open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marenovité

**Marenovité** (*Rubiaceae*) je čeľaď dvojklíčnolistových rastlín z radu horcotvaré (*Gentianales*). Sú to byliny, kry, stromy aj liany, listy sú protistojné alebo v praslenoch, zvyčajne celistvookrajové; prílistky zrastajú a niekedy vytvárajú nepravý praslen. Kvety sú pravidelné a obojpohlavné, kvetný vzorec je K(4–5) [C(4–5) A4–5] G(2), pričom charakteristická je rôznočnelkovosť – heterostýlia. Plodom je tobolka, kôstkovica, bobuľa alebo dvojnažka.

Marenovité predstavujú jednu z najpočetnejších čeľadí rastlín (cez 600 rodov a 13&nbsp;200 druhov). Majú celosvetové rozšírenie, najmä v tropických oblastiach, a zriedkavo zahŕňajú aj vodných alebo epifytických zástupcov. Rody ako *[[Hydnophytum]]* alebo *[[Myrmephytum]]* vytvárajú symbiotické vzťahy so stromovými mravcami. Hospodársky význam má najmä kávovník (*Coffea*), ktorého semená sa používajú na prípravu kávy. Rod *[[Cinchona]]* predstavuje zdroj alkaloidu chinínu, ktorý sa radí medzi antimalariká.

## Referencie

## Iné projekty


Kategória:Horcotvaré
Sóklov maliar

[náhľad|Atický [čiernofigúrová keramika|čiernofigúrový kylix typu *Gordon*, signovaný hrnčiarom Sóklom, vo vnútri čaše je zobrazený Herakles bojujúci s nemejským levom, Museo Arqueológico Nacional, Madrid]]
**Sóklov maliar** je konvenčné meno gréckeho maliara čiernofigúrových váz, činného v 6. storočí pred Kr.
 
Menom Sóklov maliar ho nazval britský historik umenia John Beazley po hrnčiarovi Sóklovi, podpísanom na niektoré vázy (*ΣΟΚLΕΣΕΠΟΙΕΣΕΝ* – Sokles zhotovil), ktoré maliarsky vyzdobil. Beazley mu na základe štýlu maľby pripísal aj nesignovaný berlínsky čiernofigúrový kantharos (Berlin, Schloss Charlottenburg: F1737), ktorý na jednej strane zobrazuje troch kentaurov (menovaných podľa nápisov *ASBOLOS, PETRAIOS, HYLAIOS*) ako z oboch strán útočia na Hérakla (vtedajší umelci uprednostňovali maľovanie iných počinov Hérakla, akým bol napr. jeho zápas s nemejským levom.) na opačnej strane vázy je zobrazený výjav z Homérovej Iliady, Achilles sa radí so svojou matkou Thetis v prítomnosti achájskych bojovníkov, Menesthea, Odysea, Patrokla a Menelaa (všetkých označujú nápisy).
 
Medzi jeho diela patrí i atický čiernofigurový kylix uložený v súkromnej zbierke vo Švajčiarsku, ktorý vo vnútri (v tonde) zobrazuje Erasta a Erómena (v starovekom Grécku bol mladý partner v pederastickom vzťahu označovaný ako Erómenos a dospelý partner ako Erastes – ἐραστής  „milenec“ ), nahá postava mohutnejšieho muža zľava je identifikovaná podľa brady a útočného gesta ako Erastes a postava mladého nahého bezbradého muža vpravo ako Erómenos.

Ďalším jeho dielom (podpísaným hrnčiarom Sóklom), datovanom približne do roku 540 pred Kr., je atický kylix typu *Lip-kylix* z Malibu (J. Paul Getty Museum *86.AE.158*), ktorý vo vnútornom tonde zobrazuje bežiaceho „okrídleného mladíka“ s dlhými vlasmi. John Beazley mu pripísal aj madridský čiernofigúrový kylix typu *Gordon* (Madrid, Museo Arqueologico Nacional: 10947), ktorý vo svojom vnútri zobrazuje Hérakla a leva.

## Referencie

Kategória:Maliari starovekého Grécka
Abbásovský kalifát

**Abbásovský kalifát** alebo **Abbásovská ríša** (arab.: الْخِلَافَة الْعَبَّاسِيَّة – *al-Chiláfa al-ʿAbbasija*) bol tretím kalifátom, ktorý nasledoval po islamskom prorokovi Mohamedovi. Bol založený dynastiou pochádzajúcou od Mohamedovho strýka, Abbása, po ktorom dynastia nesie svoje meno. Dynastia vládla ako kalifovia väčšinu kalifátu zo svojho hlavného mesta Bagdad v dnešnom Iraku, po tom, čo zvrhli Umajjovský kalifát v Abbásovskej revolúcii v roku 750. Abbásovská revolúcia mala svoj pôvod a prvé úspechy vo východnom regióne Chorasán, ďaleko od základní umajjovskej moci v Sýrii a Iraku. Abbásovský kalifát najprv sústredil svoju vládu v Kúfe, v dnešnom Iraku, ale v roku 762 kalif Al-Mansúr založil mesto Bagdad poblíž starobylej metropoly Babylon a perzského mesta Ktésifón. Bagdad sa stal centrom vedy, kultúry a vynálezov v takzvanom zlatom veku islamu. Bolo to tiež v tomto období, keď dosiahla islamská produkcia rukopisov svoj vrchol. Medzi 8. a 10. storočím abbásovskí remeselníci priekopnícky a dokonale vypracovali techniky rukopisov, ktoré sa stali štandardmi praxe. Okrem toho bol kalifát takisto domovom niekoľkých kľúčových akademických inštitúcií, vrátane Domu múdrosti, ako aj mnohonárodnostným a mnohonáboženským prostredím, čo Bagdadu zabezpečilo medzinárodnú reputáciu ako „Centrum učenia“.

Obdobie Abbásov bolo charakterizované závislosťou na perzských byrokratoch, ako bola rodina Barmakidovcov, pri riadení území, ako aj rastúcim zapojením nemoslimov do ummy (moslimskej komunity). Perzské zvyky boli široko prijímané vládnucou elitou a začali sponzorovanie umelcov a učencov. Keďže veľká podpora pre Abbásovcov pochádzala od perzských konvertitov, bolo prirodzené, že Abbasovci prevzali veľkú časť perzskej tradície vládnutia. Napriek tejto počiatočnej spolupráci Abbásovci koncom 8. storočia odcudzili tak nemoslimských podporovateľov (mawali), ako aj perzských byrokratov.

Politická moc kalifov bola obmedzená so vzostupom iránskych Bújovcov a Seldžuckých Turkov, ktorí dobyli Bagdad v rokoch 945 a 1055. Napriek tomu, že nadvláda Abbásovcov nad rozsiahlym islamským impériom bolo postupne zredukované na ceremoniálnu náboženskú funkciu vo veľkej časti kalifátu, dynastia si udržala kontrolu nad svojím mezopotámskym územím počas vlády kalifa al-Muktafiho a rozšírila sa do Iránu počas vlády kalifa al-Nasira. Obdobie kultúrneho oživenia a rozkvetu Abbásovcov sa skončilo v roku 1258 dobytím Bagdadu Mongolmi pod vedením Hulagu Chána a popravou al-Musta'sima. Línia abbásovských vládcov a moslimská kultúra ako taká sa v roku 1261 presunuli do hlavného mesta mamlúckého sultanátu Káhiry. Hoci chýbala politická moc s výnimkou krátkeho obdobia kalifa al-Musta'sima z Káhiry, dynastia si naďalej nárokovola náboženskú autoritu až do roku 1517, niekoľko rokov po osmanskom dobytí Egypta, pričom posledným abbásovským kalifom bol al-Mutavakkil III.

## Referencie

## Pozri aj
* Abbásovci
* Abbásovská revolúcia

## Zdroj

Kategória:Arabské dynastie
Kategória:Moslimské dynastie
Kategória:Zaniknuté štáty Ázie
Kategória:Zaniknuté štáty Európy
Kategória:Dejiny Ázie
Kategória:Dejiny Blízkeho východu
Kategória:Kalifát
Kategória:Zaniknuté monarchie
David D. Friedman

**David Director Friedman** (* 12. február 1945) je americký ekonóm, fyzik, právnik a teoretik anarchokapitalizmu. Hoci jeho akademické vzdelanie bolo v chémii a fyzike a nie v práve alebo ekonómii, Friedman je známy svojimi učebnicami mikroekonómie a teóriou libertarianizmu, ktorá je predmetom jeho najznámejšej knihy *The Machinery of Freedom* z roku 1973, v ktorej predstavil radikálne anarchokapitalistický koncept žiadajúci o privatizáciu práva. Od Rakúskej ekonomickej školy sa Friedman mimo iného odlišuje odmietnutím koncepcie prirodzených práv človeka. Kapitalizmus obhajuje ako koncept, ktorý prináša najlepšie výsledky.

## Život a práca
David Friedman je synom ekonóma Miltona Friedmana a ekonómky Rose Friedman. V roku 1965 získal titul Bachelor of Arts (BA) z chémie a fyziky na Harvard University. V roku 1967 získal Master of Arts (MA) a v roku 1971 doktorát z teoretickej fyziky na University of Chicago. V rokoch 2005 až 2017 bol profesorom práva na Santa Clara University a prispievajúci redaktor pre libertariánsky časopis *Liberty*. Je ateista. Píše aj prózu. Jeho syn, Patri Friedman taktiež písal o libertariánskej teórii a tržnom anarchizme, konkrétne o tzv. seasteading.

## Bibliografia

### Odborné práce
* *The Machinery of Freedom* (1973)
* *Price Theory: An Intermediate Text Southwestern Publishing* (1986)
* *Hidden Order: The Economics of Everyday Life* (1996)
* *Law’s Order: What Economics Has to Do with Law and Why It Matters* (2000)
* *"The Case for Privacy" in Contemporary Debates in Applied Ethics* (2005)
* *Future Imperfect: Technology and Freedom in an Uncertain World* (2008)

### Próza
* *Harald* (2006)
* *Salamander* (2011)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky
* Profil na stránkach Santa Clara University
* Profil na stránkach Independent Institute

## Zdroj

Kategória:Ekonómovia USA
Kategória:Spisovatelia USA
Kategória:Spisovatelia literatúry faktu
Kategória:Spisovatelia románov USA
Kategória:Básnici USA
Kategória:Fyzici USA
Kategória:Ateisti USA
Kategória:Politickí spisovatelia
Kategória:Politickí filozofi
Kategória:Anarchokapitalisti
Kategória:Libertariáni
Kategória:Fyzici židovského pôvodu
Kategória:Spisovatelia židovského pôvodu
Kategória:Básnici židovského pôvodu
Kategória:Absolventi Harvard University
Kategória:Absolventi University of Chicago
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Čierna mešita

**Čierna mešita** môže byť mešita v týchto obciach:

* Bulharsko
** Čierna mešita (Karnobat)
** Čierna mešita (Sofia)
Umajjovský kalifát

**Umajjovský kalifát** alebo **Umajjovská ríša** () bol druhý kalifát založený po smrti islamského proroka Mohameda. Utman, tretí z rašidskych kalifov, bol tiež členom dynastie. Rodina zaviedla dynastické, dedičné vládnutie s Mu’áviom, dlhodobým guvernérom tzv. „Veľkej Sýrie“, ktorý sa stal kalifom v roku 661. Po smrti Mu’ávia v roku 680 sa viedli spory o následníctvo a moc nakoniec prešla na Marvána, z inej vetvy dynastie. Sýria zostala hlavnou základňou moci Umajjovcov, s hlavným mestom v Damasku.

Umajjovci pokračovali v moslimských dobývaniach, dobývajúc Baktriu, okolie rieky Indus, Magreb a Hispániu (Andalúzia). Na svojom vrchole pokrýval Umajjovský kalifát 11 miliónov km², čím sa stal jednou z najväčších ríš v histórii z hľadiska rozlohy. Dynastia bola zvrhnutá Abbásovcami v roku 750. Preživší členovia dynastie sa usadili v Cordóbe, ktorá sa ako emirát a neskôr kalifát stala svetovým centrom vedy, medicíny, filozofie a vynálezov počas zlatého veku islamu.

Umajjovský kalifát vládol nad rozsiahlym mnohonárodnostným a multikultúrnym obyvateľstvom. Kresťania, ktorí stále tvorili väčšinu obyvateľstva kalifátu, a Židia (judaisti) mali povolené praktizovať svoje náboženstvo, ale museli platiť džizju (daň z hlavy), od ktorej boli moslimovia závislí. Moslimovia boli povinní platiť iné dane, zvané zakát, ktoré boli výslovne určené na rôzne sociálne programy na prospech moslimov. Pod rannými Umajjovskými kalifmi zastávali významné pozície kresťania, niektorí pochádzali z rodín, ktoré slúžili Byzantskej ríši. Zamestnávanie kresťanov bolo súčasťou širšej politiky náboženskej tolerancie, ktorá bola nevyhnutná kvôli prítomnosti veľkých kresťanských populácií v dobytých provinciách, ako aj v Sýrii. Táto politika tiež zvýšila Mu’áviovú popularitu a upevnila Sýriu ako jeho mocenskú základňu. Umajjovská éra je často považovaná za zlaté obdobie islamského umenia.

## Zoznam vládcov
Zoznam vládcov od vyhlásenia kalifátu do Abbásovskej revolúcie:

*stále súčasť dynastie Umajjovcov*

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Kalifát
Kategória:Dejiny Blízkeho východu
Kategória:Dejiny Saudskej Arábie
Kategória:Arabské dynastie
Meidias

**Meidias** () môže byť:
* starogrécky hrnčiar, pozri Meidias (hrnčiar)
* lokridský veliteľ vojska v 3. stor. pred Kr., pozri Meidias (Lokris)
* starogrécky sochár, pozri Meidias (sochár)
* bohatý Aténčan, zarytý nepriateľ rečníka Demostena, pozri Meidias (Atény) 
  
## Zdroje
Golf (rozlišovacia stránka)

**Golf** môže byť:

* šport, pozri golf
* dedina v Palm Beach County na Florida v USA, pozri Golf (Florida)
* dedina v Cook County v Illinois v USA, pozri Golf (Illinois)
* americká športová televízna stanica zameraná na golfový šport, pozri Golf Channel
* model auta vyrobený nemeckým výrobcom Volkswagen, pozri Volkswagen Golf
* kódové označenie NATO pre triedu sovietskych ponoriek, pozri Projekt 629

## Pozri aj
* Golfský prúd
Jordánsky dinár

náhľad|1 jordánsky dinár z roku 2022

**Jordánsky dinár** (arab.: دينار أردني; alebo JOD; neoficiálne skrátený ako JD) je oficiálna mena Jordánska od roku 1950. Dinár sa delí na 100 **piastrov** alebo 1 000 **fíl**. Fily sú prakticky zastarané; avšak peňažné sumy sú stále písané s tromi desatinnými miestami predstavujúcimi fily. Je viazaný na americký dolár. Palestína, čiastočne samostatný štátny útvar používa jordánsky dinár hlavne na Západnom brehu Jordánu používaný súbežne s menou susedného Izraela – šekelom. Pásmo Gazy, ktoré je tiež súčasťou Palestíny, používa šekel a egyptskú libru. Dinár je silnejší ako euro, pohybuje sa medzi 1 JD = 1,3 EUR.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Jordánsko
Kategória:Meny v Ázii
Hurbanovské terasy

**Hurbanovské terasy** je názov geomorfologickej časti Hronskej pahorkatiny, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie medzi Maňou a Dunajom.

## Polohopis
Nachádza sa v juhozápadnej časti východnej polovice Podunajskej pahorkatiny a zaberá západný okraj podcelku Hronská pahorkatina. Terasy majú len málo zvlnený povrch, ktorý nadväzuje na západne situovanú Podunajskú rovinu. Na juhu susedí podcelok Čenkovská niva, východne pokračuje Hronská pahorkatina s časťami Búčske terasy, Chrbát, Strekovské terasy a Bešianska pahorkatina, na severe podcelok Žitavská niva, na severozápade Dolnonitrianska niva a na juhozápade už časti Podunajskej roviny – Novozámocké pláňavy a Martovská mokraď. Od severu na juh lemuje západný okraj rieka Žitava, do ktorej ústia všetky okolité potoky a kanály. Medzi významné patrí Liska, Kuzmov potok, Branovský potok a Príbetský kanál. 

Hurbanovské terasy zasahujú do okresov Komárno a Nové Zámky v Nitrianskom kraji a z významných sídiel tu leží mesto Hurbanovo a obce Maňa, Podhájska, Bešeňov, Dvory nad Žitavou, Svätý Peter a Marcelová. 

## Doprava
Južným okrajom prechádza cesta I/63 z Komárna do Štúrova, strednou časťou cesta I/75 z Nových Zámkov do Kolty a západným okrajom aj cesta I/64 z Nitry do Komárna. Významné sú aj cesty II/511, II/580, II/589 a II/509, na ktoré sa pripájajú miestne komunikácie, obsluhujúce tunajšie sídla. Oblasťou vedú tiež železničné trate do Štúrova, Zvolena, Nitry, Komárna a Zlatých Moraviec. 

## Chránené územia
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží prírodná rezervácia Pohrebište, Mašan, Marcelovské piesky a Chotínske piesky a chránený areál Marcelovský park, Bohatský park a Kaštieľsky park.

## Turizmus
Rovinatá časť Podunajskej pahorkatiny patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Atraktívne je okolie Podhájskej, kde je vyznačených aj niekoľko turistických trás, vhodných na nenáročnú turistiku. V severnej časti je sieť značených cyklotrás a južným okrajom prechádza nábrežím Dunaja medzinárodná cesta EuroVelo 6. V oblasti je tiež niekoľko náučných chodníkov. 

## Referencie

## Pozri aj
* Podunajská pahorkatina
* Hronská pahorkatina
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Podunajská pahorkatina
Kategória:Hronská pahorkatina
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1977

**Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1977** boli desiate juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji a prvé po znížení vekovej hranice z 19 na 18 rokov. Majstrami Európy sa po tretíkrát stali hokejisti Švédska.

## Skupina A
Turnaj Skupiny A sa hral od 1. do 10. apríla 1977 v západonemeckom meste Bremerhaven.  sa odhlásilo z turnaja pre zemetrasenie, ktoré zasiahlo Rumunsko v marci toho roku.

### Konečné poradie

|}

## Skupina B
Turnaj Skupiny B sa hral od 30. marca do 4. apríla 1977 v španielskych mestách Bilbao a San Sebastián.

### Základné skupiny
#### Skupina 1

|}

#### Skupina 2

|}

### Play-off
#### Zápas o 7. miesto

#### Zápas o 5. miesto

#### Zápas o 3. miesto

#### Finále

### Konečné poradie

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Kategória:Ľadový hokej v 1977
Kategória:Ľadový hokej v Nemecku
Kategória:Ľadový hokej v Španielsku
Kategória:Športové podujatia v Nemecku
Kategória:Športové podujatia v Španielsku
Kategória:1977 v Nemecku
Kategória:1977 v Španielsku
Meidias (sochár)

**Meidias** () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.

Grécky sochár Meidias, pochádzajúci pravdepodobne z Atén, pôsobil približne v rokoch 240 až 200 pred Kr. Jeho diela sú známe prostredníctvom nápisov na podstavcoch.

Meidias zhotovil sochu Antiocha III., ktorá stála v Delfách spolu s ďalšími sochami Seleukovcov (venovala ich amfiktyónia v roku 202 pred Kr. ). Zobrazovala Antiocha III. na koni, pravdepodobne v životnej veľkosti. S menom sochára Meidia je pravdepodobne spojený aj nápis na podstavci z aténskej Akropoly. Fragment sochy Déma (Démos, personifikácia ľudu, ktorá sa objavuje v pamätníkoch) z Antiochie v Kárii zrejme tiež možno pripísať Meidiovi.

## Referencie

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Pamätník slobody

**Pamätník slobody** môže byť pamätník na týchto miestach:

* Bulharsko
** Pamätník slobody (Ruse)
** Pamätník slobody (Šipka)
Svobodnyj

**Svobodnyj** ( = slobodný) môže byť:
; Geografia
* mesto v Amurskej oblasti Ruska, pozri Svobodnyj (Amurská oblasť)
* historický názov ruského mesta Ciolkovskij v rokoch 1969 - 1994, pozri Ciolkovskij (mesto)
* názov viacerých samôt (chutor) a dedín v Rusku a Bielorusku

; Lode
* sovietsky torpédoborec z roku 1939, pozri Svobodnyj (torpédoborec, 1939)
* sovietsky torpédoborec z roku 1951, pozri Svobodnyj (torpédoborec, 1951)
Dolnonitrianska niva

**Dolnonitrianska niva** je geomorfologická časť Nitrianskej nivy, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie medzi Nitrou a Novými Zámkami.

## Polohopis
Niva sa nachádza v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá južnú tretinu podcelku Nitrianska niva. Rovinaté územie je pokračovaním severne susediacej Stredonitrianskej nivy, západne nadväzuje podcelok Nitrianska pahorkatina s časťami Nitrianske vŕšky, Zálužianska pahorkatina a Nitrianska tabuľa. Južne leží Podunajská rovina a jej časť Novozámocké pláňavy, východne opäť nadväzuje Podunajská pahorkatina časťou Hurbanovské terasy, podcelkom Žitavská niva a Žitavská pahorkatina a na severovýchode okrajom susedí Tribeč s podcelkom Zobor. Os územia tvorí rieka Nitra, ktorú kopíruje Malá Nitra a dolným tokom tu zasahuje aj Žitava a potok Kadaň. 

Dolnonitrianska niva sa tiahne okresmi Nitra a Nové Zámky v Nitrianskom kraji a z významných sídiel tu ležia mestá Nitra a Šurany a obce Ivanka pri Nitre, Bánov či Komjatice. 

## Doprava
Zo severu na juh vedie nivou Nitry cesta I/64 z Nitry do Komárna, ktorá dopravne obsluhuje okolité obce. Cestu lemuje aj železničná trať Nové Zámky – Nitra, ktorú v Šuranoch križuje trať do Zvolena, z ktorej následne odbočuje aj trať do Zlatých Moraviec. Južnou časťou vedie aj cesta II/580 do Podhájskej, no regionálnym dopravným uzlom je mesto Nitra, ktorou vedie cesta R1 z Trnavy do Zvolena, súbežná cesta I/65 a cesta I/51 do Levíc. 

## Chránené územia
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží prírodná rezervácia Torozlín, Veľký les, Čierna voda a Lipovský park, prírodná pamiatka Meander Chrenovky a Potok Chrenovka a chránený areál Komjatický park.

## Turizmus
Rovinatá časť Podunajskej pahorkatiny patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Atraktívne je okolie Nitry, odkiaľ vedie  červeno značená Ponitrianska magistrála na Zobor, no tiež viaceré architektonické pamiatky. Na južnom okraji je v blízkosti obce Nitriansky Hrádok významná archeologická lokalita Zámeček. Rovinatá krajina poskytuje vhodné podmienky na cykloturistiku, nakoľko nivou vedie Ponitrianska cyklomagistrála a niekoľko ďalších lokálnych cyklochodníkov.

## Referencie

## Pozri aj
* Podunajská pahorkatina
* Nitrianska niva
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Podunajská pahorkatina
Kategória:Nitrianska niva
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Svobodnyj (Amurská oblasť)

**Svobodnyj** () do roku 1917 Alexejevsk, resp. Aleksejevsk () je mesto v Amurskej oblasti v Rusku, ktoré sa nachádza na pravom brehu rieky Zeja, 167 kilometrov severne od Blagoveščenska, administratívneho centra oblasti. Má približne 47 800 obyvateľov (2023).

## Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1912 v súvislosti s výstavbou Amurskej železnice, „obchvatu“ Transsibírskej magistrály, ktorá mala zabezpečiť železničné spojenie z európskeho Ruska po Tichomorské pobrežie po ruskej pôde bez toho, aby prekračovala hranice severovýchodnej Číny.

Počas Stalinovej vlády v medzivojnovom období bol v Svobodnom vybudovaný tábor nútených prác gulagu BAMLag so zámerom poskytnúť pracovnú silu pre nútené práce na plánovanej výstavbe Bajkalsko-amurskej magistrály. Tábor sa stal jedným z najväčších v systéme Gulag. V roku 1938 tu pracovalo 201 000 väzňov. Následne bol reorganizovaný na niekoľko menších táborov.

## Vývoj počtu obyvateľov

## Priemysel
V meste sa nachádza strojársky priemysel, ako aj administratívne centrum banských aktivít v regióne, vrátane ťažobného koncernu Amurzoloto. V minulosti tu boli lodenice, mlyn a mäsokombinát.

## Referencie

Kategória:Mestá v Rusku
Kategória:Mestá v Amurskej oblasti
Turistická značkovaná trasa číslo 5415

**Turistická značkovaná trasa číslo 5415** je okružná zelená trasa v Chvojnickej pahorkatine, ktorá začína a končí v Holíči. Dĺžka trasy je 15,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Borskej nížine

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

5415
5415
André Ferreira (volejbalista)

**André Felippe Falbo Ferreira** (* 24. november 1964, Recife, Brazília† 7. jún 2024, São Paulo, Brazília), známy ako **Pampa**, bol brazílsky volejbalový hráč, ktorý súťažil na letných olympijských hrách v roku 1988 a na letných olympijských hrách v roku 1992.

V roku 1988 bol Ferreira súčasťou brazílskeho tímu, ktorý skončil štvrtý na olympijskom turnaji. Odohral päť zápasov.

O štyri roky neskôr získal Ferreira zlatú medailu s brazílskym tímom na olympijskom turnaji v roku 1992. Odohral dva zápasy.

Ferreira zomrel na lymfóm v São Paule 7. júna 2024 vo veku 59 rokov.

## Referencie

## Externé odkazy

* 

## Zdroj

Kategória:Brazílski volejbalisti
Kategória:Brazílski olympijskí víťazi
Kategória:Osobnosti z Recife
Kategória:Volejbalisti na Letných olympijských hrách 1988
Kategória:Volejbalisti na Letných olympijských hrách 1992
Kategória:Olympijskí medailisti vo volejbale
Zoznam europoslancov SR (2024 – 2029)

Toto je **zoznam slovenských [[Europoslanec|europoslancov]]** vo funkčnom období 20242029 zvolených vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2024. 
Slovensko má v tomto funkčnom období 15 europoslancov. 

## Výsledky volieb
Voľby do Európskeho parlamentu sa na Slovensku konali v sobotu 8. júna 2024. Na základe výsledkov si strany rozdelili 15 mandátov. Progresívne Slovensko získalo šesť mandátov, SMER-SD päť mandátov, Republika dva mandáty a Hlas-SD s KDH po jednom mandáte.

## Zvolení poslanci
Zoznam 15 zvolených poslancov s ich politickou príslušnosťou na Slovensku a v rámci politických skupín v Európskom parlamente.

Progresívne Slovensko získalo šesť mandátov, na prvom mieste skončil bývalý predseda vlády SR Ľudovít Ódor s 294 944 prednostnými hlasmi, so 117 207 preferenčnými hlasmi skončila druhá Veronika Cifrová Ostrihoňová zo 4. miesta kandidátky. Podpredseda europarlamentu Martin Hojsík získal 89 084 prednostných hlasov. Ľubica Karvašová s 65 835 prednostnými hlasmi skončila na štvrtom mieste. Michal Wiezik s 30 022 prednostnými hlasmi na piatom mieste a Lucia Yar so ziskom 16 974 preferenčných hlasov na šiestom mieste.

SMER-SD s druhým najväčším počtom hlasov získal 5 mandátov, ktoré obsadia podpredseda Národnej rady SR Ľuboš Blaha, ktorý získal 187 020 hlasov, Erik Kaliňák so 151 860 prednostnými hlasmi, Monika Beňová s 131 126 prednostnýcmi hlasmi, Judita Laššáková s 87 166 hlasov a Katarína Roth Neveďalová so ziskom 44 409 prednostných hlasov.

Z Republiky boli zvolení dvaja kandidáti a to Milan Uhrík so 133 949 preferenčnými hlasmi a Milan Mazurek so 71 656 hlasmi.

Za HLAS-SD sa do europarlamentu dostal jediný kandidát Branislav Ondruš s 42 423 prednostnými hlasmi z druhého miesta kandidátky.

Za KDH sa do europarlamentu dostala po druhýkrát Miriam Lexmann s 58 179 preferenčnými hlasmi.

## Referencie

Kategória:Zoznamy europoslancov SR
Antiimigračná politika

**Antiimigráčná politika** je politická ideológia, ktorá sa snaží obmedziť príchod ľudí z jednej krajiny do druhej. V modernom význame sa imigrácia vzťahuje na príchod ľudí z jedného štátu alebo územia do iného štátu alebo územia, v ktorom naopak nie sú občanmi, ale úzko korešponduje s emigráciou, ktorá sa vzťahuje na ľudí opúšťajúcich jeden štát alebo územie, v ktorom sú občanmi. K nelegálnej imigrácii dochádza vtedy, keď sa ľudia prisťahujú do krajiny bez toho, aby na to mali oficiálne povolenie. Odpor voči imigrácii siaha od výziev na rôzne imigračné reformy cez návrhy na úplné obmedzenie imigrácie až po výzvy na repatriáciu existujúcich imigrantov.

## Argumenty proti imigrácii
# **Národná identita**: Ak je národná identita v zmysle národnej exkluzivity.
# **Izolacionizmus**: Ľudia sú radi medzi podobnými ľuďmi, čo sa týka aj prisťahovalcov, ktorí formujú izolované komunity (getá alebo paralelné spoločnosti).
# **Stabilita**: Imigrácia môže mať nepriaznivý vplyv na sociálnu a politickú stabilitu.
# **Choroby**: Imigrácia so sebou nesie riziká dovozu chorôb. Migrácia obyvateľstva zohráva rozhodujúcu úlohu pri šírení chorôb tým, že iniciuje prepuknutie akútnych chorôb, mení prevalenciu infekčných chorôb v danej lokalite a mení podobu chronických chorôb vyplývajúcich z predchádzajúcej infekcie. Článok zo Center for Immigration Studies (Centra pre štúdie imigrácie) sa zaoberá zvýšeným rizikom infekčných chorôb v súvislosti s krízou na hraniciach USA. Autor poukazuje na prípady mumpsu, chrípky a ovčích kiahní medzi zadržiavanými migrantmi, čo pripisuje nedostatočnej zdravotnej kontrole pri ich príchode. Zdôrazňuje historickú potrebu karantény a zdravotných kontrol pre prisťahovalcov. Poukazuje na nebezpečenstvá spojené s nelegálnou migráciou a nedostatočnými preventívnymi opatreniami v krajinách pôvodu migrantov.
# **Kriminalita** (argument bezpečnosti): Odporcovia prisťahovalectva často tvrdia, že prisťahovalci prispievajú k vyššej kriminalite. Poukazujú na niektoré krajiny, ktoré majú vybudovaný plot (alebo múr), ktorý zabraňuje voľnému vstupovaniu nebezpečných ľudí (delikventov) do ich krajiny. Príkladom je USA, kde museli niektorých zločincov deportovať viackrát, pretože ich „otvorené hranice“ nezabránili opätovnému vstupu tých istých ľudí. V roku 2024 vyšiel v Breitbart článok s nemeckou štatistikou, ktorý tvrdí: „Podľa štatistík spolkovej polície o trestnej činnosti, ktoré boli zverejnené tento týždeň, takmer šesť z desiatich podozrivých z násilných trestných činov v Nemecku spáchali zahraniční migranti, čo vyvolalo diskusiu o imigračnom systéme otvorených dverí v krajine.“
# **Importovanie kultúry** (argument poškodenia kultúry): Prisťahovalci so sebou prinášajú svoju kultúru. Kultúrou sa myslí hodnotový systém a svetonázor. Ak sa zmení rebríček hodnôt, to ovplyvní fungovanie celej spoločnosti. Ľudia zastávajúci antiimigračnú politiku sú v opozícii voči tzv. kultúrnemu relativizmu, ktorý v zásade tvrdí, že všetky kultúry sú rovnaké.

## Referencie

## Zdroj

*
2-metylbutyrylkoenzým A

**2-metylbutyrylkoenzým A** (**2-metylbutyryl-CoA**) je intermediát v metabolizme izoleucínu.

## Metabolizmus
2-metylbutyryl-CoA vzniká z 3-metyl-2-oxovalerátu pôsobením dehydrogenázy rozvetvených ketokyselín (BCKDH). V procese dochádza k redukcii NAD<sup>+</sup>, naviazaniu koenzýmu A a uvoľneniu oxidu uhličitého:

: 3-metyl-2-oxovalerát + NAD+ + CoASH → 2-metylburytyl-CoA + NADH + H+ + CO2

V prípade nedostatočnej aktivity BCKDH komplexu dochádza k hromadeniu 3-metyl-2-oxovalerátu. Mutácie v génoch, ktoré kódujú tento enzýmový komplex, majú za následok vznik choroby javorového sirupu.

2-metylbutyryl-CoA sa potom ďalej premieňa pôsobením acyl-CoA dehydrogenázy na 2-metylkrotonyl-CoA (tiglyl-CoA), ktorá zároveň redukuje FAD:

: 2-metylbutyryl-CoA + FAD → 2-metylkrotonyl-CoA + FADH2
Tieto dva kroky metabolizmu sú zdieľané s premenami leucínu a valínu a katalyzujú ich identické enzýmy, aj keď intermediáty sú rôzne.

## Referencie

Kategória:Tioestery koenzýmu A
Chrám svätého Mikuláša (Mavrovo)

**Chrám svätého Mikuláša** () je v súčasnosti už nefunkčný chrám Macedónskej pravoslávnej cirkvi z polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v dedine Mavrovo v  Severnom Macedónsku.

Približne v období od marca do októbra je chrám čiastočne potopený vo vodách Mavrovskej priehrady. V minulosti bol hlavným chrámom dediny Mavrovo.

## Lokalita
Chrám svätého Mikuláša sa nachádza v severomacedónskej dedine Mavrovo na území bývalej kotliny Mavrovsko pole. V druhej polovici 20. storočia kotlinu zaliala novo vybudovaná priehrada Mavrovo a v súčasnosti je chrám po väčšinu roku zaliaty jej vodami.

## Dejiny
Celkový pohľad na chrám v období keď je čiastočne zatopený|náhľad|vľavo
Výstavba chrámu sa začala v roku 1850 a bola ukončená v roku 1857.

Liturgie sa v chráme konali do 50. rokov 20. storočia. Koncom roku 1952 bola dokončená výstavba Mavrovskej priehrady a z tohto dôvodu bola väčšina ikon a ďalších cirkevných predmetov z budovy premiestnená do blízkeho menšieho chrámu. V chráme ostal ikonostas, ako aj ikony, ktoré namaľovaľ významný zograf Dičo Zograf z dediny Tresonče, ako aj niektoré cirkevné knihy. Tieto predmety tak boli potopené, neskôr však boli vyzdvihnuté a zreštaurované.

Okrem chrámu boli priehradou zatopené aj ďalšie domy dediny Mavrovo, tie už však neexistujú, keďže sa na rozdiel od chrámu, ktorý odoláva, pôsobením vody zrútili. Chrám bol dlhé roky úplne potopený, začiatkom 21. storočia sa však v dôsledku úbytku vody v priehrade objavil a od tej doby býva potopený iba čiastočne a nie po celý rok.

V roku 2008 bol v Mavrove pri brehu priehrady vysvätený nový Chrám svätého Mikuláša, ktorý bol postavený ako náhrada za pôvodný chrám.

V roku 2013 bol chrám získal prvé miesto na svete medzi *najkúzelnejšími opustenými cirkevnými stavbami* v zozname zverejnenom renomovaným americkým internetovým médiom *Huffington Post*.

## Charakteristika budovy
Budova bola postavená rekanskými staviteľskými majstrami. Postavená bola z mramoru a žuly. Zachovaná je v pomerne dobrom stave, pri zatopení bol zničený interiér chrámu ako aj strop a strecha. Steny a zvonica však ostali v takmer pôvodnom vzhľade.

## Výzdoba chrámu
### Ikony
Prestolné ikony ikonostasu boli dielom významného macedónskeho zografa Diča Zografa. Boli zhotovené v priebehu roku 1855.

## Galéria

SubmergedChurchOfStNicholas-Mavrovo015.jpg|celkový pohľad na chrám z juhu
SubmergedChurchOfStNicholas-Mavrovo017.jpg|celkový pohľad na chrám z juhovýchodu
SubmergedChurchOfStNicholas-Mavrovo023.jpg|celkový pohľad na chrám zo severozápadu
SubmergedChurchOfStNicholas-Mavrovo021.jpg|pohľad na západnú časť chrámu so zvonicou
Sv. Nikola Leten od Mavrovo (12).jpg|detail zvonice
Sv. Nikola Leten od Mavrovo (10).jpg|interiér chrámu
SubmergedChurchOfStNicholas-Mavrovo004.jpg|interiér chrámu
Ornament vo crkvata Sveti Nikola, Mavrovo.jpg|detaily pohľad na ornament z interiéru
Detal od ornament vo crkvata Sveti Nikola, Mavrovo.jpg|detaily pohľad na ornament z interiéru


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Pravoslávne chrámy v Severnom Macedónsku
Mavrovo
Kategória:Architektúra z 1857
Stredonitrianska niva

**Stredonitrianska niva** je geomorfologická časť Nitrianskej nivy, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie nivy rieky Nitra medzi Nitrou a Partizánskym.

## Polohopis
Niva sa nachádza v severnej polovici strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá strednú časť podcelku Nitrianska niva. Rovinaté územie je pokračovaním severne susediacej Bebravskej a južne situovanej Dolnonitrianskej nivy. Okoliu dominuje Nitrianska pahorkatina, ktorá na juhu susedí s časťou Nitrianske vŕšky, na juhozápade nadväzuje Zálužianska pahorkatina, na západe Bojnianska pahorkatina, na severe Bánovská pahorkatina, na severozápade Drieňovské podhorie a na východe Tribečské podhorie. Na severe okrem Bebravskej nivy susedia aj Strážovské vrchy s časťami Vestenická brána a Drieňov, na severovýchode pokračuje údolie Nitry Oslianskou kotlinou, podcelkom Hornonitrianskej kotliny. Východne sa niva dotýka pohoria Tribeč a jeho častí Kolačnianska brázda a Kolačnianska vrchovina a na juhu podcelku Zobor. Osou územia je rieka Nitra, no zasahujú tu i kratšie úseky dolných tokov riek Bebrava, Nitrica a Radošinka. 

Stredonitrianska niva zasahuje do okresov Nitra a Topoľčany v Nitrianskom kraji a okresu Partizánske v Trenčianskom kraji. Z významných sídiel tu ležia mestá Nitra, Topoľčany a Partizánske a obce Skačany, Chynorany, Bošany či Zbehy.

## Doprava
Zo severu na juh vedie nivou Nitry cesta I/64 z Prievidze do Nitry, ktorú kopíruje aj železničná trať. Na túto cestu sú napojené regionálne významné cesty II/511 do Zlatých Moraviec, II/579 do Hradišťa, II/593 (súbežne s I/64) do Nitry, II/592 do Bánoviec nad Bebravou, II/499 do Piešťan a okrajom aj II/513 do Hlohovca a privádzač na cestu R1 do Trnavy. Južnou časťou prechádza významná trať do Leopoldova, na severozápade v Chynoranoch odbočuje trať do Trenčína. 

## Chránené územia
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží prírodná rezervácia Chynoriansky luh, prírodná pamiatka Nitrica a chránený areál Brodziansky park.

## Turizmus
Rovinatá niva na severe Podunajskej pahorkatiny patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Atraktívne je najmä okolie Nitry, no tiež akvapark vo Veľkých Bielicach. Oblasťou vedie niekoľko cyklotrás.

## Referencie

## Pozri aj
* Podunajská pahorkatina
* Nitrianska niva
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Podunajská pahorkatina
Kategória:Nitrianska niva
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Tomáš Forró

**Tomáš Forró** (* 1979, Bratislava) je slovenský prekladateľ, novinár, vojnový reportér a publicista. Pokrýva krízy a konflikty v regiónoch strednej a východnej Európy, Latinskej Ameriky a južnej Ázie, dlhodobo sa venuje predovšetkým rusko-ukrajinskému konfliktu na Donbase, kde si dokázal získať dôveru ľudí z oboch bojujúcich strán a následnej ruskej invázii na Ukrajinu.

## Životopis
V roku 2005 absolvoval magisterské štúdium filozofie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, do slovenčiny preložil dve útle knihy o filozofii Descarta a Habermasa.

Pracoval ako reportér pre viaceré médiá, v slovenskom *[[Denník N|Denníku N]]* publikoval okrem iného reportáže o zemetrasení v Ekvádore, občianskej vojne v Kolumbii, ekonomickej a prezidentskej kríze vo Venezuele, prevádzačoch detí v Guatemale a Hondurase alebo reportáž zo stretnutia s mafiánom Karolom Mellom na Belize. Venoval sa tiež dianiu v Poľsku a na východe Ukrajiny.

V súčasnosti (2024) pôsobí ako vojnový reportér na voľnej nohe, pričom crowdfundingové zbierky na vydanie jeho troch reportážnych kníh sa zaradili medzi najúspešnejšie kampane v rámci platformy StartLab s mierou naplnenia v rozsahu 5001 000 % cieľovej sumy. Jeho články a publikácie sú okrem slovenčiny vydávané aj v ďalších štyroch jazykoch.

## Knižné publikácie
* 
* 
* 

## Preklady
* 2004 – Garrett Thomson: *Descartes*
* 2005 – Leslie A. Howe: *Habermas*

## Ocenenia
* 2017: Novinárska cena za rok 2016 v kategóriách Písaná žurnalistika – Najlepšia reportáž („Naši chlapci v Donbase. Babie leto u československých separatistov“, „Venezuela tri roky po Chávezovi: krajina, kde má mobil vyššiu cenu ako život“, „Reportáž z Ekvádora po zemetrasení: čas sekundárnych otrasov“ v *Denníku N*), Písaná žurnalistika – Najlepší investigatívny príspevok („Ruský fantóm, jeho slovenskí špióni a ich poľský šéf“ v *Denníku N*) a Najlepší príspevok uverejnený na blogu („Bol som tam, keď Martin zmizol na krásnom modrom Dunaji“, blog *Denníka N*).
* 2022: Panta Rhei Awards: Cena Literárnej Akadémie za rok 2021 za knihu *Zlatá horúčka : Venezuela : od ropnej veľmoci k úpadku ľudskej civilizácie*.
* 2022: Cena Egona Erwina Kischa za rok 2021 za knihu *Zlatá horúčka : Venezuela : od ropnej veľmoci k úpadku ľudskej civilizácie*.
* 2025: Panta Rhei Awards: Cena Literárnej Akadémie za rok 2024 za knihu *Spev sirén : putovanie do srdca ukrajinskej vojny*.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Tomáš Forró na Twitteri (X)
* Tomáš Forró – profil a články na *Denníku N*
* Zoznam diel Tomáša Forróa v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
* Za spevom sirén – podcastová séria vydavateľstva Absynt (2024)
* Vojnový reportér Tomáš Forró: Ukrajinci vedia, že aj keby vyvesili bielu vlajku, nepríde žiaden mier – rozhovor v denníku *[[Konzervatívny denník Postoj|Postoj]]* (2024)

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Vojnoví korešpondenti
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Ruvo

**Ruvo** môže byť:
* talianske mesto v provincii Potenza, pozri Ruvo del Monte
* talianske mesto v Apúlii, pozri Ruvo di Puglia
   
## Zdroje
Bebravská niva

**Bebravská niva** je geomorfologická časť Nitrianskej nivy, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá stredný a dolný tok rieky Bebrava v okolí Bánoviec nad Bebravou.

## Polohopis
Niva sa nachádza na severe strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá severnú časť podcelku Nitrianska niva. Rovinaté územie nadväzuje na južne situovanú Stredonitriansku nivu, patriacu do rovnakého podcelku. Úzky pás kopírujúci rieku Bebravu a jej blízke okolie potom susedí už len s Nitrianskou pahorkatinou a jej časťami Bánovská pahorkatina na východe a severozápade a Bojnianska pahorkatina na juhozápade. Osou územia je rieka Bebrava, no zasahujú tu i krátke úseky dolných tokov jej prítokov. Medzi najvýznamnejšie patrí Radiša, Livina, Svinica, Machnáč a Hydina. 

Bebravská niva zasahuje do okresov Bánovce nad Bebravou a Partizánske v Trenčianskom kraji. Z významných sídiel tu leží mesto Bánovce nad Bebravou a obce Rybany, Podlužany, Chynorany a Ostratice. 

## Doprava
Centrom oblasti je mesto Bánovce nad Bebravou, ktorým prechádza cesta I/9 z Trenčína do Novák a južným okrajom aj rýchlostná cesta R2. Z mesta smerom na juh vedie nivou cesta II/592 do Nadlíc, kde sa pripája na cestu I/64 z Prievidze do Nitry. Strednou a južnou časťou vedie súbežne s cestou II/592 aj železničná trať Trenčín – Chynorany. 

## Chránené územia
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží iba na juhovýchode situovaná prírodná rezervácia Chynoriansky luh.

## Turizmus
Rovinaté územie v severnej časti Podunajskej pahorkatiny ponúka vhodné podmienky najmä na cykloturistiku. Z Podlužian a Bánoviec vedú do blízkych Strážovských vrchov značené turistické trasy.

### Značené chodníky
*  zeleno značená trasa:
** z Podlužian pod Kňaží stôl ()
** z Bánoviec nad Bebravou cez Miezgovce na Jankov vŕšok ()
*  žlto značená trasa z Bánoviec do Kšinnej

## Referencie

## Pozri aj
* Podunajská pahorkatina
* Nitrianska niva
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Podunajská pahorkatina
Kategória:Nitrianska niva
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Izobutyrylkoenzým A

**Izobutyrylkoenzým A** (**izobutyryl-CoA**) je počiatočným materiálom pri biosyntéze mnohých prírodných produktoch, ktorý vznikajú pomocou polyketidsyntáz (PKS) alebo ich kombináciou s neribozomálnymi peptidovými syntázami (NRPS, teda PKS-NRPS systémov). Tieto produkty sa často používajú ako antibiotiká. Izobutyryl-CoA je takisto intermediátom v metabolizme valínu a štruktúrne je podobný ostatným intermediátom v katabolizme malých aminokyselín.

## Metabolizmus
V metabolizme valínu vzniká izobutyryl-CoA z 2-oxoizovalerátu pôsobením dehydrogenázy rozvetvených ketokyselín (BCKDH). V procese sa redukuje NAD<sup>+</sup> a štiepi oxid uhličitý:

: 2-oxoizovalerát + NAD+ + CoASH → izobutyryl-CoA + NADH + H+ + CO2

V prípade nedostatočnej aktivity BCKDH komplexu dochádza k hromadeniu 2-oxoizovalerátu. Mutácie v génoch, ktoré kódujú tento enzýmový komplex, majú za následok vznik choroby javorového sirupu.

Následne sa izobutyryl-CoA premieňa na metylakrylyl-CoA pomocou acyl-CoA dehydrogenázy, ktorá zároveň redukuje FAD:

: izobutyryl-CoA + FAD → metylakrylyl-CoA + FADH2

Tieto dva kroky metabolizmu sú zdieľané s premenami leucínu a izoleucínu a katalyzujú ich identické enzýmy, aj keď intermediáty sú rôzne.

## Referencie

## Pozri aj
* Izobutyryl-CoA mutáza
* Nedostatok izobutyryl-CoA dehydrogenázy

## Zdroj

Kategória:Tioestery koenzýmu A
Zoznam prezidentov UEFA

Toto je zoznam prezidentov UEFA, riadiaceho orgánu európskeho futbalu.

## Zoznam

## Referencie

Kategória:Futbalové zoznamy
Kategória:UEFA
Turistická značkovaná trasa číslo 2452

**Turistická značkovaná trasa číslo 2452** je krátka modrá trasa v Dolnomoravskom úvale, ktorá začína na rázcestí pri Kostole sv. Margity Antiochijskej v Kopčanoch a končí v Lužiciach. Dĺžka trasy je 10,3 km.Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Borskej nížine

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

2452

2452
Slovenské národné futbalové mužstvo na EURO 2024

Toto je zostava **[[Slovenské národné futbalové mužstvo|slovenského národného futbalového mužstva]]**, ktoré sa prebojovalo do osemfinále na **[[Majstrovstvá Európy vo futbale 2024|Majstrovstvách Európy vo futbale 2024]]**. Tím viedol ako hlavný tréner Francesco Calzona a asistentmi boli Simone Bonomi, Gianluca Segarelli a Marek Hamšík.

Na súpiske bolo 26 hráčov, z toho 3 brankári, 8 obrancovia, 7 záložníci a 8 útočníci.

Najlepším strelcom tímu a zároveň celého turnaja spoločne s ďalšími 5 hráčmi sa stál Ivan Schranz s 3 gólmi.

## Dresy

## Realizačný tím

* ***Hlavný tréner*** – Francesco Calzona
* ***Asistenti trénera*** – Simone Bonomi, Gianluca Segarelli
* ***Asistent trénera a tímový manažér*** – Marek Hamšík
* ***Tlmočník hlavného trénera*** – Pavol Farkaš
* ***Tréner brankárov*** – Ján Novota
* ***Kondiční tréneri*** – Alessandro Bulfoni, David Brünn
* ***Videoanalytik*** – Marco Brinni
* ***Technický manažér tímu*** – Giovanni Paolo De Matteis
* ***Technický vedúci mužstva*** – Jakub Kojnok
* ***Lekári*** – Zsolt Fegyveres, Jozef Almási
* ***Fyzioterapeuti*** – Marián Drinka, Peter Hečko, Martin Nozdrovický
* ***Maséri*** – Mário Prelovský, Marko Kopas
* ***Kustódi*** – Marek Beseda, Marek Košáň
* ***Mediálna manažérka*** – Monika Jurigová

## Súpiska

### Brankári

### Obrancovia

### Záložníci

### Útočníci

## Kvalifikácia

|}

## Príprava

## EURO 2024

### Základná skupina

#### Tabuľka

|}

### Zápasy

## Playoff

### Pavúk

#### Osemfinále

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá Európy vo futbale 2024
Kategória:Slovenské národné futbalové mužstvo
Drieňovské podhorie

**Drieňovské podhorie** je geomorfologická časť Nitrianskej pahorkatiny, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Leží severovýchodne od Partizánskeho.

## Polohopis
Nachádza sa na severe strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá severovýchodný okraj podcelku Nitrianska pahorkatina. Zvlnené územie tvorí prechodné pásmo medzi rovinatou Stredonitrianskou nivou na juhu a západe a severovýchodne ležiacim výbežkom Strážovských vrchov a ich časti Drieňov. Západný okraj vymedzuje niva rieky Nitrica, južný niva Nitry, ktoré odvádzajú vodu z celej oblasti. Centrálnu časť odvodňuje Kršteniansky potok, jediný významnejší tok v tejto časti Nitrianskej pahorkatiny. 

Drieňovské podhorie patrí do okresu Partizánske v Trenčianskom kraji. Na juhozápade tu okrajom zasahuje mesto Partizánske, na juhu ležia Malé a Veľké Kršteňany, na západe Skačany. 

## Doprava
Mestom Partizánske prechádza a južným okrajom nivou Nitry pokračuje cesta I/64 z Nitry do Novák, na ktorú sa tu pripája cesta II/579. Tá vedie západne údolím Nitrice z Hradišťa. Na tieto cesty sú napojené tunajšie sídla. Južne vedie údolím Nitry aj železničná trať Nové Zámky – Prievidza. 

## Chránené územia
V tejto plošne neveľkej časti Podunajskej pahorkatiny nie sú žiadne osobitne chránené územia.

## Turizmus
Zvlnené územie v severnej časti Podunajskej pahorkatiny ponúka vhodné podmienky na nenáročné túry a cykloturistiku. Zo Skačian vedie  modro značený turistický chodník do lokality Varty v blízkych Strážovských vrchoch. Cez Skačany a Veľké a Malé Kršteňany prechádza cyklotrasa Bojnický okruh.

## Referencie

## Pozri aj
* Podunajská pahorkatina
* Nitrianska pahorkatina
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Podunajská pahorkatina
Kategória:Nitrianska pahorkatina
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Susanne Gregor

**Susanne Gregor** (*  24. apríl 1981, Žilina) je rakúska spisovateľka slovenského pôvodu.

## Životopis
Susanne Gregor, pôvodným menom Zuzana Gregorová sa narodila v Žiline, kde absolvovala aj prvé tri ročníky základnej školy. V roku 1990 sa ako deväťročná s rodinou presťahovala do Horného Rakúska. Po maturite vyštudovala germanistiku a publicistiku na univerzite v Salzburgu. Po skončení štúdia vyučovala rok nemčinu na univerzite v New Orleanse v USA. Od roku 2005 žije vo Viedni.

V roku 2011 jej vyšiel prvý román *Kein eigener Ort* („Bez vlastného miesta“). Veľký úspech zožal v roku 2019 jej román *Das letzte rote Jahr* („Posledný červený rok“). Román opisuje historické udalosti roku 1989 v meste Žilina z pohľadu 14-ročného dievčaťa Miši. Predposledný román *Wir werden fliegen*, ktorý bol nominovaný pre Rakúsku Cenu Kníh 2023, bol preložený aj do slovenčiny. Vyšiel v lete 2024 pod názvom *Voľným pádom* (Vydavatelstvo Literárna Bašta, Banská Bystrica).

Najnovší román Halbe Leben ("Polovičné životy") vyšiel v januári 2025 v rakúskom vydavateľstve Paul Zsolnay. Román opisuje príbeh Slovenky Paulíny z Prievidze, ktorá pracuje ako opatrovateľka v Hornom Rakúsku. Román bol preložený aj do slovenčiny a vyšiel v júli 2025 vo vydavateľstve Literárna bašta pod názvom "Položivoty".

Na základe tejto knihy bol napísaný aj scenár pre divadelnú hru, ktorá má premiéru v nemčine 26. septembra 2025 v rakúskom okresnom divadle Volkstheater Brigittenau vo Viedni. Do konca októbra sa toto divadelné predstavenie bude hrať ešte 12-krát v dvanástich ďalších okresných divadlách Viedne. Premiéra bude mať aj titulky v slovenčine.

## Dielo
* *Kein eigener Ort*, román, Edition Exil, Wien 2011, ISBN 978-3-901899-55-3
* *Territorien*, román, Literaturverlag Droschl, Graz-Wien 2015, ISBN 978-3-85420-966-9
* *Unter Wasser*, poviedky, Literaturverlag Droschl, Graz-Wien 2018, ISBN 978-3-99059-014-0
* *Das letzte rote Jahr*, román, Frankfurter Verlagsanstalt, Frankfurt am Main 2019, ISBN 978-3-627-02273-0
* *Wir werden fliegen,* román, Frankfurter Verlagsanstalt, Frankfurt am Main 2023, ISBN 978-3-627-00308-1

## Ocenenia
* 2009: Cena mesta Hohenems za literatúru (*Hohenemser Literaturpreises*)
* 2010: *Exil Literaturpreis*, písanie medzi kultúrami
* 2020: Cena mesta Viedeň (*Förderpreis der Stadt Wien*)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Zoznam diel Susanne Gregor v katalógu Nemeckej národnej knižnice

Kategória:Osobnosti zo Žiliny
Kategória:Rakúski spisovatelia
Kategória:Rakúske osobnosti slovenského pôvodu
Meidias (hrnčiar)

[náhľad|Atická [červenofigúrová keramika|červenofigúrová hydria hrnčiara Meidia, cca 420 – 400 pred Kr., British Museum (E224), Londýn]]
**Meidias** () bol grécky hrnčiar, činný v Aténach približne v poslednej štvrtine 5. storočia pred Kr.
 
Signatúra hrnčiara Meidia (*ΜΕΙΔΙΑΣ EΠΟΙΗΣΕΝ*, „Meidias to vyrobil“) sa nachádza len na jedinej keramickej váze, a to na hydrii v Londýne (British Museum - E224), podľa ktorej bol pomenovaný anonymný maliar tejto červenofigúrovej hydrie (Meidiov maliar). Britský diplomat a zberateľ umenia William Hamilton túto vázu získal v roku 1764 a predal ju v roku 1772 Britskému múzeu ako súčasť svojej prvej zbierky váz (súčasťou tejto zbierky bolo až 730 váz). Nemecký historik umenia Johann Joachim Winckelmann ju považoval za najkrajšiu vázu z celej jeho zbierky.
 
Veľká časť Hamiltonovej druhej zbierky sa v roku 1798 stratila v mori, keď sa loď HMS Colossus potopila pri ostrovoch Scilly. Približne tridsaťdvatisíc fragmentov Hamiltonových gréckych váz našli profesionálni potápači v rokoch 1976 až 1977 a sú zakonzervované Britským múzeom.
 
Hydria podpísaná hrnčiarom Meidiom bola vyrobená pravdepodobne počas posledných rokov peloponézskej vojny. Telo vázy je rozdelené na dve samostatné zóny ornamentálnym pásom. Horná scéna zobrazuje Dioskúrov Kastora a Polydeuka, ako unášajú dcéry messénskeho kráľa Leukippa. Dolná zobrazuje Herakla v záhrade Hesperidiek.

## Referencie

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka