open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Primavera in anticipo

**Primavera in anticipo** (slovensky: *Skorá jar*) je desiaty štúdiový album, celkovo dvanásty album talianskej speváčky a textárky Laury Pausini. Boli vydané dve jazykové verzie albumu - talianska a španielska verzia.

***Primavera in anticipo*** je talianska verzia albumu vydaná 14. novembra 2008.

***Primavera anticipada*** je španielska verzia vydaná pre španielsky hovoriace krajiny 11. novembra 2008.

Svoj album Laura prezentovala takmer celý rok 2009 na celosvetovom turné pod názvom *World Tour 2009*, pri ktorom navštívila množstvo miest v Taliansku, Európe, Severnej a Južnej Amerike.

## Informácie o albume
Primavera in anticipo je prvý album Laury Pausini v jej kariére, kde napísala každú pieseň. Je jej najviac osobným albumom a albumom, na ktorom sa najviac podieľala ako textárka. Album obsahuje 14 piesní.

Prvý singel *[[Invece no]]* bol vydaný 22. októbra 2008. Druhý, Primavera in anticipo (It Is My Song) - duet s Jamesom Bluntom, bol vydaný 2. januára 2009. V apríli 2009 bol vydaný tretí singel Un fatto ovvio.

* EAN 5051865053620 (taliansky)
* EAN 2564693500 (španielsky)


V Taliansku album získal celkom 7 platinových platní a jednu diamantovú za predaných viac ako 600 tisíc albumov. Album bol vydávaný vo viac než 40 krajinách s predajom okolo 3 miliónov kópii. Album získal platinovú platňu aj vo Švajčiarsku a zlatú platňu v Mexiku. Španielska verzia získala v roku 2009 cenu Latin Grammy za najlepší ženský popový vokálny album.

## Skladby
### Primavera in anticipo/Primavera anticipada

**iTunes bonus**

### Primavera in anticipo - Deluxe Edition (2 CD)
**Primavera in anticipo - Deluxe Edition** je dvoj CD, ktoré obsahuje obe verzie albumu, aj *Primavera in anticipo*, aj *Primavera anticipada*.

* EAN 5051865054726


### Primavera in anticipo - Platinum Edition (2 CD + DVD)
**Primavera in anticipo - Platinum Edition** je špeciálna edícia albumu *Primavera in anticipo* pozostávajúca z dvoch CD s talianskou a španielskou verziou albumu a z jedného DVD so špeciálnym obsahom.

* EAN 5051865142324

**Tracklist DVD**
# *Invece no* (Videoklip)
# *En cambio no* (Videoklip)
# *Making of the video Invece no/En cambio no*
# *Making of the video Primavera in anticipo (It Is My Song)/Primavera anticipada (It Is My Song)*
# *EPK (Electronic Press Kit)*

## Rebríčky

## Referencie


Kategória:Hudobné albumy z 2008
Kategória:Hudobné albumy Laury Pausini
Ryodacit

**Ryodacit** je vulkanická hornina, zložením ekvivalentná granodioritu. Väčšinou porfýrická.

Názov horniny zaviedol v roku 1913 A. N. Winchell. 

## Zloženie a vlastnosti
Má najčastejšie porfyrickú štruktúru s mikrokryštalickou až sklovitou základnou hmotou. Zo svetlých súčastí obsahujú plagioklasy, ktoré sú v prevahe nad draselnými živcami a kremeňom. Výrastlice tvoria živce a kremeň. Základná hmota je tvorená kremeňom a sanidínom, vtrúsený je biotit, hornblend, pyroxény a granát. Ryodacity sa vzhľadom aj farbou podobajú ryolitom. Od dacitov sa líšia vyšším obsahom alkalických živcov. Ryodacit vzniká väčšinou pri explozívnych erupciách, je preto častý ako pyroklastický materiál.

## Výskyt
V Západných Karpatoch sa ryodacity vyskytujú v Cerovej vrchovine, na Poľane, ako žilné telesá v okolí Vranova nad Topľou.

## Použitie
Pre svoj zriedkavý výskyt nemajú osobitné využitie.

## Referencie

### Ďalšie zdroje

## Iné projekty

Kategória:Vyvreté horniny
Valach (kôň)

thumb|valach
**Valach** je kastrovaný žrebec u koňovitých. Väčšinou sa využíva ako ťažný kôň.

Kategória:Koňovité
Kategória:Kone
Šalát

**Šalát** môže byť:
*rod rastlín z čeľade astrovité, lat. *Lactuca*, pozri šalát (rod)
*šalát siaty (lat. *Lactuca sativa*)
*druh jedla, pozri šalát (jedlo)
*hovorovo:  neusporiadaný, potrhaný písomný materiál (zväzok listov, kniha a pod.), prípadne prejav 
*priezvisko:
**Anton Šalát, slovenský rímskokatolícky kňaz a publicista
**Tibor Šalát, slovenský matematik
**Ján Šalát, slovenský geológ
Lamprofýr

náhľad|200px|Mineta je typ lamprofýru s prevahou K-živcov nad plagioklasmi a hojným biotitom a menším množstvom hornblendu. Prítomný môže byť olivín a augit. Vzorka horniny z Jáchymova v Česku.
**Lamprofýry** sú dajkové a žilné vyvreté horniny, ktoré sú svojim minerálnym zložením, štruktúrou a do určitej miery i chemizmom odlišné od bežných plutonických hornín alebo vulkanických hornín. Sú intermediárne až bázické, zriedkavo až ultramafické horniny s porfýrickou štruktúrou, výrastlicami mafických minerálov. Majú vysoký (2-3 %) obsah K2O. Vyskytujú sa všeobecne v malom objeme najčastejšie v žilách, dajkách, lapolitoch, lakolitoch.

Termín zaviedol Karl Wilhelm von Gümbel v roku 1874.

## Petrografia
Obvykle sú odvodené od syenitovej, dioritovej alebo gabrovej magmy - sú preto radené medzi štiepne žilné horniny. Vyznačujú sa tmavou farbou a veľkou hustotou. Od svojich plutonických ekvivalentov sa neodlišujú iba textúrou. Majú väčšinou porfyrickú štruktúru, sú však mezokrátne až melanokrátne. Obsahujú minerály bohaté na železo a horčík, hlavne biotit (prípadne Fe-flogopit), amfiboly a klinopyroxény (barkevikit, augit). Živce a foidy (ak sú prítomné) sa nachádzajú prevažne iba v základnej hmote. Olivíny, pyroxény, biotit a plagioklasy sú bežne postihnuté hydrotermálnymi premenami. Bežne obsahujú i kalcit, zeolity alebo hydrotermálne minerály. Majú relatívne vysoký obsah K2O, Na2O, H2O, CO2, P3O5 a Ba.

## Klasifikácie
Rozdeľujú sa na dva základné rady:
* vápenato-alkalické (mineta, vogesit, kersantit, spessartit)
* alkalické (camptonit, sannait, monchiquit).

Ako samostatné lamprofýry melilitického zložnenia sú radené alnöit a polzeit.
náhľad|vpravo|QAPF klasifikačný diagram pre lamprofýry.

## Výskyt na Slovensku
Na Slovensku sú výskyty lamprofýrov známe napr. z dajkových telies v kryštaliniku Nízkych Tatier a Malej Fatry.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Vyvreté horniny
HMS Lion (1910)

**HMS Lion** bol britský bojový krížnik triedy Lion, bojujúci v prvej svetovej vojne. Bol prijatý do služby v roku 1912. Od svojich sesterských lodí sa odlišoval v detailoch (umiestenie predného komína). 

## Bojové nasadenie
Prvým bojovým nasadením *Lionu* bola 28. augusta 1914 prvá bitka pri Helgolandskej zátoke. *Lion* bol tiež vlajkovou loďou admirála Davida Beattyho v bitkách pri Dogger Banku a pri Jutsku.
thumb|left|Delová veža „Q“ po bitke pri Jutsku
Práve pri Dogger Banku sa *Lionu* podaril zásah muničných skladov nemeckého bojového krížnika Seydlitz, ktorý spôsobil výbuch časti pripravených korditových náloží. Ťažko poškodená loď bola takmer stratená a táto skúsenosť viedla Nemcov k vylepšeniu ochrany muničných skladov a záchranných postupov, čo mohlo mať vplyv na ich menšie straty utrpené pri Jutsku. Po tomto úspechu bol pri Dogger Banku *Lion* zasiahnutý salvou nemeckého bojového krížnika Derfflinger, ktorá ho poškodila a neovládateľná loď opustila líniu. Admirál Beatty prevzal velenie bitky až potom, čo sa presunul na bojový krížnik New Zealand.

Pri Jutsku bol *Lion* blízko osudu svojej sesterskej lodi Queen Mary, ktorá po zásahu do muničných skladov, rovnako ako bojové krížniky Invicible a Indefatigable, vyletela do povetria. Salva kalibru 305 mm z bojového krížnika Lützow zasiahla *Lion* v mieste delovej veže Q. Len vďaka statočnosti veliteľa veže, smrteľne zraneného majora Francisa Harveyho, ktorý vydal rozkaz k uzavretiu muničného skladu a jeho zatopeniu vodou, *Lion* nevybuchol. Zato bol Harvey posmrtne vyznamenaný Viktóriinym krížom.

Po vojne bol *Lion* na základe rozhodnutia Washingtonskej konferencie zošrotovaný.

## Pozri aj
* Zoznam bojových krížnikov Royal Navy

## Iné projekty

Kategória:Trieda Lion (1910)
Kategória:Bojové lode Spojeného kráľovstva
Zoznam obcí departementu Haute-Marne

thumb|Haute-Marne
Kompletný zoznam 433 obcí departementu Haute-Marne.

Kategória:Obce v departemente Haute-Marne
Kategória:Francúzske zoznamy
Malá Nitra

**Malá Nitra** (predtým **Stará Nitra**) je pôvodné prietokové rameno slovenskej rieky Nitry, ktoré sa s ňou rozpája pri časti mesta Nitra – Dolné Krškany a spája na juhu časti mesta Šurany – Nitriansky Hrádok (pred obcou Bánov).

Po vybudovaní nového, skráteného koryta rieky Nitry medzi Novými Zámkami a Komočou, kde Nitra ústi do Váhu ako jeho ľavostranný prítok, sa Starou Nitrou nazvalo pôvodné koryto Nitry v úseku od Nových Zámkov po Komárno (jeho časť Lándor). Predtým sa Starou Nitrou nazývala dnešná Malá Nitra.

## Dĺžka, povodie
Malá Nitra má celkovú dĺžku . Dĺžka siete jej kanálov je . Celé povodie Malej Nitry má rozlohu .

## Mestá a obce v povodí (v smere toku)
Na toku Malej Nitry leží časť mesta Nitra – Dolné Krškany, obce Ivanka pri Nitre, Branč, Veľký Kýr, Komjatice, Lipová, mesto Šurany a jeho časť Šurany-Nitriansky Hrádok.

## Hate a stavidlá
Hladinu pre odber vody do Malej Nitry udržuje hať v Nitre – Dolných Krškanoch v r. km 53,2 s výškou stupňa  a priemerným rozdielom hladín dH = , kde je toto rameno napúšťané Dvorčanským hradidlom iba žiadaným, regulovaným množstvom vody.

Na toku Malej Nitry sú ďalšie hate (H) alebo stavidlá (S) v Šuranoch (H), v časti Lipovej Ondrochov (S, H), v časti Veľkého Kýru Malý Kýr (H), v Branči (H) a Ivanke pri Nitre (H). Stavidlová hať v Ondrochove uzatvára nad ňou ležiacu časť Malej Nitry za vysokých vodných stavov na rieke Nitre.

Zátvorný objekt v ústí Malej Nitry bol po zrušení starého objektu vybudovaný v r. km 0,06. Tvoria ho 2 betónové potrubia uzatvárateľné stavidlami. Po uzavretí stavidiel sa prietoky Malej Nitry medzi ústím a Ondrochovom akumulujú v starom ramene rieky Nitry pri Bánove.

## Referencie

## Zdroj
**VZN č.1/2008, ktorým sa vyhlasuje „Záväzná časť Územného plánu Veľkého územného celku Nitrianskeho kraja – Zmeny a doplnky č.2“. – Územný plán Veľkého územného celku Nitrianskeho kraja - Zmeny a doplnky č. 2 - Textová časť 3/3.* Nitra : Nitriansky samosprávny kraj, 2008, s. 186, 206. Dostupné z Oficiálna stránka Nitrianskeho samosprávneho kraja 

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Nitra
Kategória:Vodné toky v okrese Nové Zámky
Niuserreho slnečný chrám

thumb|244px|Významné objekty na pyramídovom poli pri Abú Síre. Najsevernejší objekt je Niuserreho slnečný chrám ().

**Niuserreho slnečný chrám** je jeden zo šiestich doložených staroegyptských slnečných chrámov v okolí dnešného Abú Síru, v lokalite pri dedine Abú Guráb () v Egypte. Dnes je známy okrem neho ešte Veserkafov slnečný chrám. Slnečné chrámy boli kultom a funkčne späté so zádušnými chrámami pyramídových komplexov.

## Dejiny
Chrám dal postaviť faraón 5. dynastie Niuserre (okolo 2416–2388 pred Kr.), syn faraóna Neferirkareho a mladší brat faraóna Raneferefa. Rovnako ako Veserkafov najskôr bol z nepálených tehál a v ďalšej stavebnej etape bol prebudovaný na kamenný. Niesol názov „Reovo potešenie“ ().

Chrámový komplex má veľmi podobnú skladbu objektov ako typický pyramídový komplex z rovnakého obdobia, čo dokazuje, že slnečný chrám bol podobne ako pyramídový komplex pokladaný za bránu do sveta bohov. Skladá sa z horného chrámu s ústredným objektom, vzostupnej cesty a zádušného chrámu. Horný chrám je múrom uzatvorený areál, jeho hlavná os je orientovaná približne východozápadným smerom. V ohradenom priestore sa týčil z vápencových kvádrov murovaný 36-metrový obelisk, symbol boha Rea s podstavou 20-metrového zrezaného ihlanu. Ústredný priestor tvorilo otvorené nádvorie a hneď pred obeliskom takmer v osovom strede komplexu sa nachádzal oltár z bieleho alabastru. Ten má vo svojom strede kruh s priemerom 1,8 metra, obklopený dookola štyrmi pozdĺžnymi časťami v tvare hieroglyfického znaku obety *hetep*. Súčasťou vnútorného priestoru chrámu bol vápencom dláždený otvorený priestor pri severnom okraji, ktorý sa obyčajne zvykol interpretovať ako jatky pre obetované zvieratá. Medzi jatkami a múrom boli zásobné komory. Zachovalo sa aj deväť väčších alabastrových nádrží s priemerom 1,18 metra, ktoré pravdepodobne slúžili na zachytávanie tekutín pri obetovaní. V zakrytých priestoroch chrámu boli cenné reliéfy, napr. jedna z najstarších zachovaných scén *slávnosti Sed*, alebo známa *Sieň ročných období*, na ktorej reliéfoch sa nachádza výnimočná výzdoba obsahujúca motívy egyptskej prírody a cenné zobrazenia fauny a flóry podľa ročných období. V areáli sa zachoval aj hlinený 30-metrov dlhý model kultovej lode.

Vzostupná cesta stúpa z údolia na úroveň terasy, na ktorej je postavený horný chrám. Z údolnej strany bola terasa podporená sériou múrov, zakrytých vápencovým obkladom, ktoré spevňovali svah terasy. Údolný chrám bol skúmaný len sčasti. Má jeden hlavný a dva bočné portiky s palmovými stĺpmi, ktorých chodby sa v strede chrámu stretávajú a ústia do prechodu k vstupu na vzostupnú cestu.

V rokoch 1898–1901 chrám skúmali Schaeffer, Borchardt a von Bissing. Fragmenty z chrámovej reliéfnej výzdoby boli rozptýlené po múzeách hlavne v Nemecku. Veľa z nich bolo zničených počas druhej svetovej vojny.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Pozri aj
* Zoznam egyptských pyramíd
* Lepsiusov zoznam pyramíd

## Iné projekty

Kategória:Slnečné chrámy v starovekom Egypte
Stará Nitra

**Stará Nitra** (predtým **Nitra**, resp. jej časť **dolná Nitra**) je pôvodné koryto slovenskej rieky Nitry v úseku od Nových Zámkov po Komárno, kde sa vedľa komárňanskej časti mesta Lándor vlieva do Váhu ako jeho ľavostranný prítok.

## Opis
Pôvodná rieka Nitra týmto korytom tiekla pred vybudovaním jej nového, skráteného koryta medzi Novými Zámkami a Komočou, kde sa v súčasnosti vlieva do Váhu ako jeho ľavostranný prítok. Rieka Nitra pritekajúca k Novým Zámkom od severu ich obteká z východu a juhu a na západe od nich sa rozdeľuje na nové koryto s názvom Nitra, ktoré tečie západným smerom k svojmu novému ústiu do Váhu (pri Komoči), a pôvodné koryto s názvom Stará Nitra, ktoré tečie smerom na juh. Stará Nitra je napájaná vodou z Dlhého kanála pomocou zhýbky vybudovanej pod spojovacím kanálom (preložkou) a prietoky má regulované podľa prietoku v samotnej rieke Nitre a v Dlhom kanáli, ktorý rieka Nitra priberá sprava.

Stará Nitra smerujúc južne obteká obce Nesvady a Imeľ, ktoré ležia na jej na ľavom brehu, následne aj Martovce, pri ktorých sa do nej vlieva najprv sprava Martovský kanál a potom zľava Stará Žitava (). Napokon v blízkosti komárňanskej časti mesta Lándor, ktorú má na pravom brehu, priberá sprava Lándorský kanál a severne od Komárna sa vlieva do Váhu. V oblasti ústia Starej Nitry sa rozkladá Národná prírodná rezervácia Apálsky ostrov.

Pred skrátením toku rieky Nitry s ústím do Váhu (pri Komoči) sa Starou Nitrou nazývala dnešná Malá Nitra, ktorá sa odpája od rieky Nitry v časti mesta Nitra-Dolné Krškany a spája s ňou za časťou mesta Šurany-Nitriansky Hrádok (pred Bánovom).

## Dĺžka
Stará Nitra má celkovú dĺžku . Dĺžka siete kanálov je .

## Povodie, odvodňované územie
Celková rozloha povodia – odvodňovaného územia, vrátane Martovského a Lándorského kanála, je  a skladá sa z 3 častí:
# Odvodňované územie v oblasti pod preložkou Nitry medzi ľavostrannou hrádzou Váhu a pravostrannou hrádzou Starej Nitry (Odvodňovacia sústava Martovce) má plochu . Hlavným odvodňovacím kanálom je Martovský s celkovou dĺžkou .
# Odvodňované územie v oblasti medzi Starou Nitrou a Starou Žitavou (Odvodňovacia sústava Martovce – zhybka) má plochu . Hlavným odvodňovacím kanálom je Kanál Aňala-Martovce, ktorý je dlhý .
# Odvodňované územie v oblasti medzi Váhom a Starou Nitrou pod sútokom so Starou Žitavou (Odvodňovacia sústava ČS Lándor) má plochu približne . Hlavným odvodňovacím kanálom je Lándorský kanál, dlhý .

## Mestá a obce v povodí (v smere toku)
Nové Zámky, Nesvady, Imeľ, Martovce, Komárno

## Referencie

## Zdroj
**VZN č.1/2008, ktorým sa vyhlasuje „Záväzná časť Územného plánu Veľkého územného celku Nitrianskeho kraja – Zmeny a doplnky č.2“. – Územný plán Veľkého územného celku Nitrianskeho kraja - Zmeny a doplnky č. 2 - Textová časť 3/3.* Nitra : Nitriansky samosprávny kraj, 2008, s. 179, 183, 200, 201. Dostupné z Oficiálna stránka Nitrianskeho samosprávneho kraja 

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Nové Zámky
Kategória:Vodné toky v okrese Komárno
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Vrh guľou žien

**[[Vrh guľou]] žien** bola jedna z 23 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne 16. augusta.

## Kvalifikácia

## Rekordy

## Medailisti

## Finále

## Poznámky

2009, Majstrovstvá sveta
Ženy, Vrh guľou
Umývačka riadu

thumb|Vstavaná umývačka riadu

**Umývačka riadu** (nesprávne *myčka riadu*) je stroj používaný na automatické kontinuitné umývanie riadu. Používa sa v reštauráciách aj v domácnostiach. Pripája sa na vodovod, kanalizáciu a zdroj elektrickej energie.

## Princíp
Umývačky čistia riad pomocou prúdu horúcej rozprašovanej a rozstrekovanej vody so saponátom, ktorý rozpúšťa a zmýva z riadu nečistoty. Potom sa riad niekoľkokrát opláchne, takto sa odplavia zvyšky nečistôt a umývacieho prostriedku. Nakoniec sa odčerpá voda a riad sa suší.

Výhodou je, že neexistuje žiadny kontakt s ľuďmi v priebehu procesu umývania a tak je možné použiť silnejšie koncentrácie účinných látok a vyššiu teplotu vody, čo by pri ručnom umývaní nebolo možné. Okrem toho odpadajú dermatologické problémy súvisiace s pôsobením saponátu na pokožku.

## Dejiny
Prvé správy o mechanickom umývaní riadu sú z roku 1850. Joel Houghton si patentoval umývačku, ktorá bola poháňaná ručne pomocou kľuky. Prvá motorom poháňaná umývačka riadu vznikla v americkom štáte Illinois v roku 1886. Vynašla ju Josephine Cochranová. Bola to pomerne bohatá vnučka Johna Fitcha, vynálezcu parníku a vadilo jej časté a zdĺhavé umývanie riadu po večierkoch, ktoré usporadúvala. Jej umývačka mala horizontálne uložené koleso, na ktoré sa pomocou drôteného držiaka pripevňoval riad. Koleso rozstrekovalo vodu so saponátom a tá umývala riad. V roku 1924 William Howard Livens vymyslel malú umývačku riadu, ktorá bola vhodná na domáce použitie. Tá už sa omnoho viac podobala súčasným umývačkam a mala mnoho funkcií, vrátane predných dverí na nakladanie, drôteného stojana na držanie riadu a rotačný rozstrekovač.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Domáce spotrebiče
Oriol

**Oriol** () je mesto v západnom Rusku, zhruba 360&nbsp;km južne od Moskvy. Mestom preteká rieka Oka. Oriol je centrom Oriolskej oblasti a delí sa na štyri mestské rajóny. Žije tu 317 747 obyvateľov (2010).

## Dejiny
thumb|left|Fotografia z roku 1900
Sídlo vzniklo pravdepodobne už v 12. storočí. V roku 1556 tu bola postavená pevnosť na obranu južných hraníc Moskovskej Rusi. V rokoch 1611 a 1615 bolo zničené nájazdmi poľských vojsk. V 18. storočí tu vznikli jedny z prvých manufaktúr v Rusku; k ďalšiemu hospodárskemu rozvoju prispela výstavba ciest a železníc (Oriol leží na dôležitom cestnom a železničnom ťahu Moskva - Kursk - Charkov - Sevastopoľ, ktorý sa v meste križuje s traťou Briansk - Jelec). Mesto utrpelo ťažké škody počas nacistickej okupácie (1941-1943). Po oslobodení mesta Stalin nariadil víťazné salvy v Moskve, ktoré sa neskôr opakovali pri oslobodení každého väčšieho sovietsko mesta.

## Partnerské mestá
*  Brest, Bielorusko
*  Kerč, Ukrajina
*  Leeuwarden,, Holandsko
*  Nokia, Fínsko
*  Razgrad, Bulharsko

## Osobnosti
* Piotr Arkadievič Stolypin (* 1862† 1911), ruský politik, reformátor a štátnik (v mladosti žil v meste)
* Michail Michajlovič Bachtin (* 1895† 1975), literárny vedec a komparatista
* Grigorij Mesežnikov (* 1958), slovenský politický analytik

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* oficiálna stránka 
* Oriol v encyklopédii Moj gorod 


Kategória:Oriolska oblasť
Kategória:Mestá v Rusku
Róbert Jakab

Mgr. art. **Róbert Jakab** (* 23. júl 1976, Nitra) je slovenský herec.

Počas štúdia na strednej škole navštevoval amatérsky divadelný súbor v Nitre, vyštudoval Vysokú školu múzických umení v Bratislave. Je členom divadla Astorka. Účinkuje aj v divadle Teatro Tatro.

## Filmografia
* 1997: *V zajatí lásky*
* 1998: *Horská služba* (TV seriál)
* 1999: *Šesť statočných*
* 2002: *Kvet šťastia*
* 2007: *Rozhovor s nepriateľom*
* 2008: *[[Panelák (seriál)|Panelák]]* (TV seriál)
* 2008: *[[Mesto tieňov]]* (TV seriál)
* 2009: *Rádio Hijó* (internetový seriál)
* 2009: *[[Bratislavafilm]]*
* 2009: *[[Partička (slovenská televízna relácia)|Partička]]*
* 2012: *Vo štvorici po Slovensku*
* 2014: *[[Kukátko (televízna relácia)|Kukátko]]*
* 2019: *[[Bodka (seriál)|Bodka]]* (TV seriál)
* 2021: *[[Najhorší týždeň môjho života]]* (TV seriál)
* 2022: *[[Ultimátum (seriál)|Ultimátum]]* (epizódna postava, TV seriál)
* 2022: *[[Svätý Max]]* (epizódna postava, TV seriál)
* 2023: *[[Duch (seriál)|Duch]]* (TV seriál)
* 2023: *[[Vitaj doma, brate!]]*
* 2024: *[[Vojna policajtov]]*

## Ocenenia
* 1998: DOSKY '98 – za absolventské predstavenie *Na koho to slovo padne* získal spolu s Jurajom Kemkom, Vladimírom Kobielskym, Mariánom Miezgom a Lukášom Latinákom ocenenie v kategórii *Objav sezóny*.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Nitry
Kategória:Slovenskí divadelní herci
Kategória:Slovenskí filmoví herci
Kategória:Slovenskí televízni herci
Buzuluk

**Buzuluk** () je mesto v západnej časti Orenburskej oblasti v Rusku. Roku 2007 malo 87 700 obyvateľov.

Mesto sa zapísalo do čs. histórie počas druhej svetovej vojny, kedy slúžilo ako základňa pre 1. československý samostatný poľný prápor, ktorý bol v Buzuluku sformovaný a vycvičený pod velením plukovníka Ludvíka Svobodu a bojoval po boku Červenej armády proti nemeckým jednotkám. Jedna z ulíc je pomenovaná po hrdinovi bitky pri Sokolove kapitánovi Otakarovi Jarošovi.

## Významné osobnosti narodené v Buzuluku
* Dmitri Dobroskok (* 1984), športový potápač 
* Alexandr Jegorov (1883–1939), sovietsky maršal

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Bitva dvakrát znásilněna (O pobyte čs. vojsk v Buzuluku) 

Kategória:Mestá v Rusku
Sviaščennaja vojna

**Sviaščennaja vojna** (, dosl. Svätá vojna) je popri Kaťuši azda najznámejšia sovietska vojnová pieseň. Jej autorom je Vasilij Lebedev Kumač (Василий Иванович Лебедев-Кумач) a hudbu skomponoval zakladateľ súboru Alexandrovovcov, Alexandr Vasilievič Alexandrov (Александр Васильевич Александров). Slová piesne sa objavili už 24. júna 1941, len dva dni po prepadnutí Sovietskeho zväzu nemeckým Wehrmachtom, a to v novinách Izvestija, pričom Alexandrov za dva dni zložil hudbu. Už 27. júna pieseň sprevádzala na Bieloruskej stanici v Moskve odchádzajúcich vojakov. Avšak pieseň sa spočiatku veľmi nerozšírila, keďže jej text hovoril o urputnom a ťažkom boji a hudba mala skôr tragický podtón, čo nezodpovedalo oficiálnej sovietskej línii, očakávajúcej rýchle a jednoduché víťazstvo Červenej armády. Až 15. októbra 1941, keď nemecké vojská okupovali Kalugu, Ržev a Kalinin, ju rozhlas začal vysielať každý deň, a to hneď po úderoch moskovského orloja.

Pieseň sa stala symbolom nezlomného odporu a odhodlania sovietskeho ľudu v boji s fašizmom a objavila sa v mnohých filmoch, napr. aj v epopeji J. Ozorova *Boj o Moskvu*, kde pieseň v zákopoch vojakom spievajú práve Alexandrovovci. Tento vojenský súbor ju má vo svojom repertoári dodnes.

Upravená ukrajinská verzia piesne, hovoriaca o svätej vojne proti „moskovskej temnej sile“, sa objavila krátko po začiatku vojenskej agresie Ruskej federácie proti Ukrajine (24. februára 2022).

**Text piesne:**

**Preklad piesne:**

## Externé odkazy
* http://www.marxists.org/history/ussr/sounds/lyrics/sviashchennaia-vojna.htm

Kategória:Sovietske piesne
Kategória:Ruské piesne
Kategória:Piesne druhej svetovej vojny
Kategória:Piesne z 1941
Otakar Jaroš

**Otakar Jaroš** (* 1. august 1912, Louny† 8. marec 1943, Sokolovo, Ukrajina) bol česko-slovenský armádny dôstojník, účastník zahraničného odboja v ZSSR, ktorý hrdinsky padol v bitke pri Sokolove. Za statočnosť v boji bol vôbec ako prvý cudzinec v druhej svetovej vojne vyznamenaný najvyšším sovietskym radom hrdina Sovietskeho zväzu. 

## Životopis
Narodil sa v rodine kuriča c. k. štátnych dráh a detstvo prežil v Mělníku, kde pôsobil v organizácie Skaut a Sokol. Navštevoval tamojšie gymnázium, no nedokončil ho. Následne absolvoval Vyššiu elektrotechnickú školu v Prahe, od roku 1934 poddôstojnícku školu v Trnave, ďalej školu pre dôstojníkov v Turnove a od roku 1937 Vojenskú akadémiu v Hraniciach na Morave. Do roku 1939 bol veliteľom telegrafnej čaty v Prešove. 

Po Mníchovskej dohode bol demobilizovaný a pôsobil ako poštový úradník v Náchode. V auguste 1939 utiekol do Poľska, kde sa pripojil k vojakom pod velením Ludvíka Svobodu a odkiaľ sa mu podarilo dostať do ZSSR. Bol internovaný v tábore Suzdaľ a Oranky. Vo februári 1942 nastúpil do výcvikového tábora čs. jednotiek v Buzuluku, kde sa stal veliteľom 1. roty práve sa formujúceho 1. československého samostatného práporu v ZSSR. Vzhľadom na jeho minulosť dôstojníka prvorepublikovej československel armády ťažko znášal pôsobenie politických propagátorov v jednotke. Veľmi rád fotografoval a mnoho zo snímkov z Buzuluku sú jeho dielom.

Po odchode česko-slovenskej jednotky na front, bola jednotka súčasťou 25. gardovej streleckej divízie v rámci síl Voronežského frontu. 1. rota bola na jeho osobnú žiadosť presunutá do oblasti Sokolova, 8. marca 1943 pôsobila na najťažšom úseku v centre obrany. Ich protivníkom boli dve bojové skupiny nemeckej 6. a 11. tankovej divízie s asi 60 tankmi. Veliteľské stanovisko bolo v kostole priamo v strede dediny. Zahynul pri obrane veliteľského stanoviska v neskorých popoludňajších hodinách 8. marca. Jestvuje viacero verzií o jeho smrti.

Nadporučík Jaroš bol in memoriam povýšený na kapitána a 17. apríla 1943 mu bolo výnosom Prezídia najvyššieho sovietu ZSSR udelené najvyššie sovietske vyznamenanie Hrdina Sovietskeho zväzu ako vôbec prvému cudziemu štátnemu príslušníkovi. Neskôr mu bol udelený aj Rad Lenina a Rad bieleho leva prvého stupňa. Bola po ňom pomenovaná škola v Sokolove a ulice v Buzuluku na Urale, kde sa 1. čs. prápor formoval, ďalej v Charkove a Poltave. V Mělníku sa nachádza jeho pamätník.

## Literatúra
* KLŮC, Jiří. *Kapitán Otakar Jaroš: příběh hrdiny od Sokolova.* 1. vyd. Cheb: Svět křídel, 2018. 176 s. ISBN 978-80-7573-027-5

## Referencie

## Externé odkazy
* Fórum Válka - kpt. Otakar Jaroš
* kpt. Otakar Jaroš - stručný životopis, fotografie 
* Герои Советского Союза, Ярош Отакар

Kategória:Osobnosti z Loun
Kategória:České osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Príslušníci 1. Česko-slovenského armádneho zboru
Kategória:Príslušníci Česko-slovenskej armády
Kategória:Českí skauti
Kategória:Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Kategória:Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Kategória:Osobnosti na sovietskych poštových známkach
Kategória:Zabití v boji
Eugene (Oregon)

**Eugene** je mesto v americkom štáte Oregon. V roku 2010 malo 156 185 obyvateľov.

## Partnerské mestá
*  Káthmandu, Nepál
*  Irkutsk, Rusko
*  Kakegawa, Japonsko
*  Čindžu, Kórejská republika

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka  

## Referencie


Kategória:Mestá v Oregone
Zoznam manželiek panovníkov Talianska

**Zoznam manželiek panovníkov Talianska** obsahuje mená manželiek panovníkov, ktorý vládli v Taliansku alebo jeho časti (v závislosti od vtedajšieho politického rozdelenia Európy).

## Ostrogótski panovníci v Taliansku

## Lombardskí panovníci v Taliansku

## Kráľovské manželky Talianska
### Dynastia Karolovcov (774 – 887)

### Unruochingská dynastia (887 – 924)

### Dynastia Widonidovcov (889 – 896)

### Dynastia Karolovcov (896 – 899)

### Dynastia Bosonidovcov (900 – 905)

### Staršia dynastia Welfovcov (922 – 926)

### Dynastia Bosonidovcov (926 – 950)

### Dynastia Anscaridovcov (950 – 963)

### Dynastia Ottonianovcov (951 – 1002)
V roku 951 Otto I. napadol Taliansko a nechal sa korunovať za *Kráľa Lombardie*. V roku 952 Berengar a Adalbert sa stali vazalmi, ale zostali kráľmi pokiaľ ich Otta nezosadil.

### Dynastia Anscaridovcov (1002 – 1014)

### Dynastia Ottonianovcov (1004 – 1024)

### Sálska dynastia (1026 – 1125)

### Dynastia Supplinburgovcov (1128 – 1137)

### [[Hohenstaufovci|Dynastia Hohenstaufovcov]] (1154 – 1197)

### Dynastia Welfovcov (1208 – 1215)

### [[Hohenstaufovci|Dynastia Hohenstaufovcov]] (1212 – 1250)

### [[Luxemburgovci|Dynastia Luxemburgovcov]] (1308 – 1313)

### [[Wittelsbachovci|Dynastia Wittelsbachovcov]] (1327 – 1347)

### [[Luxemburgovci|Dynastia Luxemburgovcov]] (1355 – 1437)

### [[Habsburgovci|Dynastia Habsburgovcov]] (1437 – 1745)

### [[Wittelsbachovci|Dynastia Wittelsbachovcov]] (1742 – 1745)

### [[Habsburgovci|Dynastia Habsburgovcov]] (1745 – 1806)

### Dynastia Bonaparteovcov (1805 – 1814)

### Savojská dynastia (1861 – 1946)

## Pozri aj
* Zoznam panovníkov Talianska

## Zdroj

Kategória:Zoznamy žien
Kategória:Monarchovia
Kategória:Talianske zoznamy
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Sedemboj

**[[Sedemboj]]** bola jedna z 23 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne v dňoch 15. a 16. augusta.

## Kvalifikácia

## Rekordy

## Medailisti

## Finále

## Poznámky

Ženy, Sedemboj
2009, Majstrovstvá sveta
Katalánci

**Katalánci** sú národ žijúci najmä v autonómnom spoločenstve Katalánsku, ale aj v iných častiach sveta.

## Výskyt
V Európe žije vyše 7 mil. Kataláncov v nasledujúcich krajinách:

* Španielsko – 7 210 508
* Francúzsko – 305 000
* Nemecko – 49 000
* Andorra – 31 000
* Taliansko – 22 000
Okrem Európy žijú ešte v Argentíne(179 000), Mexiku(54 000), Venezuele(5 700) a v ostatných krajinách.

## Náboženstvo
Väčšina Kataláncov sú rímskokatolíci, menšia časť sú ateisti.

## Jazyk
Jazykom Kataláncov je katalánčina. V polovici 20. storočia bola postavená mimo zákon generálom Francom. Nesmela sa používať na školách a dokonca ani na verejnosti. Dnes nadobudla opäť štatút úradného jazyka a stala sa silným nástrojom katalánskej identity.

## Sardana
Sardana je národným tancom, symbolom solidarity a jednoty Kataláncov. Pri tomto tanci sa tanečníci zoskupujú do veľkého kruhu.

Kategória:Katalánsko
Kategória:Etniká, národy a národnosti
Kategória:Románi
Široka strana moja rodnaja (pieseň)

**Pieseň o vlasti** (*Песня о Родине*) z roku 1936, známa skôr podľa svojich prvých slov ako **Široka strana moja rodnaja**, je jedna z najznámejších sovietskych piesní, ktorej autormi sú Vasilij Lebedev Kumač a Isaak Dunajevskij. Pieseň bola zložená pre sovietsky zvukový film *[[Cirkus]] (Цирк)*, kde zaznela ako pochod oslavujúci jednotu sovietskych národov. Pre uvedený film autori vybrali až tridsiatušiestu verziu tejto piesne, ktorá sa stala natoľko populárnou, že sa uvažovala o jej zavedení ako Hymny ZSSR. Síce sa tak nestalo, avšak niektoré témy (...od južných hôr po severné moria) boli nepochybne inšpiráciou pre súčasnú ruskú hymnu. Okrem toho jej prvé takty prevzalo všezväzové rádio ako znelku v roku 1939.  

## Text

: Шиpока стpана моя pодная,
: Много в ней лесов, полей и pек.
: Я дpугой такой стpаны не знаю,
: Где так вольно дышит человек.

: От Москвы до самых до окpаин,
: С южных гоp до севеpных моpей,
: Человек пpоходит как хозяин
: Hеобъятной Pодины своей…

: Всюду жизнь привольно и широко,
: Точно Волга полная, течет.
: Молодым везде у нас дорога,
: Старикам везде у нас почет.

: Шиpока стpана моя pодная,
: Много в ней лесов, полей и pек.
: Я дpугой такой стpаны не знаю,
: Где так вольно дышит человек

: Наши нивы глазом не обшаришь,
: Не упомнишь наших городов,
: Наше слово гордое «товарищ»
: Нам дороже всех красивых слов.

: С этим словом мы повсюду дома,
: Нет для нас ни чёрных, ни цветных,
: Это слово каждому знакомо,
: С ним везде находим мы родных.

**Preklad:**
: Široká je moja rodná zem,
: mnoho je v nej polí, lesov a riek,
: druhú takú zem ja nepoznám,
: kde tak voľne človek dýcha.

: Od Moskvy do samého jej konca,
: od južných hôr po severné moria,
: človek prechádza sťa hospodár,
: svojej nedoziernej zeme.

: Naše nivy zrakom neobsiahneš,
: nezapamätáš si naše mestá,
: naše hrdé slovo "súdruh"
: je nám drahšie než všetky ostatné.

: S týmto slovom sme my všade doma,
: pre nás nejestvú ani čierni ani farební,
: toto slovo je  každému známe,
: s ním všade nachádzame blízkych.
  
## Externé odkazy
* http://www.pesni.ru/

Kategória:Sovietske piesne
Kategória:Ruské piesne
Kategória:Piesne z 1936
Ibiho pyramída

**Ibiho pyramída** alebo **Lepsius XL** alebo **Pyramída Lepsius XL** leží pri Sakkáre v Egypte, tesne pri vzostupnej ceste Pyramídy Pepiho II.. V nej sa nachádzajú najmladšie zachované fragmenty Textov pyramíd.

thumb|242px|Dispozícia Ibiho pyramídy a zádušného chrámu.
Pyramídu postavil málo známy a krátko vládnuci panovník 8. dynastie (okolo 2150–2134 pred kr.) Ibi. Pyramída nie je presne orientovaná podľa svetových strán. Podzemnú časť tvorí vstup zo severozápadnej strany, zostupná chodba, zásobný priestor a pohrebná komora. Steny komory, obloženej jemným bielym vápencom, boli pokryté úryvkami z Textov pyramíd. Ich podanie je na nízkej úrovni, napriek tomu predstavujú významný nález, sú najmladšou nájdenou formou textov a zatiaľ poslednou, pretože v neskorších pyramídach sa už nenachádzajú. Podľa nich bolo možné určiť meno majiteľa pyramídy, ktoré bolo *Hakare-Ibi*. V jadre pyramídy zničenej ťažbou kameňa, na vápencových blokoch bolo nájdených niekoľko načrtnutých nápisov *„líbyjský náčelník“*, čo môže naznačovať Ibiho pôvod.

Pri severovýchodnej stene sa našli pozostatky zádušného chrámu z nepálených tehál. V priestoroch obetnej siene sa našiel bazén v podlahe, rovno pred miestom pre nepravé dvere, pár kultových nástrojov a priestory zásobných komôr s nádvorím.

Pyramídu zaznamenala už Lepsiusova expedícia a priradila jej číslo 40 (). V prvej polovici 20. storočia ju skúmal švajčiarsky egyptológ Gustave Jéquier.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam egyptských pyramíd
* Lepsiusov zoznam pyramíd

## Literatúra
* 
* 

Kategória:Pyramídy v Egypte
Stĺp Najsvätejšej Trojice (Olomouc)

**Stĺp Najsvätejšej Trojice** v Olomouci je monument postavený na slávu Božiu v rokoch 1716 až 1754. Jeho hlavným účelom bola okázalá oslava katolíckej cirkvi a viery, čiastočne vyvolaná pocitom vďačnosti za skončenie moru, ktorý zasiahol Moravu v rokoch 1714 až 1716. Všetci umelci a remeselnícki majstri pracujúci na stĺpe boli olomouckí občania, preto bola stavba tiež chápaná ako výraz lokálneho patriotizmu.

32,2 metra vysoký stĺp predstavuje najvyššie súsošie Česka, jeho súčasťou je i malá kaplnka. Od roku 1995 je spoločne s Mariánskym stĺpom a barokovými fontánami národnou kultúrnou pamiatkou. 

V roku 2000 bol ako jedno z vrcholných diel stredoeurópskeho baroka zaradený medzi pamiatky svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Sloup Nejsvětější Trojice  
* Popis na unesco.org 

## Zdroj

Kategória:Stavby v Olomouci
Kategória:Barokové stavby v Česku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Česku
Kategória:Národné kultúrne pamiatky v Olomouckom kraji
Kategória:Morové stĺpy
QNX

**QNX** [kjunix] je operačný systém (OS), ktorý vyvíja od roku 1980 kanadská firma QNX Software Systems (ďalej firma QNX). Je to komerčný operačný systém UNIX-ového typu pracujúci v reálnom čase (RTOS = RealTime Operating System) s architektúrou mikrojadra. Je kompatibilný s normou POSIX s podporou pre vývoj aplikácii typu *embedded*. Podporuje platformy x86, PowerPC, MIPS, ARM, StrongARM, XScale.

Známejším sa tento operačný systém stal vydaním verzie QNX Neutrino RTOS, keď firma QNX vydala bezplatný variant pre nekomerčné použitie. Odvtedy vzniká množstvo nového a portovaného softvéru.

## Zdroj

Kategória:Operačné systémy
Kategória:Vstavané operačné systémy
Rogers Cup 2009

**[[Rogers Cup]] [[2009]]** bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch  od 10. do 17. augusta 2009  na tenisových dvorcoch v kanadskom meste Montreal. Titul v dvojhre získal Brit Andy Murray, ktorý vo finále porazil Argentínčana J. M. del Potra. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP.  Titul vo štvorhre získali Ind Mahesh Bhupathi a Bahamčan Mark Knowles, ktorí vo finále porazili bielorusko-izraelský pár Max Mirnyj, Andy Ram.  

## Víťazi
### Dvojhra mužov

** [[Andy Murray]]** vs.  Juan Martín del Potro 6-74 7-63 6-1

### Štvorhra mužov

** [[Mahesh Bhupathi]] /  [[Mark Knowles]]** vs.  Max Mirnyj /  Andy Ram 6-4 6-3

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky 


Kategória:Rogers Cup
Kategória:ATP World Tour 2009
Kategória:Športové podujatia v Montreale
Kategória:2009 v Kanade
Mužská dvojhra na Rogers Cup 2009

**Mužská dvojhra na Rogers Cup 2009** sa hrala ako súčasť Rogers Cup 2009 od 10. do 17. augusta 2009. Titul získal Brit Andy Murray, ktorý vo finále porazil Argentínčana J. M. del Potra 6-74 7-63 6-1. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP.

## Nasadenie

## Odmeny a body do rebríčka

## Výsledky
### Finále

### Horná polovica

### Dolná polovica

## Kvalifikácia
### Nasadenie

### Odmeny a body do rebríčka

### Výsledky

## Externé odkazy
* Turnaj na stránkach ATP

Kategória:Rogers Cup 2009
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Beh na 10 000 metrov mužov

**[[Beh na 10000 metrov]] mužov** bola jedna z 24 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne 17. augusta.

## Kvalifikácia

## Rekordy

## Medailisti

## Finále

## Poznámky

2009, Majstrovstvá sveta
Muži, 10000 m, Beh na
OpenTK

**OpenTK** je pokročilý, viacplatformový Wrapper pre OpenGL, OpenAL, OpenCL pre c#. Môže byť použitý v akomkoľvek .NET jazyku.

## Jeho hlavné rysy sú
* Rýchly rozvoj
* Dokumentácia
* OpenTK je slobodný softvér, šírený pod licenciou MIT/X11
* Je zadarmo
* Je viacplatformový
** Beží na Windows, Linux, Mac OS X, **bez** nutnosti **rekompilácie**
** CLS kompatibilný, je použiteľný pre všetky .NET / Mono jazyky, vrátane c#, VB.Net, C++ / CLI, IronPython, Boo
* Možnosť integrácie vo:
** Windows.Forms
** WPF
** GTK#, ktoré je súčasťou Mono
*Funkcie:
** Integrovaný Toolkit pre Matematiku (Vektory, Matice, štvorice) priamo použiteľný v OpenGL, OpenAL
** Stand-Alone GameWindow vhodné pre hry
** Podpora vykresľovania TrueType / FreeType textu pomocou OpenGL

## Požiadavky
* The Mono Framework (verzia 2.0 alebo vyššia) alebo rozhrania .NET Framework (verzia 2.0 alebo vyššia).
* video karta s OpenGL ovládačmi
* Zvuková karta s ovládačmi OpenAL alebo OpenAL
* Windows 98/ME/2000/XP/Vista, Linux (vyžaduje X11 s XRandR rozšírením a NET_WM kompatibilného správcu okien) alebo Mac OS X.

## Externé odkazy
www.opentk.com  – oficiálna stránka OpenTK

Kategória:Rozhranie pre programovanie aplikácií
Mikroregión Hornád

Územie Regionálneho združenia obcí Hornád, nazývané aj **mikroregión Hornád** sa nachádza v oblasti východného Slovenska na juhovýchod od mesta Košice. Osou je rieka Hornád a prirodzenou hranicou na východe sú Slanské vrchy. 
Obce ponúkajú obrovské možnosti v oblasti kultúrneho dedičstva či tradícií. Veď aj z učebníc dejepisu poznáme najznámejší archeologický nález z Nižnej Myšle –  detský hlinený vozík. 
Regionálne združenie obcí Hornád vzniklo v roku 1992 ako dobrovoľné záujmové združenie obcí pod pôvodným názvom *Združenie obcí Mikroregión Hornád*.

V súčasnosti doňho patrí:

* Belža
* Čaňa
* Geča
* Gyňov
* Haniska
* Kokšov-Bakša
* Košická Polianka	
* Nižná Hutka
* Nižná Myšľa
* Skároš
* Sokoľany
* Trstené pri Hornáde
* Valaliky
* Vyšná Hutka
* Vyšná Myšľa
* Ždaňa

## Cyklistické trasy a náučné chodníky

### Cyklistická trasa Hornád (2003)

Košice, mestská časť [Krásna] – Kokšov – Bakša, železničný most – Nižná Myšľa, most – Ždaňa – Trstené pri Hornáde – Skároš, 20 km (červená  značka)

Skároš – Vyšná Myšľa – Koscelek – Nižná Myšľa, 16 km (modrá značka)

### Cyklistická trasa Hornád – Torysa – Hornád (2008)

Košice, mestská časť Krásna – Nižná Hutka, križovatka – Vyšná Hutka – Košická Polianka – Sady nad Torysou – Košice, mestská časť Vyšné Opátske –  Krásna, 30 km

### Náučný chodník Horný Abov (2000)

Ždaňa – Skároš – Trstené pri Hornáde – Nižná Myšľa, 22 km

### Zelené oddychové zóny

Košická Polianka, Kokšov – Bakša, Valaliky, Čaňa, Geča, Ždaňa, Sokoľany, Trstené pri Hornáde, Skároš, Vyšná Myšľa

## Externé odkazy
*Mikroregión Hornád
Bitka v Duklianskom priesmyku

**Bitka v Duklianskom priesmyku** môže byť:
* ozbrojené stretnutie medzi rakúsko-uhorskými a ruskými vojskami počas 1. svetovej vojny, pozri bitka v Duklianskom priesmyku (prvá svetová vojna)
* ozbrojené stretnutie medzi sovietskymi a nemeckými vojskami počas 2. svetovej vojny, pozri karpatsko-duklianska operácia
Katarína Eva Čániová

**Katarína Eva Čániová** (* 29. december 1955, Námestovo) je slovenská novinárka, spisovateľka, zakladateľka a riaditeľka 1. mimobratislavskej PR agentúry na Slovensku, lektorka jogy pre ženy, koučka pre osobnostný, vnútorný rozvoj žien, zakladateľka *Červeného stanu* - priestoru pre kreatívnu rovnováhu nežnejších polovičiek ľudstva.

## Životopis

Vyštudovala univerzitu Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach a žurnalistiku na univerzite Komenského v Bratislave. V rokoch 1979 - 1996 pôsobila ako novinárka v Košiciach. Písala články z oblasti ekonomiky a spoločenského života. Od roku 1996 bola riaditeľkou *Baťa Junior Achievement* SR pre Východoslovenský kraj. Založila prvú public relations agentúru „Communication House“ mimo hlavného mesta na Slovensku. Získala 1. certifikát kvality ISO 9001 v PR na Slovensku.

Je absolventkou svetových komunikačných kurzov D. Carnegieho a S. Coveyho. Je držiteľkou viacerých novinárskych cien a certifikátu *Systemický manažment pre koučing lídrov*. Získala medzinárodný certifikát č. 10147592 od Thames Valley University v Londýne pre tréning, rozvoj a vzdelávanie dospelých. Získala 10 novinárskych cien, je čestným občanom mesta Mobile za rozvoj partnerstva miest Košice - Mobile. Je členkou Slovenského syndikátu novinárov, jej PR agentúra je pozorovateľom v Asociácii PR agentúr Slovenska.

Zakladateľka tradície a inšpirátorka Veľkých kruhových tanečných podujatí s početnými ustanovujúcimi slovenskými rekordmi: *Tancujúce mesto - Karička na Hlavnej*. Do roku 2020 účasť spolu do 6 000 amatérskych tanečníkov.

Certifikovaná lektorka jogy - SAJ SPJ, tiež Jogy pre ženy (učiteľka Uma Dinsmore Tuli - GB) a Tantry pre ženy - Goddess Essence (učiteľka Ma Ananda Sarita - GB). Moon Mother Mirandy Grey /GB/.

Zakladateľka *Červeného stanu* v Košiciach - priestoru pre osobnostný kreatívny rozvoj žien. 

Nadväzuje vlastným spôsobom na pradávnu múdrosť  žien - vediem aj mužov -  osvietených majstrov.

## Bibliografia
* *Orechová slávnosť* (autorka)
* *Višňové zápisky - intímne pre ženy* (autorka)
* *Čarokruhy I* a *Čarokruhy II* - prvé slovenské folklórne mandalové vzory *(spoluautorka s výtvarníčkou Elenou Čániovou)*
* *100 rokov cyklistiky v Košiciach* (spoluautor)
* *Turistický sprievodca okolím Košíc* (spoluautor)
* *Ústretová komunikácia* (spoluautor)
*Čarokruhy I a Čarokruhy II - prvé slovenské folklórne mandaly podľa 25-tich historických regiónov Slovenska. Spolu s dcérou - výtvarníčkou Mgr. Art. Elenou Čániovou

Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Absolventi Univerzity Pavla Jozefa Šafárika
Kategória:Absolventi Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Námestova
Myrmidoni

**Myrmidoni** () bol mýticky staroveký grécky kmeň, ktorý sa podľa Homérovej *[[Iliada|Iliady]]* zúčastnil Trójskej vojny pod vedením Achilla.

Kategória:Trójska vojna
Kategória:Postavy gréckej mytológie
Orange (Francúzsko)

**Orange ** je mesto v departemente Vaucluse v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur v južnom Francúzsku. Nachádza sa  severne od Avignonu a má 29 859 (2006) obyvateľov. Začiatky mesta siahajú až do prelomu letopočtu pod menom *Arausio*. Pre svoju historickú hodnotu bolo v roku 1981 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Dejiny
Od roku 350 do roku 1801 bolo Orange sídlom biskupstva. V roku 529 sa uskutočnil v meste koncil. V roku 1713 pripadlo Orange podľa podmienok Utrechtského mieru Francúzsku.

## Pamiatky
Rímske divadlo z 1. storočia stojace v centre mesta je považované za najlepšie zachované na svete. Z ekonomických a statických dôvodov bolo divadlo postavené do svahu kopca. Z tohto dôvodu museli byť niektoré chodby vyrazené priamo do skaly. Po páde Rímskej ríše bola budova, ako väčšina antických budov, využívaná ako kameňolom. Počas francúzskej revolúcie slúžili časti divadla ako väzenie, kde boli uväznení nepriatelia revolúcie. Až v roku 1824 začali reštaurátorské práce. Od roku 1869 je divadlo využívané pre koncerty a divadelné predstavenia. V súčasnosti je kapacita divadla 7 000 divákov, v rímskej dobe bola 10 000 divákov. Z pôvodného divadla sa zachovali len prvé tri rady sedadiel. Boli zreštaurované trosky  vysokej sochy Augusta, kópia originálu zdobí stenu scény, ktorá je dlhá  a vysoká .

## Vývoj obyvateľstva
 

## Partnerské mestá

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Mestá v Provence-Alpes-Côte d’Azur
Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Francúzsku
Kategória:Obce v departemente Vaucluse
Diokleciánov palác

**Diokleciánov palác** je palác v chorvátskom Splite vybudovaný rímskym cisárom Diokleciánom v 4. storočí. Keď sa palác staval, nebolo okolo žiadne mesto – celý Split vyrástol časom okolo tohto paláca. Vďaka svojej historickej hodnote bol už v roku 1979 zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Stavba bola postavená v rokoch 295 až 305. V priebehu storočí sa na pôvodnej starovekej rímskej architektúre objavili zmeny, najmä benátsky, byzantský a rakúsko-uhorský vplyv. Palác dodnes stojí a je v relatívne zachovalom stave. Palác mal slúžiť ako miesto odpočinku pre cisára Diokleciána, ktorý ako jediný cisár dobrovoľne odstúpil v roku 305 z funkcie.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Paláce v Chorvátsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Chorvátsku
Kategória:Split
Kotorská boka

thumb|Kotorská boka
**Kotorská boka** (po srbsky *Boka kotorska*) je najväčší prírodný záliv na juhu Jadranského mora a často býva mylne považovaný za najjužnejší európsky fjord. V týchto miestach však ľadovec (súvislý ľad) nikdy nebol, ide len o zatopené ústie rieky. Pod hladinou sú dodnes riečne naplaveniny a zvyšky niekdajšieho koryta. Nachádza sa v Čiernej Hore, názov má podľa mesta Kotor a delí sa na štyri menšie zálivy – Hercegnovský, Risanský, Kotorský a Tivatský. Celková dĺžka je  a šírka je v najužšom mieste, zvanom Verige (reťaze), . Je to najdaždivejšie miesto Európy na jednotku plochy. Okrem Kotoru ležia na pobreží zálivu mestá Perast, Risan, Herceg Novi a Tivat.

## Dejiny
Podľa povesti viezli námorníci v roku 809 telo svätého Tripuna, mučeníka z 3. storočia, zastihla ich búrka a oni sa schovali v pokojných vodách zálivu. Pretože nevedeli ako odtiaľ vyplávať, domáci im ponúkli, aby telo nechali u nich, že ho budú uctievať. Neskôr na na ochranu ostatkov vybudovali románsku katedrálu sv. Tripuna považovanú za jednu z najkrajších stredovekých stavieb v Stredomorí.

V úžine Verige naťahovali reťaze („verige“ znamená „reťaze“), ktoré bránili zátoku pred útokmi lodí z mora. Počas prvej svetovej vojny bol záliv v rukách Rakúsko-Uhorska a slúžil ako významná základňa jeho námorníctva. V roku 1918 sa záliv stal dejiskom vzbury v Kotorskej boke. Jedným z jej vodcov bol český námorník František Raš, ktorého po potlačení vzbury rakúsko-uhorské úrady popravili.

Za prvej republiky bola Kotorská boka prístavom pre česko-slovenské lode.

## Referencie


## Pozri aj
* Vzbura v Kotorskej boke

## Zdroj

Kategória:Geografia Čiernej Hory
Kategória:Jadranské more