open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mission: Impossible – Posledné zúčtovanie

***Mission: Impossible – Posledné zúčtovanie*** je americký akčný a špionážny film. O scenár a réžiu sa už štvrtýkrát postaral Christopher McQuarrie. Celkovo sa jedná už o ôsmy film tejto série. Tento film do kín vstúpil presne 29 rokov po premiére prvej časti.

Herecké úlohy z predchádzajúcich filmov si zopakujú Tom Cruise, Ving Rhames, Simon Pegg, Hayley Atwell, Pom Klementieff či Esai Morales.

## Obsadenie
* Tom Cruise ako Ethan Hunt
* Hayley Atwell ako Grace
* Ving Rhames ako Luther Stickell
* Simon Pegg ako Benji Dunn
* Pom Klementief ako Paris
* Esai Morales ako Gabriel
* Henry Czerny ako Eugene Kittridge
* Shea Whigham ako Jasper Briggs
* Rolf Saxon ako William Donloe
* Angela Bassett ako prezidentka Erika Sloane

## Obsah
Ethan Hunt (Tom Cruise) čelí svojej doposiaľ najťažšej misii. Musí zachrániť svet pred Entitou – mocnou umelou inteligenciou, ktorá bez zľutovania túži ovládnuť celý svet. Zároveň si Ethan ide vyrovnať účty so svojim dávnym nepriateľom Gabrielom (Esai Morales).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Filmy USA
Kategória:Akčné filmy USA
Kategória:Akčné filmové trilery USA
Kategória:Sci-fi akčné filmy USA
Kategória:Filmové pokračovania
Kategória:Filmy štúdia Paramount Pictures
Kategória:Filmy z 2025
Kategória:Filmy podľa názvu
Hermaiov maliar

[náhľad|Fragment atického [červenofigúrová keramika|červenofigúrového kyliku, mladík v tráckom odeve na koni, cca 520 – 510 pred Kr., Museum of Fine Arts, Boston]]
**Hermaiov maliar** je konvenčné meno atického maliara červenofigúrových váz, pôsobiaceho koncom 6. storočia pred Kr.

Hermaiov maliar, súčasník vázových maliarov Olta a Eufronia, pod ktorých spoločným vplyvom bol formovaný jeho štýl, patril ku generácii umelcov tzv. „priekopníkov“, ktorí zdobili vázy už novou červenofigúrovou technikou. Menom *Hermaiov maliar* ho nazval britský historik umenia John Beazley podľa hrnčiara Hermaia, ktorému vyzdobil jeho štyri signované vázy (*HERMAIOS EPOIESEN* – Hermaios zhotovil). Neskôr spolupracoval s hrnčiarom Kachryliónom (zachovalo sa od nich sedem váz a fragmentov). Celkovo sa mu pripisuje osemnásť váz. Špecializoval sa hlavne na výzdobu kylikes. 

Hermaiov maliar je považovaný za maliara druhoradého významu, no napriek tomu nebol zlým maliarom váz. Vyznačoval sa jemnými kresbami, jeho postavy  s väčšími hlavami (s typickou jeho kresbou ucha a nôh), stavbou tela pripomínajú štýl maliara Olta. Niektoré prvky, ako napríklad dvojité okraje na horných okrajoch chitónu, pripomínajú štýl maliarov väčších váz. Pri posudzovaní všetkých jeho malieb, znalci u neho rozlíšili dva rôzne štýly, označenými ako *skorší* a *neskorší*.
 
Na fragmente jeho červenofigúrového kyliku uloženom v Múzeu výtvarných umení v Bostone, je zobrazený mladý jazdec v tráckom odeve. Ťažký trácky plášť (zeira) bol pripnutý pri krku a vyzdobený širokými pruhmi a farebnými geometrickými vzormi. Muži v tráckom odeve sú na aténskych vázach pomerne bežní, niektorí z nich sú mytologické postavy, ako napríklad Thamyris, trácky bard, ktorý bol oslepený za urážku múz, alebo Lykourgos, kráľ edónskych Trákov, ktorého Dionýzos doviedol k šialenstvu, a ktorý si potom zabil vlastného syna.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maliari starovekého Grécka
C9H8O3

Sumárny vzorec **C<sub>9</sub>H<sub>8</sub>O<sub>3</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Diformylkrezol
* Kávový aldehyd
* Kyselina fenylpyrohroznová
* Kyseliny kumarové
** Kyselina ''o''-kumarová
** Kyselina ''p''-kumarová
** Kyselina ''m''-kumarová
Bitcoinová kauza

**Bitcoinová kauza** je mediálne označenie aféry týkajúce sa daru v hodnote zhruba jednej miliardy korún v bitcoinoch (približne 40 miliónov eur), ktorý v marci 2025 prijalo české ministerstvo spravodlivosti pod vedením ministra Pavla Blažka (ODS) od odsúdeného priekupníka drog Tomáša Jiřikovského.

Potom, čo sa kauzou začala zaoberať Národná centrála proti organizovanému zločinu a médiá kvôli podozreniu, že by mohlo ísť o legalizáciu výnosov z trestnej činnosti, sa minister Blažek 30.&nbsp;mája 2025 rozhodol podať demisiu a 7.&nbsp;júna pozastavil členstvo v ODS. V kabinete ho nahradila podpredsedníčka ODS Eva Decroix. V júni 2025 opozícia vyvolala neúspešné hlasovanie o vyslovení nedôvery vláde.

Jiřikovského polícia zadržala 15. augusta a vzala ho do väzby. Je podozrivý z toho, že chcel odovzdaním bitcoinov v hodnote miliardy českých korún ministerstvu spravodlivosti zlegalizovať svoje nelegálne aktivity a zamlčal pôvod virtuálnej meny.

## Vývoj udalostí
Prípad odhalila Zdislava Pokorná v denníku Deník N, keď v článku z 28. mája 2025 zaradila vyškoleného zámočníka Tomáša Jiřikovského medzi najbohatších Čechov s majetkom v hodnote približne dvoch miliárd českých korún.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:2025 v Česku
Kategória:Bitcoin
Kategória:Zločin v Česku
Juraj Červenák

**Juraj Červenák** môže byť:
* slovenský spisovateľ, etnograf a pedagóg (* 1914† 1997), pozri Juraj Červenák (pedagóg)
* predstaviteľ vojvodinských Slovákov, predseda Matice slovenskej v Srbsku (* 1951), pozri Juraj Červenák (krajanský funkcionár)
* slovenský spisovateľ, autor fantasy literatúry (* 1974), pozri  Juraj Červenák (autor fantasy literatúry)

## Referencie

Červenák, Juraj
Brodziansky potok

**Brodziansky potok** je vodný tok v pohorí Tribeč a v Podunajskej pahorkatine na území okresu Partizánske. Je to ľavostranný prítok Nitry s dĺžkou približne 3,7 km a je tokom IV. rádu. V hornej časti preteká cez Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie.

## Priebeh toku
Potok pramení v severozápadnej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a jeho časti Kolačnianska brázda, na západných svahoch Juríkovho vrchu (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite Lubín tečie najskôr severným, následne severozápadným smerom. Priberá ľavostranný prítok z Veľkej Holianovej a pokračuje severozápadným smerom popod Veľkú horu () do obce Brodzany. Opúšťajúc Tribeč prechádza do Podunajskej pahorkatiny, jej podcelku Nitrianska niva a časti Stredonitrianska niva. Preteká centrom obce, kde dotvára chránený areál Brodziansky park a následne križuje cestu II/593. Na okraji obce sa mierne stáča na západ a onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do rieky Nitra. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Brodzany v okrese Partizánske v Trenčianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Tribeč, Rázdiel, Kolačnianska brázda
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska niva, Stredonitrianska niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Partizánske
Kategória:Brodzany
2. slovenská futbalová liga žien 2008/2009

**2. slovenská futbalová liga žien 2008/2009** bol 1. ročník druhej ženskej futbalovej ligy na Slovensku. Víťazkami sa stali futbalistky z Karlovej vsi.

## Tabuľka

Zdroj.

## Zápasy

**Poznámka:** modrá: víťazstvo domácich; žltá: remíza; červená: víťazstvo hostí; * kontumačne

Zdroj.

## Referencie

Kategória:Ženský futbal na Slovensku
Kategória:Futbal v 2008
Kategória:Futbal v 2009
Bohovia sa museli zblázniť

**Bohovia sa museli zblázniť** je pentalógia komediálnych filmov vydaných medzi rokmi 19801994. Vo všetkých častiach stvárnil hlavnú úlohu namíbijský herec Nǃxau, ktorý pochádzal z kmeňa Krovákov. Prvé dva diely vytvoril juhoafrický filmový režisér Jamie Uys.

## Filmy série
Séria sa skladá z piatich filmov:

* *[[Bohovia sa museli zblázniť (film)|Bohovia sa museli zblázniť]]* (1980)
* *[[Bohovia sa museli zblázniť II]]* (1989)
* *The Gods Must Be Crazy III* (1991)
* *Bohovia sa zase zbláznili* (1993)
* *Bohovia sa museli zblázniť v Číne* (1994)

## Herecké obsadenie

## Filmový štáb

## Technické parametre

## Poznámky

## Referencie

Kategória:Hongkonské filmové série
FK Dečić

**FK Dečić** (čiernohor. ФК Дечић) známy tiež ako **Dečić Admiral Bet** je profesionálny futbalový klub z Čiernej Hory, ktorý sídli v meste Tuzi. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaží Prvá čiernohorská futbalová liga. Klub bol založený v roku 1926 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Tuško Polje s kapacitou 2 000 miest.

## História klubu
Klub bol založený v roku 1926 a je pomenovaný po blízkom kopci Dečić. Pred druhou svetovou vojnou hral tím iba neligové zápasy. Neskôr pôsobili vo štvrtej lige a to až do 70. rokov. V sezóne 1972/73 vyhrali prvýkrát štvrtú ligu a posunuli sa do tretej úrovne. V tretej lige zotrvali niekoľko rokov. Až v sezóne 2003/04 vyhrali titul v tretej lige a posunuli sa do druhej ligy Srbska a Čiernej Hory.

Po získaní nezávislosti Čiernej Hory sa Dečić stal členom prvej čiernohorskej ligy v sezóne 2006/07. Šesť rokov strávili v prvej lige no v roku 2012 zostúpili do druhej ligy. Neskôr sa pohybovali medzi prvou a druhou ligou. Ich posledný návrat z druhej ligy prišiel v sezóne 2019/20. Po štyroch rokoch od postupu v sezóne 2023/24 sa Dečić tešil z premiérového titulu v lige.

## Úspechy klubu

* **[[Prvá čiernohorská futbalová liga]]**
** **Víťaz**: 2023/24
* **[[Čiernohorský pohár vo futbale]]**
** **Víťaz**: 2024/25
* **[[Druhá čiernohorská futbalová liga]]**
** **Víťaz**: 2012/13, 2019/20

## FK Dečić v európskych súťažiach

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Čiernohorské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1926
Lluís Martínez Sistach

Mons. **Lluís [[kardinál]] Martínez i Sistach** (* 29. apríl 1937, Barcelona, Katalánsko, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, ktorý v rokoch 2004 až 2015 pôsobil ako arcibiskup Barcelony. V roku 2007 bol vymenovaný za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 29. apríla 1937 v Barcelone v Katalánsku v Španielsku ako obchodného zástupcu Joana Martíneza i Puiga a ženy v domácnosti Marie Sistach i Masllorens. Mal dve sestry. Rodina bývala v štvrti Guinardó. V rokoch 1942 až 1953 študoval na *Collegi de la Immaculada* bratov Maristovcov v Barcelone a v rokoch 1954 až 1961 na Vyššom seminári v Barcelone. Za kňaza bol vysvätený 17. septembra 1961. V rokoch 1962 až 1967 študoval na Pápežskej lateránskej univerzite v Ríme, kde v roku 1967 získal doktorát z kánonického aj občianskeho práva. Jeho dizertačnú prácu „El Derecho de asociación en la Iglesia“ (*Právo združovania sa v Cirkvi*) vydala Katalánska teologická fakulta.

## Biskup
V roku 1987 bol menovaný za pomocného biskupa Barcelony a titulárneho biskupa Algecirase. V roku 1991 bol menovaný za biskupa Tortosy. V roku 1997 sa stal arcibiskupom Tarragony a v roku 2004 arcibiskupom Barcelony.

## Kardinál
Pápež Benedikt XVI. ho vymenoval za kardinála na konzistóriu, ktoré sa konalo 24. novembra 2007. Stal sa kardinálom – kňazom s titulárnym chrámom **San Sebastiano alle Catacombe**.

Je členom rôznych úradov Rímskej kúrie. V máji 2008 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za člena Pápežskej rady pre legislatívne texty. 12. júna 2008 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za člena Apoštolskej signatúry a člena Pápežskej rady pre laikov.

Prijal pápeža Benedikta XVI. keď v roku 2010 navštívil Barcelonu a Santiago de Compostela.

Dňa 18. septembra 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za synodálneho otca pre 13. riadne generálne zhromaždenie Synody biskupov o novej evanjelizácii v októbri 2012.

Bol jedným z kardinálov voličov, ktorí sa zúčastnili pápežského konkláve v roku 2013, na ktorom bol zvolený pápež František.

Pápež František 6. novembra 2015 prijal jeho rezignáciu na post arcibiskupa Barcelony.

Je veľkopriorom España Oriental Lieutenanty Jazdeckého rádu Svätého hrobu v Jeruzaleme.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XVI.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Barcelony
Kategória:Španielski kardináli
Kategória:Španielski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Absolventi Pápežskej lateránskej univerzity
Kategória:Biskupi Tortoskej diecézy
Kategória:Arcibiskupi Tarragonskej arcidiecézy
Kategória:Arcibiskupi Barcelonskej arcidiecézy
Dubnica (prítok Nitry)

**Dubnica** je vodný tok v pohorí Tribeč a v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to ľavostranný prítok Nitry s dĺžkou približne 8 km a je tokom IV. rádu. V hornej časti preteká cez Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie.

## Priebeh toku
Potok pramení v centrálnej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a jeho časti Vysoký Tribeč, na západných svahoch Veľkého Tribča (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite Lipka v závere doliny tečie prevažne západným smerom. Pod Húšťavami () sa stáča na juhozápad a onedlho opúšťa Vysoký Tribeč. V okolí osady Gedelov vedie časťou Zlatnianske predhorie, priberá významný ľavostranný prítok zo svahov Veľkého Tribča a stáča sa na severozápad. Onedlho opúšťa lesný porast, Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie i samotný Tribeč a pokračuje severozápadným smerom zvlnenou krajinou Nitrianskej pahorkatiny a jej časti Tribečské podhorie, lemovaný nesúvislým pobrežným porastom. Južne od Kovariec priberá pravostranný Slivkový jarok a križuje cestu II/593. V rámci Podunajskej pahorkatiny prechádza do podcelku Nitrianska niva a jej časti Stredonitrianska niva, kde sa oblúkom stáča na západ. Pri osade Podlužany sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do rieky Nitra. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Súlovce, na dolnom toku tvorí hranicu s územím Kovariec. Preteká iba okresom Topoľčany v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Tribeč, Veľký Tribeč (geomorfologický podcelok), Vysoký Tribeč, Zlatnianske predhorie
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Tribečské podhorie
* Nitrianska niva, Stredonitrianska niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Súlovce
Kategória:Kovarce
Marvel Studios Animation

**Marvel Studios Animation** (tiež známa ako **Marvel Animation**) je divízia americkej produkčnej spoločnosti Marvel Studios, ktorá sa zameriava na vývoj animovaných projektov založených na komiksoch Marvel Comics. Divízia bola vytvorená spoločnosťou Marvel Studios ako „mini štúdio“ a produkuje prevažne projekty zasadené do Marvel Cinematic Universe (MCU) a tiež dohliada na vývoj animovaných projektov mimo MCU.

Od roku 2021 vydalo Marvel Studios Animation štyri projekty – seriály *[[Čo keby...?|What If...?]]*, *[[X-Men '97]]*, *[[Váš priateľský sused Spider-Man|Your Friendly Neighborhood Spider-Man]]* a *[[Eyes of Wakanda]]* a krátke filmy *[[Ja som Groot|I Am Groot]]* – a ešte jeden seriál je vo vývoji. Okrem toho prevzali produkciu seriálu od Disney Jr. *[[Spidey a jeho fantastickí priatelia|Spidey and His Amazing Friends]]* od jeho druhej série a naďalej dohliadajú na súvisiace seriály, ako napríklad *[[Iron Man a jeho super priatelia|Iron Man and His Awesome Friends]]* a pripravovaný Avengers: Mightiest Friends, spolu s dvoma pripravovanými špeciálmi. Divízia zadáva animácie iným štúdiám pre každý projekt.

## Proces
Podobne ako iné animačné štúdiá, aj Marvel Studios Animation zadáva svoju animáciu iným štúdiám; Alonso povedal, že médium animácie umožňuje Marvel Studios spolupracovať s novými spoločnosťami po celom svete. Winderbaum uviedol, že Marvel Studios je otvorené spolupráci s firemnými súrodencami Pixar a Walt Disney Animation Studios na animovanom obsahu MCU „za správnych okolností“. Filmy *Spidey and His Amazing Friends* a *Iron Man and His Amazing Friends* sú koprodukované so spoločnosťou Disney Jr. v spolupráci s animačným štúdiom Atomic Cartoons, a film Eyes of Wakanda je produkovaný spoločnosťou Proximity Media.

Podľa Ryana Meinerdinga, vedúceho vizuálneho vývoja Marvel Studios, Marvel Studios Animation používa techniky podobné tým, ktoré sa používajú v komiksoch, čo štúdiu umožňuje adaptovať komiksy Marvelu „spôsobom, ktorý je možno silnejší ako filmy“. Winderbaum poznamenal, že Marvel Studios muselo zmeniť svoj produkčný proces pre svoje animované projekty a poznamenal, že „vyžaduje si to oveľa viac premyslenia“ ako produkcia hraných filmov, kde Marvel Studios zvyčajne robí väčšinu zmien vo svojich projektoch počas postprodukcie. Povedal tiež, že typ animácie použitej v seriáli bude závisieť od toho, čo producenti považujú za vhodné pre každý seriál. Na rozdiel od VFX umelcov pre hrané produkcie, umelcov v animačnom štúdiu najíma priamo Marvel a pracujú interne v Marvel Studios Animation. Štúdio pracuje podľa prísnej štruktúry termínov, ktorú kritizoval jeden zo senior animátorov, pretože štúdio „žiada o veci, ktoré sa nedajú urobiť“.

## Produkčná knižnica

### Televízny seriál

#### Vydané

#### Nadchádzajúce

### Televízne špeciály

## Referencie

Kategória:Marvel Studios
Kategória:Animátorské štúdiá
Kategória:Podniky založené v 2021
2. slovenská futbalová liga žien 2011/2012

**2. slovenská futbalová liga žien 2011/2012** bol 4. ročník druhej ženskej futbalovej ligy na Slovensku. Víťazkami sa stali futbalistky z OFK Dunajská Lužná a postúpili do 1. ligy.

## Tabuľka

Zdroj

## Zápasy

**Poznámka:** modrá: víťazstvo domácich; žltá: remíza; červená: víťazstvo hostí,  kontumačne

Zdroj.

## Rozpis zápasov

## Referencie

Kategória:Ženský futbal na Slovensku
Kategória:Futbal v 2011
Kategória:Futbal v 2012
Koalícia ochotných (rusko-ukrajinská vojna)

**Koalícia ochotných** je koalíciou asi 30 krajín, ktoré sa zaviazali k podpore Ukrajiny v boji proti ruskej agresii.

Iniciatívu, vedenú Spojeným kráľovstvom a Francúzskom, oznámil britský premiér Keir Starmer 2. marca 2025 po londýnskom summite o Ukrajine.

## Štvorbodový plán
Na tlačovej konferencii po londýnskom summite v marci 2025 Starmer načrtol štyri kľúčové prvky prístupu koalície:

# Záväzok zachovať prísun vojenskej pomoci Ukrajine a zároveň zvyšovať ekonomický tlak na Rusko prostredníctvom sankcií a ďalších opatrení.
# Akákoľvek trvalá mierová dohoda musí zabezpečiť suverenitu a bezpečnosť Ukrajiny a Ukrajina sa musí zúčastňovať všetkých mierových rokovaní.
# Posilňovať obranné vojenské schopnosti Ukrajiny po uzavretí akejkoľvek mierovej dohody s cieľom odradiť potenciálne budúce invázie.
# Vytvoriť „koalíciu ochotných“ - krajín pripravených strážiť dodržiavanie akejkoľvek mierovej dohody a garantovať bezpečnosť Ukrajiny.

## Členovia

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Rusko-ukrajinská vojna
Fortuna Sittard

**Fortuna Sittard** je holandský profesionálny futbalový klub so sídlom v meste Sittard-Geleen. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Eredivisie. Klub bol založený v roku 1968 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Fortuna Sittard Stadion s kapacitou 12 500 miest.

## História klubu
Klub vznikol v roku 1968 zlúčením bývalých klubov Fortuna 54 a Sittardia. Prvý menovaný klub v sezóne 1956/57 vyhral KNVB Cup a v rovnakej sezóne skončili na druhom mieste za Ajaxom. Sittardia nebola veľmi úspešná a väčšinou hrala o zostup. V roku 1968 oba kluby postihli finančné problémy pre ktoré sa neskôr zlúčili a vznikla Fortuna Sittard.

Na začiatku sa klub volal Fortuna-Sittardia Combinatie. Klub po vzniku začal v najvyššej holandskej súťaži no okamžite zostúpili a v nasledujúcej sezóne takmer vypadli aj do druhej divízie. V Eerste Divisie zotrvali až do sezóny 1981/82.

Po postupe do Eredivisie začali najlepšie roky. V takmer každej sezóne boli v prvej polovici tabuľky a v sezóne 1983/84 sa dostali do finále KNVB Cupu. Po roku 1990 ich výkony išli dole. V roku 1993 zostúpili do Eerste Divisie. Do najvyššej ligy sa opäť vrátili v roku 1996 no po väčšine okupovali spodok tabuľky a v roku 2002 opäť zostúpili. Po zostupe sa objavili finančné nezrovnalosti a klubu hrozil bankrot. V zime 2003 dvaja fanúšikovia klubu vyhrali v holandskej lotérii a darovali všetky výhry klubu. Dňa 19. mája 2009 KNVB oznámila klubu, že im odoberie licenciu na sezónu 2010/11 no neskôr toto rozhodnutie bolo zrušené vďaka občianskoprávnemu súdu. Napriek ťažkostiam sa v ďalších rokoch ich výkony zlepšili a bojovali o Eredivisie.

V roku 2016 klub prevzal turecký investor Işitan Gün, ktorý predtým pôsobil ako prevádzkový riaditeľ Galatasarayu. Sezóna mala pre klub ťažký začiatok no po zmene trénera a nových hráčov sa klub zachránil v Eerste Divisie. O dva roky neskôr však Fortuna Sittard skončila na druhom mieste v Eerste Divisie a tým pádom po 16 rokoch sa tešili z postupu do Eredivisie.

## Úspechy klubu
* KNVB Cup
** **Víťaz**: 1956/57, 1963/64
* **[[Eerste Divisie]]**
** **Víťaz**: 1958/59, 1963/64, 1965/66, 1994/95

## Fortuna Sittard v európskych súťažiach

## Slávni odchovanci klubu
* Mark van Bommel (bývalý skvelý futbalista a hráč Barcelony, Bayernu Mníchov či AC Miláno)
* Kevin Hofland (bývalý obranca známy z pôsobenia v PSV Eindhoven a Rangers)
* Fernando Ricksen
* Ruud Hesp

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Holandské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1968
Juan José Omella i Omella

Mons. **Juan José [[kardinál]] Omella i Omella** (* 21. apríl 1946, Cretas, Teruel, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup. Od svojho uvedenia do úradu 26. decembra 2015 pôsobí ako arcibiskup Barcelony a od 28. júna 2017 ako kardinál. V rokoch 2020 až 2024 bol predsedom Španielskej biskupskej konferencie. Predtým pôsobil ako pomocný biskup Zaragozy (19961999) a biskup Barbastro – Monzón (19992004) a Calahorra y La Calzada – Logrono (20042015). Je členom Kardinálskej rady.

## Životopis
Narodil sa v obci Cretas v Aragónsku. Jedna z jeho sestier tam stále žije, zatiaľ čo druhá zomrela v mladom veku. Dedinský kňaz ho presvedčil, aby vstúpil do seminára v Zaragoze. Študoval aj vo vzdelávacích centrách pre misionárov v Leuvene a Jeruzaleme. 20. septembra 1970 bol vysvätený za kňaza. Potom pracoval pre cirkev v Zaragove a v Zaire.

## Biskup
Pápež Ján Pavol II. ho 15. júla 1996 vymenoval za pomocného biskupa v Zaragoze a za biskupa ho vysvätil 22. septembra arcibiskup zo Zaragozy Elías Yanes Alvarez.

V roku 1999 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za biskupa v Barbastro-Monzón. V rokoch 2001 až 2003 zastával posty apoštolského administrátora Huesca a Jaca. V roku 2004 bol vymenovaný za biskupa v Calahorre a La Calzada-Logrono.

Od roku 1996 je členom Komisie pre sociálnu službu Španielskej biskupskej konferencie a v rokoch 2002 až 2008 a 2014 až 2017 bol jej predsedom. 6. novembra 2014 ho pápež František vymenoval za člena Kongregácie pre biskupov.

Pápež František ho 6. novembra 2015 vymenoval za arcibiskupa Barcelony. Do úradu bol ustanovený 26. decembra.

## Kardinál
Dňa 21. mája 2017 pápež František na konzistóriu naplánovanom na 28. júna 2017 oznámil plány ho vymenovať za kardinála.

Denník El Diario uviedol, že z vymenovania jasne vypláva, že preferovanými zástupcami pápeža Františka  v Španielsku je on a Carlos Osoro Sierra, madridský arcibiskup, ktorého pápež František vymenoval za kardinála v roku 2016, a nie nedávno zvolené vedenie Španielskej biskupskej konferencie, ktoré je vnímané ako konzervatívnejšie. Denník poznamenal, že jeho vymenovanie do Kongregácie pre biskupov ho postavilo do pozície, v ktorej môže ovplyvniť budúcnosť cirkevného vedenia v Španielsku.

Na konzistóriu 28. júna bol zaradený do rádu kardinálov – kňazov s titulom **Santa Croce in Gerusalemme**.

Pápež František ho 23. decembra 2017 vymenoval za člena Kongregácie pre biskupov a Najvyššieho tribunálu Apoštolskej signatúry.

Pápež František ho 7. marca 2023 vymenoval do Rady kardinálov – poradcov.

Zúčastnil sa ako kardinál volič ma pápežskom konkláve v roku 2025, na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV..

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Španielski kardináli
Kategória:Španielski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Arcibiskupi Barcelonskej arcidiecézy
Hermaios (hrnčiar)

[náhľad|Fragment atického [červenofigúrová keramika|červenofigúrového kyliku, hrnčiar: Hermaios, cca 520 – 510 pred Kr., Museum of Fine Arts, Boston]]
**Hermaios** () bol atický hrnčiar, pôsobiaci koncom 6. storočia pred Kr.

Od atického hrnčiara Hermaia sa zachovali len štyri signované (*HERMAIOS EPOIESEN* – Hermaios zhotovil) červenofigúrové kylikes *typu C.* Dva sú uložené v Britskom múzeu (British Museum E 34, British Museum 96.10-22.1), jeden v petrohradskom múzeu Ermitáž (St. Petersburg, Hermitage 647) a jeden v bostonskom múzeu umenia (Museum of Fine Arts 03.844). Všetky sú zvnútra zdobené Hermaiovým maliarom, pomenovanom po hrnčiarovi.
 
Jeho fragmentárny hrubostenný kylix z Bostonu naznačuje, že patrí k menšiemu robustnejšiemu kyliku „typu C“  s nízkou stopkou a nôžkou v tvare torusu. Čaše tohto typu sú pomerne plytké a majú hladký odsadený okraj. Atický tvar kyliku typu C sa určite vyrábal v pevninskom Grécku už koncom 6. storočia pred Kr. (približne od roku 520 pred Kr.), oveľa skôr ako juhoitalské (v *Megalé Hellas*) kópie tohto tvaru, ktoré pochádzajú prevažne z prvej polovice 5. storočia pred Kr.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Koalícia ochotných

**Koalícia ochotných** je termín, ktorý sa začal vo väčšom rozsahu používať najmä po roku 1990 v súvislosti s rastúcim množstvom kríz vo svete, ktoré si vyžadovali medzinárodnú pozornosť. Problémy vznikali najmä pri zabezpečovaní mierových misií pod záštitou OSN, pričom tento problém sčasti pretrváva dodnes. 

Typickým príkladom bola koalícia ochotných vedená Austráliou, ktorá v rámci operácie INTERFET pôsobila vo Východnom Timore. Rovnaký termín používal aj americký prezident Bill Clinton v roku 1994, keď vrcholila kríza okolo Severnej Kórey. 

K rozšíreniu používania tohoto pojmu došlo v súvislosti s inváziou do Iraku v roku 2003, kedy sa zformovala neformálna koalícia ochotných, ktorí v tejto vojne podporovali Spojené štáty.

Tento termín sa opäť začal používať v súvislosti s ruskou inváziou na Ukrajinu. Túto koalíciu ochotných, ktorá vznikla v roku 2025, tvoria približne tri desiatky štátov, ktoré sa zaviazali podporovať Ukrajinu a ochotné poskytnúť jej bezpečnostné záruky v prípade nastolenia prímeria.

## Referencie

Kategória:Politika
Slivkový jarok

**Slivkový jarok** je vodný tok v pohorí Tribeč a v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to pravostranný prítok Dubnice v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 5,4 km a je tokom V. rádu. V hornej časti preteká cez Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a jeho časti Hornonitrianske predhorie, na západných výbežkoch Veľkého Tribča (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite Húšťavy () v závere nevýraznej doliny tečie krátko na severozápad, následne prevažne západným smerom. Južným úpätím lemuje Kovarskú hôrku () a zakrátko opúšťa zalesnené územie, pohorie Tribeč i Chránenú krajinnú oblasť Ponitrie. Bez významnejších prítokov pokračuje zvlnenou oblasťou Nitrianskej pahorkatiny a jej časťou Tribečské podhorie, kde sa lemovaný pobrežným porastom postupne stáča na severozápad. Východne od Kovariec sa prudko stáča na juhozápad a onedlho sa v blízkosti cesty II/593, v nadmorskej výške približne , vlieva pravostranne do Dubnice, prítoku rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Kovarce, len v ústí sa dotýka hranice s územím obce Súlovce. Preteká iba okresom Topoľčany v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Tribeč, Veľký Tribeč (geomorfologický podcelok), Hornonitrianske predhorie
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Tribečské podhorie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Súlovce
Kategória:Kovarce
2. slovenská futbalová liga žien 2012/2013

**2. slovenská futbalová liga žien 2012/2013** bol 5. ročník druhej ženskej futbalovej ligy na Slovensku.  

V základnej časti vyhrali skupinu tímy: Lady Team Bratislava B (skupina Bratislava), KOVO Beluša (skupina sever), FK Slovan Duslo Šaľa B (skupina juh) a W.F.G. Trebišov (skupina východ).

Do baráže o postup do prvej ligy postupili tímy: Spartak Myjava, KOVO Beluša a W.F.G. Trebišov. DFK Láb odmietol účasť v nadstavbovej časti.

Nadstavbovú časť vyhral Spartak Myjava, ďalšiu sezónu ich však vedenie opäť prihlásilo do 2. ligy. 

## Základná časť

### Skupina Bratislava

#### Tabuľka

Zdroj:

#### Zápasy

Zdroj.

### Skupina Sever

#### Tabuľka

Zdroj.

#### Zápasy

Zdroj.

### Skupina Juh

#### Tabuľka

Zdroj.

#### Zápasy

Zdroj.

### Skupina Východ

#### Tabuľka

Zdroj.

#### Zápasy

Zdroj.

## Nadstavbová časť
Do baráže o postup do prvej ligy postupujú tímy: Spartak Myjava, KOVO Beluša a W.F.G. Trebišov. DFK Láb odmietol účasť v nadstavbovej časti. 1. kolo začalo 25. mája 2013 a posledné 6. kolo sa odohralo 15. júna 2013.

Nadstavbovú časť vyhral Spartak Myjava, ďalšiu sezónu ich však vedenie opäť prihlásilo do 2. ligy.

Zdroj.

## Referencie

Kategória:Ženský futbal na Slovensku
Kategória:Futbal v 2012
Kategória:Futbal v 2013
United Artists

**United Artists** (**UA**) je americká filmová produkčná a distribučná spoločnosť. Bola založená v roku 1919 hviezdami nemého filmu Michaelom Pickfordom, Charlesom Chaplinom, Davidom Fairbanksom a režisérom D.W. Griffithom. V roku 2006, po mnohých zmenách v spoločnosti, získal kontrolu nad spoločnosťou herec Tom Cruise.

## História
Spoločnosť bola založená v roku 1919 filmovou hviezdou Charlie Chaplinom, Mary a Michaelom Pickfordom, Douglas Fairbanksom a režisérom D.W. Griffithom, ktorý bol priekopníkom vo vývoji kamerových techník. Boli to poprední filmári svojej doby, ktorí chceli úplnú slobodu pri produkcii a distribúcii svojich filmov. Spoločnosť sa tiež zaoberala distribúciou vysokokvalitných filmov, natočených nezávislými producentmi. United Artists bola prvou veľkou produkčnou spoločnosťou, ktorú kontrolovali jej umelci a nie podnikatelia. Okrem filmov svojich zakladateľov (vrátane Chaplinovho filmu *[[Zlaté opojenie]]* z roku 1925) spoločnosť United Artists v 20. rokoch 20. storočia prosperovala aj vďaka filmom s Gloriou Swansonovou, Normou Talmadgeovou, Busterom Keatonom a Rudolphom Valentinom v hlavných úlohách. Spoločnosť sa v 30. rokoch 20. storočia postavila novej výzve zvukových filmov vďaka talentu producentov Samuel Goldwyn, Howard Hughes a Alexander Korda. Spoločnosť sa však nakoniec stretla s finančnými ťažkosťami a v roku 1951 bola reorganizovaná: produkčné štúdio bolo predané a United Artists sa stali výlučne finančným a distribučným zariadením. Hoci sa nová administratíva etablovala s filmami so skromným rozpočtom, spoločnosť bola v polovici 50. rokov plne konkurencieschopná voči všetkým veľkým štúdiám vďaka filmom ako *Africká kráľovná* (1951), *Na pravé poludnie* (1952), *Marty* (1955), *Witness for the Prosecution* (1957), *[[Niektorí to radi horúce]]* (1959), *Byt* (1960) a *Sedem statočných* (1960) či *West Side Story* (1961). Medzi ďalšie úspechy spoločnosti patrila diely séria o Jamesovi Bondovi a Ružovom panterovi a snímky ako *[[Prelet nad kukučím hniezdom]]* (1975) alebo *[[Rocky (film)|Rocky]]* (1975). V neskorších rokoch spoločnosť United Artists prešla rôznymi vlastníkmi a korporátnymi organizáciami.

## Galéria

Súbor:United Artists contract signature 1919.jpg|D.W. Griffith, Mary Pickford, Charlie Chaplin (sediaci) a Douglas Fairbanks pri podpise zmluvy o založení filmového štúdia United Artists v roku 1919.
Súbor:United Artists Logo 1919.JPG|Logo podniku United Artists v roku 1919.
Súbor:United Artists Offices in Boston 1919.jpg|Kancelárie United Artists v Bostone.


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Filmové produkčné podniky v USA
Kategória:Filmové distribučné podniky v USA
Kategória:Podniky založené v 1919
Julija Anatolijivna Svyrydenková

**Julija Anatolijivna Svyrydenková** (, * 25. december 1985, Černihiv) je ukrajinská politička, od júla 2025 predsedníčka vlády Ukrajiny.

Úradu sa ujala na žiadosť prezidenta Zelenského, ktorý jej vyjadril dôveru. V rokoch 2021 – 2025 bola prvou podpredsedníčkou vlády a ministerkou hospodárskeho rozvoja a obchodu Ukrajiny vo vláde Denysa Šmyhaľa. Do politiky vstúpila v roku 2015, keď sa stala poradkyňou predsedu rady Černihivského rajónu.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Černihivskej oblasti
Kategória:Ukrajinskí politici
Kategória:Premiéri Ukrajiny
Kategória:Premiérky
Kategória:Osobnosti rusko-ukrajinskej vojny
Venegono Inferiore

**Venegono Inferiore** je obec v Taliansku, v regióne Lombardsko a v provincii Varese. Mesto sa nachádza v nadmorskej výške 320 metrov nad morom, na ľavom brehu rieky Olona. Žije tu 6335 obyvateľov. Nachádza sa tu Milánsky arcibiskupský seminár, ktorý bol slávnostne otvorený 12. mája 1935 a je zasvätený pápežovi Piovi XI. Nachádza sa v ňom geofyzikálne observatórium a knižnica so 115 000 zväzkami. Na území obce sa nachádza Letisko Artura Ferrarina, výrobca lietadiel Aermacchi a letecký klub Varese.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Obce v Taliansku
Kategória:Lombardsko
Kategória:Varese
Mária Maľcovská

**Mária Maľcovská,** (; * 5. máj 1951, Ruský Potok† 25. september 2010, Prešov) bola publicistka, poetka a spisovateľka zo Slovenska, píšuca rusínsky, slovensky a ukrajinsky.

Rodáčka z Ruského Potoka bola rusínskou spisovateľkou, členkou Spolku rusínskych spisovateľov Slovenska, aktivistkou v rusínskom národnom a kultúrnom živote.

Po ukončení Filozofickej fakulty UPJŠ pracovala ako redaktorka časopisu Dukla, Nove žytťa, Družno vpered a krátko po r. 1989 sa stala redaktorkou časopisu Rusín a Národné noviny.

V roku 1999 bola za knihu Pod rusínskym nebom ako prvá žena ocenená literárnou cenou A. Duchnoviča, ktorú každoročne udeľuje Karpatsko-rusínske výskumné centrum v Okale v USA a za knihu Rusínske arabesky (2001) sa stala nositeľkou Ceny Slovenského literárneho fondu.

Od roku 2008 nastúpila na cestu vedecko-pedagogickej činnosti, ako asistentka na Ústave rusínskeho jazyka a kultúry Prešovskej univerzity.

Značná časť jej tvorby bola odvysielaná v Slovenskom rozhlase, ukážky z jej diela sa dostali do školských učebníc a zazneli na recitátorských súťažiach. Tvorba Márie Maľcovskej zviditeľnila Rusínov v dnešnom svete a bola výrazným príspevkom k rozvoju ich národnostnej identity, kultúry a jazyka.

## Dielo
* v ukrajinčine
** 1989 – Юльчина майна, Поточина
* v rusínčine
** 1995 – Манна і оскомина
** 1998 – Под русиньским небом
** 2002 – Русиньскы арабескы
** 2007 – Зелена фатаморгана
** Приповедкова лучка
** *Julčine tajomstvo ([[1988]])*
** *Potočina (Rieka, [[1991]])*
** *Manna i oskomina (Sladké a trpké, [[1994]])*
** *Pripovidkova lučka (Rozprávková lúčka, [[1995]])*
** *Pod rusínskym nebom ([[1999]])*
** *Rusínske arabesky ([[2001]])*
** *Zelená fatamorgána ([[2007]])*
** *Jedna vstriča (Jedno stretnutie, [[2007]])*

## Externé odkazy
* O Márii Maľcovskej na stránke obce Ruský Potok

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Ruského Potoka
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Spisovatelia píšuci po rusínsky
Kategória:Spisovatelia píšuci po ukrajinsky
Kategória:Slovenské osobnosti rusínskeho pôvodu
Kategória:Cena Literárneho fondu
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Denys Anatolijovyč Šmyhal

**Denys Anatolijovyč Šmyhaľ** (; * 15. október 1975, Ľvov) je ukrajinský podnikateľ a politik. V rokoch 2020 – 2025 bol predseda vlády Ukrajiny, od júla 2025 je ministrom obrany.

## Život
Šmyhaľ je židovského pôvodu. Vyštudoval ekonómiu, študoval oi. na technickej univerzite v nemeckom Aachene. V rokoch 2017 – 2019 pracoval ako manažér v energetickom holdingu DTEK, ktorý vlastní ukrajinský oligarcha Rinat Achmetov.

Od augusta 2019 do februára 2020 bol guvernérom Ivanofrankivskej oblasti na juhozápade Ukrajiny. V marci 2020 sa stal ukrajinským premiérom.

V júli 2025 ukrajinský prezident Volodymyr Zelenskyj uviedol, že Šmyhaľa vo funkcii premiéra krajiny nahradí Julija Svyrydenková. Krátko potom podal Šmyhaľ demisiu ako vôbec najdlhšie slúžiaci premiér krajiny v jej histórii. Ešte toho istého mesiaca sa stal ukrajinským ministrom obrany.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Ukrajinskí politici
Kategória:Ukrajinskí podnikatelia
Kategória:Premiéri Ukrajiny
Kategória:Ministri pre miestny rozvoj, stavebníctvo a bývanie Ukrajiny
Kategória:Ministri obrany Ukrajiny
Kategória:Politici židovského pôvodu
Kategória:Ukrajinské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Ľvova
Kategória:Osobnosti rusko-ukrajinskej vojny
Annibale Gonzaga

**Annibale Gonzaga** slovensky aj **Hannibal Gonzaga** alebo **Hanibal Gonzaga** môže byť:

* taliansky šľachtic, vojak (15071537), pozri Annibale Gonzaga (1507 – 1537)
* taliansky šľachtic, vojvoda, dvoran a diplomat v službách Habsburgovcov (1602 – 1668), pozri Annibale Gonzaga (1602 – 1668)
* taliansky šľachtic, františkán, rímskokatolícky biskup, generálny minister františkánov, pápežský legát a Služobník Boží (1546 – 1620), pozri Hannibal František Gonzaga

Gonzaga, Annibale
Partizánska skupina Pavla Boroša

**Partizánska skupina Pavla Boroša** bola prvou bojovou jánošíkovskou družinou na Slovensku. Založil ju vo Vihorlate 22. marca 1942 komunistický funkcionár Pavel Boroš. Pozostávala z miestnych antifašistov a rasovo prenasledovaných Židov. Kým stihla rozvinúť činnosť, bola 7. apríla 1942 prepadnutá žandármi a gardistami. Skupina bola rozbitá a väčšina členov postupne pozatýkaná. Pavel Boroš zatknutiu unikol a zahynul za neznámych okolností vo Vihorlate.  

## História oddielu
Skupinu založil 22. marca 1942 komunistický funkcionár Pavel Boroš, ktorý o založení partizánskej skupiny podľa spoluväzňov z Ilavy  uvažoval už od roku 1941. Jej členovia sa mali hlásiť heslom „Ilava 38“. Pavel Boroš od 22. júna 1941 žil v ilegalite. Boroš zhromaždil 19 ďalších antifašistov žijúcich v ilegalite v okrese Michalovce a Humenné. Koncom marca 1942 sa k nim pripojila skupina Židov, ktorí unikli pred transportovaním, takže skupina mala okolo 40 príslušníkov. Jadro skupiny tvorila komunistická bunka s predvojnovými členmi KSČ, okrem Pavla Boroša  E. Lipkovič, I. Präger, M. Landau.

Tábor si vybudovala v týždni pred Veľkou nocou na Pirnagovom vrchu, 2. apríla sa presťahovala do novej koliby. Skupina bola čiastočne vyzbrojená a vojenský organizovaná, uskutočňovala bojovú prípravu. Mala sieť spolupracovníkov najmä v Humennom, Vinnom a Klokočove,  ktorí ju zásobovali ju zbraňami a muníciou, potravinami a podávali jej správy o chystaných opatreniach bezpečnostných orgánov.  

### Prepadnutie skupiny 7. apríla 1942
Kým stihla skupina širšie rozvinúť politickú a bojovú činnosť, bola vyzradená. 7. apríla 1942 bola prepadnutá žandármi a gardistami. Hliadka skupiny okolo 18:50 zastrelila žandára A. Pažického. Udalosť býva označovaná ako prvý partizánsky zločin, nakoľko partizáni strieľali ako prví, táto argumentácia však ignoruje fakt, že prípadné podriadenie sa štátnym autoritám znamenalo pre židovských príslušníkov skupiny ohrozenie života. 

Po prepade sa skupina mala na návrh Pavla Boroša presunúť na vrch Kyjov, to sa ale už nepodarilo uskutočniť. Skupina bola rozbitá a väčšina členov postupne pozatýkaná. Pavel Boroš zatknutiu unikol, no zahynul za neznámych okolností vo Vihorlate.

## Poznámky


## Referencie

Kategória:Michalovce
Boroš
Kategória:Vihorlatské vrchy
Prezidentka (rozlišovacia stránka)

**Prezidentka** môže byť:

* žena v prezidentskom úrade či funkcii, pozri prezident
* český film z roku 2022, pozri Prezidentka (film z roku 2022)
* slovensko-český dokumentárny film z roku 2024, pozri Prezidentka (film z roku 2024)
C5H9NO4

Sumárny vzorec **C<sub>5</sub>H<sub>9</sub>NO<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* ''O''-acetylserín
* Kyselina ''N''-metyl-<small>D</small>-asparágová
* Kyselina glutámová
* Kyselina N-metyliminodioctová
* <small>L</small>-''treo''-3-metylaspartát
Prezidentka (film z roku 2024)

***Prezidentka*** je slovensko-český koprodukčný dokumentárny film režiséra a scenáristu Mareka Šulíka.

## Námet a produkcia
Šulík chcel prezidentku Zuzanu Čaputovú „predstaviť ako političku, matku a dcéru zároveň“ Šulík mal zámer filmu už v čase prezidentskej kandidatúry Magdy Vášaryovej a neskôr Ivety Radičovej. Zuzana Čaputová ho zaujala „svojou priamočiarosťou a slušnosťou v dialógu“. Oslovil ju pred 2. kolom prezidentských volieb. Filmovanie začalo 30. marca 2019, počas druhej volebnej noci. Šulík nakrúcal 261 dní a získal 352 hodín vlastného materiálu ku ktorému pribudli „desiatky hodín archívneho materiálu rôzneho pôvodu“. Popri natáčaní diania Šulík s Čaputovou viedol rozhovory. Podľa dohody mohol byť film uvedený až po Čaputovej mandáte. Šulík rovnako nemohol zachytávať informácie, ktoré podliehali štátnemu tajomstvu.

Film vznikol v koprodukcii Hitchhiker Cinema, Slovenskej televízie a rozhlasu Aerofilms, Českej televízie a Filmotras. Rozpočet filmu bol 420 000 eur.

## Dej

Film sa začína volebnou nocou. Neskôr pokrýva návštevu pápeža Františka na Slovensku, Čaputovej návštevu v Kyjive, kladenie vencov a objatie Romana Samotného pred Teplárňou, naspäťvzatú demisiu Igora Matoviča ale aj vyhrážky Čaputovej a jej dcéram, otcovu smrť a obavy a zdravie dcéry Emy. Film zachytáva aj rozhodovanie neobhajovať ďalší mandát.

Za najsilnejší moment filmu režisér Šulík považuje moment kedy sa Čaputová dozvedela o nádore na mozgu svojej dcéry.

## Uvedenie
Svetovú premiéru mal na 28. medzinárodnom festivale dokumentárnych filmov Ji.hlava 25. októbra 2024, ktorý zahájil. Slovenskú premiéru mal na festivale Jeden svet 27. októbra 2024. Uvedenie do slovenských kín bolo naplánované na 31. októbra 2024. Od 12. marca 2025 je film k dispozícii na streamingovej platforme Netflix.

## Recenzie
Podľa Pauly Kentošovej: *„O tom, že Zuzana Čaputová je rozhľadenou ženou s nadhľadom nemožno pochybovať, avšak miestami sa môže zdať, že ju film príliš glorifikuje. Celý dokument sa zameriava na jej neodopierateľnú ľudskosť, avšak skutočne kvalitné filmové zábery neukazujú ani kúsok objektívnej kritiky, ktorá je aj v dokumentoch natočených z vlastného pohľadu pre niektorých divákov žiadúca.“* Mirka Spáčilová film označila za „ohľaduplnú nudu“.

Čaputová o filme uviedla „Rešpektujem prístup autora, musím však dodať, že realita bola širšia a pestrejšia“. Povedala, že realita obsahovala aj veľa pozitívnych vecí. Čaputová nebola spokojná s prvou ani druhou verziou filmu. Podľa Šulíka „Mala pocit, že jej mandát bol pestrejší.“

## Ceny
Na festivale Ji.hlava film vyhral hlavnú medzinárodnú súťaž *Opus Bonum*. Cena sa udeľuje „najvýraznejšiemu svetovému dokumentu“. Podľa poroty festivalu: „[Je film] Fascinujúca a pútavá charakterová štúdia o piatich rokoch pôsobenia Zuzany Čaputovej vo funkcii slovenskej prezidentky a o etických a politických zmenách, ktorými za ten čas prešla slovenská spoločnosť.“

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* 
* 
* 
* 

Kategória:Filmy z 2024
Kategória:Slovenské dokumentárne filmy
Kategória:České dokumentárne filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Olexandr Stanislavovyč Syrskyj

**Olexandr Stanislavovyč Syrskyj** (, * 26. júl 1965, Vladimírska oblasť, Ruská SFSR, Sovietsky zväz) je ukrajinský generálplukovník, od roku 2019 veliteľ ukrajinských pozemných síl a od februára 2024 veliteľ Ozbrojených síl Ukrajiny. Na začiatku ruskej invázie na Ukrajinu vo februári 2022 bol veliteľom obrany Kyjeva. V septembri 2022 velil ukrajinskej protiofenzíve v Charkovskej oblasti.

## Život
Syrskyj sa narodil vo Vladimírskej oblasti v Ruskej SFSR, vtedy v Sovietskom zväze. Jeho rodičia a brat stále žijú v Rusku. V 70. rokoch jeho otca preveleli do Charkova v Ukrajinskej SSR, kde Syrskyj vyštudoval strednú školu. V roku 1986 vyštudoval vyššiu vojenskú veliteľskú školu v Moskve a potom slúžil pri delostrelectve Sovietskej armády v Afganistane, Tadžikistane a Československu. Ešte pred rozpadom Sovietskeho zväzu sa usadil na Ukrajine v Poltavskej oblasti. Oženil sa s Ukrajinkou a má dvoch synov. Jeden z jeho synov žije v Austrálii.

V roku 1993, po rozpade Sovietskeho zväzu, jeho vojenskú jednotku previedli pod ukrajinské velenie a jeho povýšili do pozície veliteľa pluku. V roku 1996 promoval na vojenskej akadémii v Kyjeve a v roku 2005 na tej istej univerzite získal postgraduálny titul.

Od roku 2013 bol prvým zástupcom náčelníka Hlavného veliteľského strediska ozbrojených síl Ukrajiny a bol zapojený do procesov spolupráce s NATO. V novembri 2013 v mene ministerstva obrany prerokúval zmeny v ukrajinskej armáde podľa štandardov NATO.

## Vojna na Ukrajine
Od začiatku vojny na východe Ukrajiny bol náčelníkom štábu tzv. protiteroristických operácií, ako bola na Ukrajine oficiálne nazývaná vojna s proruskými separatistami zo samozvanej Doneckej ľudovej republiky, ktorú podporovalo Rusko. Bol jedným z hlavných veliteľov protiteroristickej operácie počas bitky pri Debalceve v zime 2015, keď sa s náčelníkom Generálneho štábu ozbrojených síl Ukrajiny Viktorom Muženkom vydali priamo do mesta. Viedol bitky vo Vuhlehirsku alebo v dedine Ridkodub a neúspešný pokus dobyť späť Logvinov. Koordinoval aj stiahnutie ukrajinskej armády z Debalceva.

Bol vyznamenaný Rádom Bohdana Chmelnického III. stupňa a neskôr získal hodnosť generálporučíka na základe svojho pôsobenia v bitke pri Debalceve.

V roku 2016 viedol Spoločné operačné veliteľstvo ozbrojených síl Ukrajiny, ktoré koordinuje operačné akcie rôznych ukrajinských bezpečnostných síl na Donbase. V roku 2017 bol veliteľom Protiteroristickej operácie na východe Ukrajiny.

Od 5. augusta 2019 bol Syrskyj veliteľom pozemných síl Ozbrojených síl Ukrajiny. Dňa 8. februára 2024 ho prezident Zelenskyj vymenoval vrchným veliteľom ozbrojených síl Ukrajiny.

## Ocenenie
* Rad Bohdana Chmelnického III. stupňa (14. marca 2015)
* Hrdina Ukrajiny (6. apríla 2022)

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Vladimírskej oblasti
Kategória:Ukrajinskí generáli
Kategória:Hrdinovia Ukrajiny
Kategória:Velitelia Ozbrojených síl Ukrajiny
Kategória:Osobnosti rusko-ukrajinskej vojny
Dommaraju Gukeš

**Dommaraju Gukeš** (v telugu , známy ako **Gukesh D**;* 29. máj 2006, Čennai, India) je indický šachista. S ratingom Elo 2776 je v rebríčku FIDE tretím najlepším aktívnym indickým šachovým hráčom a šiestym celkovo (k 22. augustu 2025). Roku 2018 obdržal titul medzinárodného majstra (IM) a v roku 2019 titul veľmajstra (GM), pričom vo veku 12&nbsp;rokov, 7&nbsp;mesiacov a 17&nbsp;dní bol vtedy druhým najmladším veľmajstrom v histórii. Rating 2700 prekonal v júli 2022 ako štvrtý najmladší hráč histórie a v septembri 2023 po 37 rokoch vystriedal Višvanátana Ánanda na prvom mieste indického rebríčka.

Ako druhý hráč turnajového hodnotenia FIDE Circuit sa kvalifikoval na turnaj kandidátov v roku 2024, v ktorom zvíťazil s výsledkom 9/14 (+5 =8 -1) a stal sa vyzývateľom majstra sveta Tinga Li-žena. Po potrestaní hrubej chyby v remízovej koncovke poslednej štrnástej partie Gukeš zvíťazil pomerom 7½–6½ a stal sa najmladším majstrom sveta v šachu.

S indickým tímom získal bronzovú medailu na šachovej olympiáde v roku 2022 a zlato na šachovej olympiáde v roku 2024. Na oboch podujatiach získal aj individuálnu zlatú medailu.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 365chess.com
* FIDE

Kategória:Osobnosti z Čennai
Kategória:Indickí šachisti
Kategória:Medzinárodní veľmajstri
Kategória:Šachoví veľmajstri
B-S 3 Paseka

náhľad|Bunker B-S 3 Paseka
**Bunker B-S 3 Paseka** bol postavený 4. až 9. januára 1937 firmou Ing. Rudolfa Friča. Posádku tvorilo 27 vojakov a v jeho výzbroji bola dvojča ťažkých guľometov. 

Bunker B-S 3 má dve podlažia; na hornom podlaží sa nachádzali strieľne, toalety, naftový agregát, sklad a čerpadlo na vodu. Na spodnom poschodí boli sklady na muníciu, sklad potravín, ubytovacia izba pre vojakov a vzduchotechnika s dvoma filtračnými zariadeniami. Pred bunkrom sa nachádzali priekopy, ktoré slúžili na to, aby sa nedalo dostať ku guľometom a taktiež ako miesto, kde padali prázdne náboje.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam petržalských bunkrov

Kategória:Vojenské stavby na Slovensku
Kategória:Česko-slovenské opevnenie
Kategória:Architektúra z 1937