Eskimológia

**Eskimológia** je vedný odbor zaoberajúci sa výskumom histórie, kultúry, jazyka (pozri eskimácko-aleutské jazyky) a spôsobu života Inuitov (Eskimákov). Odborník, resp. odborníčka v eskimológii sa nazýva **eskimológ**, resp. **eskimologička**.

## Historický vývoj
Na samostatný vedný odbor sa eskimológia vyprofilovala v dánskom prostredí, čo úzko súvisí s kolonizáciou Grónska Dánskym kráľovstvom. Táto skutočnosť podmienila, že pôvode sa odbor zameriaval predovšetkým na grónskych Inuitov. Prvé poznatky o tunajšej krajine a jej obyvateľstve získavali dánski misionári a pracovníci obchodných spoločností. V roku 1737 bolo v Kodani založené *Seminarium Groenlandicum* („Grónsky seminár“) a v roku 1761 sa protestantská misionárska spoločnosť *Missionskollegiet* („Misionárske kolégium“) spustila sériu prednášok o grónčine. Spočiatku tieto prednášky viedol Poul Hansen Egede, neskôr Heinrich C. Glahn (1779) a po ňom Otto Fabricius (1803). Pozornosť sa venovala najmä jazyku, čo vyplývalo z misionárskeho cieľa pokresťančiť Inuitov. V tomto období vyšlo viacero prác o grónskej gramatike, slovníkov aj prekladov častí Biblie do grónčiny, pričom najvýznamnejšia bola práca misionára Samuela Petrusa Kleinschmidta, ktorý v 40. rokoch 19. storočia spísal zásady grónskej gramatiky a ortografie.

V priebehu 19. storočia zintenzívnela snaha dánskeho štátu o rozvoj vedeckého výskumu Grónska, čo súviselo jednak so zámerom upevniť koloniálnu správu nad ostrovom, jednak so všeobecným rozvojom spoločenských vied. *[[Den Kongelige Grønlandske Handel]]* („Kráľovská grónska obchodná spoločnosť“) založila viacero nových obchodných staníc pozdĺž západného pobrežia a vyvíjala systematický štatistický prieskum (sčítanie obyvateľstva, štatistické zaznamovanie úlovkov a obchodu), predovšetkým pričinením jej riaditeľa Hinricha Johannesa Rinka. V roku 1878 vznikla komisia pre geologický výskum Grónska, ktorá ešte v tom roku začala vydávať vedecký časopis *Meddelelser om Grønland* („Správy o Grónsku“), prvé pravidelne vychádzajúce odborné periodikum zamerané na vedecké štúdium arktického regiónu.

V roku 1920 zaviedla Kodanská univerzita výskum eskimáckych jazykov a kultúry ako akademickú disciplínu, pričom v roku 1926 vymenovala Williama Thalbitzera za mimoriadneho profesora v odbore „grónsky (eskimácky) jazyk a kultúra“. Po odchode do dôchodku (1945) ho nahradil Erik Holtved, ktorý pôsobil ako profesor v rokoch 19511967. Až v roku 1967 sa pre tento vedecký odbor ustálil výraz „eskimológia“, pričom práve v tomto roku bola na univerzite založená katedra eskimológie. Pod vedením profesora Roberta Petersena (1975) nastal rozvoj katedry, rozšíril počet študentov a medzi členov katedry pribudli antropológovia Helge Kleivan a Jens Dahl, eskimologička Inge Kleivanová, jazykovedec Michael David Fortescue, pričom s pracoviskom spolupracovali aj historik Finn Gad a sociologička náboženstva Birgitte Sonneová. V 60. rokoch sa eskimológia začala zameriavať na otázky kultúrnej identity a etnicity a reflektovať aj aktuálne politické rozmery predmetu svojho výskumu a podieľať sa na obhajobe práv Inuitov. Kvalitatívny posun pre eskimológiu nastal po tom, čo v roku 1979 Grónsko získalo autonómiu a v roku 1987 v Nuuku vznikla *Ilisimatusarfik* (), ktorej prvým rektorom sa stal R. Petersen z kodanskej katedry eskimológie.

## Referencie

## Odporúčaná literatúra
* 
* 
* 
* 

Kategória:Antropológia