mm a sú jeden až trikrát dlhšie ako čiarkovité listene. Stonka, listene i stopky kvetov sú žliazkato chlpaté.

Tobolky sú mierne zboku stlačené, obrátene vajcovité, plytko vykrojené, červené a žliazkaté. Pomarančovožlté elipsovité semená sú ploské, veľké asi 1 mm.  

## Rozšírenie
Veronika bezlistá sa vyskytuje vo vysokých pohoriach strednej a južnej časti Európy. Na Slovensku je hojná v Západných a Belianskych Tatrách a v Krivánskej Fatre. Roztrúsená je v strednej časti Nízkych Tatier a vzácna vo Vysokých Tatrách. 

## Ekológia
Veronika bezlistá kvitne v júni až auguste. Je to vysokohorský druh vyskytujúci sa na vápencoch v subalpínskom a v alpínskom stupni. Rastie na otvorených kamenistých lúkach, na holiach, na náplavách horských potokov, v skalných štrbinách, na chladnej, vlhkej, kyprej, zvyčajne bázickej pôde, väčšinou na horninách obsahujúcich vápnik, vzácne aj na žule. Prevažná väčšina lokalít leží v rozhraní 1 300 až  Najvyššie zaznamenaný výskyt na Slovensku bol vo výške , na Kôprovskom štíte.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
bezlistá
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Australian Open 2012

**[[Australian Open]] 2012** bol grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa hral od 16. januára do 29. januára 2012 v austrálskom Melbourne. Hral sa na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom Plexicushion.

## Seniori
### Dvojhra mužov

 **[[Novak Đoković]]** vs.  Rafael Nadal 5–7, 6–4, 6–2, 6–7(5–7), 7–5

### Dvojhra žien

 **[[Viktorija Fiodorovna Azarenková|Viktória Azarenková]]** vs.  Maria Šarapovová 6–3, 6–0

### Štvorhra mužov

 **[[Leander Paes]]** /  **[[Radek Štěpánek]]** vs.  Bob Bryan /  Mike Bryan 7–6(7–1), 6–2

### Štvorhra žien

 **[[Svetlana Alexandrovna Kuznecovová|Svetlana Kuznecovová]]** /  **[[Vera Igorevna Zvonariovová|Vera Zvonariovová]]** vs.  Sara Erraniová /  Roberta Vinciová 5–7, 6–4, 6–3

### Zmiešaná štvorhra

 **[[Bethanie Matteková-Sandsová]]** /  **[[Horia Tecău]]** vs.  Jelena Vesninová /  Leander Paes 6–3, 5–7, [10–3]

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Výsledky mužov na itftennis.com
* Výsledky žien na itftennis.com

## Zdroj


Kategória:Australian Open
Kategória:Tenis v 2012
Martin Bačkor

Prof. RNDr. **Martin Bačkor**, DrSc. (* 18. február 1970, Banská Bystrica) je slovenský lichenológ a botanik.

## Životopis
Po maturite v roku 1988 študoval všeobecnú biológiu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1998 získal titul doktora prírodných vied, o rok neskôr doktorát v odbore fyziologia rastlín, v roku 2004 úspešne získal v tom istom odbore titul docent, v roku 2012 aj titul profesor a napokon v roku 2013 aj titul doktora vied. Od skončenia internej doktorantúry na Katedre fyziológie rastlín Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1997 pôsobí na Univerzite Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Medzi rokmi 2001 a 2003 pôsobil v rámci NATO Science Fellowship na University of Western Ontario v Kanade.

Martin Bačkor je členom nasledujúcich vedeckých inštitúcií:
* od 1995: člen Slovenskej botanickej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied
* od 1999: člen Slovenskej ekologickej spoločnosti
* od 2005: člen Českej botanickej spoločnosti
* od 2006: člen American Bryological and Lichenological Society
* od 2007: honorárny člen Società Lichenologica Italiana

## Ocenenia
Za svoju vedeckú činnosť získal nasledujúce ocenenia:
* 1999: Sillingerova cena Slovenskej botanickej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied
* 2000: Cena Slovenského literárneho fondu
* 2005: Ocenenie mladých vedeckých pracovníkov prezidentom Slovenskej republiky Ivanom Gašparovičom
* 2005: Cena dekana Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach za vedeckovýskumnú činnosť
* 2022: Na jeho počesť bol pomenovaný nový druh lišajníka *[[Shackletonia backorii]]* M.G. Halıcı, M. Güllü, E. Bölükbaşı, M. Kahraman Yiğit

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Banskej Bystrice
Kategória:Narodenia v 1970
Kategória:Narodenia 18. februára
Kategória:Slovenskí botanici
Kategória:Slovenskí lichenológovia
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Vincent Kabát

Ing. **Vincent Kabát** (* 28. apríl 1949, Kozárovce) je slovenský mykológ, ilustrátor, fotograf a autor mykologických publikácií.

## Životopis
Po absolvovaní strednej školy v Leviciach v roku 1967 študoval a neskôr promoval na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave v odbore pozemné stavby. Následne pôsobil ako projektant a statik.

Mykológii sa venuje ako amatér, okrem iného vďaka inšpirácii Aurelom Dermekom. Po založení Spoločnosti slovenských mykológov v nej pracoval najskôr ako hospodár a neskôr ako jej predseda. Od roku 1989 sa venuje ochrane húb a ich výskumu. Prispieva do mykologických časopisov, a to opismi, nákresmi, aj fotografiami vzácnych druhov.

## Publikácie
Medzi jeho najznámejšie publikácie patria:
* 2000: Vincent Kabát: *Huby Oravy : rozšírenie a životné podmienky*
* 2006: Anton Janitor, Ján Magál, Pavol Škubla, Vincent Kabát: *Príručka hubára*
* 2014: Anton Janitor, Vincent Kabát: *Abeceda hubára*

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Kozároviec
Kategória:Slovenskí mykológovia
Kategória:Slovenskí fotografi
Kategória:Slovenskí ilustrátori
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Absolventi Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Zdenka Jesenská

MUDr. **Zdenka Jesenská**, DrSc. (* 6. marec 1931, Užhorod – † 16. január 2022, Bratislava) bola významná slovenská mikrobiologička a mykologička. Bola odborníčkou v oblasti lekárskej mykológie, mykológie potravín a krmív, mykológie životného prostredia a mykotoxikológie.

## Životopis
Po ukončení štúdií na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe započala svoje pracovné pôsobenie v okrese Gelnica, kde zápasila s epidémiami záškrtu a osýpok. Neskôr prešla na miesto odbornej asistentky pre lekársku mykológiu na Doškoľovacom ústave pre lekárov a farmaceutov v Bratislave. Od roku 1974 pracovala na Výskumnom ústave preventívneho lekárstva, neskôr pod názvom Ústav preventívnej a klinickej medicíny, dnes Slovenská zdravotnícka univerzita v Bratislave. Získala tam vedeckú hodnosť kandidátky vied a neskôr aj doktorky vied v odbore hygiena. Bola tiež zakladateľkou laboratória pre mikroskopické huby a mykotoxínyaž do roku 1993 česko-slovenského referenčného laboratória. Nakrátko pôsobila tiež v Centraalbureau voor Schimmelcultures v holandskom Baarne. Bola členkou Česko-slovenskej spoločnosti mikrobiologickej, Českej vedeckej spoločnosti pre mykológiu a Slovenskej mykologickej spoločnosti.

## Publikácie
Zdenka Jesenská je autorkou 139 publikácií, z toho 2 monografií. Jej najvýznamnejším dielom je unikátna kniha *Mikroskopické huby v požívatinách a v krmivách* z roku 1987, ktorá bola v roku 1993 preložená do angličtiny. Na jej počesť pomenovali v roku 2008 nový druh huby: *[[Alternaria jesenskae]]* Labuda, P. Eliáš & Sterfl (alternária Jesenskej).

## Ocenenia
Zdenka Jesenská bola nositeľkou nasledujúcich ocenení:
* Strieborná Muchova plaketa Slovenskej spoločnosti pre racionálnu výživu
* Zlatá Muchova plaketa Slovenskej spoločnosti pre racionálnu výživu
* Patočkova medaila Česko-slovenskej spoločnosti mikrobiologickej

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Užhorodu
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Slovenskí mykológovia
Kategória:Slovenskí mikrobiológovia
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Karlovej univerzity
Igor Fábry (mykológ)

**Igor Fábry** (* 6. marec 1900, Trenčín† 21. január 1982, Bratislava) bol slovenský mykológ, priekopník populárneho hubárstva na Slovensku.

## Životopis
Detstvo prežil v Dolnom Kubíne, neskôr pracoval v bankovníctve. K mykológii sa Igor Fábry dostal v roku 1949, najskôr prostredníctvom kontaktov s Československou mykologickou spoločnosťou v Prahe. O 10 rokov neskôr založil svoj mykologický herbár, v ktorom zozbieral viac než 3 000 položiek, vrátane slovenských prvozberov a zberov vzácnych druhov. V roku 1962 patril spolu s Jánom Magálom medzi zakladateľov pravidelnej bezplatnej hubárskej poradne v Bratislave, ktorá fungovala pod záštitou Slovenskej spoločnosti pre racionálnu výživu. Venoval sa aj ďalším popularizačným aktivitám, spolu s tímom spolupracovníkov vytvoril okolo 2 000 slovenských názvov húb, pôsobil tiež ako odborný recenzent a konzultant v oblasti mykológie. Venoval sa aj výskumu húb v teréne. V roku 1971 opísal a oficiálne publikoval novú formu muchotrávky pošvatej pod názvom olivovozelená: *[[Amanita vaginata]] f. olivaceoviridis* Fábry

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Osobnosti z Trenčína
Kategória:Slovenskí mykológovia
Pavol Škubla

Ing. **Pavol Škubla**, CSc. (* 13. august 1946, Hlohovec) je slovenský mykológ, ilustrátor, fotograf a autor mykologických publikácií.

## Životopis
Po absolvovaní strednej školy v Leviciach v roku 1963 študoval a neskôr, v roku 1968, promoval na Fakulte chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave v odbore chemické inžinierstvo. Titul kandidáta vied získal v roku 1976. Až do odchodu do dôchodku následne pracoval v Dusle Šaľa, kde bol autorom slovenských aj medzinárodných patentov. 

Mykológii sa ako samouk začal venovať v 80. rokoch 20. storočia. Na základe zahraničnej literatúry do svojho výskumu priniesol metódy determinácie húb prostredníctvom chemických činidiel, mikroskopických vlastností plodníc a fotografie. Poriadal tiež pravidelné mykologické stretnutia, prednášky, prezentácie a mykofloristický výskum v teréne, ktorého výsledkom boli vzácne herbárové položky. Bol myšlienkovým autorom a šéfredaktorom prvého slovenského mykologického časopisu *Spravodajca slovenských mykológov*, ktorý viedol od svojho počiatku v roku 1993 až do roku 1999. Čísla časopisu vychádzali štyrikrát ročne a Pavol Škubla do nich prispieval článkami, fotografiami aj perokresbami.

Po roku 1989 sa Pavol Škubla venoval aj ochrane húb. Bol spoluautorom zoznamu 71 druhov chránených húb a ich spoločenského ohodnotenia z roku 2003. Pôsobil tiež ako konzultant pri otravách hubami v šalianskej nemocnici. Po odchode do dôchodku sa začal venovať sakrálnym aj sekulárnym kultúrno-historickým pamiatkam Slovenska.

## Nové taxóny
Samostatne, resp. v spolupráci s Vladimírom Antonínom,  opísal a publikoval nasledujúce nové druhy húb:
* 2000: *[[Pluteus favrei]]* Antonín & Škubla
* 2006: *[[Lactarius hrdovensis]]* Škubla

## Ocenenia
* 1991: Veľká zlatá medaila na Medzinárodnom veľtrhu patentov vo Viedni za spoluautorstvo patentu

## Publikácie
Medzi jeho najznámejšie publikácie, z ktorých viaceré boli preložené do češtiny, patria:

### Autor
* 1989: Pavol Škubla: *Tajomné huby*
* 2000: Pavol Škubla: *Nový atlas húb do vrecka*
* 2006: Anton Janitor, Ján Magál, Pavol Škubla, Vincent Kabát: *Príručka hubára*
* 2007: Pavol Škubla: *Veľký atlas húb*
* 2012: Pavol Škubla: *Krásne Slovensko*
* 2014: Pavol Škubla: *Hrady, zámky a kaštiele Slovenska : história, povesti, legendy, zaujímavosti*
* 2015: Pavol Škubla: *Zvonice, kostoly a kalvárie Slovenska : morové stĺpy, božie muky, kaplnky, drevené kostolíky*
* 2017: Pavol Škubla: *Slovensko : hrady, zámky, kaštiele*

### Prekladateľ
* 2004: Edmund Garnweidner: *Huby : jedlé huby, ich jedovaté dvojníky a nejedlé huby v strednej Európe : určovanie, poznávanie, zbieranie*  preklad z nemčiny
* 2006: Vladimír Antonín et al.: *Huby : veľká encyklopédia*  spoločný preklad z češtiny

### Ilustrátor
* 2002: Peter Gavorník: *Otravy jedovatými hubami*

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Hlohovca
Kategória:Slovenskí mykológovia
Kategória:Slovenskí fotografi
Kategória:Slovenskí ilustrátori
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Absolventi Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Ján Magál

**Ján Magál** môže byť:
* slovenský kynológ, protifašistický bojovník (1898 – 1969), pozri Ján Magál (policajt)
* slovenský mykológ (1922 – 2021), pozri Ján Magál (mykológ)

Magál, Ján
Ján Magál (mykológ)

Ing. **Ján Magál**, CSc. (* 11. september 1922, Moravské Lieskové† 4. apríl 2021, Bratislava) bol popredný slovenský mykológ a autor mykologických publikácií.

## Životopis
Ján Magál vyrastal v maloroľníckej rodine na Kopaniciach, v osade Hrubá strana, časť Podvišňové (teraz súčasť Bziniec pod Javorinou), kde bol zber húb tradičnou aktivitou. Po maturite na obchodnej akadémii v Trenčíne v roku 1943 nastúpil na Vysokú obchodnú školu v Bratislave, kde v roku 1948 aj spromoval. Následne pracoval na vysokých pozíciách v oblasti potravinárskeho priemyslu na Slovensku, stal sa tiež predsedom redakčnej rady periodika *Čas* a členom redakcie periodika *Potravinárský průmysl v Praze*.

Vzhľadom na výraznú absenciu odborných štruktúr v oblasti mykológie na Slovensku, azda s výnimkou laických aktivít, ktoré poriadal Igor Fábry od konca 40. rokov 20. storočia, existovala potreba takúto infraštruktúru vytvoriť. Ján Magál v tom čase pracoval ako obchodný riaditeľ spoločnosti Slovlik a mal vďaka častému cestovaniu možnosť spoznať činnosť Československej mykologickej spoločnosti v Prahe. Na základe týchto kontaktov sa mu spolu s Igorom Fábrym 24. októbra 1963 podarilo založiť Mykologickú sekciu Slovenskej spoločnosti pre racionálnu výživu, ktorej priamou nasledovníčkou je Slovenská mykologická spoločnosť pri Slovenskej akadémii vied. Od roku 1964 začala pod jeho vedením v Bratislave fungovať stála hubárska poradňa, poriadali sa kurzy, prednášky aj výstavy. Došlo tiež k zriadeniu Odbornej skúšobnej komisie pre trhových predavačov húb, Klubu pestovateľov húb, ako aj Komisie pre tvorbu nových slovenských názvov húb.

Neskôr sa venoval aj turistickému ruchu, najmä v rodnom regióne Podjavoriny. V rámci neho bol iniciátorom vzniku Občianskeho združenia Klub Podjavorinských kopaničiarov na Hrubej Strane, združenia JAVOR v Novom Meste nad Váhom, podujatia Významná osobnosť Podjavoriny, ako aj vytvorenia podjavorinského erbu.

## Publikácie
Okrem publikácií o svojom rodnom regióne Podjavorina bol autorom stovky odborných článkov a piatich monografií. Pravdepodobne najznámejšou z nich, ktorá bola preložená aj do poľštiny a češtiny,je:
* 2006: Anton Janitor, Ján Magál, Pavol Škubla, Vincent Kabát: *Príručka hubára*

## Ocenenia
* 1980: Richtár Klubu podjavorinských rodákov v Bratislave
* 1998: Čestný titul *Významná osobnosť Podjavoriny*
* 2018: Čestný člen predsedníctva Slovenskej mykologickej spoločnosti SAV
* 2018: Čestné občianstvo obce Moravské Lieskové pri príležitosti 620. výročia prvej písomnej zmienky.
* 2024: Čestné občianstvo obce Bzince pod Javorinou in memoriam

## Referencie

Kategória:Slovenskí mykológovia
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Moravského Lieskového
Staniol

náhľad|Vianočné dekorácie zo staniolu
**Staniol** je fólia vyrobená z veľmi tenko vyvalcovaného cínu. Názov pochádza z latinského názvu pre cín – *Stannum*. Používal sa do polovice 20. storočia, potom ho prakticky vo všetkých aplikáciách nahradil lacnejší a odolnejší alobal vyrobený z hliníku. Staniol tiež dodával potravinám v ňom zabaleným miernu cínovú pachuť, čo je jeden z dôvodov, prečo tu bol úplne nahradený alobalom.  Okrem toho sa v 19. storočí používal ako zubnú výplň a staniolom boli pokryté prvé fonografové valčeky.

Počas druhej svetovej vojny boli z lietadiel zhadzované staniolové lamety (pásky), ktoré mali zabrániť zameraniu lietadiel radarmi.

## Pozri aj
* alobal
* celofán
* igelit
* polyetylén
* polypropylén
* mikrotén

## Zdroj

Kategória:Cín
Hlboký potok (prítok Večného potoka)

**Hlboký potok** je potok v geomorfologickom celku Čergov v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Bardejov. Je ľavostranným prítokom Večného potoka v povodí Tople. Má dĺžku .

## Sútok zdrojníc
Začína sa sútokom zdrojníc v západnej časti územia obce Lukov v  v lesnom extraviláne na východnom svahu vrchu Murianik s  v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. Južná zdrojnica pramení v  v západnej časti územia obce Lukov v lesnom extraviláne. Severná zdrojnica (v suchom období bez vody) pramení v  v západnej časti územia obce Lukov v lesnom extraviláne a priteká z lesa Pod Krivou.

## Opis toku
Od sútoku zdrojníc tečie východným smerom územím obce Lukov cez lesný extravilán, smer toku si zachováva až do svojho ústia, v  ústi do Večného potoka ako jeho ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území obce Lukov v okrese Bardejov. Nemá prítok.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v slove *hlboký* vo význame *nie plytký, majúci značnú hĺbku*. Z prídavného mena *hlboký* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024). V slovenskej hydronymii patrí medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Čergove
Kategória:Vodné toky v okrese Bardejov
Kategória:Lukov (okres Bardejov)
Veronika Dillenova

**Veronika Dillenova** () je jednoročná bylina z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po Kazachstan. 

## Opis
Veronika Dillenova je jednoročná, husto žliazkatá bylina, s niťovitým koreňom. Byľ je vzpriamená, jednoduchá alebo riedko rozkonárená, oblá, vysoká 10 až 30 cm. Je podobná veronike jarnej.

Protistojné listy sú na báze krátko stopkaté, vajcovito kopijovité, na okraji vrúbkovano zúbkaté. Ostatné sú sediace, perovito strihané, s 3 až 7 podlhovastými dielmi. Čepele sú tmavozelené, na oboch stranách roztrúsene krátko chlpaté, na okraji brvité a na rube často červenkasté.

Drobné štvorpočetné kvety sú usporiadané v koncovom, odstávajúco chlpatom strapci. Tmavomodrá koruna má v priemere 4 až 6 mm. Fialová čnelka s pologuľovitou bliznou, dlhá do 1,5 mm, výrazne prevyšuje výkroj na vrchole tobolky. Štyri diely kalicha sú podlhovasté, tupé, nerovnako dlhé a chlpato žliazkaté. Stopky kvetov sú vzpriamené, kratšie ako kalich a listeň. 
Listene v dolnej časti súkvetia sú perovito dielne, vyššie podlhovasté a celistvookrajové.

Obličkovité tobolky sú zboku výrazne stlačené, na vrchole plytko vykrojené a chlpato žliazkaté. Široko elipsovité semená, s veľkosťou do 1 mm, sú ploské a žltohnedé.

## Rozšírenie
Prirodzený areál veroniky Dillenovej sa rozprestiera od Európy po európske Rusko a na juhu cez Turecko a Kaukaz po Kazachstan. Zavlečená je v USA, v štátoch Illinois, Indiana, Michigan, New York, Virgínia a Wisconsin. Na Slovensku sa hojnejšie vyskytuje na Záhorskej nížine a roztrúsene až vzácne v Slovenskom krase, v Podunajskej a Východoslovenskej nížine a v Košickej kotline.  

## Ekológia
Veronika Dillenova obsadzuje stanovištia od rovinného po podhorský stupeň. Rastie na výslnných trávnatých stráňach, úhoroch, piesčinách, na okraji lesov a vzácnejšie aj na brehoch štrkovísk. Obľubuje vysychavé, zásadité až neutrálne, humózne, piesočnaté pôdy. Na Slovensku bol najvyššie zaznamenaný výskyt vo výškach do 1 000 m n. m. Kvitne v apríli a máji.  

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Dillenova
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi