open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Víkingur Gøta

**Víkingur** je faerský profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v meste Leirvík. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Betrideildin. Klub bol založený v roku 2008 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Serpugerdi Stadium s kapacitou 1 600 miest.

## História klubu
Víkingur vznikol v januári 2008 zlúčením prvoligového klubu Gí Gøta a druholigového klubu Leirvík ÍF. Kluby pomenovali klub na počesť Tróndur í Gøtu, vikingského náčelníka spred 1000 rokov, ktorý žil v osade. Klub hneď po vzniku vstúpil do najvyššej lige v krajine.

Počas svojho pôsobenia v Betrideildin sa dvakrát stal majstrom Faerských ostrovov a šesťkrát sa tešil zo zisku poháru.

## Úspechy klubu

* **[[Betrideildin]] (3x)**
** **Víťaz**: 2016, 2017, 2024
* **[[Faerský futbalový pohár|Faerský pohár]] (6x)**
** **Víťaz**: 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2022
* **[[Faerský superpohár]] (5x)**
** **Víťaz**: 2014, 2015, 2016, 2017, 2018

## Víkingur Gøta v európskych súťažiach

## Káder mužstva
**Súčasná zostava:**

 

## Externé odkazy
* vikingur.fo – oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Faerské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 2008
Newtown AFC

**Newtown Association Football Club** (wal. *Clwb Pêl-droed Y Drenewydd*) je waleský futbalový klub, ktorý sídli v meste Newtown. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Cymru Premier. Klub bol založený v roku 1875 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Latham Park s kapacitou 5 000 miest.

## História klubu
Klub bol založený v roku 1875 po zlúčení klubov Newtown a White Stars. Už o štyri roky neskôr sa klub tešil z prvej trofeje, keď vyhral domáci pohár. Od roku 1920 klub pôsobil v *Mid-Wales League* alebo *Central Wales League* a získal v nich päť majstrovských titulov. Na základe týchto úspechov klub vstúpil do systému anglickej ligy v Northern Premier League.

Newtown je jedným zo zakladajúcich členov Cymru Premier. Medzi najväčšie úspechy patria dve prvenstvá v domácom pohári.

## Úspechy klubu
* **[[Waleský futbalový pohár|Waleský pohár]] (2x)**
** **Víťaz**: 1878-79, 1894-95

## Newtown v európskych súťažiach

## Externé odkazy
* newtownafc.co.uk – oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Waleské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1875
Mosta FC

**Mosta Football Club** je maltský futbalový klub, ktorý sídli v meste Mosta. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Maltese Premier League. Klub bol založený v roku 1935 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Charles Abela Memorial Stadium s kapacitou 700 miest.

## Úspechy klubu
* **[[Maltese First Division]]**
** 3. miesto (postup): 2010/11

## Mosta v európskych súťažiach

## Zdroj

Kategória:Maltské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1935
Turistická značkovaná trasa číslo 5111

**Turistická značkovaná trasa číslo 5111** je zelená trasa v Považskom Inovci spájajúca Nové Mesto nad Váhom s obcou Mníchova Lehota. Dĺžka trasy je 29,3 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Považskom Inovci

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape


5111
5111
Angelo Bagnasco

**Angelo Bagnasco** (* 14. január 1943, Pontevico, Talianske kráľovstvo) je taliansky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál. V rokoch 2006 až 2020 bol janovský arcibiskup. Od roku 2007 do roku 2017 bol predsedom Talianskej biskupskej konferencie (CEI) a v roku 2007 bol povýšený na kardinála. Bol predsedom Rady biskupských konferencií Európy (CCEE) od roku 2016 do roku 2021.

Vo svojich názoroch je považovaný za konzervatívneho a teologického spojenca svojho predchodcu v CEI, kardinála Camilla Ruiniho.

## Životopis

### Skorý život
Narodil sa rodičom Alfredovi a Rose Bagnasco v obci Pontevico v Taliansku, kde bola jeho rodina evakuovaná počas druhej svetovej vojny.

### Kňazstvo
Navštevoval liceum v arcidiecéznom seminári v Janove a 29. júna 1966 bol vysvätený za kňaza kardinálom Giuseppe Siri. Ako kňaz v Janove získal diplom z filozofie na Univerzite v Janove, pôsobil ako profesor metafyziky a súčasného ateizmu na Teologickej fakulte Severného Talianska a viedol arcidiecézne liturgické a katechetické úrady.

### Skorá biskupská kariéra
3. januára 1998 bol vymenovaný za biskupa v Pesare. Biskupskú konsekráciu prijal 7. januára 1998 od arcibiskupa Dionigiho Tettamanziho, pričom biskupi Gaetano Michetti a Giacomo Barabino boli ako spolusvätitelia. 11. marca 2000 stal sa metropolitným arcibiskupom toho istého stolca.

### Janovský arcibiskup
Po rezignácií kardinála Tarcisia Bertoneho bol 29. augusta 2006 vymenovaný za janovského arcibiskupa. Do úradu bol uvedený 24. septembra. Benedikt XVI. 7. marca 2007 vybral Bagnasca, aby nahradil Camilla Ruiniho vo funkcii predsedu Talianskej biskupskej konferencie na päťročné obdobie.

### Kardinál a kuriálne úlohy
Pápež Benedikt XVI. dňa 17. októbra 2007 oznámil, že Bagnasco bude na konzistóriu 24. novembra vymenovaný za kardinála. 12. júna 2008 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za člena Kongregácie pre východné cirkvi, Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí.

Zúčastnil sa na pápežskom konkláve v roku 2013, ktoré zvolilo pápeža Františka, a niektoré mediálne zdroje ho považovali za možného kandidáta na pápežský stolec.

Vo februári 2018 pápež František predĺžil Bagnascovo pôsobenie v Janove o dva roky nad rámec bežného dôchodkového veku 75 rokov. Dňa 8. mája 2020 pápež František prijal Bagnascovu rezignáciu na post arcibiskupa Janova a za jeho nástupcu vymenoval Marca Tascu.

### Zdravie
28. septembra 2021, krátko po návrate z Medzinárodného eucharistického kongresu v Budapešti, mu diagnostikovali COVID-19 a prijali ho na infekčné oddelenie nemocnice Galliera v Janove. Povedal, že bol zaočkovaný a vedel, že sa stále môže nakaziť. 30. septembra nemocnica oznámila, že jeho celkový stav je dobrý a výsledok je pozitívny. Niekoľko ďalších kardinálov sa z vírusu zotavilo. Z nemocnice ho prepustili 8. októbra.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XIV.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Talianski kardináli
Kategória:Talianski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Osobnosti z Lombardska
Štátna hymna Dominikánskej republiky

**Štátna hymna [[Dominikánska republika|Dominikánskej republiky]]** (), tiež známa svojím incipitom ***Quisqueyanos valientes*** ( alebo *Statoční synovia Quisqueye*), je pieseň, ktorej hudbu zložil José Rufino Reyes y Siancas (* 1835 – † 1905) a text napísal Emilio Prud'Homme (* 1856 – † 1932).

## Text hymny
Na verejnosti sa zvyčajne hrá koniec štvrtého odseku textu.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Štátne hymny
Kategória:Dominikánska republika
Kopa (vrch v Malej Fatre, Krasňany)

**Kopa** () je vrch v severovýchodnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Varín, približne  východne od mesta Žilina.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Malej Fatry, na juhozápade geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obcí Varín a Krasňany. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Dolná Tižina, severozápadne sa nachádzajú Krasňany, západne Varín, Strečno a Nezbudská Lúčka a južne Lipovec, Turčianske Kľačany a Vrútky.
 
## Opis
Kopa leží na juhozápade Krivánskej Fatry, v rázsoche, ktorá vedie severozápadným smerom zo Suchého na Jedľovinu (). Severné svahy hrebeňa klesajú do Doliny Kúr, ktorou voda odteká potokom Kúr do Varínky, západné a južné sa zvažujú do doliny Hradské, ktorou vodu z lokality odvádza Hradský potok do Váhu. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.

Severným smerom sa nachádza Želehosť (), Magura (), Okrúhlica (), Bačínsky vrch () a Prostá (), východným Príslopok (), Malý Kriváň (), Stratenec () a Suchý (), južným Kľačianska Magura (), Kýčera (), Panošiná () a Grúň () a západným Domašín (), Kojšová (), Dubeň (), Straník () a Jedľovina ().

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež Kysuckú vrchovinu, Žilinskú kotlinu a Súľovské vrchy, pri priaznivých podmienkach aj Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy a Javorníky.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no traverzom vedie:
*  zelená značka severným úbočím z Varína cez sedlo Brestov na rázc. Javorina
*  žlto značený chodník južnými svahmi zo sedla Brestov ku Chate pod Suchým

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Krivánske Veterné hole
* Zoznam vrcholov v Malej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v Malej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Žilina
Kategória:Varín
Kategória:Krasňany (okres Žilina)
Ángela Molinová

**Ángela Molinová** (* 5. október 1955, Madrid, Španielsko) je španielska herečka. 

## Detstvo a mladosť

Molinová pochádza z umeleckej rodiny. Jej otec bol španielsky spevák a tanečník flamenca, Antonio Molina. Jej traja súrodenci sa tiež venovali hereckej kariére a ďalší zo súrodencov, Noel, je skladateľom.  

Molinová študovala tanec a divadelné umenie na Escuela Superior de Madrid.

## Kariéra

Vo filme debutovala v roku 1975 s názvom *No matarás*. V roku 1977 hrala vo filme *Ten tajomný objekt túžby*. 

Počas svojej hereckej kariéry spolupracovala s takými režisérmi ako Luis Buñuel, Jaime Chávarri, Pedro Almodóvar, Giuseppe Tornatore, Julio Medem, Ridley Scott, Lina Wertmüller, Sergio Castellitto či Jaime de Armiñán.

V roku 1985 sa Molinová stala prvou zahraničnou herečkou, ktorá získala taliansku kinematografickú cenu Davida di Donatella za úlohu vo filme *Un complicato intrigo di donne, vicoli e delitti* od režisérky Liny Wertmüller. Na Medzinárodnom filmovom festivale Donostia-San Sebastian v roku 1987 získala cenu za najlepšiu herečku za rolu vo filme *La mitad del cielo*. Opakovane bola nominovaná aj na Goya Awards.

V roku 1999 bola predsedníčkou poroty na 49. berlínskom medzinárodnom filmovom festivale.

Bola ocenená Zlatou medailou za zásluhy vo výtvarnom umení v roku 2002 a Španielskou národnou cenou za kinematografiu v roku 2016.

## Súkromný život

Molinová má päť detí, tri sa narodili z prvého zväzku s francúzskym fotografom a režisérom menom Hervé Tirmarche: Olivia (1980), Mateo (1982) a Samuel (1987); a dve, Antonio (1995) a María Isabel (2003) so súčasným manželom, ibizským podnikateľom kanadského pôvodu Leom Blakstadom. V roku 2012 sa jej narodila prvá vnučka.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Španielske divadelné herečky
Kategória:Španielske filmové herečky
Kategória:Španielske televízne herečky
Kategória:Držitelia ceny Donatellov David
Kategória:Osobnosti z Madridu
Fontainebleau Miami Beach

**Fontainebleau Miami Beach** je hotel v Miami Beach na Floride v USA. Luxusný hotel, ktorý navrhol Morris Lapidus, bol otvorený v roku 1954.

Hotel sa nachádza na Collins Avenue a vlastní ho rodina Sofferovcov.

## História
Stavbu navrhol architekt Morris Lapidus, ktorý sa inšpiroval francúzskou architektúrou. Po oficiálnom otvorení v 1954 sa v 50. a 60. rokoch vystupovali v Fontainebleau osobnosti ako Elvis Presley, Bob Hope, Lucille Ball či Judy Garland.

Na prelome 21. storočia sa stavba blížila k päťdesiatke a ukazovala svoj pokročilý vek. Časť areálu zatvorila svoje brány v roku 2005 a v priebehu niekoľkých nasledujúcich rokov podstúpila masívne prerábky v hodnote 1 miliardy dolárov. Vynovené Fontainebleau zožalo pozitívne recenzie, keď sa znovu otvorilo na jeseň 2008. V rámci renovácie tím medzinárodne uznávaných dizajnérov, architektov a umelcov obnovil mnohé pôvodné prvky architekta stavby Lapidusa, vrátane kruhových stropov a trblietavých lustrov nad hlavou a motívov motýlov pod nohami na podlahe.

Nehnuteľnosť pôvodne pozostávala z dvoch veží, Chateau a Versailles, ale neskoršie rozšírenie pridalo 37-poschodové veže Trésor a 18-poschodové Sorrento. Spoločne sa môžu pochváliť 658 juniorskými, jedno a dvojizbovými ubytovacími jednotkami, čím sa celkový počet dostupných izieb zvýšil na 1 504. Medzi ďalšie súčasti vybavenia patrí 12 reštaurácií a salónikov, od modernej čínskej reštaurácie až po tie pri bazéne.

Pri vstupe sa nachádza schodisko „Stairway to Nowhere“, ktoré je charakteristickým znaku hotela. Nachádza sa vstupnej hale s rozlohou 17 000 štvorcových stôp. Súčasťou je aj prímorský bazén či kúpele s rozlohou 40 000 štvorcových stôp.

## Goldfinger
Hotel bol súčasťou aj tretej oficiálnej bondovky *[[James Bond: Goldfinger|Goldfinger]]* (1964) so Seanom Connerym. Vo filme sa hotel objavil hneď po úvodných titulkoch.

## Galéria

Súbor:Fontainebleau Hotel, Miami Beach, Florida. LOC gsc.5a23478.jpg|Podoba Fontainebleau Miami Beach v polovici 50. rokov
Súbor:Fontainebleau Hotel model, Miami Beach. LOC gsc.5a22678.jpg|Pohľad na model areálu z leteckej perspektívy
Súbor:Miami Beach FL Fontainebleau name01.jpg|Nápis na budove hotela
Súbor:Fontainebleau Hilton, Miami Beach, Florida LCCN2017711386.tif|Hotel v roku 1982
Súbor:Fontainebleau Miami interior FL3.jpg|Interiér hotela


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Architektúra z 1954
Kategória:Hotely v Miami
Kategória:Lokality z filmov o Jamesovi Bondovi
OSS 117

**OSS 117** môže byť:

* filmová séria, pozri OSS 117 (filmová séria)
* knižná séria, pozri OSS 117 (knižná séria)
** hlavná postava týchto sérií, pozri Hubert Bonisseur de La Bath
Kádrový posudok

**Kádrový posudok** bola forma osobného hodnotenia v čase totalitného režimu v Česko-Slovensku v rokoch 19481989.

Na takmer každého občana existoval na pracovisku spis s údajmi o jeho triednom pôvode, názoroch a ideologických postojoch. Bola to postupne rastúca zložka s jednotlivými kádrovými posudkami, ktoré boli človeku počas jeho života vystavené. Kádrový posudok vo forme listu bol zhotovovaný takzvanými kádrovými pracovníkmi z osobných a kádrových alebo iných podobne nazvaných oddelení, ktoré mal povinne každý podnik, vojenský útvar či škola. Pri ukončení pracovného pomeru, vojenskej služby alebo školy bol posudok posielaný na nové pracovisko. Predmetná osoba s jeho obsahom obvykle zoznamovaná bola.

## Obsah posudku a jeho vývoj v čase
[náhľad|Tento kádrový posudok bol vydaný [16. november|16. novembra 1960.]]
Kádrové posudky ako jedna z foriem represie boli zavedené krátko po komunistickom prevzatí moci v roku 1948. Cieľom kádrových posudkov bolo, aby osoby s nevhodným triednym pôvodom (a, samozrejme, aj ich deti a príbuzní) boli identifikované a aby im bol zamedzený prístup k moci (politickej) a k ekonomickým zdrojom (k vlastníctvu výrobných prostriedkov, ale aj majetku osobného, k odborným či inak zodpovedným zamestnaním). Zlý triedny pôvod malo množstvo ľudí. Kulaci (tak boli nazývaní nielen veľkostatkári a bývalá šľachta, ale aj obyčajní statkári a často aj drobní samostatne hospodáriaci roľníci, odmietajúci vstup do JRD) boli hlavnou nepriateľskou triedou na vidieku. V mestách potom predstavovali nepriateľskú triedu továrnici a živnostníci („buržuji“) či majitelia obchodov („šmelinári“). Tým všetkým sa nová vládnuca trieda aj prostredníctvom kádrových posudkov mstila.

Zlé hodnotenie v kádrovom posudku však mohol človek získať nielen za pôvod, ale aj za nevhodné názory. Postihované zlým hodnotením bolo náboženské presvedčenie, záporný vzťah k socialistickému (v 50. rokoch sa častejšie hovorilo komunistickému) zriadeniu, záporný vzťah k Sovietskemu zväzu, ale aj zlá pracovná morálka či nedodržiavanie noriem socialistickej morálky (nevery, rozvody, alkoholizmus, to všetko bolo hodnotené kolektívom na pracovisku a objavovalo sa v kádrovom posudku).

Po okupácii ČSSR sovietskou armádou v auguste 1968 (oficiálne bratská pomoc krajín Varšavskej zmluvy) bol jednou z hlavných tém kádrového posudku postoj občana k sovietskej okupácii. Nesúhlas s tzv. „bratskou pomocou“ predstavoval často koniec kariéry. Následne, v čase normalizácie, bol význam triedneho pôvodu mierne zabudnutý a hlavný dôraz bol kladený na postoje hodnoteného, najmä, čo sa týka sovietskej okupácie a socialistického zriadenia. Hodnotila sa tiež osobná politická angažovanosť (členstvo a funkcie v organizáciách Národného frontu, účasť na schôdzach a neplatených brigádach) a postoje najbližšej rodiny. Súčasťou negatívneho hodnotenia sa stávala napríklad aj emigrácia niekoho z príbuzných (najmä po emigračných vlnách 1948 a 1968), prípadne udržiavanie kontaktu s takou v cudzine žijúcou osobou.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Personalistika
Kategória:Komunizmus v Česko-Slovensku
Kategória:Ľudské práva v Česko-Slovensku
Miloš Šimurda

**Miloš Šimurda** (* 5. jún 1924, Frenštát pod Radhoštěm – † 6. január 2019, Rožnov pod Radhoštěm) bol český akademický maliar, kresliar, monumentalista, pedagóg a básnik.

## Životopis
Šimurda prežil svoju mladosť vo Frenštáte pod Radhoštěm, kde sa tiež narodil, a vo Valašskom Meziříčí. Vyštudoval gymnázium vo Frýdku-Místku a potom obchodnú akadémiu vo Frenštáte, stredoškolské štúdiá zakončil maturitou v roku 1943.

V roku 1950 začal študovať maliarstvo na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave v ateliéri prof. Jána Mudrocha. Vysokú školu dokončil v roku 1955. V rokoch 19571958 externe vyučoval na Strednej umeleckopriemyselnej škole, v rokoch 19631965 na Stavebnej fakulte SVŠT a súčasne pracoval na Ústredí umeleckých remesiel v Bratislave.

## Diela
* 1958: „Akvarely – M. Šimurda“ (plagát)
* 1965: „Členská výstava SČVU 1965“ (plagát)
* 1966: „Mistrovství světa 1967. Veľká cena ČSSR“ (plagát)
* 1967: „Výstava obrazov Miloša Šimurdu“
* 1969: „Nehoda“ (olejomaľba/koláž)
* 1971: „Kráčajúci muž“ (olejomaľba)
* 1971: „Spolujazdec“ (olejomaľba)
* 19701972: „Situácia č. 2“ (olejomaľba)
* 1976: sklomozaika s budovateľským motívom – budova SOU (dnes Cirkevná základná škola Narnia), Komenského 27, Pezinok

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí maliari
Kategória:Českí grafici
Kategória:Českí pedagógovia
Kategória:Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Zoznam kardinálov vymenovaných Levom IV.

[náhľad|Umelecká predstava pápeža [Lev IV. (pápež)|Leva IV. (mozaika, Bazilika svätého Pavla za hradbami, Rím)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Levom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Lev IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (847855) minimálne troch kardinálov v dvoch konzistóriách. Okrem toho bolo počas jeho pontifikátu prvýkrát zdokumentovaných ďalších 28 kardinálov. Jeden sa vzdal kardinálskej hodnosti a jeden bol exkomunikovaný za svätokupectvo.

Medzi týmito prelátmi sa nachádzali aj dvaja ďalší pápeži. Kardinál Benedetto sa stal pápežom Benediktom III. a kardinál Niccolò pápežom Mikulášom I. Druhý menovaný bol už od úmrtia uctievaný ako svätý, oficiálne ho však do Rímskeho martyrológia zaradil až pápež Urban VIII. v roku 1630.

## Konzistórium v roku 847
# Kardinál Pietro (??)
# Kardinál Anastáz Knihovník (810/817?877/879), kardinálskej hodnosti sa vzdal krátko po vymenovaní a neskôr bol vzdoropápežom Anastázom III.

## Prvýkrát zdokumentovaný v roku 853
O existencii týchto kardináloch sa dozvedáme zo súpisu účastníkov synody v Ríme, ktorá sa konala v roku 853. Vyhotovil ho Alfonso Chacón pod názvom *Vitæ, et res gestæ Pontificum Romanorum : et S.R.E. Cardinalium ab initio nascentis Ecclesiae usque ad Clementem IX P. O. M.*
# Kardinál Giovanni (?867)
# Kardinál Rodoaldo (?po 864), exkomunikovaný za simóniu v roku 864
# Kardinál Sergio (?pred 879)
# Kardinál Petronacio (?867?)
# Kardinál Romano (??)
# Kardinál Sergio (??)
# Kardinál Leone (?pred 867)
# Kardinál Zaccaria (?po 867)
# Kardinál Benedetto (?858), neskôr pápež Benedikt III.
# Kardinál Leone (??)
# Kardinál Paolo (?pred 867)
# Kardinál Leone (?pred 867)
# Kardinál Giorgio (??)
# Kardinál Romano (?pred 872)
# Kardinál Lucino (??)
# Kardinál Giovianino (??)
# Kardinál Adriano (??)
# Kardinál Giorgio (?pred 867)
# Kardinál Giovanni (??)
# Kardinál Leone (?pred 882)
# Kardinál Martino (??)
# Kardinál Giovanni (??)
# Kardinál Giovanni (??)
# Kardinál Giovanni (??)
# sv. kardinál Niccolò (800/827?867), neskôr pápež Mikuláš I.
# Kardinál Benedetto (??)
# Kardinál Leonzio (??)
# Kardinál Benedetto (??)

## Konzistórium v roku 854
# Kardinál Megisto (?pred 868)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Sergiom II. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom I. (najbližším nástupcom, ktorý kreoval kardinálov)

## Zdroj

Lev 04
Cliftonville FC

**Cliftonville Football & Athletic Club** je poloprofesionálny futbalový klub zo Severného Írska, ktorý sídli v hlavnom meste Belfast. Tím hráva v najvyššej národnej klubovej súťaži NIFL Premiership. Klub bol založený v roku 1879 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Solitude s kapacitou 6 000 miest.

## História klubu
Založenie Cliftonville FC bolo oznámené 20. septembra 1879 v novinách v *Belfast News-Letter* a *Northern Whig*. Len týždeň po založení klubu odohral Cliftonville svoj prvý zaznamenaný zápas proti výberu hráčov rugby. V 80. rokoch 19. storočia hral Cliftonville aj v anglickom FA Cupe. 

Počas svojej histórie sa päťkrát stali majstrom Severného Írska a deväťkrát vyhrali v domácom pohári.

## Úspechy klubu

* **[[NIFL Premiership]] (5x)**
** **Víťaz**: 1905-06 (zdieľaný), 1909-10, 1997-98, 2012-13, 2013-14 
* **[[Irish Cup]] (9x)**
** **Víťaz**: 1882–83, 1887–88, 1896–97, 1899–1900, 1900–01, 1906–07, 1908–09, 1978–79, 2023–24
* **[[Northern Ireland Football League Cup]] (6x)**
** **Víťaz**: 2003–04, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2021–22

## Cliftonville v európskych súťažiach

## Káder mužstva
**Súčasná zostava:**

 

## Externé odkazy
* cliftonvillefc.net – oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Severoírske futbalové kluby
Kategória:Šport v Belfaste
Kategória:Futbalové kluby založené v 1879
Prostá

**Prostá** () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Dolná Tižina, približne  východne od mesta Žilina.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Malej Fatry, na západe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch zasahuje na katastrálne územie obcí Dolná Tižina a Krasňany v okrese Žilina v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Belá a severozápadne ležiaca Dolná Tižina, západne sa nachádzajú Krasňany, Varín, Strečno a Nezbudská Lúčka a južne Lipovec, Turčianske Kľačany a Vrútky.
 
## Opis
Prostá leží na západe Krivánskej Fatry, v rázsoche, ktorá vedie severozápadným smerom z oblasti Sedla Priehyb v hlavnom hrebeni medzi Malým Kriváňom () a Stratencom (). Z vrcholu vedú dve vetvy; jedna severným a druhá západným smerom. Severovýchodné svahy klesajú do Belianskej doliny, ktorou vodu odvádza do rieky Varínka Beliansky potok, severozápadné úbočie odvodňuje Bačínsky jarok. Južne vedie mohutná Dolina Kúr, ktorou voda odteká potokom Kúr. Masív patrí do Národného parku Malá Fatra a na vrchol nevedie značená turistická trasa.

Severným smerom sa nachádza Magura (), Okrúhlica (), Bačínsky vrch (), Sokolie () a Dlhý vrch (), východným Vysoký vrch (), Baraniarky (), Kraviarske (), Koniarky () a Malý Kriváň (), južným Príslopok (), Stratenec (), Suchý () a Kopa () a západným Jedľovina (), Straník () a Želehosť ().

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež Kysuckú vrchovinu, Žilinskú kotlinu a Súľovské vrchy, pri priaznivých podmienkach aj Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy a Javorníky.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom cez Príslopok, odbočením z  modro značenej trasy z Krasňan do Sedla Priehyb.

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Krivánske Veterné hole
* Zoznam vrcholov v Malej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v Malej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Žilina
Kategória:Dolná Tižina
Kategória:Krasňany (okres Žilina)
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom IV.

[náhľad|[Rabanus Maurus (vpravo) predstavuje svoju prácu pápežovi Gregorovi IV. (v strede) (vyhotovené medzi 831 a 840, Rakúska národná knižnica)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom IV.** 

## Menovacia politika
Pápež Gregor IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (827844) štyroch kardinálov v štyroch konzistóriách. Prvé dve sa konali s dvojročným odstupom, tretie nasledovalo po 13-ročnej prestávke. Posledné sa uskutočnilo o dva roky neskôr. 

Hlava Cirkvi vymenovala minimálne dvoch krardinálov talianskeho pôvodu, je však pravdepodobné, že nimi boli všetci. Medzi vymenovanými kardinálmi sa nachádzal aj kardinál Hadrián, ktorý sa neskôr stal pápežom Hadriánom II. 

## Konzistórium v 827
# Kardinál Luciano (?pred 853)

## Konzistórium v 829
# Kardinál Elarius (??)

## Konzistórium v 842
# Kardinál Hadrián (?872), neskôr pápež Hadrián II. 

## Konzistórium v 844
# Kardinál Lucino (??)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Eugenom II. (najbližším predchodcom, ktorý kreoval kardinálov)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Sergiom II. (nástupcom)

## Zdroj

Gregor 04
Radoslav Malenovský

**Radoslav Malenovský** (* 15. november 1986, Skalica) je slovenský paralympijský športovec a reprezentant Slovenska na Paralympijských hrách. Je držiteľom striebornej medaily z letnej paralympiády v Paríži 2024.

## Životopis
Narodil sa v Skalici, no žije v meste Šaštín-Stráže. V 16. rokoch ochrnul po skoku do vody a vďaka následnému rehabilitačnému pobytu v Národnom rehabilitačnom centre sa dostal do kontaktu s paralympijským športom. V rámci rehabilitácie a voľnočasových aktivít začal trénovať športovú streľbu. Postupne sa prepracoval do elitnej kategórie.

## Reprezentácia
Na Letných paralympijských hrách 2024 v Paríži dosiahol zatiaľ najväčší úspech, keď získal striebornú medailu v disciplíne 10 metrov vzduchová puška v ľahu.

## Referencie

Kategória:Osobnosti zo Skalice
Kategória:Slovenskí paralympionici
Kategória:Slovenskí strieborní paralympijskí medailisti
Kategória:Slovenskí športoví strelci
Kategória:Medailisti na Letných paralympijských hrách 2024
Kategória:Strieborní paralympijskí medailisti v športovej streľbe
Ivan Reitman

**Ivan Reitman** (* 27. október 1946, Komárno – † 12. február 2022, Montecito, Kalifornia) bol kanadský režisér, scenárista a producent slovenského pôvodu, známy širšej verejnosti predovšetkým ako režisér krotiteľov duchov*[[Krotitelia duchov]]* (1984) a *[[Krotitelia duchov II|Krotitelia duchov 2]]* (1989).

## Životopis
Narodil sa v Komárne, v tom čase v Česko-Slovensku, 27. októbra 1946 do židovskej rodiny. V roku 1951 emigroval do Kanady. Hneď po absolvovaní McMaster University začal pracovať na mnohých filmoch, vrátane *Shivers* (1974) a *Rabid* (1977) od režiséra Davida Cronenberga.

Jeho kariéra začala, keď produkoval *Študentský zverinec* (1978) a nasledujúci rok režíroval *Padavky* (1979). Počas nasledujúcich dvoch desaťročí režíroval a produkoval filmy *[[Lampasy]]* (1981), *[[Krotitelia duchov]]* (1984), *[[Dvojičky (film z roku 1988)|Dvojičky]]* (1988), *[[Krotitelia duchov II|Krotitelia duchov 2]]* (1989), *[[Policajt zo škôlky]]* (1990), *[[Dave]]* (1993), *[[Junior (film z roku 1994)|Junior]]* (1994), *[[Deň otcov (film)|Deň otcov]]* (1997), *[[6 dní, 7 nocí]]* (1998) či *[[Evolúcia (film z roku 2001)|Evolúcia]]* (2001). Produkoval aj dva novodobé diely série Ghostbusters, ktoré nerežíroval: *Krotitelia duchov* (2016) a *Krotitelia duchov: Dedičstvo* (2021). Diel *Krotitelia duchov: Mrazivá hrozba* (2024) produkoval jeho syn Jason.

Od začiatku 90. rokov redukoval svoje ponuky ako režisér a uprednostňoval úlohu producenta a výkonného producenta. So zmiešaným úspechom spolupracoval na kreslených filmoch *Heavy Metal* (1981) *Beethoven* (1992) a *Beethoven 2* (1993), *Space Jam* (1996) a iných. V roku 2005 mal režírovať film *Ružový panter*, prequel zo slávnej ságy s Petrom Sellersom v hlavnej úlohe, no nakoniec film režíroval Shawn Levy.

Otec režiséra Jasona Reitmana a televíznej herečky a producentky Catherine Reitmanovej zomrel v spánku 12. februára 2022 vo svojom dome v Montecito vo veku 75 rokov.

## Filmografia

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Komárna
Kategória:Kanadskí filmoví režiséri
Kategória:Kanadskí filmoví scenáristi
Kategória:Kanadskí filmoví producenti
Kategória:Kanadské osobnosti slovenského pôvodu
Kategória:Slovenskí emigranti a exulanti
Kategória:Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Hollywoodsky chodník slávy
Kategória:Naturalizované osobnosti Kanady
Zoznam kardinálov vymenovaných Štefanom V.

[náhľad|Umelecká predstava pápeža [Štefan V. (pápež)|Štefana V. (Chevalier Artaud de Montor: *The Lives and Times of the Popes,* New York, pôvodne vydané v 1842)]]
Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Štefanom V.** 

## Menovacia politika
Pápež Štefan V. vymenoval počas svojho pontifikátu (885891) dvoch kardinálov. Medzi vymenovanými sa nachádzal aj kardinál Sergius, ktorý sa neskôr stal pápežom Sergiom III. 

## Konzistórium v 890
# Giovanni (??)

## Konzistórium s neznámym dátumom
# Sergius (?911), neskôr pápež Sergius III.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Marinom I. (najbližším predchodcom, ktorý kreoval kardinálov)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Formozom (nástupcom)

## Zdroj

Štefan 05
Zoznam kardinálov vymenovaných Levom III.

[náhľad|Umelecká predstava pápeža [Lev III. (pápež)|Leva III. (Chevalier Artaud de Montor: *The Lives and Times of the Popes,* New York, pôvodne vydané v 1842)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Levom III.**

## Menovacia politika
Pápež Lev III. vymenoval počas svojho pontifikátu (795816) 11 kardinálov v ôsmych konzistóriách. Tie sa konali zhruba v ročných až dvojročných intervaloch s výnimkou prestávky medzi rokmi 799 až 803 a desaťročnej prestávky medzi rokmi 805 až 815.

Medzi vymenovanými kardinálmi sa nachádzali až štyria nástupcovia apoštola Petra: kardinál Štefan sa stal pápežom Štefanom IV., po ňom sa vedenia Cirkvi ujal Paschal. Po jeho smrti ho vystriedal Eugen II. a neskôr sa pápežom stal aj kardinál Gregorio ako Gregor IV.

Poslednou doloženou žijúcou osobou, ktorú vymenoval pápež Lev III. za kardinála, bol benediktín Gregorio, ktorý sa neskôr stal pápežom. Skonal v januári 844, teda 27 rokov po Levovej smrti.

## Konzistórium v 796
# Kardinál Paschal (?824), neskôr pápež Paschal I.

## Konzistórium v 797
# Kardinál Giovanni (?814/826)
# Kardinál Gregorio, OSB (?844), neskôr pápež Gregor IV.

## Konzistórium v 799
# Kardinál Issa (?pred 804)

## Konzistórium v 803
# Kardinál Petro (??)

## Konzistórium v 804
# Kardinál Bernardo (?805)
# Kardinál Teodoro (?pred 826)

## Konzistórium v 805
# Kardinál Pietro (?pred 826)
# Kardinál Romano (?pred 853)

## Konzistórium v 815
# Kardinál Štefan (?817), neskôr pápež Štefan IV.

## Konzistórium v 816
# Kardinál Eugen (?827), neskôr pápež Eugen II.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Paschalom I. (najbližším nástupcom, ktorý kreoval kardinálov)

## Zdroj

Lev 03
Honorárny konzulát Dominikánskej republiky v Slovenskej republike

[náhľad|[Štátny znak Dominikánskej republiky]]
náhľad|Dom nábytku Atrium na Einsteinovej ulici 9 (2013), kde od roku 2021 sídli konzulát
**Honorárny konzulát Dominikánskej republiky v Slovenskej republike** () je čestná diplomatická misia Dominikánskej republiky na území Slovenska. Konzulát bol oficiálne inaugurovaný 12. júla 2021 a svoju činnosť začal 10. augusta 2021. Od svojho vzniku sídli v Dome nábytku Atrium na Einsteinovej ulici číslo 9 v Bratislave.

## Zoznam honorárnych konzulov
* PhDr. Dušan Dvorecký, v úrade od roku 2021

## Zdroje
* 
* 
* 

Kategória:Medzinárodné vzťahy Dominikánskej republiky
Izmael

náhľad|Hagar a Izmael v púšti od Karla Dujardin
**Izmael** bol podľa biblickej Knihy Genezis najstarším synom Abraháma. Jeho matkou bola Hagar, slúžka Abrahámovej manželky Sáry. 

Zomrel vo veku 137 rokov a je považovaný za predka Arabov. V islame je Izmael považovaný za proroka a praotca Izmaelitov (Hagarénov alebo Adnanitov) a patriarchu Qaydāru.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Biblické postavy
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XII.

[náhľad|Umelecká predstava pápeža [Ján XII. (pápež)|Jána XII. (Giovanni Battista Cavalieri: *Pontificum Romanorum effigies*, hĺbkotlač, Rím, 1580)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XII.**

## Menovacia politika
Pápež Ján XII. vymenoval počas svojho pontifikátu (955963) deväť kardinálov v štyroch konzistóriách. Okrem toho bolo počas jeho vlády prvýkrát zdokumentovaných 21 ďalších kardinálov.

Medzi vymenovanými prelátmi sa nachádzala aj budúca hlava Cirkvikardinál Benedikt sa stal pápežom Benediktom V.

## Konzistórium v 956
# Kardinál Giovanni (??)

## Konzistórium v 960
# Kardinál Siccone (??)
# Kardinál Benedetto (??)

## Konzistórium v 961
# Kardinál Benedikt (?965), neskôr pápež Benedikt V.

## Kardináli prvýkrát zdokumentovaní v roku 963
Na zozname účastníkov koncilu, ktorý sa konal 6. novembra 963 v Ríme, sa prvýkrát vyskytujú mená týchto kardinálov:
# Kardinál Gregorio (?985)
# Kardinál Giovanni (?pred 997)
# Kardinál Teofilo (?pred 998)
# Kardinál Vidone (?969)
# Kardinál Lunisso (?969?)
# Kardinál Stefano (?pred 980)
# Kardinál Leone (??)
# Kardinál Domno (??)
# Kardinál Pietro (?pred 993)
# Kardinál Teofilatto (?pred 1026)
# Kardinál Giovanni (??)
# Kardinál Giovanni (??)
# Kardinál Pietro (??)
# Kardinál Adriano (?pred 972)
# Kardinál Adriano (??)
# Kardinál Benedetto (?pred 993)
# Kardinál Teofilatto (??)
# Kardinál Stefano (??)
# Kardinál Benedetto (??)
# Kardinál Giovanni (??)
# Kardinál Bonfilio (??)

## Konzistórium v 964
# Kardinál Gregorio (?pred 969)
# Kardinál Stefano (?pred 967)
# Kardinál Giorgio (?pred 972)
# Kardinál Leone (??)
# Kardinál Giuliano (??)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Agapetom II. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom V. (najbližším nástupcom, ktorý kreoval kardinálov)

## Zdroj

Ján 12
Kazimierz Nycz

**Kazimierz Nycz** (* 1. február 1950, Stara Wieś, Poľsko) je poľský rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál ktorý bol od r. 2007 do r. 2024 varšavským arcibiskupom. V rokoch 2004 až 2007 bol biskupom Koszalin-Kołobrzeg, po viac ako 15. rokov slúžil ako krakovský pomocný biskup. Pápež Benedikt XVI. ho v roku 2010 povýšil do hodnosti kardinála.

## Životopis
Kazimierz Nycz sa narodil v obci Stara Wieś v Poľsku. Nycz študoval na základnej škole v Starej Wieśi; Lýceum Márie Skłodowskej-Curie, Czechowice-Dziedzice, kde v roku 1967 maturoval; potom vstúpil do hlavného seminára v Krakove. Za diakona ho vysvätil kardinál Karol Wojtyła dňa 8. mája 1972 a kňazskú vysviacku prijal 20. mája 1973 od biskupa Juliana Groblickeho.

V roku 1976 získal bakalársky titul na Teologickej fakulte Papieska Akademia Teologiczna (Pápežská teologická akadémia) v Krakove. V roku 1977 začal doktorandské štúdium na Katolíckej univerzite v Lubline, kde v roku 1981 získal doktorát z katechetických štúdií dizertačnou prácou „*Realizácia katechetickej obnovy Druhého vatikánskeho koncilu v Krakovskej arcidiecéze*“.

Od roku 1973 do roku 1975 bol vikárom farnosti svätej Alžbety v Jaworzne a v rokoch 1987 až 1988 bol vicerektorom Hlavného seminára v Krakove. Dňa 14. mája 1988 bol Nycz vymenovaný za krakovského pomocného biskupa a titulárneho biskupa. Biskupskú vysviacku prijal 4. júna od kardinála Franciszka Macharského spolu s arcibiskupmi Jerzym Ablewiczom a Stanisławom Nowakom.

Za biskupa Koszalin-Kołobrzegu bol vymenovaný 9. júna 2004. Dňa 3. marca 2007 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za nástupcu Stanisława Wielgusa za varšavaského arcibiskupa po tom, čo Wielgus 7. januára náhle odstúpil z funkcie, keď sa priznal, že spolupracoval s komunistickou tajnou políciou. Záznamy tejto agentúry ukázali, že Nycz opakovane odmietol vstúpiť do ich služieb. Jeho inštalácia za varšavaského arcibiskupa sa uskutočnila 1. apríla 2007. Dňa 9. júna 2007 bol tiež vymenovaný za biskupa východných katolíkov v Poľsku.

V Poľsku zorganizoval poslednú návštevu pápeža Jána Pavla II..

Bol menovaný za kardinála-kňaza sv. Silvestro e Martino ai Monti dňa 20. novembra 2010.

Dňa 29. decembra 2010 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí a Kongregácie pre klérus.

Bol jedným z kardinálov, ktorí sa zúčastnili na pápežskom konkláve v roku 2013, ktoré zvolilo pápeža Františka.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XIV.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Poľskí kardináli
Kategória:Poľskí rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Arcibiskupi Varšavskej arcidiecézy
Kategória:Absolventi Lublinskej katolíckej univerzity Jána Pavla II
Maliar C

[náhľad|Atický [čiernofigúrová keramika|čiernofigúrový Siana kylix, zobrazujúci Achilla prenasledujúceho Tróila, cca 550 pred Kr., Metropolitan Museum of Art]]
[náhľad|Narodenie Atény, atický čiernofigúrový trojnohý [exaleiptron, cca 570 – 560 pred Kr., Louvre CA 616]]
**Maliar C** je konvenčné meno gréckeho maliara čiernofigúrových váz, činného približne v rokoch 575 až 560 pred Kr.
 
Skutočné meno Maliara C, jedného z najvýznamnejších raných atických maliarov čiernofigúrových váz, nie je známe. Britský historik umenia John Beazley ho nazval *Maliar C* (C = skratka *Corinthianising* – názov je odvodený od štýlu jeho maľby, výrazne ovplyvneného korintskou vázovou maľbou, a to najmä vo výbere námetov a použití pridaných farieb)

Maliar C bol vo svojej dobe popredným maliarom *Siana* čaší (kylikes). S obľubou zobrazoval bojové scény, bol prvým maliarom v Aténach, o ktorom je známe, že zobrazil narodenie bohyne Atény (zrodenej z hlavy Dia) a plienenie Tróje. Štýl Maliara C je charakteristický pre raný atický čiernofigúrový štýl, ktorý bol ešte stále výrazne ovplyvnený korintským miniaturizmom a pridanými farbami (najmä bielej na detaily), no oživený postavami zachytenými v pohybe. Podľa štýlu maľby mu bolo celkovo pripísaných 128 váz (z toho až 117 čaší, zdobených najmä väčšími postavami, ktoré zaberajú telo a vnútro nádoby, asi 25 z nich má zdobený len priestor medzi rúčkami).
 
Medzi jeho najznámejšie diela patrí čiernofigúrový exaleiptron (prepracovanej verzie korintského trojnohého exaleiptronu) vystavený v parížskom Louvre (Louvre CA 616) Túto vázu zdobia tri nezávislé scény. Prvá scéna zobrazuje Paridov súd, na ktorom sa rozhoduje o prvenstve v kráse medzi bohyňami, Hérou, Aténou a Afroditou. V druhej scéne stoja nevesta a ženích na voze. Ku vozu pristupujú tri ženy s vencami v rukách. Toto trio sa väčšinou interpretuje ako Charitky alebo Hóry, nevesta a ženích ako Zeus a Héra. Najprepracovanejšou z nich je tretia scéna, ktorá predstavuje narodenie Atény, ktorá vyskakuje v plnej zbroji z hlavy najvyššieho boha Dia, sediaceho uprostred iných božstiev. Sú tu Eileithyie (Eileithyia bohyňa pôrodu, občas oslovovaná v množnom čísle – Eileithyai, čo boli bohyne pôrodu), bohyne, ktoré uprednostňovali pôrod, Poseidón, Héfaistos s dvojitou sekerou, ktorou presekol lebku svojho brata a dve ďalšie ženské postavy, z ktorých jedna drží korunu. Ide o prvé známe zobrazenie tohto mytologického príbehu.
 
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maliari starovekého Grécka
Najvyšší tribunál apoštolskej signatúry

**Najvyšší tribunál apoštolskej signatúry** () je najvyšším súdom rímskokatolíckej cirkvi a súčasne tiež najvyšším orgánom cirkevnej justičnej správy a správneho súdnictva.

## Prefekt
V jeho čele stojí prefekt (obvykle kardinál), ktorým je v súčasnosti (od 8. novembra 2014) kardinál Dominique Mamberti, ktorý vo funkcii vystriedal kardinála Raymonda Lea Burkeho. Ďalej je tu sekretár Signatury (*auditor sanctissimi*), ktorý je zároveň právnym poradcom pápeža – tým je od júla 2016 Giuseppe Sciacca. Sídli v Palazzo della Cancelleria v Ríme.

## Činnosť
Signatúra nerieši bežné spory a odvolania, tie patria odvolaciemu tribunálu Svätej stolice, ktorým je Všeobecný súd Rímskej roty. Signatúre prislúcha okrem iného:
* riešiť jurisdikčné spory medzi cirkevnými tribunálmi a dikastériami
* vyšetrovať administratívne rozhodnutia ordinárov a dikastérií
* prešetrovať odvolanie proti rozsudkom Všeobecného súdu Rímskej roty, v ktorých bola RR prvou inštanciou

Proti rozsudku Signatúry nie je odvolanie.

## Zdroj


Kategória:Rímska kúria
Kategória:Kánonické právo
Televízny film

[náhľad|Stanley Adams a Claude Rains vo filme ''The Krys Piper of Hamelin'' z roku [1957.]]
**Televízny film** je označenie pre filmové alebo iné audiovizuálne dielo, ktoré primárne vzniklo iba a výhradne pre uvádzanie v televízii. Nie je teda určené pre premietanie v kinách, a to bez ohľadu na to, či bolo natočené klasickou televíznou technikou, alebo bola použitá bežná filmová technika. Niektoré televízne filmy môžu byť rozdelené do viacerých dielov, obvykle však nie viac ako do troch. Podobným počinom, avšak s väčším počtom častí, sú televízne minisérie či seriály.

## História
V skorších dobách sa obvykle jednalo aj o veľmi zásadný technický rozdiel, pretože televízna technika (vplyvom svojho neskoršieho vzniku, spôsobu televíznej prevádzky a komerčného a ekonomického zabezpečenia) bola len veľmi málo kompatibilná s prostriedkami bežne využívanými klasickou kinematografiou. Bežný analógový televízny záznam obrazu (analógový videozáznam) išlo len veľmi ťažko prenášať na filmový pás a potom ho premietať v kinách. Televízny film kedysi tvoril úplne samostatnú a špecifickú časť kinematografie, ktorá sa od klasického filmového umenia spočiatku výrazne odlišovala nielen technicky a organizačne, ale aj používanými tvorivými a umeleckými postupmi. Televízna produkcia bola oproti tej filmovej menej náročná a jednoduchšia.

## Súčasnosť
V súčasnosti, s prudkým rozvojom elektroniky a digitálnej techniky, tieto technické a umelecké komplikácie postupne miznú, takže je možné to isté audiovizuálne dielo spracovať ako vo forme klasického filmu určeného na premietanie v kinách, tak na uvádzanie v televízii.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Made-for-Television Movies

## Zdroj

Kategória:Televízia
Kategória:Televízne filmy
Bachata

náhľad|Bachata

**Bachata** [vyslov: ba-čata] je hudobný žáner, ktorý vznikol v Dominikánskej republike v 20. storočí. Obsahuje prvky európskej (hlavne španielskej hudby), domorodých Tainov a afrických hudobných prvkov, reprezentujúcich kultúrnu rozmanitosť dominikánskej populácie.

Prvé nahrávky bachaty vytvoril José Manuel Calderón v roku 1962 („Borracho de amor“) z Dominikánskej republiky. Bachata pochádza z bolera a sonu (a neskôr, od polovice 80. rokov, merengue). Pôvodný výraz používaný na pomenovanie žánru bol *amargue* (), až kým sa nestal populárnym náladovo neutrálny výraz *bachata*. S hudbou sa vyvinula aj forma tanca bachata.

Bachata vznikla v chudobných a robotníckych oblastiach krajiny. Počas 60. a začiatkom 70. rokov 20. storočia, kým bola bachata známa ako hudba amargue, stredná trieda dominikáncov z vyššej triedy ju vnímala ako hudbu nižšej triedy. Popularita žánru vzrástla v 80. a začiatkom 90. rokov, keď sa rytmus začal dostávať do mainstreamových médií. Žáner bol vyhlásený UNESCO za Nehmotné kultúrne dedičstvo ľudstva.

[náhľad|Pár tancujúci tanec [bachata (tanec)|bachata]]
Žáner zmiešal pan-latinskoamerický štýl nazývaný bolero s ďalšími prvkami pochádzajúcimi zo son a tradície trubadúrskeho spevu bežného v Latinskej Amerike. Počas veľkej časti svojej histórie bola hudba bachata ignorovaná strednou triedou dominikánskej spoločnosti a spájaná s vidieckou zaostalosťou a kriminalitou. Ešte v 80. rokoch minulého storočia bola bachata považovaná za príliš vulgárnu, surovú a hudobne rustikálnu na to, aby bola vysielaná v televízii alebo rádiu v Dominikánskej republike.

V 90. rokoch sa však inštrumentácia bachaty zmenila z nylonovej struny španielskej gitary a maracas tradičnej bachaty na elektrickú s oceľovou strunou a güiru modernej bachaty. Bachata sa ďalej transformovala v 21. storočí vytvorením mestských štýlov bachaty skupinami ako Monchy y Alexandra a Aventura. Tieto nové moderné štýly bachaty sa stali medzinárodným fenoménom a dnes je bachata jedným z najpopulárnejších štýlov latinskej hudby.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Latinskoamerická hudba
Kategória:Umenie v Dominikánskej republike
Kategória:Hudobné žánre
Dlhý vrch (Malá Fatra)

**Dlhý vrch** () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Belá, približne  východne od mesta Žilina.

## Poloha
Nachádza sa v severnej polovici Malej Fatry, na západe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch sa nachádza na katastrálnom území obce Belá v okrese Žilina v Žilinskom kraji. Najbližším sídlom je západne situovaná Belá, rovnakým smerom sa nachádza aj Dolná Tižina a Krasňany a severovýchodne sa rozprestiera Terchová.
 
## Opis
Dlhý vrch leží na západe Krivánskej Fatry, v rázsoche, ktorá vedie severozápadným smerom z masívu Koniarok () cez Hole (). Hrebeň zoviera Veľká a Malá Bránica; západné svahy odvodňuje potok Malá Bránica, voda z východných a severných svahov steká do potoka Bránica a ďalej do rieky Varínka v povodí Váhu. Hrebeň je súčasťou Národného parku Malá Fatra a na vrchol nevedie značená turistická trasa.

Severným smerom sa nachádza Ostré (), Sokolie (), Okrúhlica (), Mravečník () a Sokolie (), východným Boboty (), Baraniarky (), Žitné () a Kraviarske (), južným Veľký Kriváň (), Pekelník (), Koniarky (), Hole (), Malý Kriváň (), Kuriková (), Príslopok (), Prostá () a Vysoký vrch () a západným Bačínsky vrch (), Kykula () a Magura ().

### Výhľady
Hrebeň i celú vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Kysuckú vrchovinu, Žilinskú kotlinu a Súľovské vrchy, pri priaznivých podmienkach aj Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom zo sedla Na koni, odbočením zo  zeleno značenej trasy z lokality Bránica do Sedla Bublen.

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Krivánske Veterné hole
* Zoznam vrcholov v Malej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v Malej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Žilina
Kategória:Belá (okres Žilina)
Dlhý vrch

**Dlhý vrch** môže byť:

* vrch v Malej Fatre (), pozri Dlhý vrch (Malá Fatra)
* vrch v Spišsko-gemerskom krase (), pozri Dlhý vrch (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XI.

[náhľad|Umelecká predstava pápeža [Ján XI. (pápež)|Jána XI. (Chevalier Artaud de Montor: *The Lives and Times of the Popes,* New York, pôvodne vydané v 1842)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XI.**

## Menovacia politika
Pápež Ján XI. vymenoval počas svojho pontifikátu (931936) jedného kardinála, pričom nie je zrejmé, kedy sa kreovanie uskutočnilo.

Tento novovymenovaný taliansky kardinál sa neskôr stal hlavou Cirkvi ako Lev VII. Zomrel v roku 939, teda len tri roky po smrti Jána XI.

## Konzistórium medzi rokmi 931936
# Kardinál Leone (?939), neskôr pápež Lev VII.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Levom VI. (najbližším predchodcom, ktorý kreoval kardinálov)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Levom VII. (nástupcom)

## Zdroj

Ján 11
Zoznam kardinálov vymenovaných Marinom I.

[náhľad|Umelecká predstava pápeža [Marinus I.|Marina I. (Giovanni Battista Cavalieri: *Pontificum Romanorum effigies*, hĺbkotlač, Mestská knižnica v Trente, 1580)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Marinom I.**

## Menovacia politika
Pápež Marinus I. vymenoval počas svojho pontifikátu (882884) piatich kardinálov. Kreovania sa uskutočňovali každoročne.

Medzi novovymenovanými prelátmi sa nachádzali aj dve budúce hlavy Cirkvi: kardinál Stefano sa stal pápežom Štefanom V. a kardinál Adriano je známy ako Hadrián III. Obidvaja boli talianskeho pôvodu.

## Konzistórium 882
# Basilio (?882)
# Stefano (?891), neskôr pápež Štefan V.

## Konzistórium 883
# Valentino (?883)

## Konzistórium 884
# Benedetto (?pred 906)

## Konzistórium s neznámym dátumom
# Adriano (?885), neskôr pápež Hadrián III.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom VIII. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Štefanom V. (najbližším nástupcom, ktorý kreoval kardinálov)

## Zdroj

Marinus 01