open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Peltastés

náhľad|Agriánsky peltastés. V pravej ruke drží oštep pripravený na hod, zatiaľ čo v ľavej ruke (ktorá drží štít pelta) zviera ďalšie dva oštepy ako zásobu.
**Peltastés** (iné názvy: **peltast**, , pl. *πελτασταί* – *peltastai*) bol typ ľahkoodeného pešiaka v starovekom Grécku, ktorý plnil funkciu prieskumníka, harcovníka a žoldniera. Svoje meno dostal podľa charakteristického ľahkého štítu v tvare polmesiaca, nazývaného *pelta* (starogr. πέλτη). Od 4. storočia pred Kr. sa peltasti stali kľúčovou a vysoko efektívnou súčasťou gréckych a helenistických armád.

## Pôvod a výstroj
Pôvodne išlo o domorodých bojovníkov z Trácie, ktorí boli do gréckych služieb verbovaní ako žoldnieri. Ich tradičný odev pozostával zo vzorovaného vlneného plášťa (*zeira*), vysokých topánok z jelenej kože a líščej čiapky s klapkami na uši. Na rozdiel od hoplitov nenosili v klasickom období kovové brnenie ani holenné chrániče, čo im zaručovalo vysokú mobilitu.

Ich hlavnou výzbrojou boli:
* **Pelta:** Ľahký štít z prútia alebo dreva, potiahnutý kožou. Podľa Aristotela nemal kovový okraj a často býval zdobený apotropajným motívom, napr. hlavou Gorgóny.
* **Oštepy:** Niekoľko kratších vrhacích oštepov (starogr. akontion), často vybavených remienkom (*ankylé*) pre zvýšenie rotácie.
* **Meč:** Krátky meč na boj zblízka, u Trákov často zahnutá *romfaia*.

## Taktika boja
Peltasti využívali taktiku „udri a uteč“. Vďaka nízkej hmotnosti výstroja dokázali k nepriateľskej formácii pribehnúť, zasypať ju oštepmi a ustúpiť skôr, než ich stihla ťažká pechota zasiahnuť. Táto taktika bola mimoriadne účinná v členitom teréne, kde sa formácie hoplitov rozpadali. Xenofón opisuje ich efektivitu pri prenasledovaní nepriateľa aj pri krytí ústupu vlastných síl.

## Historický vývoj
Počas peloponézskej vojny sa ukázalo, že ľahká pechota je nevyhnutná. Významný zlom nastal v roku 390 pred Kr. v bitke pri Lechaione, kde aténsky stratég Ifikrates s oddielom vycvičených peltastov zničil spartskú moru (oddiel 600 hoplitov). Táto udalosť šokovala vtedajší grécky svet a viedla k tzv. Ifikratovým reformám.

Ifikrates upravil výstroj peltastov tak, aby boli schopní aj boja v priamom strete:
* predĺžil ich oštepy a meče takmer na dvojnásobok,
* zaviedol ľahké plátenné brnenia a nové typy vojenskej obuvi (tzv. *ifikratidy*).

V helenistickom období, najmä v armáde Alexandra Veľkého, vynikali elitní peltasti z kmeňa *Agriánov*. Postupne však boli nahradení tureóformi, ktorí používali pevnejší oválny štít (*thyreos*).

## Referencie

## Pozri aj
* Hoplita
* Trácia

Kategória:Vojenstvo v starovekom Grécku
Kategória:Pechota
Fluórapofylit-(NH4)

**Fluórapofylit-(NH<sub>4</sub>)** je minerál kryštalizujúci v tetragonálnej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je NH4Ca4(Si8O20)F·8H2O. Patrí do skupiny apofylitu. Je to amónium-dominantný fluórapofylit a analóg fluórapofylitu-(K), fluórapofylitu-(Cs) a fluórapofylitu-(Na). Patrí medzi typové minerály Slovenska. Bol objavený a opísaný z andezitového lomu Vechec pri Vranove nad Topľou.

## Charakteristika a výskyt na Slovensku
Fluórapofylit-(NH4) bol nájdený v xenolitoch andezitov seravalského veku (miocén), ktoré sú súčasťou stratovulkánu Makovica v Slánskych vrchoch. Táto lokalita je známa výskytom tridymitu, cristobalitu, kalcitu, aragonitu a mnohých zeolitov, ktoré vypĺňajú dutiny a pukliny v pyroxénových andezitoch. Tieto horniny obsahujú rôzne neogénne a paleogénne xenolity sedimentárneho pôvodu, ako aj xenolity metamorfitov rôzneho zloženia. Fluórapofylit-(NH4) sa vyskytuje v dutinách xenolitov so zložením kremeň-illit-saponit-tobelit. Sprievodné minerály fluórapofylitu-(NH4) v týchto xenolitoch sú kalcit, tridymit, pyrit, chabazit-Ca a heulandit-Ca.

Tvorí zhluky, alebo kryštalické povlaky zložené z jednotlivých dobre vyvinutých kryštálov do 4 mm na povrchu dutín, ktoré sa nachádzajú väčšinou v jadrách xenolitov. Sú to najmä pyramidálne prizmatické kryštály s tvarmi {110}, {101} a {001}. Jednotlivé kryštály sú často zhlukované do agregátov, alebo hypo-paralérnych skupín.

## Vznik
Fluórapofylit-(NH4) je hydrotermálny minerál, ktorý vznikol v neskorom štádiu autohydrotermálnej premeny xenolitov spolu s kalcitom a zeolitmi. Vzhľadom na špecifické zloženie xenolitu, jeho protolitom boli sedimentárne horniny, pravdepodobne z podložnej sekvencie neogénnych evaporitov.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam minerálov

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Fluórapofylit-(NH<sub>4</sub>) na www.mindat.org

Kategória:Tetragonálne minerály
Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2026 (nižšie divízie)

**Nižšie divízie Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji žien 2026** pozostávajú zo šiestich turnajov, na ktorých hrajú tímy, ktoré sa nekvalifikovali na turnaj Top divízie MS 2026. Turnaje sa hrajú od februára do apríla 2026.

## I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2026 sa bude hrať v Budapešti v Maďarsku od 12. do 18. apríla 2026.

### Účastníci

## I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2026 sa bude hrať v Puigcerdà v Španielsku od 12. do 18. apríla 2026.

### Účastníci

## II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2026 sa bude hrať v Blede v Slovinsku od 13. do 19. apríla 2026.

### Účastníci

## II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2026 sa bude hrať v Hongkongu od 30. marca do 5. apríla 2026.

### Účastníci

## III. A divízia
Turnaj III. A divízie MS 2025 sa hral v Záhrebe v Chorvátsku od 23. februára do 1. marca 2026.

### Účastníci

### Konečné poradie

|

|}

### Zápasy

23.02.2026  – ***' ***' 
23.02.2026  – ***' ***' 
23.02.2026 ***' –  ***' 
----
24.02.2026 ***' –  ***' 
24.02.2026  – ***' ***' 
24.02.2026 ***' –  ***' 
----
26.02.2026 ***' –  ***' 
26.02.2026  – ***' ***' 
26.02.2026  – ***' ***' 

27.02.2026 ***' –  ***' 
27.02.2026  – ***' ***' 
27.02.2026 ***' –  ***' 
----
01.03.2026  – ***' ***' 
01.03.2026  – ***' ***' 
01.03.2026 ***' –  ***' 

## III. B divízia
Turnaj III. B divízie MS 2026 sa hral v Kohtla-Järve v Estónsku od 28. februára do 6. marca 2026.

### Účastníci

### Konečné poradie

|

|}

### Zápasy

28.02.2026  – ***' ***' 
28.02.2026 ***' –  ***' 
28.02.2026 ***' –  ***' 
----
01.03.2026  – ***' ***' 
01.03.2026  – ***' ***' 
01.03.2026  – ***' ***' 
----
03.03.2026 ***' –  ***' 
03.03.2026 ***' –  ***' 
03.03.2026 ***' –  ***' 

04.03.2026 ***' –  ***' 
04.03.2026 ***' –  ***' 
04.03.2026  – ***' ***' 
----
06.03.2026 ***' –  ***' 
06.03.2026 ***' –  ***' 
06.03.2026 ***' –  ***' 

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien
ženy
Kategória:Ľadový hokej v 2026
Kategória:Ľadový hokej v Maďarsku
Kategória:Ľadový hokej v Španielsku
Kategória:Ľadový hokej v Slovinsku
Kategória:Ľadový hokej v Chorvátsku
Kategória:Ľadový hokej v Estónsku
Kategória:Športové podujatia v Maďarsku
Kategória:Športové podujatia v Španielsku
Kategória:Športové podujatia v Slovinsku
Kategória:Športové podujatia v Hongkongu
Kategória:Športové podujatia v Chorvátsku
Kategória:Športové podujatia v Estónsku
Kategória:2026 v Európe
Kategória:2026 v Ázii
Foulques de Villaret

Fra' **Foulques de Villaret** (* 1240, Languedoc-Roussillon, Francúzske kráľovstvo† 1. september 1327, Teyran, Francúzske kráľovstvo) bol francúzsky šľachtic a 25. veľmajster Rádu rytierov Špitálu svätého Jána Jeruzalemského. Viedol úspešné dobytie Rodosu (1306-1310) a prežil pokus o atentát zo strany členov vlastného rádu. Bol prvý veľmajstrom Rádu na Rodose.

Bol rodákom z regiónu Languedoc-Roussillon v Provensalsku, rovnako ako jeho strýko - veľmajster Guillaume de Villaret. Ten mu pomohol v kariére v Ráde, do ktorého vstúpil v roku 1259. Bol veteránom Ôsmej križiacke výpravy kráľa Ľudovíta IX. V roku 1299 sa stal admirálom, o dva roky neskôr veľkokomtúrom a v roku 1303 poručíkom veľmajstra. Pár dní po smrti strýka sa vo veku 65 rokov stal veľmajstrom Rádu. V rokoch 1306 až 1310 sa Rád pod jeho vedením pokúšal dobyť ostrov Rodos, ktorý ovládala Byzantská ríša. Rytieri ostrov formálne dobyli 15. augusta 1310 na Slávnosť Nanebovzatia Panny Márie, keď uzavreli dohodu s vojenskými a civilnými autoritami ostrova. Spolu s Rodosom získali johaniti aj ostrovy okolité dodekanézske ako Nisyros, Tilos, Alimia, Simi, Kos, Pserimos, Leros, ale aj Kastellórizo a Bodrum. Rodos sa stal do roku 1522 sídlom Rádu.

V roku 1312, keď bol zrušený Rád templárov, väčšinu ich majetku získali na základe rozhodnutia pápeža Klement V. práve johaniti. Napriek tomu Villaretove územné expanzie priviedli Rád do veľkých dlhov, ktoré boli splatené až v polovici 30. rokov. Villaret bol vnímaný ako komplikovaný a panovačný muž, ktorý sa nakoniec členom Rádu odcudzil.

Pôsobenie Foulquesa de Villareta na čele Rádu poznačili vnútorné nezhody a obvinenia z tyranie. To viedlo k nespokojnosti časti rytierov, ktorí sa v roku 1317 pokúsili zatknúť či zavraždiť veľmajstra v jeho rezidencii v Rodose. Ten sa o zámere dozvedel a utiekol do hradu v Lindose. Neúspešný prevrat vyústil do mocenského boja v Ráde a za veľmajstra bol rytiermi zvolený Maurice de Pagnac. To prinútilo pápeža Jána XXII. zasiahnuť a predvolať oboch veľmajstrov na dvor v Avignone. Nakoniec bol de Villaret pápežom dočasne potvrdený ako veľmajster, aby mohol formálne rezignovať. Pôsobenie Foulquesa de Villareta ako veľmajstra sa skončilo 18. júna 1319, keď bol do tejto funkcie menovaný Hélion de Villeneuve.

Pápež 29. júna 1319 vymenoval Villareta za doživotného priora v Capue, ale po ďalších problémoch tam bol v roku 1325 preložený do rímskeho priorstva. Podľa všetkého aj v tejto pozícii zlyhal a ešte v tom istom roku sa vrátil do Provensalska, kde žil ako rádový rytier v kláštore v Teyrane neďaleko Montpellier. Zomrel 1. septembra 1327 a bol pochovaný v bývalom templárskom kostole v Montpellier.

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Francúzski šľachtici
Kategória:Maltézski rytieri
Holický potok

**Holický potok** je vodný tok v Chočských vrchoch a Oravskej vrchovine na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Leštinského potoka, ústiaceho do Jasenovského potoka v povodí Oravy, má dĺžku približne 3,5 km a je tokom VI. rádu. Pramení na území národnej prírodnej rezervácie Choč.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč, na severnom úbočí Veľkého Choča (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v lokalite Kuník, na území národnej prírodnej rezervácie Choč, tečie severným smerom. V hornej časti nevýraznej doliny priberá viacero malých prítokov, opúšťa chránené územie a pokračuje oblasťou Danielovec. V strednej časti, na západnom úpätí Holice (), priberá pravostranný prítok a obtekajúc daný vrch vedie lokalitou Lazy k severnému okraju Chočských vrchov. Na okraji súvislého pásma lesa potok prechádza do Oravskej vrchoviny a jej časti Podchočská brázda, kde prijíma významný pravostranný prítok zo severného úbočia Holice (). Lemovaný porastom pobrežnej vegetácie sa stáča na severozápad a oblasťou podhorských lúk a pasienkov vedie k osade Danielovec, kde prijíma ľavostranný Ohnutý potok. Onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Leštinského potoka, prítoku Jasenovského potoka v povodí rieky Oravy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Holický potok pramení a preteká iba územím obce Vyšný Kubín v okrese Dolný Kubín v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy 
* Chočské vrchy, Choč (geomorfologický podcelok)
* Oravská vrchovina, Podchočská brázda

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Chočských vrchoch
Kategória:Vodné toky v Oravskej vrchovine
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Dolný Kubín
Kategória:Vyšný Kubín
Kornelit

**Kornelit** je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Fe2(SO4)3·7H2O. Chemicky je to heptahydrát síranu železitého. Jeho typovou lokalitou je Smolník, okres Gelnica spolu s romboklasom a szomolnokitom. Objavil ich maďarský mineralóg József Sándor Krenner (1839 – 1920). Publikovaný bol až po jeho smrti v roku 1926 na základe nepublikovaných materiálov z jeho pozostalosti. Holotypový materál bol uložený v Prírodovednom múzeu v Budapešti, zničený v 1956. Uložený je iba topotyp (materiál z rovnakej lokality ako holotyp).

## Výskyt a vznik
Je to zriedkavý minerál. V pyritových baniach v Smolníku vzniká oxidáciou pyritu spolu s voltaitom a coquimbitom. Inde je v asociácii s coquimbitom, römeritom, copiapitom, voltaitom a romboklasom (napr. Copper Queen mine, Arizona, USA). Na Smolníku vytvára vláknité, alebo radiálne-lúčovité agregáty ružovej, fialkastej, jasne červenej, alebo fialovej farby. Jednotlivé vlákna sú 30 až 40 mm dlhé a do 0,5 mm hrubé. Sú tvorené tvarmi {110} a {010}, pričom plocha (010) je aj plochou štiepateľnosti. Kornelit je rozpustný vo vode.

## Výskyt vo svete
*Minerálne pramene Lanjarón, Granada, Španielsko

*Tintic Standard mine, blízko Dividend, Utah, USA
*Copper Queen mine, Bisbee, Cochise, Arizona, USA
*Island Mountain mine, Trinity, Kalifornia, USA
*Coso Hot Springs, Inyo, Kalifornia, USA

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam minerálov

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Kornelit na www.mindat.org

Kategória:sírany
Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Kategória:Eponymické termíny v geovedách
Ifikrates (syn Ifikrata)

**Ifikrates** ( – *Iphikrates*; * 4. storočie pred Kr. – † po r. 333 pred Kr.) bol aténsky diplomat, syn slávneho vojvodcu Ifikrata a dcéry tráckeho kráľa Kotya I.

Ifikrates pochádzal z vplyvnej rodiny; jeho otcom bol aténsky stratég Ifikrates, známy zásadnými vojenskými reformami. Jeho bratom bol Menestheus, ktorý takisto zastával v Aténach významné úrady.

Ako diplomat pôsobil na dvore perzského kráľa Dareia III. V roku 333 pred Kr. ho po bitke pri Isse zajal macedónsky veliteľ Parmenión v sýrskom Damasku, kde perzský kráľ pred bitkou nechal v bezpečí svoju pokladnicu a diplomatov. Spolu s ním boli zajatí aj vyslanci z Téb a Sparty. Zatiaľ čo k ostatným gréckym vyslancom sa Alexander Veľký správal s nedôverou alebo prísnosťou (vzhľadom na ich spojenectvo s Perziou proti Macedónii), k Ifikratovi prechovával osobitnú úctu. Podľa dobových svedectiev ho Alexander prijal do svojho najbližšieho sprievodu nielen z úcty k pamiatke jeho otca, ale aj v snahe udržať si diplomatické sympatie Atén v čase, keď potreboval grécku námornú podporu.

Ifikrates však krátko nato počas macedónskeho ťaženia podľahol neznámej chorobe. Alexander, hlboko zasiahnutý smrťou syna muža, ktorého si vážil, nariadil prevoz jeho telesných pozostatkov do Atén na štátne pohrebné trovy, aby boli odovzdané jeho príbuzným.

## Referencie

## Pozri aj
* Ifikrates 
* Alexander Veľký

Kategória:Osobnosti starovekých Atén
Kategória:Narodenia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 4. storočí pred Kr.
Juraj Trnovský

Prof. Ing. **Juraj Trnovský**, CSc. (* 27. december 1946, Bratislava† 21. marec 2001) bol slovenský ekonóm a dlhoročný vysokoškolský pedagóg Ekonomickej univerzity v Bratislave (EUBA). Na Národohospodárskej fakulte pôsobil aj vo vedení fakulty ako dekan v rokoch 1994 – 2000.

## Štúdium a pôsobenie na univerzite
Vysokoškolské štúdium ukončil v roku 1971 na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave (dnes EUBA). Na univerzite pôsobil od roku 1971 do roku 2001.

Profesorom bol vymenovaný 28. marca 1996 v odbore *národohospodárska teória a politika*.

## Akademické a riadiace funkcie
V rokoch 1994 – 2000 bol dekanom Národohospodárskej fakulty EUBA.
Ako vedúci Katedry financií je na stránkach fakulty uvádzaný pre obdobie 1994 – 2001.

## Úmrtie a pochovanie
Zomrel vo veku 54 rokov. Podľa evidencie hrobového miesta (Marianum) je pochovaný na Martinskom cintoríne v Bratislave (sektor 13; hrobové miesto č. 13 452; predchádzajúce označenie XIII-119). V rovnakom hrobe je podľa evidencie pochovaná aj jeho manželka Ľubica Trnovská; obaja sú v evidencii vedení s rovnakým dňom úmrtia.

## Referencie

## Externé odkazy
* História NHF EUBA
* História Katedry financií (NHF EUBA)
* Pamätnica KOVaE FHI EUBA (PDF)
* Záznam hrobového miesta (Marianum)

Kategória:Slovenskí ekonómovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Dekani Národohospodárskej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Národohospodárskej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Dobra (powiat limanowski)

**Dobra** je dedina (pol. *wieś*) v Poľsku, v Malopoľskom vojvodstve v Limanowskom okrese. Je sídlom videckej obci Dobra. Žije tu 3218 obyvateľov (2022).

Cez dedinu prechádza štátna cesta č. 28.

## Časti dediny
Brzegi, Do Biernata, Do Chochoła, Do Ćwiecia, Do Drożdża, Do Flisara, Do Gorli, Do Judy, Do Kaima, Do Kiwaja, Do Kurka,Do Kutry, Do Lacha pod Fabryką, Do Lacha pod Kościołem, Do Lacha pod Krzyżową, Do Masłonia, Do Noworolnika, Do Ogryzka, Do Olejarza, Do Palacza, Do Palki, Do Palkija, Do Pawlaka, Do Plaskonia, Do Plenia, Do Przybytka, Do Rybki, Do Syndyka, Do Świdra, Do Wątora, Klimkówka, Kowalówka, Kretówki, Łagodówka, Mocarze, Morgi, Na Dziale, Na Potoku, Na Wesołą, Pająkówka, Plabańskie, Pod Działem, Podedwór, Pod Góry, Pod Groń, Rola, Rynek, Stysiówka, U Polowego, Zadziele

## Galéria

Súbor:Kościół w Dobrej (stary) G26.jpg|Historický kostol svätých apoštolov Šimona a Júdu Tadeáša 
Súbor:Dobra szkola.jpg|škola
Súbor:Dobra urząd gminy.jpg|obecný úrad
Súbor:Śnieżnica Ł3.jpg|Hora Śnieżnica


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Powiat limanowski
Kategória:Dediny v Poľsku
Tymbark

**Tymbark** je dedina (pol. wieś) v Poľsku, v Malopoľskom vojvodstve v Limanowskom okrese. Je sídlom videckej obci Tymbark. Žije tu 2783 obyvateľov (2021).

Cez dedinu prechádza štátna cesta č. 28.

Tymbark získal štatút mesta v roku 1353 a degradovaný v roku 1896.Tymbark bol kráľovské mesto nachádzajúce sa na konci 16. storočia v tymbarskej držbe v Szczyrzyckej župe Krakovského vojvodstva. V rokoch 1975 – 1998 mesto administratívne patrilo do Nowosączskeho vojvodstva.

## Časti dediny
* Góry
* Kopana Droga
* Miasto
* Pasterniki
* Podlas
* Podwisiołki
* Trawniki
* Węglarka
* Zawodzie
* Zęzów

## Galéria

Súbor:MOs810 Wikigrant 10 2025 Resovia (Tymbarka, Market Square) (2).jpg|Námestie 
Súbor:Tymbark kościół.jpg|Kostol Narodenia Panny Márie
Súbor:MOs810 Wikigrant 10 2025 Resovia (Tymbarka, Market Square) (6).jpg|drevené budovy
Súbor:MOs810 Wikigrant 10 2025 Resovia (Tymbarka, Market Square) (5).jpg|autobusová zastávka
Súbor:Tymbark Noc.jpg|obecný úrad
Súbor:Zęzów a2.jpg|Zęzów 


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Powiat limanowski
Kategória:Dediny v Poľsku
Frank Augustyn

**Frank Augustyn** (* 27. január 1953, Hamilton, Ontário, Kanada) je kanadský bývalý baletný tanečník, tanečný pedagóg a autor.

## Životopis
Vyštudoval National Ballet School of Canada. V roku 1970 začal tancovať v Národnom balete Kanady, od roku 1971 bol sólistom a od roku 1972 vedúcim sólistom. Jeho tanečnou partnerkou bola Karen Kainová, v roku 1973 v Moskve získali cenu za najlepšie pas de deux. Spolu účinkovali aj v baletoch ako *[[Giselle]]*, *[[La Fille mal gardée]]* a *[[Spiaca krásavica]]*, tieto tri boli zachytené vo filme. V roku 1980 začal účinkovať v Berlíne, v opernom balete. Nasledujúci rok sa vrátil do Národného baletu Kanady. Od roku 1981 začal hosťovať v Boston Ballet. V roku 1989 odišiel z národného baletu a stal sa umeleckým vedúcim Theatre Ballet of Canada, ktoré sa neskôr stalo Ottawa Ballet. Odtiaľ odišiel v roku 1994, ale pokračoval v tancovaní, konzultáciách a výuke. Medzi jeho spolupracovníkmi boli Rudolf Ňurejev, Erik Bruhn, Hans van Manen, Maurice Béjart, José Limón a Kenneth McMillan.

Produkoval a uviedol 20 polhodinových dokumentárnych filmov na baletné témy Je tiež autorom detskej knihy *Footnotes: Dancing the World’s Best-Loved Ballets* (2001).

V období 2000 až 2024 vyučoval na Adelphi University. V rokoch 2000 až 2019 viedol tamojšiu katedru tanca. Vyučoval tiež na Trent University v Peterborough, ON.

## Ocenenia
* Rad Kanady (1979) v kategórii *Officer*
* čestné doktoráty z univerzít: York a McMaster (1979); Trent (2003)

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Hamiltonu (Ontário)
Kategória:Kanadskí baletní tanečníci
Kategória:Vedúci sólisti Národného baletu Kanady
Kategória:Vyučujúci na Adelphi University
Kategória:Dôstojníci Radu Kanady
Kategória:Držitelia čestných doktorátov McMaster University
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Trent University
Kategória:Držitelia čestných doktorátov York University
Ifikrates (rozlišovacia stránka)

**Ifikrates** () môže byť:
* aténsky vojvodca a vojenský reformátor v 4. stor. pred Kr., pozri Ifikrates
* syn aténskeho vojvodcu Ifikrata, vyslanec u perzského kráľa v 4. stor. pred Kr., pozri Ifikrates (syn Ifikrata)

## Referencie
Hélion de Villeneuve

Fra' **Hélion de Villeneuve** (* 1274, Les Arcs, Francúzske kráľovstvo – † 27. máj 1346, Rodos) bol francúzsky šľachtic a 26. veľmajster Rádu rytierov Špitálu svätého Jána Jeruzalemského. Bol 2. veľmajstrom Rádu počas jeho pôsobenia na Rodose. Vysporiadal majetky, ktoré johaniti získali po templároch, zbavil Rád dlhov po svojom predchodcovi Foulques de Villaret. Pod jeho vedením sa Rád aktívne zapájal do námorných výprav proti Osmanskej ríši.

Hélion de Villeneuve sa podľa všetkého narodil v roku 1274 v Les Arcs v Provensalsku ako najstarší syn Girauda Arnauda de Villeneuve, budúceho pána z Arcs et de Trans, ktorý sa nachádzal asi 50 km severne od Saint-Tropez. Do Rádu vstúpil už v roku 1291. Jeho sestrou bola neskoršia svätá Roseline de Villeneuve. V roku 1300 sa oženil s Brigitou de Sabran , s ktorou mal dve deti - Héliona mladšieho a Lujzu. Hélion de Villeneuve mal cirkevné aj rádové povolenie oženiť sa a mať deti, pretože potreba udržiavať nerozdelené majetky mala prednosť pred svätými sľubmi. Po zvolení za veľmajstra v júni 1319 sa stal pánom z Arcs et de Trans.

Po zvolení za veľmajstra Rádu zostal v Európe a riešil najmä finančné otázky. Išlo najmä o vyplatenie dlhov, ktoré zanechal jeho predchodca. Rád prevzal majetky zrušeného Rádu templárov a niektoré západoeurópske mocnosti chceli získať ich časť. Aby Rád splatil dlhy, bol nútený predať časť majetkov. Od roku 1331 sa finančná situácia Rádu začala zlepšovať. Hélion de Villeneuve prišiel na Rodos až v roku 1332.

V čase jeho príchodu bola situácia v tejto časti Stredozemného mora katastrofálna, stále viac územia sa dostávalo pod kontrolu Osmanskej ríše. Arménsky kráľ Levon V. dokonca daroval Rádu hrady Séchin a Antiochia, ktoré sa chystal zbúrať, len aby sa nedostali do osmanských rúk. Benátsky dóža, grécky cisár a veľmajster Rádu odložili nezhody bokom a v roku 1333 podpísali päťročné prímerie, v ktorom sľúbili zostaviť spoločnú flotilu dvadsiatich ozbrojených galér.

V roku 1334 sa kresťanská flotila posilnená francúzskymi a cyperskými loďami stretla v Egejskom mori s impozantnou tureckou eskadrou a dosiahla významné víťazstvo. Turci boli prenasledovaní až do Smyrny, kde boli úplne zničení. Kresťanské vojská po vylodení zrovnali so zemou niekoľko osmanských hradov a pevností pozdĺž pobrežia. V roku 1344 boli v Egejskom mori a proti Smyrne zahájené ďalšie vojenské expedície. Tie sa však skončili v marci 1346 bez väčšieho víťazstva. V máji 1346 zomrel na Rodose Hélion de Villeneuve.

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Francúzski šľachtici
Kategória:Maltézski rytieri
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale žien 2027 (OFC)

**Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale žien 2027 konfederácie OFC** je turnaj, ktorý určí tímy, ktoré sa priamo kvalifikujú na Majstrovstvá sveta 2027 a tiež tímy, ktoré postúpia do play-off medzi konfederáciami. Turnaj sa koná od 28. novembra 2025 do 14. apríla 2026.

## Formát
Formát súťaže bol oznámený 8. augusta 2025:

* 1. kolo: 4 najnižšie tímy súťažili vo vyraďovacou turnaji usporiadaným na Cookových ostrovoch 28. novembra a 1. decembra 2025. Víťazný tím postúpil do druhého kola kvalifikácia.
* 2. kolo: 1 tím z prvého kola a 7 najvyššie postavených tímov súťažili v 2. kole. V auguste 2025 boli rozdelené do 2 skupín. Hralo systémom každý s každým 1 zápas od 27. februára do 5. marca 2026. Tím na prvom a druhom mieste skupín postupujú do 3. kola.

* 3. kolo: 4 tímy, ktoré postúpia z 2. kola budú súťažil vo vyraďovacou turnaji, ktorý sa bude konať od 11. do 14. apríla 2026. Víťazný tím sa kvalifikuje na Majstrovstvá sveta 2027 a tím na druhom mieste postúpi do interkontinentálneho play-off.

## Tímy
Tímy boli usporiadané podľa hodnotenia ženských tímov FIFA k 7. augustu 2025:

### Losovanie 2. kola
Losovanie pre 2. kolo sa uskutočnilo 15. augusta 2025.

## Harmonogram

## 1. kolo

### 1. zápasový deň

### 2. zápasový deň

## 2. kolo

### Skupina A

### Skupina B

## 3. kolo

### Semifinále

### Finále
Víťazný tím sa kvalifikuje na Majstrovstvá sveta 2027, porazený tím postúpi do do interkontinentálneho play-off.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá sveta vo futbale žien
Kategória:Futbal v 2027
Tetraedrit-(Cu)

**Tetraedrit-(Cu)** je minerál zo skupiny tetraedritu kryštalizujúci v kubickej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Cu12Sb4S13, alebo Cu6(Cu4Cu2+2)Sb4S12S. Je to typový slovenský minerál, ktorého typovou lokalitou je Bankov pri Košiciach.

## Výskyt a vznik
Tetraedrit-(Cu) bol nájdený v komore K 401 na 4. obzore v magnezitovom telese Medvedza v bani Bankov. Hydrotermálne-metasomatický magnezit sa tu nachádza v karbónskych bridliciach a fylitoch gemerika. Tu je na puklinách vyvinutá hydrotermálna rudná mineralizácia, väčšinou zástúpená Cu sulfosoľami, ako skinnerit, chalkostibit a minerály tetraedritovej skupiny. Vytvárajú tu kryštalické povlaky a výplne v magnezite. Tetraedrit-(Cu) tvorí alotriomorfné zrná do 200 x 400 μm a okrem skinneritu a chalkostibitu, tu vystupuje s famatinitom, tetraedritom-(Fe), zonálnymi agregátmi tennantitu-(Cu) až tennantitu-(Fe) a v menšom meradle aj s chalkopyritom a markazitom. Takáto nezvyčajná minerálna asociácia nemá ekvivalent v Západných Karpatoch a jej vznik je viazaný na hydrotermálne, pravdepodobne alpínske roztoky silne obohatené o Cu, Sb a S a neskôr aj o As a trochu Ge. Primárna mineralizácia je tu miestami zatláčaná, alebo nahradená mladšími supergénnymi minerálmi, ako napríklad chalkocit (zast. chalkozín), meď, malachit a azurit.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Ohnutý potok

**Ohnutý potok** je vodný tok v Chočských vrchoch a Oravskej vrchovine na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Holického potoka v povodí Oravy, má dĺžku približne 3,7 km a je tokom VII. rádu. Pramení a hornou časťou preteká územím národnej prírodnej rezervácie Choč.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč, na severozápadnom úbočí Veľkého Choča (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v lokalite Vŕšok, na území národnej prírodnej rezervácie Choč, tečie severným smerom. Pokračuje mierne na severozápad lokalitou Pod bukovinou, bez významnejších prítokov. V strednej časti opäť smeruje na sever, opúšťa chránené územie a pokračuje východným úpätím Vŕšku (). Potok prechádza na okraj Chočských vrchov a istý čas vedie mierne severovýchodným smerom hranicou s Oravskou vrchovinou a jej časťou Podchočská brázda. Priberá významnejší pravostranný prítok z oblasti Nižný Kuník, opúšťa spomínanú hranicu a už Oravskou vrchovinou pokračuje na sever. Na dolnom toku vedie úzkym pásom vyššej vegetácie popri priemyselnom areáli, stáča sa na severozápad a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Holického potoka, ktorý je prítokom Jasenovského potoka v povodí rieky Oravy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Ohnutý potok pramení a preteká iba územím obce Vyšný Kubín v okrese Dolný Kubín v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy 
* Chočské vrchy, Choč (geomorfologický podcelok)
* Oravská vrchovina, Podchočská brázda

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Chočských vrchoch
Kategória:Vodné toky v Oravskej vrchovine
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Dolný Kubín
Kategória:Vyšný Kubín
Liga národov žien CONMEBOL 2025/2026

**Liga národov žien CONMEBOL 2025/2026** je prvým ročníkom Liga národov žien CONMEBOL, medzinárodného futbalového turnaja ženských tímov z konfederácie CONMEBOL. Koná sa od 24. októbra 2025 do 9. júna 2026.

Turnaj slúži ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2027. Najlepšie dva tímy sa kvalifikujú spolu s Brazíliou ako usporiadateľom a tímy na 3. a 4. miesto postúpia do interkontinentálneho play-off.

## Formát
Turnaj sa hrá systémom každý s každým jeden zápas. Každý z 9 tímov bude hrať 4 zápasy doma a 4 vonku. Losovanie sa uskutočnilo 31. júla 2025. V koši jedna bolo 9 tímov a v koši 2 pozície E1 až E9.

## Tímy

## Harmonogram

## Tabuľka

## Zápasy

### 1. zápasový deň

### 2. zápasový deň

### 3. zápasový deň

### 4. zápasový deň

### 5. zápasový deň

### 6. zápasový deň

### 7. zápasový deň

### 8. zápasový deň

### 9. zápasový deň

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá sveta vo futbale žien
Kategória:Futbal v 2025
Kategória:Futbal v 2026
Kategória:Futbalové súťaže v Južnej Amerike
Narmada

**Narmada** () je rieka strednej v Indii. Tečie západným smerom štátmi Madhjapradéš, Gudžarát a Maháraštra. Jej povodie má rozlohu  a zasahuje aj do štátu Čhattísgarh.

## Geografia
Rieka Narmada pramení v nadmorskej výške približne . Lokalita Narmada Kund v meste Amarkantak je považovaná za jej prameň. Tečie do Arabského mora. Jedným z jej prítokom je rieka Tawa.

## Význam
Hinduisti veria, že rieka vyvrela z tela Šivu a je druhá najposvätnejšou po Gange. Dlho bola spojnicou medzi Arabským morom a Gangou.

Rieka je má významnú úlohu pre zavlažovanie a výrobu elektrickej energie. Je na nej postavených niekoľko priehrad, napr. Sardar Sarovar Dam, Indira Sagar Dam, Omkareshwar Dam, Bargi Dam a Maheshwar Dam.

## Galéria

Súbor:Amarkantak.jpg|Narmada Kund, prameň rieky v pútnickom meste Amarkantak
Súbor:Narmada River Jabalpur India.jpg|Bhedaghat, Jabalpur
Súbor:Dhuandhar falls2.JPG|Vodopády Dhuandhar Falls
Súbor:Temple in Maheshwar.jpg|Chrám v Maheshwari



## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Rieky v Indii
Kategória:Geografia Gudžarátu
Kategória:Geografia Madhjapradéšu
Kategória:Geografia Maháraštry
Maxim Valerievič Zjuzjakin

**Maxim Valerievič Zjuzjakin** (rus: Максим Валерьевич Зюзякин; * 13. január 1991, Novokuzneck, Sovietsky zväz) je ruský hokejový útočník, ktorý hrá za Morzine-Avoriaz v nižšej francúzskej lige. V minulosti bol hráčom tímu Lokomotiv Jaroslavľ a mal byť na palube lietadla, v ktorom pri havárii zahynulo celé mužstvo, ale deň pred odletom mu tréneri povedali, aby necestoval a odpočinul si.

Rok po leteckej katastrofe ho menovali kapitánom tímu a stal sa symbolom znovuzrodenia hokeja v Jaroslavli. Okrem Lokomotivu si v KHL zahral aj za Metallurg Novokuzneck a Ladu Togliatti.

## Referencie

Kategória:Ruskí hokejisti
Kategória:Ruskí hokejoví útočníci
Kategória:Hráči Lokomotiv Jaroslavľ
Kategória:Hráči Metallurg Novokuzneck
Kategória:Hráči Lada Togliatti
Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1955

**Česko-slovenská hádzanárska liga žien** v **sezóne 1955** bol 4. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy žien, najvyššej hádzanárskej súťaže žien v Česko-Slovensku. Súťaž bola dobovo nazývaná *Majstrovstvo republiky* a učinkovalo v nej 10 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul majstra obhájil TJ Spartak Praha Sokolovo, pre ktorý to bol už 4. titul v histórii. 

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Súťaž opäť tvorila iba dlhodobá časť. Tá pozostávala z 18 kôl a každý s každým sa v nej dvojkolovo stretol doma a vonku. Prvýkrát sa zaviedli postupy a zostupy. Posledné 2 družstvá zostúpili do regionálnych skupín nižšej súťaže (Celoštátna súťaž).

Pred sezónou sa zjednotil výklad pravidiel podľa najnovších zmien na kongrese IHF v Juhoslávii. Najväčšou zmenou oproti minulej sezóne bol hrací čas, ktorý po novom tvorili dva polčasy (predtým sa hralo na 3 tretiny).

## Účastníci

## Výsledky

Pozn.: Pri rovnosti bodov rozhodovalo o pozícii družstiev lepšie skóre.

## Konečné umiestnenie

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1955

## Zdroje
* Sezóny 1950 až 1956 na stránke klubu DHK Zora Olomouc 
* 
* 

Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga žien
Kategória:Hádzaná v 1955
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1955
Donkervoort

**Donkervoort Automobielen B.V.** je rodinná automobilka so sídlom v holandskom meste Lelystad, známa výrobou ručne montovaných, extrémne ľahkých športových automobilov s dôrazom na puristický zážitok z jazdy bez elektronických asistencií. Firma si za viac než štyri desaťročia vybudovala reputáciu medzi motoristickými nadšencami po celom svete vďaka unikátnej filozofii „No Compromise“ – bez kompromisov medzi vodičom a vozidlom.

## História

### Založenie a rané roky (1978 – 1980)
Spoločnosť Donkervoort bola založená v roku 1978 Joopom Donkervoortom, ktorý ako mladý muž podľahol kúzlu minimalistických športových vozidiel, najmä legendárneho Lotusu Seven. Po získaní dovoznej licencie na tieto autá zistil, že nie sú spôsobilé pre holandské cestné predpisy, a tak sa rozhodol postaviť vlastné vozidlo založené na tomto koncepte. Prvý automobil Donkervoort – model S7 – získal pozornosť pre svoju nízku hmotnosť a dynamické jazdné vlastnosti.

### Expanzia a vývoj modelov (1980 – 1990)
Po úvodnom úspechu sa firma presťahovala z dielne v Tienhoven do väčších priestorov v Loosdrechte. V 80. rokoch nasledovali modely ako S8, S8A a S8AT, ktoré postupne zlepšovali výkon, ovládanie a komfort, pričom Donkervoort zostával verný svojej filozofii nízkej hmotnosti a silného prepojenia vodiča s autom.

### Nová éra a Audi motory (1990 – 2000)
V 90. rokoch značka predstavila model D10 pri príležitosti desiateho výročia firmy a neskôr model D8, ktorý priniesol modernejšiu koncepciu s použitím väčšieho množstva kompozitných materiálov a výkonnejších motorov. V roku 1996 Donkervoort prešiel z motorov Ford na spoľahlivé a výkonné motory od Audi, čo zásadne ovplyvnilo budúci vývoj modelov.

### 21. storočie a súčasnosť
V roku 2000 bola výroba presunutá do modernej továrne v Lelystade, kde sa automobilka aktívne rozvíjala s využitím pokročilých technológií výroby a materiálov ako sú uhlíkové vlákna. Firma zostala po celé desaťročia nezávislou, rodinnou spoločnosťou – Joop Donkervoort viedol firmu až do svojho odchodu do dôchodku v roku 2019, po ktorom vedenie prevzal jeho syn Denis Donkervoort.

## Filozofia a dizajn
Donkervoort sa preslávil tým, že sa striktne vyhýba moderným elektronickým asistentom (ako ABS, ESP alebo posilňovač riadenia) v základnej výbave, aby vodič cítil priame spojenie s vozidlom a cestou. Vozidlá sú ručne zostavované vrátane karosérie a špeciálnych karbónových komponentov, čo im dáva fantastický výkon v pomere k hmotnosti a vynikajúce jazdné vlastnosti.

## Modely

## Referencie

Kategória:Holandské automobilky
Kategória:Podniky založené v 1978
Laskowa (powiat Limanowski)

**Laskowa** je dedina (pol. *wieś*) v Poľsku, v Malopoľskom vojvodstve v Limanowskom okrese.

Je sídlom vidieckej obce Laskowa. Žije tu 3 402 obyvateľov (2022). Rozloha dediny je 21,17 km².

## Časti dediny
* Bania
* Danielówka
* Jabłoniec
* Jelonkówka
* Kuligówka
* Nadole
* Na Górze
* Odrończa
* Piętoniówka
* Ptaszkówka
* Rozpite
* Rozumówka
* Sławętówka
* Szlachcicówka
* Wróble
* Załpa

## Galéria

Súbor:MOs810 Wikigrant 10 2025 Resovia (Center of Laskowa).jpg|Centrum
Súbor:Laskowa a6.jpg|výhľad z hory Korab
Súbor:LASKOWA dwór (7).JPG|historický kaštieľ
Súbor:Laskowa Dolna wyciąg narciartski BW54.jpg|cesta č. 965
Súbor:Stacja Narciarska Laskowa-Kamionna 1.jpg|lyžiarska stanica


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Dediny v Poľsku
Kategória:Powiat limanowski
Rytro

**Rytro** je dedina (pol. *wieś*) v Poľsku, v Malopoľskom vojvodstve v okrese Nowy Sącz. Je sídlom videckej obci Rytro.

Žije tu 2260 obyvateľov (2021).

Štátna cesta č. 87 z Nowy Sącz do Piwniczna Zdrój vedie cez Rytro.

## Časti dediny
Dominików, Podmakowica, Życzanów, Cyrchla, Kuligówka, Mikołaska, Mikuty, Osiedle koło Stadionu, Osiedle nad Popradem, Osiedle za Szkołą, Piaski, Połom Niżna, Połom Wyżna, Potok Kordowiec, Rytro-Centrum, Wilkówka, Zagórze

## Galéria

Súbor:Rytro, stacja kolejowa.jpg|železničná stanica
Súbor:Rytro train station.jpg|železničná stanica
Súbor:Rytro. Ruiny zamku 6.jpg|zámok
Súbor:Rytro zamek.jpg|zámok
Súbor:Rytro. Widok z ruin zamku.jpg|pohľad na dedinu
Súbor:Rytro kosciol.jpg|Kostol


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Powiat nowosądecki
Kategória:Dediny v Poľsku
Bartolomej Kolumbus

**Bartolomej Kolumbus** (po janovsky *Bertomê Corombo*, , , ; * asi 1461, Janov, Janovská republika – † 12. august 1514, Santo Domingo, Kolumbijské vicekráľovstvo, Španielske impérium) bol moreplavec janovského pôvodu, mladší brat Krištofa Kolumba.

Pracoval v Lisabonu ako kartograf, neskôr sa pokúšal vstúpiť do služieb Henricha VII. a Anny Francúzskej. Podľa niektorých autorov sa zúčastnil africkej výpravy Bartolomea Diasa. V roku 1494 odplával do Ameriky, kde sa stal miestodržiteľom (*adelantado*) na ostrove Hispaniola a v roku 1496 založil mesto Santo Domingo. Podarilo sa mu potlačiť vzburu vedenú Franciscom Roldánom. V roku 1500 kráľovský vyslanec Francisco de Bobadilla obvinil Bartolomeja spolu s bratmi Krištofom a Diegom zo zneužitia právomocí, uväznil ich a poslal do Španielska. Po omilostnení sa Bartolomej v roku 1502 do Nového sveta vrátil, preskúmal súostrovie Islas de la Bahía a zlatonosné pobrežie Veraguas. V roku 1511 mu španielska koruna udelila ako majetok ostrov Isla de Mona pri pobreží Portorika. Je pochovaný v Santo Domingu.

Je po ňom pomenovaný ostrov Svätý Bartolomej.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Talianski moreplavci
Kategória:Osobnosti z Janova
Kolumbijské vicekráľovstvo

**Kolumbijské vicekráľovstvo** alebo **Kolumbijské miestokráľovstvo** () je názov pre sériu titulov a práv udelených Krištofovi Kolumbovi katolíckymi panovníkmi v roku 1492, ktoré sa týkali krajín objavených a ešte neobjavených, predtým, ako podnikol svoju prvú plavbu, ktorá vyvrcholila objavením Ameriky.

Tituly a právomoci nad objavenými územiami udelené Krištofovi Kolumbovi boli zaznamenané v Kapituláciách Santa Fe zo 17. apríla 1492.

Na základe týchto titulov katolícki panovníci, Izabela I. a Ferdinand II., udelili „na ich život a po ich smrti svojim dedičom a nástupcom natrvalo“:
* titul admirála oceánskeho mora nad všetkými ostrovmi a pevninou, ktoré objavil alebo získal v uvedenom mori.
* titul miestokráľa (vicekráľa) a generálneho guvernéra nad pevninou a ostrovmi, ktoré objavil alebo získal v uvedenom mori (trvalý odkaz bol vždy kopulatívny: „miestokráľ a guvernér“).

Ďalej ďalšie právomoci a výsady hospodárskej povahy.

Tieto pozície potvrdili králi po návrate z prvej plavby v máji 1493.

Zo všetkých z nich bola v Kastílii najznámejšia a ktorej Kolumbus aj králi venovali najväčšiu pozornosť, pozícia Almirante.

## Literatúra
* DOUGNAC RODRÍGUEZ, Antonio. Capítulo 5. Gobierno, justicia, guerra y hacienda. Autoridades radicadas en Indias. I. Gobierno de Cristóbal Colón (1492-1500). *Manual de Historia del Derecho Indiano*. [S.l.]: Mexiko : Universidad Nacional Autónoma de México, 1994. .
* DOUGNAC RODRÍGUEZ, Antonio. Capítulo 5. Gobierno, justicia, guerra y hacienda. Autoridades radicadas en Indias. IV. Gobierno de Diego Colón (1509-1523). *Manual de Historia del Derecho Indiano*. [S.l.]: Mexiko : Universidad Nacional Autónoma de México, 1994. .
* ORTUÑO SÁNCHEZ-PEDREÑO, José María. El primer virreinato de las Indias: Cristobal Colón (1492-1506). *Anales de Derecho* (10). Murcia : Universidad de Murcia, 1990. S. 235-250.
* SÁNCHEZ BELLA, Ismael. La organización política de la América española. *Revista Chilena de Historia del Derecho* (15). 1990. S. 205-217.

## Zdroj

Kategória:Dejiny Dominikánskej republiky
Kategória:Zaniknuté štáty
Náčelníctvá Hispanioly

**Náčelníctvá Hispanioly** boli hlavnými politickými jednotkami (*[[cacicazgo]]s*), ktoré používali Tainovia, obyvatelia ostrova Hispaniola (po taínsky: *Haití*, *Babeque*, *Bohío*; po ciguaysky *Quisqueya*) v ranej historickej ére. V čase kolonizácie Európou v roku 1492 bol ostrov rozdelený na päť náčelnictiev alebo *cacicazgos*, na čele každého stál cacique alebo najvyšší náčelník. Pod ním boli nižší caciques, ktorí predsedali dedinám alebo okresom, a *nitaínos*, elitná trieda Taínov. Hispaniola bola v čase príchodu Európanov aj domovom Ciguayov a Macorixov, pôvodných obyvateľov.

Hispaniolskí Taínovia boli Arawakmi, ktorí boli príbuzní s obyvateľmi ostatných ostrovov vo Veľkých Antilách. V čase európskej kolonizácie boli vo vojne s konkurenčnou domorodou skupinou, ostrovnými Karibmi. V roku 1508 žilo na ostrove Hispaniola približne 60 000 Taínov; do roku 1531 epidémie infekčných chorôb a vykorisťovanie viedli k dramatickému poklesu populácie.
náhľad|Ukážka rozdelenia ostrova na náčelníctva po Kolumbovom príchode v roku 1492 podľa admirálovho ''Journal of Navigation'' a ''Apologetic History'' od Fraya Bartolomého de las Casasa. Náčelníctvá sú znázornené rôznymi farbami.
náhľad|Nižšie územné jednotky náčelníctva
Hranice každého cacicazga boli presné. Prví obyvatelia ostrova používali ako referencie geografické prvky, ako sú hlavné rieky, vysoké hory, významné údolia a nížiny. To im umožnilo definovať každé územie. Každé z nich bolo rozdelené na caciqueských nitaínos, nižšiu územný jednotku na čele s caciqueskými „pomocníkmi“. Nižšie uvedené záznamy spájajú územie každej bývalej cacique so súčasnými provinciami Dominikánskej republiky a departementmi Haiti.

## Náčelníctvá
* Marién
* Maguá
* Maguana
* Jaragua
* Higüey

## Referencie

## Literatúra
* FOMBRUN, Odette Roy. *History of my country, Haiti 1*. 2006. .
* NAU, Charles Émile, baron. *Histoire des Caciques d'Haïti*. 1854. .

## Zdroj

Kategória:Dejiny Dominikánskej republiky
Kategória:Zaniknuté štáty
Republika Španielskeho Haiti

**Republika Španielskeho Haiti** (), **Nezávislý štát Španielskeho Haiti** () alebo **Štát Santo Domingo** () bol neuznaný odštiepenecký pridružený štát, ktorý sa stal nástupným štátom bývalého generálneho kapitanátu Santo Domingo po vyhlásení nezávislosti 1. decembra 1821 Josém Núñezom de Cáceresom. Ústava štátu ho vyhlásila za štát Veľkej Kolumbie. Republika existovala iba od 1. decembra 1821 do 9. februára 1822, kedy ju anektovala Haitská republika.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Dejiny Dominikánskej republiky
Kategória:Zaniknuté štáty
Vojenská vláda Santo Dominga

**Vojenská vláda Santo Dominga** () bola dočasná vojenská vláda, ktorá bola zriadená počas okupácie územia Dominikánskej republiky Spojenými štátmi. Vláda fungovala od 15. mája 1916 do 18. septembra 1924. Spojené štáty sa snažili prinútiť Dominikáncov splatiť ich veľké dlhy európskym veriteľom, ktorých vlády hrozili vojenskou intervenciou. Dňa 13. mája 1916 kontraadmirál William B. Caperton prinútil ministra vojny Dominikánskej republiky Desideria Ariasa, ktorý prevzal moc od prezidenta Juana Isidra Jimenesa Pereyru, aby opustil Santo Domingo, pričom sa mestu vyhrážal námorným bombardovaním. 

Mariňáci pristáli o dva dni neskôr a do dvoch mesiacov si upevnili kontrolu nad krajinou. Boli vybudované tri hlavné cesty, prevažne na vojenské účely, ktoré po prvýkrát spojili hlavné mesto so Santiagom na severe, Azuou na západe a San Pedrom de Macorís na východe; systém nútenej práce, ktorý Američania používali počas okupácie Haiti Spojenými štátmi, v Dominikánskej republike chýbal.

## Galéria

Súbor:Ocupacion-1916.jpg|Americkí mariňáci počas okupácie
Súbor:1916-fighter04.jpg|Skupina roľníckych partizánov, známych ako gavilleros, ktorí bojovali proti okupácii Dominikánskej republiky americkou námornou pechotou
Súbor:USMC Fortaleza Ozama 1922 restored.jpg|Vlajka Spojených štátov vlajúca nad pevnosťou Ozama, okolo roku 1922


## Referencie

## Zdroj

Kategória:Dejiny Dominikánskej republiky
Kategória:Zaniknuté štáty
Fanodémos

**Fanodémos** (; * pred 373 pred Kr. – † po 328 pred Kr.) bol starogrécky historik a vplyvný politik v Aténach v 4. storočí pred Kr. Patril k tzv. atthidografom, autorom, ktorí sa špecializovali na miestne dejiny a náboženské tradície Atiky.

## Život a politická kariéra
Fanodémos, syn Diylla z dému *Thymaitadai*, bol aktívnym účastníkom verejného života v Aténach, čo potvrdzujú viaceré zachované nápisy. Prvá zmienka o ňom pochádza z roku 343/342 pred Kr., kedy pôsobil ako člen aténskej rady (boulé). Za svoju svedomitú službu a lojalitu voči spojencom Atén bol radou a ľudom poctený dvoma zlatými vencami v hodnote 500 a 1 000 drachiem.

Bol blízkym spolupracovníkom štátnika Lykourga a angažoval sa najmä v náboženskej a kultovej oblasti. Zaslúžil sa o rozvoj kultu vešteckého hrdinu Amfiaraa v Órópe po tom, čo toto územie v roku 338 pred Kr. pripadlo Aténam. Nápisy ho uvádzajú ako hlavného organizátora náboženských slávností a člena dozorných komisií (epimeletov). Jeho syn Diyllos bol tiež známym historikom.

## Dielo
Fanodémos bol autorom diela **Atthis** (starogr. *Ἀτθίς* – „Dejiny Atén“), ktoré pozostávalo najmenej z deviatich kníh. Hoci sa celé dielo nezachovalo, v citáciách neskorších autorov (ako Athénaios či Plutarchos) sa našlo 27 fragmentov. Ako historik bol známy svojím silným aténskym patriotizmom a snahou dokázať kultúrnu nadradenosť Atén v gréckom svete.

Vo svojom diele venoval veľký priestor kultom a mýtickým dejinám:
* **Mýtické posuny:** Tvrdil napríklad, že kráľ Teukros neprišiel do Tróje z Kréty, ale z aténskeho dému Xypeta. Taktiež uvádzal, že k únosu Persefoné nedošlo na Sicílii, ale priamo v Atike.
* **Historické záznamy:** Fragmenty sa zmieňujú aj o historických osobnostiach. Fanodémos s veľkou úctou opisoval stratéga Kimóna. Zaznamenal legendu, podľa ktorej Kimónova smrť v roku 450/449 pred Kr. zostala 30 dní utajená, vďaka čomu sa aténska flota bezpečne dostala cez nepriateľské územie pod vplyvom sily jeho mena.

Okrem svojho hlavného diela napísal podľa gramatika Stefanos z Byzantia aj dejiny ostrova Ikos.

## Referencie

## Literatúra
* JACOBY, Felix. *Die Fragmente der griechischen Historiker* (FGrH). Berlin : Weidmann, 1923. č. 325.

Kategória:Historici starovekého Grécka
Kategória:Narodenia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 4. storočí pred Kr.
Argentotetraedrit-(Zn)

**Argentotetraedrit-(Zn)** je minerál zo skupiny tetraedritu, kryštalizujúci v kubickej sústave. Je to Ag analóg tetraedritu-(Cd), Zn analóg argentotetraedritu-(Cd), argentotetraedritu-(Hg) a argentotetraedritu-(Fe) a štruktúrne porovnateľný s podskupinou freibergitu. Jeho ideálny chemický vzorec je Ag6(Cu4Zn2)Sb4S13. Typovou lokalitou je Kremnica, Slovensko a Lengenbach, Švajčiarsko.

## Charakteristika a výskyt
Argentotetraedrit-(Zn) sa v Kremnici vyskytuje v rámci nízkosulfidačnej epitermálnej Au-Ag-Sb mineralizácie vo forme alotriomorfných zŕn do 0,1 mm veľkých v asociácii s ’argentotennantitom-(Fe)’ a drobným chalkopyritom v kremennej hlušine. Vo švajčiarskom Lengenbachu sa vyskytuje v hydrotermálne alterovanom dolomite, metamorfovanom vo vrchnej fácii zelených bridlíc až spodnej amfibolitovej fácii ako domény v rámci kryštálov tetraedritu-(Zn), do 1 mm. Vyskytuje sa aj na lokalite Zvěstov - Stříbrnice, Česko vo forme nepravidelných agregátov, do 0,2 mm veľkých, čiastočne lemovaných kenoargentotetraedritom-(Fe).

## Referencie

Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska