open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Terézia Schröerová

**Terézia Schröerová**, rod. **Langwieserová** (pseudonymy: **Frau Therese**, **Therese Oeser**; ; * 9. máj 1804, Bratislava† 27. január 1885, Viedeň) bola nemecká spisovateľka, ktorej tvorba mala didaktický charakter, pričom jej diela boli písané v epištolárnej forme.

Narodila sa v nemeckej evanjelickej rodine bratislavského mäsiara a obchodníka Jána Samuela Langwisera a jeho manželky Margaréty Kataríny, rod. Spannagelová. Slovenský jazyk sa naučila v národne orientovanej rodine Holubyovcov v Starej Turej. Spisovateľstvu sa začala venovať už v mladosti, hoci jej práce boli prvýkrát vydané až v 70.80. rokoch 19. storočia. Vynikala aj v speve a zhudobňovala manželove aj cudzie básne, komponovala vlastné sklady, no ponuky na verejné vystupovanie odmietala.

## Dielo
* *Briefe und Blätter von Frau Therese* – korešpondencia s K. Holteimom (1864, Hamburg)
* *Für Euch, Ihr jungen Frauen und Mütter* (1866, Hamburg)
* *Über praktische Kindererziehung* (1927, Stuttgart)
* *Aus Briefen und Blättern von Therese Schröer* (1928, Stuttgart)

## Odporúčaná literatúra
* 
* 
* 
* 
* 

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Nemeckí spisovatelia
Mária Schultzová-Rodanová

**Mária Schultzová-Rodanová** (* ?† 1640) bola kníhtlačiarka pôsobiaca v Košiciach.

V rokoch 16301639 vlastniaca kníhtlačiareň, ktorú prevzala po smrti manžela Daniela Schultz-Bartphensisa († asi 1629), pričom vydala približne 20 titulov, prevažne kalendárov, príležitostné verše a náboženskú literatúru. Okolo roku 1639 prevzala kníhtlačiareň jej dcéra Zuzana, ktorá ju však nedokázala udržať v prevádzke a okolo roku 1645 ju odpredala mestu Košice.

## Referencie

Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Úmrtia v 1640
Kategória:Kníhtlačiari
Mária Sináková

**Mária Sináková**, rod. **Kanisová** (* 29. máj 1898, Čataj† 31. august 1973, Miami, Florida) bola americká spisovateľka slovenskej národnosti.

V roku 1912 emigrovala do Spojených štátov, kde pôsobila ako realitná maklérka a podnikateľka. Žila v New Yorku, Passaicu, Detroite a Miami. Od 30. rokov 20. storočia sa venovala prozaickej tvorbe, publikujúc poviedky v slovensko-amerických časopisoch. Vlastným nákladom vydala svoj knižný debut, novelu *Jej americká svokra* (1943). Jej román *Katka* (1946) vyšiel pôvodne v slovenčine a neskôr bol preložený do angličtiny. Angažovala sa v slovenských krajanských organizáciách v Spojených štátoch.

## Dielo
* *Jej americká svokra* (Pittsburg, 1943)
* *Katka* (Detroit, 1946)

## Odporúčaná literatúra
* 
* 

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Čataja
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Spisovatelia USA
The Warrior and the Sorceress

***The Warrior and the Sorceress*** je argentínsko-americký akčný film z roku 1984, ktorý režíroval John C. Broderick (producent) a v hlavných úlohách sa predstavili David Carradine, María Socasová a Luke Askew. Scenár napísali John C. Broderick (príbeh a scenár) a William Stout (príbeh).

Film *The Warrior and the Sorceress* je verzia v žánri meč a mágia klasického filmu od Akiru Kurosawu s názvom *[[Yojimbo (film)|Yojimbo]]*. Film sa stal notoricky známym kvôli tomu, že María Socas strávila väčšinu filmu hore bez, spolu s niekoľkými ďalšími herečkami v menších úlohách, ktoré predvádzali rôznu mieru nahoty. Považuje sa tiež za kultovú klasiku.

Film *The Warrior and the Sorceress* bol druhým zo série desiatich filmov, ktoré Roger Corman produkoval v Argentíne počas 80. rokov 20. storočia, pričom prvým bol *[[Deathstalker (film z roku 1983)|Deathstalker]]* (1983).

## Dej

Púštna planéta Ura, vysušená krajina bez známok života spaľovaná dvomi slnkami. Dvaja tyrani (Luke Askew, Guillermo Marín) bezvýsledne súperia o prameň vody, ktorý sa nachádza medzi ich pevnosťami a bezdôvodne terorizujú svojich poddaných. Do tejto situácie vstupuje neznámy bojovník (David Carradine), ktorého mimoriadne schopnosti sú zjavne spôsobilé zvrátiť nerozhodný pomer síl.

## Obsadenie
* David Carradine – Kain the Warrior
* María Socasová – Naja the Sorceress
* Luke Askew – Zeg the Tyrant
* Anthony De Longis – Kief, Zeg's Captain (ako Anthony DeLongis)
* Harry Townes – Bludge the Prelate
* Guillermo Marín – Bal Caz (ako William Marin)
* Armando Capo – Burgo the Slaver (ako Arthur Clark)
* Daniel March – Blather, Bal Caz's Fool
* John Overby – Gabble, Bal Caz's Fool
* Richard Paley – Scar-face
* Marcos Woinski – Burgo's Captain (ako Mark Welles)
* Cecilia Narovová – Exotic Dancer (as Cecilia North)
* Dylan Willias – Zeg's Guard
* José Casanova – Zeg's Guard (ako Joe Cass)
* Miguel Zavaleta – Zeg's Guard (ako Michael Zane)
* Herman Cass – Zeg's Guard
* Arturo Noal – Zeg's Guard (ako Arthur Neal)
* Hernán Gené – Zeg's Guard (ako Herman Gere)
* Gus Parker – Zeg's Guard
* Ned Ivers – Slave
* Liliana Cameroniová – Zeg's Drowned Slave (ako Lillian Cameron)
* Eva Adanaylová – Woman at Well (ako Eve Adams)
* Noëlle Balfoura – (neuvedená)

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmy z 1984
Kategória:Filmy podľa názvu
Askajiania

**Askajiania** sú fiktívna humanoidná rasa z franšízy *[[Hviezdne vojny]]*. Môžu byť objemnými aj ochabnutými tvormi. Často sú ako takí odmietaní. Ich telesný objem v skutočnosti tvorí uskladnená voda, genetická vlastnosť získaná vývojom na púštnej planéte. V prípade potreby môžu Askajania z tejto vody čerpať, aby prežili, pričom v takom prípade dramaticky schudnú, keď sa uskladnená voda spotrebuje. Askajania majú tendenciu mať počas jedného tehotenstva viacero detí, a preto majú samice tohto druhu ako evolučnú vlastnosť tri páry prsníkov. Jabba Hutt mal vo svojom paláci na planéte Tatooine askajansku tanečnicu Yarnu d'al' Gargan, ktorej hmotnosť udržiaval takmer na maxime, pretože jej objem považoval za atraktívny.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hviezdne vojny
Kategória:Fiktívne mimozemské druhy
Minakši

[náhľad|[Kvašová maľba bohyne Minakši na papieri (asi 1820)]]
[náhľad|Socha bohyne Minakši [Polymastia|s tromi prsníkmi]]
**Minakši** (, ; známa 
aj ako **Aṅgayaṟkaṇṇi**, **Mīnāṭci** a **Taḍādakai**) je hindská bohyňa. Je strážnou bohyňou okresu Madurai a je považovaná za formu bohyne Párvati. Je božskou manželkou Sundareśvarara, podoby Šivu a sestrou Aḻagara, podoby Višnua. V literatúre sa spomína ako kráľovná starovekej dynastie Pandja so sídlom v Madurai a neskôr je zbožštená. Bohyňa je tiež velebená Ádim Šankarom ako Šri Vidja.

Uctieva sa najmä v Indii, kde jej je zasvätený významný chrám známy ako Chrám Meenakshi v meste Madurai štátu Tamilnádu. Minakši, Kamakši a Višalakši sa považujú za tri šaktiovské formy bohyne Párvati.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Indickí bohovia
Kategória:Hinduizmus
Rakovec (prítok Hnilca)

**Rakovec** je vodný tok vo Volovských vrchoch na území okresu Rožňava a Spišská Nová Ves. Je to pravostranný prítok Hnilca s dĺžkou približne 5 km a je tokom VI. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti Volovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Knola, na západných svahoch Smrečinky (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v odlesnenej oblasti po ťažbe (2025) tečie na západ, lemujúc severné úpätie masívu Suchý vrch. Priberá krátky pravostranný prítok a onedlho sa stáča na severozápad až sever, obtekajúc Predný Rakovec. V hornej a strednej časti potok opakovane križuje turistická magistrála Cesta hrdinov SNP. Pod Ostrou () priberá najvýznamnejší, pravostranný prítok zo severných svahov Smrečinky () a na dolnom toku už smeruje na sever do Hnileckej doliny. Preteká osadou Rakovec patriacej k obci Mlynky, podteká miestnu cestu a napokon sa na severnom okraji Volovských vrchov v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do rieky Hnilec. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Slaná.

Potok pramení na katastrálnom území obce Vlachovo a neskôr pokračuje územím mesta Dobšiná v okrese Rožňava v Košickom kraji. Na dolnom toku preteká územím obce Mlynky v okrese Spišská Nová Ves.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Hnilca
* Volovské vrchy, Knola

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Volovských vrchoch
Kategória:Povodie Hnilca
Kategória:Vodné toky v okrese Rožňava
Kategória:Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Vlachovo
Kategória:Dobšiná 
Kategória:Mlynky (okres Spišská Nová Ves)
Banský potok (prítok Pieskového potoka)

**Banský potok** je potok v  Bratislavskom regióne, na území mesta Bratislava jeho mestskej časti Rača v okrese Bratislava III v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Malé Karpaty. Ústi do Pieskového potoka. Má dĺžku .  

## Prameň
Pramení v  v lesnom extraviláne na území hlavného mesta Bratislava mestskej časti Rača v katastrálnom území *Rača*, v západnej časti územia mestskej časti, v tesnej blízkosti  z južnej strany pod studničkou – prameňom *Zbojníčka* a severozápadne od vrchu *Veľká Baňa* so , v okrese Bratislava III v Bratislavskom kraji, v  Bratislavskom regióne. 

## Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom územím mestskej časti Rača cez lesný extravilán, mení smer na juhovýchod, pravým brehom obmýva les *Zbojníčka*, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu *Veľká Baňa* so , pravým brehom obmýva les *Malá Baňa*, tečie popri ceste, v  vteká pri kúpalisku *Zbojníčka* do intravilánu mestskej časti Rača, zároveň vteká do podzemia, tok má odkanalizovaný pod zemský povrch až do svojho ústia (v minulosti tiekol cez centrum Rače ako povrchový vodný tok), v  mení smer na severovýchod a pokračuje popri *Alstrovej ulici* a v  vo východnej časti územia intravilánu Rače vedľa ulice *Pri vinohradoch* ústi do Pieskového potoka ako jeho pravostranný prítok. Pieskový potok ďalej ústi do Račianskeho potoka a ten do vodného toku Blatina/Šúrsky kanál so sporným vymedzením toku do Malého Dunaja. *Banský potok* patrí do okresu Bratislava III v Bratislavskom kraji. Patrí do geomorfologického celku Malé Karpaty a geomorfologického podcelku Pezinské Karpaty. *Banský potok* nemá prítoky.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Banský potok* má pôvod v apelatíve baňa vo význame *zvislá jama vyhĺbená do zeme s rozšírenou dolnou časťou alebo podzemná chodba na ťaženie úžitkových nerastov, prípadne povrchová baňa, kameňolom*; názov súvisí s banskou činnosťou v okolí potoka. Zo slova  baňa bolo po rozšírení o formant *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Banský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Banský potok* bol štandardizovaný v roku 1994. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Banský potok* nie je jedinečným hydronymom; máme 15 vodných tokov s týmto štandardizovaným názvom (máj 2025).

## Referencie

 

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v okrese Bratislava III    
Kategória:Vodné toky v Malých Karpatoch
Kategória:Povodie Malého Dunaja
Herman Saftleven

**Herman Saftleven mladší** (* 1609 – † 5. január 1685 [pochovaný]) bol holandský maliar z obdobia baroka.

## Životopis
Saftleven sa narodil v Rotterdame, ale väčšinu svojho života (16321685) prežil v Utrechte. Jeho bratia Cornelis Saftleven (16071681) a Abraham Saftleven boli maliari. Prvý z nich bol ešte známejší ako maliar špecializujúci sa na žánrové výjavy, zatiaľ čo Herman bol známy svojimi krajinkami s riečnymi scénami, ako aj s výjavmi osôb putujúcich lesom. Jeho otec Herman Saftleven I. bol maliarom v Rotterdame, ktorý zomrel do roku 1627. Jedna z dcér Hermana II., Sara Saftleven, narodená v Utrechte po roku 1633, sa tiež stala maliarkou kvetov akvarelom. V roku 1671 sa vydala za Jacoba Adriaensza Broersa.

Herman sa stal dekanom cechu svätého Lukáša v Utrechte. Po tom, ako v roku 1670 búrka zničila väčšinu mesta, predal mestu sériu kresieb utrechtských kostolov, ktoré vytvoril pred ich zničením. V 80. rokoch 16. storočia ho poverila amatérska botanička a záhradníčka Agnes Blocková, aby nakreslil kvety a rastliny na jej vidieckom sídle neďaleko Utrechtu. Zomrel v Utrechte.

## Dielo

Súbor:Erbach_1665.png|alt=Herman Saftleven, Erbach im Odenwald, Rheingauansicht mit Taunusbergen, 1665| **Herman Saftleven**, *Erbach im Odenwald, Rheingauansicht mit Taunus [[bergen]]*, 1665
Súbor:Dom_in_puin_2.jpg|alt=Herman Saftleven, artwork done for the book De Dom in Puin by Saftleven Graafhuis, documenting storm damage in the city of Utrecht| **Herman Saftleven**, umelecké dielo pre knihu *De Dom in Puin* od Saftlevena Graafhuisa, zobrazujúce škody spôsobené búrkou v meste Utrecht


## Iné projekty

## Zdroje
* 
* (v holandčine) Herman Zachtleven biography v *De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen* (1718) od Arnolda Houbrakena, Digitálna knižnica holandskej literatúry, Dostupné online

Kategória:Holandskí maliari
Kategória:Barokoví maliari
Kategória:Narodenia v 1609
Kategória:Úmrtia v 1685
Cornelis Saftleven

náhľad|290x290bod| ''Dvaja hudobníci'', 1633

**Cornelis Saftleven** (* okolo 1607, Gorinchem – † 1. jún 1681, Rotterdam) bol holandský maliar, ktorý tvoril v rôznych žánroch. Známy bol najmä svojimi vidieckymi žánrovými scénami, jeho záber bol veľmi široký a zahŕňal portréty, interiéry fariem, vidiecke a plážové scény, krajiny s dobytkom, historické obrazy, scény z pekla, alegórie, satiry a ilustrácie prísloví.

## Život
Cornelis Saftleven sa narodil v rodine umelcov. Maľovať sa naučil pravdepodobne od svojho otca Hermana spolu so svojimi bratmi Abrahamom a Hermanom Saftlevenom mladším. Istý čas žil so svojím bratom v Utrechte.
vľavo|náhľad|270x270bod| ''Pokušenie svätého Antona''
Po vyškolení v Rotterdame Cornelis pravdepodobne odcestoval do Antverp okolo roku 1632. Je známe, že Peter Paul Rubens pridával postavy na obrazy Saftlevena pred rokom 1637. Keď Rubens v roku 1640 zomrel, v jeho zbierke sa nachádzalo osem Saftlevenových obrazov, z toho štyri s Rubensom pridanými postavami.

Medzi jeho prvé diela patria portréty a sedliacke interiéry ovplyvnené Adriaenom Brouwerom. V roku 1634 bol Cornelis v Utrechte, kde žil jeho brat Herman Saftleven mladší. Bratia začali maľovať interiéry stajní, čo bola nová téma v roľ*níckej žánrovej maľbe. Vytvoril tiež dvojportrét seba a svojho brata na obraze* Dvaja hudobníci (okolo 1633; Akadémia výtvarných umení vo Viedni).

V roku 1637 sa Cornelis vrátil do Rotterdamu. V roku 1648 sa oženil s Catharinou van der Heyden, ktorá zomrela v roku 1654. Rok po jej smrti sa oženil s Elisabeth van der Avondtovou. V roku 1667 sa stal dekanom cechu svätého Lukáša v Rotterdame.

Medzi jeho žiakov patrili Abraham Hondius, Ludolf de Jongh a van der Egbert Lievensz Poel.

## Práca
náhľad|270x270bod| ''Vysoká škola zvierat''
Zachovalo sa približne dvesto Saftlevenových olejomalieb a päťsto kresieb. Jeho námety zahŕňali rôzne témy vrátane žánrových diel, portrétov, plážových scén, biblických a mytologických motívov. Jeho obrazy pekla, ako aj jeho satiry a alegórie sa považujú za jeho najvýznamnejší prínos pre holandské maliarstvo. S týmito pekelnými scénami súvisia aj početné verzie Pokušenia svätého Antona.

Saftleven vynikal v maľovaní zvierat a často zobrazoval zvieratá ako aktívne postavy, občas so skrytou alegorickou úlohou. Ako kresliar je Saftleven známy najmä svojimi kresbami čiernou kriedou, na ktorých zobrazuje jednotlivé postavy, zvyčajne mladých mužov, a štúdiami zvierat, na ktorých je viditeľný vplyv Roelandta Saveryho.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* (v holandčine) Kornelis Zachtleven biography v *De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen* (1718) od Arnolda Houbrakena

## Zdroj

Kategória:Úmrtia v 1681
Kategória:Narodenia v 0. rokoch 17. storočia
Martyrius (ostrihomský arcibiskup)

**Martyrius** (iné mená: **Martýrius**, **Martirius**, **Martin**, **Martinus**; * prelom 11. a 12. storočia† 26. apríl 1158, Ostrihom) bol uhorský katolícky biskup, pred rokom 1135 biskup vesprémsky, od roku 1142 biskup jágerský a od roku 1150 arcibiskup ostrihomský.

Založil Kláštor (hospitál) križiakov svätého Štefana kráľa v Stoličnom Belehrade. V roku 1156 daroval kanonikom Ostrihomskej kapituly (ktorá dovtedy zrejme nebola právnickou osobou a nemala vlastné majetky) 70 dedín v hornom Uhorsku, konkrétne v komitátoch Ostrihom (10), Nitra (20), Tekov (20) a Hont (20). Táto listina je prvou písomnou zmienkou o viacerých (dnes slovenských) obciach. V roku 1156 tiež vysvätil Kostol svätého Martina v Bratke (Levice). V roku 1157 daroval kráľ Gejza II. katedrálnemu Kostolu svätého Vojtecha výnosy zo soľného mýta vyberaného v Kohútoch (Štúrovo) a v Nane.

## Referencie

Kategória:Úmrtia 26. apríla
Kategória:Úmrtia v 1158
Kategória:Biskupi Vesprémskej diecézy do roku 1918
Kategória:Arcibiskupi Ostrihomskej arcidiecézy do roku 1918
Kategória:Biskupi Jágerskej diecézy do roku 1918
Zoznam piesní Alana Murina

náhľad|Alan Murin v roku 2024.
Toto je **zoznam piesní**, ktoré naspieval, na ktorých hosťoval, ktoré produkoval a ku ktorým napísal text alebo zložil hudbu slovenský spevák, skladateľ a hudobný producent Alan Murin.

## Legenda
* **Názov**: pomenúva názov skladby. Skladby vydané ako single sú zelenou farbou, cover verzie sú označené modrou farbou. Ďalej sú pri cover verziách spomenutí pôvodní interpreti.
* **Rok**: pomenúva rok vydania.
* **Album**: pomenúva album, na ktorom sa skladba objavila. Oranžovo označené názvy sú bonusové skladby, ktoré sa nenachádzajú na všetkých verziách albumu.
* **Hudba**: pomenúva autorov hudby ku skladbe.
* **Text**: pomenúva autorov textu skladby.
* **Produkcia**: pomenúva hudobných producentov skladby.
* **Čas**: pomenúva dĺžku skladby.

## Piesne

## Produkcia

## Externé odkazy
* Alan Murin na Discogs
* Diskografia albumov Alana Murina na oficiálnej webstránke

Kategória:Alan Murin
Murin, Alan
Jágerská arcidiecéza

**Jágerská arcidiecéza** je arcidiecéza na území Maďarska so sídlom v Jágri. Súčasným arcibiskupom (máj 2025) je Csaba Ternyák. Arcidiecéza vznikla v roku 1804 vyčlenením **jágerskej diecézy** z ostrihomskej cirkevnej provincie a povýšením na arcibiskupstvo. Katedrálnym chrámom Jágerskej diecézy je Katedrálna bazilika svätého Jána apoštola a evanjelistu, svätého Michala archanjela a Nepoškvrneného Počatia (jágerská katedrálna bazilika). Jágerské biskupstvo založil už Štefan I. ako jedno z desiatich biskupstiev založených po roku 1000.

[vľavo|náhľad|Jágerská cirkevná provincia v [Rakúsko-Uhorsko|Rakúsko-Uhorsku v roku 1909]]

V minulosti mala Jágerská (arci)diecéza omnoho väčšiu územnú pôsobnosť. V čase svojho vzniku v 11. storočí spravovala zo všetkých diecéz najväčšiu časť územia v Uhorsku. Celkovo kryla plochu 11 uhorských žúp. Ešte začiatkom 20. storočia jej v rámci jágerskej cirkevnej provincie podliehala takmer polovica územia Slovenska a Podkarpatská Rus (v roku 1909 jej boli sufragánne podriadené Košická diecéza, Rožňavská diecéza, Szatmárska diecéza a Spišská diecéza).  Dnes má dve sufragánne diecézy: Debrecín-Nyíregyháza a Vác.

## Biskupi

## Poznámky

## Referencie


Kategória:Rímskokatolícke diecézy v Maďarsku
Nikola Eterović

Mons. **Nikola Eterović** (* 20. januára 1951, Pučišća, Brač, Juhoslávia, Chorvátsko) je chorvátsky diplomat Svätej stolice, rímskokatolícky kňaz a biskup. Od 21. septembra 2013 je apoštolským nunciom v Nemecku. Je tiež doyenom diplomatického zboru.

## Život
Nikola Eterović sa narodil 20. januára 1951 na ostrovnom meste Pučišća. Nastúpil do seminára v Splite a študoval filozofiu a teológiu. Doktorát získal na Pápežskej gregoriánskej univerzite. Sviatosť kňazskej vysviacky prijal 26. júna 1977 z rúk biskupa Celestina Bezmalinovića v hvarskej katedrále. V roku 1977 vstúpil do Pápežskej cirkevnej akadémie v Ríme a získal titul z misiológie a kánonického práva.

## Diplomatická kariéra
25. marca 1980 vstúpil do diplomatických služieb Svätej stolice. Pracoval v apoštolských nunciatúrach na Pobreží Slonoviny, v Španielsku a Nikarague, ako aj v sekcii pre vzťahy so štátmi Štátneho sekretariátu. Pápež Ján Pavol II. mu 22. februára 1984 udelil čestný titul kaplán Jeho Svätosti (monsignor). Dňa 25. marca 1993 bol menovaný za člena rady nunciatúry Sekcie pre vzťahy so štátmi a 22. januára 1996 mu pápež Ján Pavol II. udelil titul čestného preláta Jeho Svätosti.

## Biskup
Pápež Ján Pavol II. ho 22. mája 1999 vymenoval za titulárneho arcibiskupa zo Sisaku a apoštolského nuncia na Ukrajine. Za biskupa ho vysvätil 10. júla 1999 kardinál štátny sekretár Angelo Sodano v bazilike sv. Petra za asistencie splitského arcibiskupa Anteho Jurića a hvarského biskupa Slobodana Štambuka. 11. februára 2004 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za generálneho tajomníka Synody biskupov.

Dňa 27. novembra 2009, v očakávaní vytvorenia diecézy Sisak 5. decembra bol pápežom Benediktom XVI. vymenovaný za titulárneho arcibiskupa Cibalae, keďže jeho predchádzajúce titulárne biskupstvo bolo obnovené ako skutočná diecéza. 21. septembra 2013 ho pápež František vymenoval za apoštolského nuncia v Nemecku.

9. mája 2009 bol menovaný za člena Kongregácie pre evanjelizáciu národov a 20. decembra 2010 bol menovaný za člena Pápežskej rady pre podporu novej evanjelizácie.

Okrem rodnej chorvátčiny hovorí plynule po taliansky, francúzsky, anglicky, nemecky, španielsky a ukrajinsky, ako aj čiastočne po poľsky a rusky.

## Kritika
Na púti v Aachene v júni 2023 citoval pápeža Františka, ktorý povedal, že človek má prirodzenosť, „ktorú nemôže podľa vôle manipulovať“. Katolícky výbor LGBT+ preto kritizoval pápežovo vyhlásenie, považoval ho za anti-queer a tvrdil, že „katolícka cirkev sa opäť nebezpečne približuje k pravicovo – populistickým silám.“ Georg Bätzing, predseda Nemeckej biskupskej konferencie, označil jeho vyhlásenie za „miestami takmer neznesiteľné.“

## Členstvo
Ako kuriálny arcibiskup patrí k nasledujúcim inštitúciam Rímskej kúrie:
* Kongregácia pre evanjelizáciu národov (od roku 2009)
* Pápežská rada pre podporu novej evanjelizácie (od roku 2011)

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Apoštolskí nunciovia v Nemecku
Kategória:Vatikánski diplomati
Kategória:Absolventi Pápežskej univerzity Gregoriany
Kategória:Chorvátski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Chorvátski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Apoštolskí nunciovia na Ukrajine
Martyrius

**Martyrius** (iné tvary: **Martýrius**, **Martirius**) môže byť:

* kresťanský mučeník, pozri Sisinnius, Martyrius a Alexander
* antiochijský patriarcha v rokoch 460 až 470, pozri Martyrius (antiochijský patriarcha)
* jeruzalemský patriarcha v rokoch 478 až 486, pozri Martyrius (jeruzalemský patriarcha)
* sýrsky teológ zo 7. storočia, pozri Martyrius Sahdona
* ostrihomský arcibiskup (†1158), pozri Martyrius (ostrihomský arcibiskup)

## Pozri aj
* Martiros

Kategória:Rozlišovacie stránky – Osobnosti
Turistická značkovaná trasa číslo 0708

**Turistická značkovaná trasa číslo 0708** známa aj ako **Chodník Ľudovíta Štúra a Alexandra Dubčeka** je červená trasa v Strážovských vrchoch. Vedie z Uhrovca na Chatu Homôlka a je dlhá 36,4 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Strážovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape


0708
0708
Paríž (rozlišovacia stránka)

**Paríž** môže byť:

* hlavné mesto Francúzska, pozri Paríž
* vodný tok na Slovensku, pozri Paríž (rieka)
* francúzsky film z roku 2008, pozri Paríž (film z roku 2008)
Zoznam jágerských biskupov a arcibiskupov

Toto je **zoznam jágerských biskupov a arcibiskupov** od zriadenia Jágerskej diecézy po súčasnosť (máj 2025). Poznámka: v údajoch o najstarších biskupoch sa zdroje mierne rozchádzajú.
 

 
## Referencie

jáger
Kopáň (rozlišovacia stránka)

**Kopáň** () môže byť:

* šomodské knieža, Arpádovec, protivník Štefana I. v boji o uhorský trón († 998), pozri Kopáň
* jágerský biskup z rodu Rádovcov († 1099), pozri Kopáň (jágerský biskup)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Osobnosti
Bob a Bobek

***Bob a Bobek*** () je česko-slovenský kreslený seriál. Ide o jeden z najobľúbenejších seriálov vyrobených pre detský televízny Večerníček. Výroba sa začala v roku 1978 a seriál sa prvýkrát objavil v Česko-slovenskej televízii 11. decembra 1979. V rokoch 1979 až 2005 mal 91 epizód a osem sezón. V 1980 bol vyrobený Silvestrovský špeciál.

## Súhrn

Bob a Bobek sú dvaja bieli králici, ktorí žijú v klobúku, ktorý vlastní zvyčajne nevídaný kúzelník Pokustón. Bob je starší a múdrejší, zatiaľ čo Bobek je mladší a bezstarostnejší. Každá epizóda sa tradične začína tým, že Bob vytiahne Bobka z klobúka, povie mu „vstávať a cvičiť“ a Bobek tvrdí, že pre neho je ešte stále noc. Prvé tri sezóny sú o dobrodružstvách králikov v ich každodennom živote, ktoré často zahŕňajú získanie novej práce. Vo štvrtej až ôsmej sezóne odlietajú králiky v klobúku do zámorských lokalít.

## Ďalší tvorcovia
### (1978-1995)
* Dramaturgia: Irena Povejšilová
* Zvuk: Benjamin Astrug, Jan Kacian

* Animácia: Růžena Brožková, Libuše Čihařová, Irena Jandová, Oldřich Haberle, Jaroslava Blagoevová, Věra Kudrnová, Anna Habartová, Petr Fašianok, Václav Bedřich, Miroslav Walter, Věra Michlová, Hana Petrová, Vít Pancíř, Vladimír Švec, Judita Michlová, Jiří Michl, Olga Šišková

* Výtvarník: Vladimír Jiránek, Václav Bedřich, Miroslav Walter, Miluše Hluchaničová
* Výtvarná spolupráca: Bohumil Šiška, Miluše Hluchaničová

### (2001-2005)

* Dramaturgia: Jan Gogola, Jiří Kubíček
* Zvuk: Jan Kacian, Jiří Zobač, Robert Slezák, František Svačina
* Animácia: Marie Mikešová, Kristýna Slezáková, Renáta Dvorníková, Jana Šubrtová, Lucie Strnadelová, Blanka Faitová, Pavel Boula, Martin Donda, Jana Hejcmanová, Pavla Zelíková, Ivo Hejcman
* Vedúci ateliéru: Bohuš Blecha
* Výtvarná spolupráca: Ladislav Csurma, Marián Kimlička
* Technológia: Petr Robek
* Obrazová postprodukcia: Kamil Mareš, Radek Jahůdka, Etela Podešvová, Barbora Blažková, Lenka Samková, Michal Baránek

## Dabing

### 13. séria
* V slovenskom znení: Stano Dančiak (rozprávač), Igor Štefuca (titulky)
* Spolupracovali: Daniela Rajtárová-Krausová, Dano Chmúrny, Gustáv Pálka, Svätopluk Šablatúra
* Vyrobila: Hlavná redakcia prevzatých programov – 198x199x

### 48. séria
* V slovenskom znení: Peter Rúfus (rozprávač a titulky)

**Spolupracovali:**
* Vedúca produkcie: Dagmar Kmeťková
* Asistentka réžie: Dagmar Gregor
* Zvukový majster: Dino Mikle
* Zvuk: Rudo Mihálik
* Preklad, úprava a réžia: Hugo Bokes
* Vyrobilo: Yes Production pre Slovenskú televíziu – 200x

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Česko-slovenské televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 1979
Kategória:Večerníčky
Hera Syndulla

[náhľad|Herečka [Mary Elizabeth Winsteadová, ktorá stvárnila Heru Syndullu vo filme *[[Ahsoka (film)|Ahsoka]]* (foto z roku 2024)]]
Generálka **Hera Syndulla** (* 29 BBY, Ryloth, Galaktická republika – † ? ABY) bola fiktívna postava z franšízy *[[Star Wars]]*. Bola dabovaná Vanessou Marshallovou v animovanom seriáli *[[Star Wars Rebels]]*, *[[Lego Star Wars: The Freemaker Adventures|The Freemaker Adventures]]*, *[[Star Wars Forces of Destiny|Forces of Destiny]]* a *[[Star Wars: The Bad Batch|The Bad Batch]]* a videohre *[[Star Wars: Squadrons]]*. Mary Elizabeth Winsteadová ju stvárnila v live-action minisérii *[[Ahsoka (seriál)|Ahsoka]]*. Je twi'lekská dcéra rylothského bojovníka za slobodu Chama Syndullu a vdova po jediiskom rytierovi Kananovi Jarrusovi/Caleb Dume, s ktorým má syna Jacena Syndullu. Postava bola pomenovaná po gréckej bohyni manželstva, žien a rodiny Hére, čo znamená „ochrankyňa“. Generálka Hera Syndulla je skúsená pilotka a ústredná postava pri formovaní Rebel Alliance vo svojom boji proti Galaktickému impériu po tom, čo viedla malé povstanie rebelov na planéte Lothal, ktoré si získalo pozornosť senátora Bail Organa.

Marshallin dabing Hery Syndully sa stretol so všeobecne pozitívnym prijatím kritikmi. V roku 2022 americký týždenník *[[Entertainment Weekly]]* umiestnil Heri Syndullu na 27. miesto v ich zozname top 100 postáv *Hviezdnych vojen*. 

Syndullin outfit v hre *Rebels* bol navrhnutý tak, aby napodobňoval klasický outfit pilotov stíhačiek X-wing, ktorý je zmiešaný s prvkami z výstroje pilotov z obdobia druhej svetovej vojny, ako sú kožené ramenné pomôcky a letecké okuliare.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Postavy Hviezdnych vojen
Kategória:Fiktívne postavy
Kategória:Mimozemšťania
Askaj

**Askaji**, známa aj ako **Askaj**, je fiktívna planéta Vonkajšieho okraja vo franšíze *[[Hviezdne vojny]]* a domovina rasy Askajianov. Dlhoročne zotročená Askajianka Yarna d'al' Gargan slúžila Jabbovi Huttovi v jeho paláci na planéte Tatooine ako tanečnica. Senátorka Grelka Sorka pochádzala z okrajového sveta a zastupovala ho v Senáte Novej republiky.

## Referencie

Kategória:Hviezdne vojny
Právník

***Právník: teoretický časopis pro otázky státu a práva*** je recenzovaný vedecký právnický časopis zameraný na otázky štátu a práva. Časopis vychádza od roku 1861, vďaka čomu je najstarším právnickým periodikom vydávaným v Česku a jedným z najstarších v Európe. Zameriava na akékoľvek otázky spojené s právnou teóriou. Vychádzajú v ňom tiež recenzie a správy o konferenciách či seminároch. Časopis mal veľký prínos pre povznesenie českej právnej vedy i českej právnej terminológie.

Dnes *Právníka* vydáva Ústav státu a práva Akademie věd ČR. Články v časopise sú publikované pod licenciou Open access v češtine alebo slovenčine. Časopis vychádza dvanásťkrát ročne a okrem toho vychádza raz ročne monotematické číslo.

Časopis je evidovaný v Českej národnej bibliografii, Index to Foreign Legal Periodicals (American Association of Law Libraries) a v databázach ERIH PLUS, Ebsco a Scopus. Počas Karlovarských právnických dnů získal dvakrát titul *Nejlepší právnický časopis ČR* (2013, 2023) a dvakrát získal v ankete 3. miesto (2019, 2022).

Z hľadiska historického významu možno za jeho náprotivok na Slovensku označiť časopis *[[Právny obzor]]*.

## História
Časopis začal vychádzať v roku 1861 tlačou a nákladom Antonína Renna. Založenie časopisu bolo jedným z prejavov českého národného obrodenia. Podnet k jeho založeniu vyšiel zo skupiny českých intelektuálov na čele s Karlom Jaromírom Erbenom, Janom Jeřábkom a Rudolfom, kniežaťom z Thurn-Taxisu a cieľom časopisu bolo obnoviť povesť českej právnej vedy. Po dvoch rokoch sa však vydávanie časopisu zastavilo. Až v roku 1864 sa redakcia Právnika spojila s Jednotou právnickou v Prahe, vďaka čomu sa časopis postupne premenil na hlavné fórum českej právnickej obce. Za svoj vzostup *Právník* vďačí osobitne Antonínovi Randovi a Jakubovi Škardovi. V 20. storočí sa podmienky v českej právnej vede podstatne zmenili a vzniklo viacero konkurenčných právnických periodík. Veľký vplyv na jeho obsah mali dve svetové vojny a vzostupy totalitných režimov. Tieto udalosti sa odrážali aj v obsahu časopisu, ktorého vydávanie prešlo v roku 1948 na Jednotu československých právnikov a v roku 1951 na Právnický ústav Ministerstva spravodlivosti. V roku 1953 prevzala vydávanie časopisu Československá akadémia vied a v roku 1955 novozaložený Ústav práva ČSAV.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka www.pravnik.eu

Kategória:Vzniklo v 1861
Kategória:Časopisy v Česko-Slovensku
Kategória:Časopisy v Česku
Kategória:Časopisy v slovenskom jazyku
Kategória:Časopisy v českom jazyku
Kategória:Mesačníky
Nautolania

[náhľad|Človek v kostýme Nautolana [Kit Fisto|Kita Fista (2007)]]
**Nautolania** sú obojživelná rasa humanoidov z franšízy *[[Hviezdne vojny]]* s rôznymi farbami pleti od zelenej po modrú a sivú, kostrou vystuženou chrupavkou a očami podobnými žralokom. Namiesto vlasov má Nautolan na vrchu hlavy dlhé úponky (chápadlá), ktoré dokážu detekovať chemikálie.

Ich jazyk sa nazýva nautila (alebo nautolčina) a ich domovskou planétou je Glee Anselm, planéta rozsiahlych močiarov, jazier a morí nachádzajúca sa v Strednom okraji. Nautolania sa však relatívne bežne nachádzajú v každom vesmírnom prístave.

Nautolania odrážajú nálady ľudí okolo seba. Keď sú konfrontovaní s hnevom a násilím, reagujú rovnako. Keď sa k nim priblížite pokojným a civilizovaným spôsobom, zdajú sa byť nápomocní a zdvorilí.

Majster Jedi Kit Fisto bol Nautolan.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Hviezdne vojny
Kategória:Fiktívne mimozemské druhy
Zoznam marseillských biskupov a arcibiskupov

Zoznam biskupov, terajších arcibiskupov Marseille.

## Zoznam biskupov a arcibiskupov

### 4. storočie

* Oresius, prvý biskup z Marseille, známy v roku 314
* Proculus, cca. 381428

### 5. storočie

* Venerius, cca. 428451
* Eustasius/Eustache, cca. 452
* Græcus, cca. 472
* Cannat, známy aj ako Canus Natus, cca. 486
* Honoré, cca. 492
* Gennade ? , v. 499

### 6. storočie

* Dalmatius, cca. 514
* Auxanius ? Eucherius ? v 533
* Teodor (*Theodorus*), 566-591
: Pravdepodobne menovaný Sigibertom. Zdá sa, že mal časté spory s Guntramom, ktorý ho niekoľkokrát zajal.

* Serenus, 596-601

: Známy ničením obrazov svätých vo všetkých kostoloch svojej diecézy. Je známy iba z listov pápeža Gregora Veľkého. Tradícia datuje jeho smrť do roku 601, ale nie je to isté.

### 7. storočie
Štúdium biskupov 7. storočia storočie je ťažké, pretože máme istotu len o jednom z nich, prítomnom na Parížskom koncile v roku 614.

614: Petrus (*Peter*)

: Je jediným biskupom, ktorého existenciou sme si istí v 7. storočí. Meno Peter, spomenuté na Parížskom koncile v roku 614, je pre Jean-Pierra Polyho skratkou Petrus alebo Petreius, čo je podľa Marca Bouirona pravdepodobné.

cca 650660 Venator

675680 ? Babon (*Babo*)

: Marc Bouiron si myslí, že bol bratom svätej Sigoleny.

cca 680cca 700? Godabertus

### 8. storočie9. storočie
Nepoznáme meno žiadneho biskupa z 8. storočia pred rokom 780.

779780 Mauront (Maurontus)

: Získava od cisára vrátenie cirkevného majetku.

786 :Ivo

: Spomína sa v dokumente, ktorý sa zachoval v kopiári svätého Viktora. Jeho tradičné datovanie (781) bolo opravené Jeanom-Pierrom Polym na rok 786.

813822? Wadalde (*Wadaldus*)

: Známy pre opisy kostola z rokov 813/814 a 818. Reštitúciu cirkevného majetku pravdepodobne vykonali jeho predchodcovia.

822835 : Théodebert alebo Thibert (*Theodebertus*)

: Známy z 1. novembra 822 v potvrdení výsad udelených opátstvu svätého Viktora siahajúcemu až do čias Karola Veľkého. Ako arcidiakon sa spomína už v rokoch 817/818.

843/844: Albuin (*Albuinus*)

: Získava vrátenie tonlieu (feudálna daň platená na trhoch) Legunia, ktoré skonfiškoval gróf Leibulfský. Toto je jediná zmienka o ňom. Marc Bouiron si myslí, že zomrel (alebo odišiel) pred rokom 850.

cca 850 : *voľné miesto ?*

878879 Leodoin (*Leoduinus*)

cca 882 : *voľné miesto ?*

884886 : Berengarius (*Berengarius*)

Spomína sa aj biskup menom Adalung (*Adalungus*), ale o ňom nič nevieme.

### 10. storočie
cca 904 : *voľné miesto ?*

923/924 Dragon (*Drogo*)

: Možno z karolínskej rodiny. Zariadil to Manassès, arcibiskup z Arles a synovec Huga z Arles.

948977 Honorat (*Honoratus*)

### 11. storočiesúčasnosť

### Arcibiskupi z Marseille

## Referencie


## Literatúra
*Fragmens sur l'antiquité de l'église de Marseille, et la succession de ses évêques*, zväzok 2, st. 239364, v *Œuvres choisies de M. de Belsunce, évêque de Marseille*, Edme et Alexandre Picard libraires, Paríž, 1843 (''prečítaje si online'')

## Zdroj

Kategória:Biskupi Marseillskej diecézy
marseillských
biskupi marseillský
Turistická značkovaná trasa číslo 8416

**Turistická značkovaná trasa číslo 8416** je krátka žltá trasa v Strážovských vrchoch. Vedie z Ješkovej Vsi nad Nitricou do sedla Rokoš a je dlhá 4,8 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Strážovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8416
8416
Rozprávanie o víle Amálke

***Rozprávanie o víle Amálke*** () je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý vznikol v roku 1973, ale prvýkrát bol odvysielaný v roku 1975. Bol odvysielaný v rámci Večerníčka. Seriál nakreslil a režíroval Václav Bedřich s rozprávaním Jiřího Hrzána a produkciou Krátky film, Studio bratři v triku.

V roku 2013, začala séria získavať na popularite v Japonsku, pričom epizódy boli dabované do japončiny. Bola vydaná aj séria hračiek s postavami zo seriálu.

## Ďalší tvorcovia
* Dramaturgia: Irena Povejšilová 
* Zvuk: Benjamin Astrug 
* Animácia: Jaroslava Blagoevová, Květa Frankenbergerová, Mirko Kačena, Milada Kačenová, Bohumil Šejda, Miroslav Walter, Olga Šišková
* Výtvarník: Václav Bedřich 
* Výtvarná spolupráca: Bohumil Šiška 
## Slovenské znenie
### 1. dabing - ČST/STV
* V slovenskom znení: Zdena Grúberová (rozprávačka)
* Spolupracoval: J. Brziak 
* Vedúci výroby: Eduard Filo
* Dialógy: Soňa Ronajová, Kamil Peteraj
* Zvuk: Eugen Kiss
* Réžia slovenského znenia: Svätopluk Šablatúra
* Vyrobila: Hlavná redakcia programov zo zahraničia, ČST Bratislava 
### 2. dabing - TV JOJ
* V slovenskom znení: Andrea Somorovská (rozprávačka)

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Česko-slovenské kreslené seriály
Kategória:Večerníčky
Maliar Oresta

[náhľad|Atické [červenofigúrová keramika|červenofigúrové peliké, zobrazujúce Pluta s rohmi hojnosti a Demeter s pluhom a žezlom, cca 450 - 440 pred Kr., Národné archeologické múzeum v Aténach 16346]]
**Maliar Oresta** je konvenčné meno gréckeho maliara červenofigúrových váz, činného v druhej štvrtine 5. storočia pred Kr.

Maliar Oresta, atický vázový maliar, bol podľa nemeckého archeológa Thomasa Mannacka žiak Leningradského maliara a štylisticky ovplyvnený ďalšími členmi manieristickej skupiny, a to konkrétne Maliarom Nausikay, Maliarom Héfaista a Maliarom z Dómu (poznať tu i vplyv Polygnóta a jeho skupiny). Jeho meno je odvodené od zobrazenia Oresta, na jeho rukou zdobenom červenofigúrovom stĺpikovom kratéri, uloženom v Britskom múzeu (British Museum 1923.10–16.1). Táto váza zobrazuje Oresta v Delfách. Orestes, ktorého práve prenasleduje okrídlená Erinya, dosiahol oltár a pokľakol si naň pravou nohou. Apolón sa v strede scény postavil medzi Oresta a Erinyu. Orestes má na sebe chlamys a petasos a drží dva oštepy a meč, Erinya má na sebe krátky chitón a vo vlasoch hady. Postavy na váze majú klasické proporcie (hlavy sú tu zobrazené relatívne veľké, manieristi hlavy zobrazovali väčšinou menšie a postavy predĺžené)

Ako väčšina manieristov zdobil väčšie nádoby. Britský znalec umenia John Beazley mu na základe jeho štýlu práce pripísal výzdobu dvoch pelikai, deviatich stĺpikových kráterov a jedného zvoncovitého kratéra. Výjav so zobrazením voza pohybujúceho sa doprava, ktorý je na jeho červonofigúrovom zvoncovitom kratéri v parížskom Louvri (Louvre A 258 ), je v dielach neskorších manieristov dobre známy, tu je však zobrazený aspoň jeden nezvyčajný aspekt: voz namiesto obvyklejších štyroch koní ťahajú dva kone. Mladý vozataj má na sebe namiesto tradičnejších dlhých šiat odetý chitón a chlamys. Vlasy má zopnuté vzadu filetou; opraty drží oboma rukami a v pravej ruke má bodec. Druhý mladík, oblečený podobne, s pruhovanými čižmami (nohy vozataja nie sú viditeľné), nesúci oštep alebo kopiju, beží vedľa koní a pozerá sa na vozataja, akoby chcel odhadnúť jeho rýchlosť. Tupý hrot kopije bežiaceho mladíka smeruje nahor.

Tupé hroty na kopijách sú vo vázovej maľbe ešte v 6. storočí pred Kr. zobrazované zriedkavo, ale počas celého piateho storočia pred Kr. sa už zobrazujú často, napríklad v dielach Mysóna, Maliara Achilla a Aisóna, ako aj v dielach mnohých ďalších vázových maliarov. Skutočné tupé hroty, všetky z bronzu, objavili v gréckych hrobkách a svätyniach, kde oštepy ako vojnovú korisť venovali víťazní vojaci. Väčšina z nich má štvorcový prierez (niekoľko je okrúhlych) a majú špicaté, hoci nie ostré hroty. Mnohé z nich majú dedikačné nápisy. Nápis na jemnom tupom hrote umiestnenom v newyorskom Metropolitnom múzeu umenia uvádza, že bol vojnovou korisťou odobratou od obyvateľov Héraie a venovaný Tyndaričanom, teda ich svätyni. 

## Referencie

## Iné projekty

 
Kategória:Maliari starovekého Grécka
Surovec (prítok Hnilca)

**Surovec** je vodný tok vo Volovských vrchoch na území okresu Gelnica. Je to pravostranný prítok Hnilca s dĺžkou približne 5 km a je tokom VI. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti Volovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl, na juhovýchodných svahoch Hole (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v oblasti nesúvislého lesného porastu po ťažbe (2025) tečie krátko južným smerom, následne sa stáča na juhovýchod a priberá ľavostranný prítok. Pokračuje severným úpätím Čertovej hole () a oblúkom sa točí na severovýchod, hlbokým údolím popod rovnomenný vrch () a Uherčíkovú (). Na dolnom toku priberá významnejší pravostranný prítok z úbočia Brezín () a následne vteká do Hnileckej doliny. Preteká osadou Tretí Hámor patriacej k obci Nálepkovo, kde podteká miestnu cestu a železničnú trať Červená Skala – Margecany. Na severnom okraji podcelku Zlatý stôl sa v nadmorskej výške približne  vlieva ako pravostranný prítok do rieky Hnilec. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Slaná.

Potok pramení a celou dĺžkou preteká len katastrálnym územím obce Nálepkovo v okrese Gelnica v Košickom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Hnilca
* Volovské vrchy, Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Volovských vrchoch
Kategória:Povodie Hnilca
Kategória:Vodné toky v okrese Gelnica
Kategória:Nálepkovo
Bolek a Lolek

***Bolek a Lolek*** () je poľský animovaný televízny seriál prvýkrát vysielaný v roku 1962. Tvorcom 13 dielneho projektu bol Władysław Nehrebecki, ktorý ho vytvoril v štúdiu Filmów Rysunkowych. Seriál sa zameriava na dvoch bratov Lolka a Bolka, ktorí prežívajú rôzne dobrodružstvá.

## Filmografia
### Seriály na pokračovanie
* *Bolek a Lolek na prázdninách* (1965)
* *Bolek a Lolek idú do sveta* (1968)
* *Rozprávky Bolka a Lolka* (1970)
* *Dobrodružstvá Bolka a Lolka* (1972)
* *Bolek a Lolek na Divokom Západe* (1972)
* *Bolek a Lolek sa hrajú* (1975)
* *Veľké putovanie Bolka a Lolka* (1977)
* *Bolek a Lolek medzi baníkmi* (1980)
* *Olympiáda Lolka a Bolka* (1983)
* *Bolek a Lolek v Európe* (1983)
### Filmy
* *Veľké putovanie Bolka a Lolka* (1977)
* *Rozprávky Bolka a Lolka* (1985)
* *Bolek a Lolek na Divokom západe* (1986)
* *Sposób na wakacje Bolka i Lolka* (1986)

## Epizódy

## Galéria

Súbor:Władysław Nehrebecki filmowy ojciec Bolka i Lolka.jpg
Súbor:Bolek and Lolek monument 8.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:Poľské televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 1963
Kategória:Večerníčky
Zákon o zásluhách Andreja Hlinku

náhľad|Mauzóleum Andreja Hlinku

**Zákon o zásluhách Andreja Hlinku**, neoficiálne známy ako *lex Hlinka,* je slovenský zákon zakotvujúci zásluhy Andreja Hlinku o slovenský národ a Slovenskú republiku, prijatý Národnou radou Slovenskej republiky v 26. októbra roku 2007 a vyhlásený pod číslom 531/2007 Z. z. s účinnosťou od 1. januára 2008.

Zákon ustanovuje, že Andrej Hlinka sa mimoriadne zaslúžil o slovenský štát, že v budove Národnej rady Slovenskej republiky má byť umiestnená busta Andreja Hlinku a pamätná tabuľa s textom *„Andrej Hlinka sa zaslúžil o slovenský národ a Slovenskú republiku“*. Ďalej určuje pamätník (mauzóleum) Andreja Hlinku v Ružomberku za pietne miesto a ukladá všetkým, ktorí sa nachádzajú v blízkosti tohto miesta, aby sa správali tak, aby nerušili jeho pokoj. Schválenie zákona sprevádzali aj demonštrácie nespokojných občanov.

Zákon s rovnakým názvom bol na Slovensku prijatý v apríli 1938.

## Referencie

## Pozri aj
* Zákon o zásluhách M. R. Štefánika
* Zákon o zásluhách Milana Rastislava Štefánika o Slovensko

## Externé odkazy
* Zákon č. 531/2007 Z. z. Zákon o zásluhách Andreja Hlinku o štátotvorný slovenský národ a o Slovenskú republiku

## Zdroj

Kategória:Právne predpisy na Slovensku
Kategória:Andrej Hlinka
Twice

**Twice** (kórejsky: 트와이스, štylizované ako **TWICE**) je juhokórejská dievčenská skupina, ktorú vytvorila spoločnosť JYP Entertainment. Skupinu tvorí deväť členiek: Nayeon, Jeongyeon, Momo, Sana, Jihyo, Mina, Dahyun, Chaeyoung a Tzuyu. Twice vznikla počas televízneho programu Sixteen a debutovala 20. októbra 2015 EP *[[The Story Begins]]*.

Twice bola prvou ženskou kórejskou skupinou, ktorá sa súčasne dostala na vrchol rebríčka svetových albumov Billboardu a svetového rebríčka predaja digitálnych piesní, keď v roku 2017 vydala svoj prvý štúdiový album *Twicetagram* a hlavný singel „Likey“.

## Diskografia

#### Kórejské albumy
* *[[The Story Begins]]* (2015)
* *Page Two* (2016)
* *Twicecoaster: Lane 1* (2016)
* *Twicecoaster: Lane 2* (2017)
* *Signal* (2017)
* *Twicetagram* (2017)
* *Merry & Happy* (2017)
* *What Is Love?* (2018)
* *Summer Nights* (2018)
* *Yes or Yes* (2018)
* *The Year of "Yes"* (2018)
* *Fancy You* (2019)
* *Feel Special* (2019)
* *More & More* (2020)
* *Eyes Wide Open* (2020)
* *Taste of Love* (2021)
* *Formula of Love: O+T=<3* (2021)
* *Between 1&2* (2022)
* *Ready to Be* (2023)
* *With You-th* (2024)
* *Strategy* (2024)
* This Is For (2025)

#### Japonské albumy
* *BDZ* (2018)
* *&Twice* (2019)
* *Perfect World* (2021)
* *Celebrate* (2022)
* *Dive* (2024)
* *Enemy* (2025)

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Hudobné skupiny Kórejskej republiky
Kategória:Hudobné skupiny z 2015
Eccentrica Gallumbits

**Eccentrica Gallumbits** je fiktívna postava trojprsej mimozemskej prostitútky z planéty Eroticon VI („**The three-breasted whore of Eroticon Six**“) a autorky fiktívnych publikácií *The Big Bang Theory – A Personal View* a *It's Just One Boob After Another*, ktorá sa spomína vo všetkých šiestich románoch hexalógie *[[Stopárov sprievodca galaxiou]]*. Prvýkrát sa spomína v rovnomennej prvej časti hexalógie, keď Arthur si v sprievodcovi prvýkrát vyhľadá slovo „Zem“. Záznam o Zemi nasleduje po zázname o Eccentrice Gallumbits. O nej sa opäť hovorí počas správ, ktoré si Zaphod Beeblebrox pustí krátko po tom, čo ukradol vesmírnu loď Srdce zo zlata. Moderátor správ cituje Eccentricu, ktorá opisuje Zaphoda ako „najlepší tresk od veľkého.“ V rozhlasovej hre *[[Fit the Ninth]]* sa tiež spomínalo, že Zaphod prinajmenšom raz predniesol prezidentský prejav zo svojej spálne. Komentár k Zaphodovi v *[[A okrem toho...]]* naznačuje, že jedným z dôvodov, prečo získal tretiu ruku, je schopnosť hladkať všetky Eccentricine prsia naraz.

Hrušky Gallumbit, dezert, ktorý má s ňou niekoľko spoločných vecí, je dostupný v Reštaurácii na konci vesmíru (Milliways).

Niektorí ľudia tvrdia, že jej erotogénne zóny začínajú asi šesť kilometrov od jej tela; Ford Prefect nesúhlasí a hovorí, že päť kilometrov.

Spomína sa v jednom čísle *[[Legion of Super-Heroes]]*.

Opäť sa spomína v *[[A okrem toho...]]* po tom, čo sa nad Nanitmi objaví koleso syra: „Toto náhle a veľmi neočakávané zjavenie upútalo pozornosť davu rýchlejšie, ako by sa zjavila Eccentrica Gallumbits oblečená neónovom tričku s blikajúcim sloganom *Freebie Friday* a upútala pozornosť davu na piatkovej konvencii VirginNerd.“

Ak niekto zavolá na číslo 69-000, ponúka lekcie o planéte Bethselamin.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Fiktívne postavy
Kategória:Mimozemšťania
Erotogénna zóna

náhľad|Erotogénne zóny ženy a muža
**Erotogénna zóna** je oblasť na povrchu tela, ktorej dráždenie spôsobuje nárast sexuálneho vzrušenia. 

## Rozdiely
Erotogénne zóny sa nachádzajú na mnohých miestach ľudského tela a u každého jednotlivca sa líšia.  Pre niekoho je už jemný dotyk velice vzrušujúci, niekto naopak potrebuje dlhšie hladenie a dráždenie určitých partií. Pre mužov aj ženy je asi najviac vzrušujúce dráždenie pohlavných orgánov, ale podobné miesta sa nachádzajú napr.  aj na hlave. V niektorej literatúre sa uvádza, že nejvýznamnejšou mužskou erotogénnou zónou je žaluď a že prežitky z dráždenia ostatných erotogénnych zón nie sú tak intenzívne.

Niektoré oblasti ľudského tela fungujú ako erotogénne zóny pre väčšinu populácie. Pre uspokojivý sexuálny život je vhodné poznať svoje erotogénne zóny a prípadne s nimi spoznať svojho partnera.

## Významné erotogénne zóny

### Ženy
* pohlavné orgány
* bod G
* uši
* prsníky a bradavky
* ušné lalôčky
* zadok
* vnútorná časť stehien
* očné viečka
* pupok a brucho
* pery
* jazyk
* krk
* dlane
* šija
* chrbát
* prsty
* podkolenné jamky
* boky
* vnútorná strana paží
* chodidlá
### Muži
* penis
* miesto za koreňom penisu
* žaluď, predkožka
* semenníky
* hrádza (miesto medzi penisom a konečníkom)
* bradavky
* pery
* jazyk
* ušné lalôčky
* spodná časť chrbtice 
* dlane
* zadok
* krk
* pupok a brucho
* šija
* chrbát
* prsty
* podkolenné jamky
* boky
* stehná
* vnútorná strana paží
* chodidlá

## Hodnotenie erotogénnych zón




## Referencie

## Zdroj

Kategória:Sexualita
Kategória:Ľudské telo