open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pavol I. (pápež)

Svätý **Pavol I.** (* ?, Rím, Taliansko - † 28. jún 767, Rím) bol 93. pápež. Pápežský úrad zastával od 29. mája 757 do svojej smrti.

## Životopis
Narodil sa v Ríme, bol synom Konštantína z rodiny žijúcej v regióne S. Maria in Via Lata (Via del Corso).

Bol diakonom v Ríme, často poverovaný svojim bratom, pápežom Štefanom II., rokovaniami s lombardskými kráľmi. V kúrii mal dôležité postavenie a mal významný podiel na vzniku Pápežského štátu s podporou franského kráľa Pipina III.

Kandidátom na pápeža bol už ku koncu života Štefana II. Jeho protikandidátom bol arcidiakon Theofylaktos, navrhovaný probyzantskou stranou, ktorá si priala obnoviť dobré vzťahy medzi cisárom a pápežským stolcom. Prednosť nakoniec dostal Pavol, ktorý bol po celý pontifikát Štefanovi nablízku; dvaja bratia po sebe v pápežskom úrade mali zabezpečiť kontinuitu jeho politiky. Vysvätený bol 29. mája 757 ako pápež Pavol I.

Podobne ako jeho brat a predchodca mal veľmi dobré vzťahy s franským kráľom Pipinom III., ktorý mal významný podiel na jeho zvolení. Do obdobia jeho pontifikátu spadajú pokračujúce nezhody s Longobardmi pod vládou kráľa Desideria na severe Talianska aj ich následné urovnanie. Pre konsolidáciu cirkvi sa spojil s Pipinom proti Longobardom aj Grékom; Rím za jeho pontifikátu ovládol Benevento a Toskánsko. Výrazom priateľstva a úcty k Frankom bolo prevezenie pozostatkov sv. Petronily do Ríma; okrem iného bol aj krstným otcom Pipinovej dcéry Gizely. Za jeho pontifikátu sa v Ríme prejavilo rozhodnutie synody, ktorá sa konala v roku 754 v Konštantínopole, kde bolo z iniciatívy cisára Konštantína V. opäť odsúdené uctievanie obrazov (obrazoborectvo čiže ikonoklazmus), čo malo za následok útek mnohých gréckych mníchov do Ríma.

Rovnako ako jeho brat sa Pavol I. zaujímal o výstavbu cirkevných budov (jeho meno je spojené predovšetkým so stavbou kláštora *San Silvestro in Capite*).

Zomrel 28. júna roku 767 v bazilike sv. Pavla za hradbami, kde bol i pochovaný. Po troch mesiacoch boli jeho ostatky prenesené do Baziliky svätého Petra. Jeho sviatok sa slávi 28. júna, v deň jeho smrti.

## Literatúra

* Claudio Rendina: *Príbehy pápežov. Dejiny a tajomstvo.* Praha 2005

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Úmrtia 1. júna
Kategória:Úmrtia v 767
Kategória:Talianski pápeži
Kategória:Talianski katolícki svätci
Kategória:Pochovaní v bazilike svätého Petra
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 28. júna
Androklos (mytológia)

**Androklos** (*Androklos*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra, bol zakladateľ mesta Efez. 
 
Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie. Podľa tradície Kodrov syn Neileus, obsadil mesto Milét  a Androklos založil mesto Efez.

Podľa antického autora Strabóna, Androklos založil mesto Efez spolu s iónskymi Grékmi z Atiky, potom ako odtiaľ vyhnal pôvodných obyvateľov, Károv a Lelegov. Androklos však v boji s Kármi padol a bol pochovaný vo svojom novozaloženom meste Efez.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Androklos z Messénie

**Androklos** (*Androklos*) bol v roku 768 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Androklos z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 3. olympijských hrách, v jedinej disciplíne, v ktorej sa od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom sa v behu na dve stadiá stal Hypénos z Pisy.

## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v behu na jedno stadion
Terry Riley

**Terry Riley** (* 24. jún 1935, Colfax, Kalifornia, USA) je jeden z priekopníkov americkej minimalistickej hudby. Medzi jeho najznámejšie práce patria skladby In C (1964) a A Rainbow in Curved Air (1967). V roku 1970 nahral album *[[Church of Anthrax]]* s waleským hudobníkom a hudobným skladateľom Johnom Caleom. V neskorších rokoch sa venoval aj pedagogickej činnosti na rôznych univerzitách. V roku 2012 vydal vo vydavateľstve Tzadik Records album *Aleph*. Niekoľko jeho skladieb hral napríklad kvartet Kronos Quartet. Jeho syn Gyan Riley je gitarista. Názov piesne „Baba O'Riley“ rockovej skupiny The Who pochádza od Rileyho a Méhéra Bábu.

## Zdroj

Kategória:Skladatelia vážnej hudby
Kategória:Minimalistickí hudobní skladatelia
Kategória:Hudobní skladatelia USA
Kategória:Klaviristi USA
Kategória:Saxofonisti USA
Kategória:Osobnosti z Kalifornie
Vysílač Tlustá hora

**Vysílač Tlustá hora** alebo  sa nachádza na južnom okraji Zlína, na 457 m vysokom vrchole rovnakého mena. 

S vysielaním televízneho signálu sa v okolí Zlína začalo už v roku 1966, kedy bol na hrebeni Vizovických vrchov nad južným okrajom mesta postavený prvý vysielač. Po rekonštrukcii v roku 1977 pribudol druhý program a v septembri 1989 začalo aj vysielanie rozhlasu na VKV. Vďaka vysokým vyžiareným výkonom a svojej polohe pokrýva signálom veľkú časť strednej Moravy, s presahmi na časť západného Slovenska.

## Vysielanie
V súčasnej dobe (2023) je možné z vysielača prijímať:

### Rozhlas

### Digitálne rozhlasové vysielanie (DAB+)
Multiplex vysiela na frekvencii 12D s výkonom 10 kW, vďaka čomu pokrýva široké okolie s presahom na Slovensko.

### Digitálna televízia (DVB-T)

### Najbližšie vysielače
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:

## Iné projekty

## Referencie

## Externé odkazy
* Tlustá hora na dxradio.cz

Tlustá hora
Kategória:Stavby v okrese Zlín
Vysílač Radhošť

**Vysílač Radhošť** alebo  sa nachádza na 1119 m vysokom vrchole rovnakého mena medzi obcami Trojanovice a Dolní Bečva, v pohorí Moravsko-sliezske Beskydy, približne 6 km severovýchodne od Rožnova pod Radhoštěm.

Prvý stožiar na šírenie signálu bol na vrchole hory postavený už v roku 1966. Súčasný, takmer 60 metrov vysoký nekotvený stožiar bol vybudovaný v roku 1985 a upravený v roku 1997. Vďaka vysokej efektívnej výške a svojej polohe pokrýva najmä rozhlasovým signálom veľkú časť Moravy, s výraznými presahmi na časť Českého Sliezska a severozápadného Slovenska.

## Vysielanie
V súčasnej dobe (2023) je možné z vysielača prijímať:

### Rozhlas

### Digitálna televízia (DVB-T)

### Digitálne rozhlasové vysielanie (DAB+)
Multiplex vysiela na frekvencii 12D s výkonom 1 kW, vďaka čomu pokrýva široké okolie s presahom na Slovensko.

### Najbližšie vysielače
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:

## Referencie

## Iné projekty
 

Radhošť
Kategória:Stavby v okrese Nový Jičín
Kategória:Stavby v okrese Vsetín
Klymené (dcéra Katrea)

**Klymené** alebo **Klymena** (*Klymené*) je v gréckej mytológii dcéra Katrea, syna krétskeho kráľa Minoa.
 
Klymené bola dcérou Katrea, ktorý mal okrem nej ešte dcéry Apémosynu a Aeropu a syna Althaimena. Jej otec si žil spokojne až dovtedy, kým mu veštec nepredpovedal, že zomrie rukou svojho dieťaťa. Keď sa jej brat Althaimenes o tejto veštbe dozvedel, z obavy, že sa veštba naplní, opustil so sestrou Apémosynou Krétu a doplavil sa s ňou na ostrov Rodos.

Klyménu a Aeropu medzitým Katreus predal slávnemu námorníkovi Naupliovi, kráľovi z Eubóje a požiadal ho o to, aby im zabránil návratu do vlasti. Nauplios sa však do Klymeny zahľadel a oženil sa s ňou. Manželom sa potom narodili traja synovia, Palamédes, Nausimedon a Oiax. Jej sestru Aeropu zavial osud až do Mykén, kde sa neskôr vydala za kráľa Atrea, s ktorým mala tri deti, Pleisthena, Agamemnóna a Menelaa.

Jej otec Katreus nakoniec svojmu osudu aj tak neunikol. Keď ostarol, zatúžil sa stretnúť so svojim synom a odišiel za ním na ostrov Rodos. K ostrovu ale priplával so svojou posádkou za tmavej noci a miestni obyvatelia si ich pomýlili s pirátmi. V bitke, ktorá sa potom strhla, ho zasiahol kopijou vlastný syn a on zomrel tak, ako to veštba predpovedala.  Keď sa Althaimenes dozvedel, koho zabil, prosil bohov, aby ho pohltila zem a bohovia jeho prosbu splnili. Podľa inej verzie sa stal tulákom vyhýbajúcim sa ľuďom, ktorý sa žiaľom utrápil na smrť. 

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Androklos

**Androklos** (*Androklos*) môže byť:
* v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra, pozri Androklos (mytológia)
* olympijský víťaz v roku 768 pred Kr., pozri Androklos z Messénie
Filombrotos

**Filombrotos** (*Filombrotos*) môže byť:
* aténsky archón v roku 594 pred Kr., pozri Filombrotos (archón)
* olympijský víťaz v päťboji v roku 676 pred Kr., pozri Filombrotos zo Sparty
Kallisthenes

**Kallisthenes** alebo **Kallisthenés** (*Kallisthenes/iný prepis:Kallisthenés*) môže byť:
* olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 676 pred Kr., pozri Kallisthenes zo Sparty
* grécky historik v 4. stor. pred Kr., pozri Kallisthenes z Olyntu
* aténsky veliteľ (stratég) v 4. stor. pred Kr., pozri Kallisthenes z Atén
* grécky sochár v 3. stor. pred Kr., pozri Kallisthenes (sochár)
Horbanivka (Vinnycký rajón)

**Horbanivka** () je dedina (*село*) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 550 obyvateľov.

## Externé odkazy
* Najvyššia Rada Ukrajiny 

Kategória:Dediny vo Vinnyckom rajóne
Mária-Henrietta Habsbursko-lotrinská

**Mária-Henrietta Habsbursko-lotrinská** (* 23. november 1836, Budapešť, Maďarsko – † 19. február 1902, Spa, Belgicko) bola pôvodom rakúska arcivojvodkyňa, vydajom belgická kráľovná ako manželka Leopolda II.

## Životopis
thumb|upright|270px|Mária-Henrietta, 1867

Narodila sa ako piate, posledné, dieťa uhorského palatína Jozefa Antona Habsbursko-lotrinského a jeho tretej manželky Márie Doroty Württemberskej. Prežila veľmi šťastné detstvo v Uhorsku v húfe súrodencov.

Sobáš s Leopoldom II. sa uskutočnil 22. augusta 1853. Išlo o politický zväzok uzavretý na posilnenie štatútu belgického kráľovstva: protestantský belgický kráľ si prial oženiť svojho syna s členkou prestížnej katolíckej dynastie. Z manželstva sa narodili štyri deti:
* Lujza (* 18. február 1858 – † 1. marec 1924) ∞ 1875 princ Filip Sasko-kobursko-gothajský (* 1844 – † 1921)
* Leopold (* 12. jún 1859 – † 22. január 1869)
* Štefánia (* 21. máj 1864 – † 23. august 1945) ∞
** 1/ 1881 rakúsky následník trónu Rudolf (* 1858 – † 1889), syn cisára Františka Jozefa I. a Alžbety Bavorskej
** 2/ 1900 uhorský gróf Elemér Lónyay (* 18631946)
* Klementína (* 30. júl 1872 – † 8. marec 1955) ∞ 1910 Viktor Bonaparte  (* 1862 – † 1926), (vnuk Jérôma Bonaparta, najmladšieho brata cisára Napoleona)

V roku 1865 sa stala belgickou kráľovnou. Manželstvo s Leopoldom II. však bolo veľmi nešťastné. Mária-Henrietta bola potom zatrpknutá aj voči svojim trom dcéram a synovi. Dcéra Štefánia sa neskôr stala manželkou následníka rakúsko-uhorského trónu Rudolfa. Po smrti ich jediného syna Leopolda v roku 1869 sa pár ešte pokúsil o ďalšieho syna, čo ale skončilo narodením dcéry Klementíny. Potom žili manželia definitívne oddelene a kráľovná odišla do Spa, kde tiež zomrela.

Bola veľkou milovníčkou koní, hudby a záhradníčenia. Politický vplyv nemala.

## Predkovia

## Literatúra
* 

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Biografia

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Budapešti
Kategória:Habsbursko-lotrinská dynastia
Kategória:Arcivojvodkyne
Kategória:Kráľovské manželky Belgicka
Kategória:Dámy Radu kráľovnej Márie Lujzy
Kategória:Dámy Radu svätej Izabely
Kategória:Dámy Kráľovského radu Viktórie a Alberta
Sojuz TM-25

**Sojuz TM-25** () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-25 vyštartoval 10. februára 1997 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 25. expedíciu k Miru.

## Posádka
### Štart
*  Vasilij Cibliev (2)
*  Alexandr Lazutkin (1)
*  Reinhold Ewald (1) ESA

### Pristátie
*  Vasilij Cibliev
*  Alexandr Lazutkin

## Referencie

## Pozri aj
* Mir
* Zoznam posádok stanice Mir

## Externé odkazy
* Katalóg družíc na webe Space
* Na webe MEK-Kosmo

## Zdroj
* 

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1997
Hikueru

**Hikueru** (iné názvy:**Tiveru** alebo **Te Kārena**) je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Tekokota ( smerom na sever) a Tahiti je  na západ.

## Geografia atolu
Jeho lagúnu spájajú vonkajším oceánom, s výnimkou jedného umelo vytvoreného prieplavu pre lode, iba plytké a nesplavné útesové prieplavy, prerušované piesočnými presypmi a malými "motu". Prstenec atolu je najmä zo severovýchodnej menej zaoblenej časti tvorený takmer súvislým pásom zeme s vegetáciou, ktorého výška nepresahuje  nad hladinou oceánu.

Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku  a jej vek sa odhaduje na 47,6 až 48,6 mil. rokov.

## História
Prvá písomná zmienka je od Louisa Antoine de Bougainville z roku 1768. Atol pomenoval *Melville Island*.
Neskôr ho navštívil aj Domingo Boenechea, záznam je datovaný na 31. októbra 1774 a atol pomenoval San Juan. Za ním 3. marca 1826 nasledoval britský kapitán Frederick William Beechey a napokon 29. marca 1837 atol dosiahol aj britský objaviteľ Edward Belcher.

V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím. Vtedy (okolo roku 1850) tu žilo cca 30 domorodých obyvateľov.

V roku 1903 sa oblasťou prehnal hurikán a celý atol spustošil. Atol zaliali 12-metrové vlny a pripravili o život 377 obyvateľov.

## Ekonomika
Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli po hurikáne v 1903 vysadené zámerne kvôli zalesneniu atolu a ťažbe kopry.

Ekonomika atolu v súčasnosti okrem produkcie kopry profituje z perlových fariem a turizmu kvôli a prirodzenému výskytu perlorodiek. Atol je známym centrom pre prístrojové potápanie.

## Administratívne začlenenie
Atol je centrom rovnomennej komunity, spoločne s atolmi Reitoru, Marokau, Ravahere a Tekokota.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam letísk vo Francúzskej Polynézii

## Externé odkazy
*Prístrojové potápanie za perlorodkami na Hikueru, J. Domard
*Archív zoznamu atolov na OceanDots
*Biodiverzita polynézskych atolov 

## Zdroj
* 

Kategória:Atoly Tichého oceánu
Reitoru

**Reitoru** (iné názvy:**Te Pirehi**) je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Hikueru ( smerom na severovýchod) a Tahiti je  na západ.

## Geografia atolu
Jeho lagúnu polkruhového tvaru je uzatvorená súšou len zo severnej a východnej strany, inak je to len plytký ríf bez splavného prielivu dovnútra lagúny.

## História
Prvá písomná zmienka je od Louisa Antoine de Bougainville z roku 1768. Po ňom bol ďalším návštevníkom James Cook 7. apríla 1769, ktorý ho nazval "vtáčím ostrovom", keďže jedinými obyvateľmi atolu boli vtáky. Moreplavec Edward Belcher ho neskôr ešte navštívil dvakrát, najprv 8. marca 1826 a potom aj 29. marca 1837. Aj v jeho prípade názov atolu zotrval u Cookovho *Bird Island*, pretože na ostrove sídlila významná kolónia vtákov.

V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím. V roku 1903 sa oblasťou prehnal hurikán a celý atol, spolu s niektorými okolnými, spustošil a pripravil o život asi 100 obyvateľov.

Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli po hurikáne v 1903 vysadené zámerne kvôli zalesneniu atolu a ťažbe kopry.

Na atole žije iba niekoľko pracovníkov perlovej farmy.

## Fauna
Na atole hniezdia dva druhy fregát, *[[Fregata ebenová]]* a *[[fregata bieloboká]]*, spolu s *[[Pterodroma ultima]]*. Taktiež tu bol zaregistrovaný výskyt vzácneho endemického vtáka Chevalier des Tuamotu (Prosobonia parvirostris).

## Administratívne začlenenie
Atol je súčasťou komunity *[[Hikueru]]*, spoločne s atolmi Marokau, Ravahere a Tekokota.

## Referencie

## Externé odkazy
*Biodiverzita polynézskych atolov 

## Zdroj
* 

Kategória:Atoly Tichého oceánu
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2008

**Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2008** boli 1. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa v dňoch od 10.15. decembra 2008 v meste Ipoh, v Malajzii, za účasti 6 tímov. Zápasy sa hrali na štadióne Indra Mulia Stadium. Titul získala reprezentácia Iránu.

## Výsledky
### Základná skupina

### Play off
#### Stretnutie o 5. miesto

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Majstrovstvá Ázie na oficiálnej stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja  
* Majstrovstvá Ázie 2008 na stránke flickr.com 

Kategória:Pozemný hokej v 2008
Muži
Pozemný hokej
Fregata bieloboká

**Fregata bieloboká** (lat. *Fregata ariel*) je vták z čeľade fregatovité.

Najbežnejším teritóriom výskytu sú austrálske moria, v posledných rokoch odchováva na odľahlých ostrovoch v tropických moriach, vrátane Vianočného ostrova v Indickom oceáne. Na pevnine je ho možné zazrieť pred nástupom tropických cyklónov, a mizne s ich ústupom.

Je najmenší z druhu fregát, na dĺžku dorastá len asi . Má typický dlhý a hákovito zakončený čierny až modročierny zobák a dlhý vidlicovitý chvost. Ich kostra je extrémne ľahká. Samce majú šarlátovo sfarbený nafukovací hrdlový vak, ktorým na seba upozorňujú v období toku. Rituál dvorenia zahŕňa aj celý rad pohybových vyzývavých kreácií, drnčanie a rozťahovanie krídel. Samec je väčšinou celý čierny s výnimkou bielych miest na boku, ktoré siahajú pod krídla ako vlečka a svetlejším pásom na hornom krídle. Samice majú čiernu hlavu a krk s bielym golierom a hruďou, rovnako sa rozširujúci až pod krídla. Majú tiež úzky červený kruh okolo očí. Rozlíšiť pohlavie u mláďat a nedospelých jedincov je ťažšie.

Fregaty sú znamenití letci, ale zlí plavci a nechodia. Dokážu sa však vyšplhať na stromy a kríky, kde hniezdia. Ich pomenovanie pravdepodobne pochádza zo skutočnosti, že niekedy obratne napádajú iné vtáky a kradnú im korisť, aj preto sa označujú za kleptoparazitické vtáky. Robia to za letu, dlhým zobákom zväčša chytia obeť za krk, kým nepustí chytenú rybu. Fregata okamžite vtáka pustí a padajúcu rybu chytí za letu skôr, než dopadne do vody. Takto získavajú potravu najmä samice, ale zdá sa, že tvorí len malú časť celkovej potravy. Tá sa skladá hlavne z kalmárov a rýb, ktoré sa odvážia až k hladine alebo z nej vystrkujú hlavu. 

Odchov mláďat prebieha v období od mája do decembra v oblasti austrálskych morí. Hniezdi v korunách stromov (napr. na Vianočnom ostrove), a oba vtáky stavajú nielen hniezdo, ale sa aj striedajú pri inkubácii a kŕmenia mláďat. Väčšinou kladú jedno vajce s inkubačnou dobou 67 týždňov. Mláďatá strážia a minimálne počas prvých siedmych týždňov nenechávajú osamote zo strachu, že môže byť napadnuté iným vtákom, vrátane fregaty. Mláďatá zostávajú v hniezde po dobu asi 6 mesiacov až kým nie sú plne vyvinuté, ale rodičia sa o nich starajú a kŕmia ešte pomerne dlhú dobu aj potom.

## Súhrnné informácie
* Dĺžka: 7080 cm
* Hmotnosť: do 
* Operenie: Pohlavia sa líšia
* Výskyt: Austrálske moria, Indický oceán
* Status: Bežný
* Biotopy výskytu: Pobrežia, otvorené more a oceán

## Externé odkazy
* seabird.wikispaces.com
* arkive.org 

## Zdroj
* 
* Birdlife.org

## Iné projekty

Kategória:Fregatovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Neileus

**Neileus** (*Neileus*) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra. 
 
Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho najstarší syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie. 

Antický autor Pausanias uvádza, že keď zomrel Kodros, medzi jeho najstarším synon Medónom a Neileom nastal spor o následníctvo. Neileus totiž argumentoval, že Medón je chromý a preto nemôže byť vládcom. Ich spor ukončila až delfská veštiareň, ktorá Medóna uznala za vládcu a z jej rozhodnutia musel Neileus s bratmi z krajiny odísť. Neileus potom obsadil mesto Milét spolu s iónskymi Grékmi z Atiky. Podľa tradície sa táto krajina v dávnej minulosti nazývala Anaktoria a obývali ju Kári. Neskôr ju obsadili kolonisti z Kréty, ktorí jej dali názov Milétos. Keď prišli kolonisti z Atiky, v boji pozabíjali všetkých mužov a oženili sa s ich ženami a dcérami.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Geoff Muldaur

**Geoff Muldaur** (* 12. august 1943, Pelham, New York, USA) je americký spevák a gitarista. V šesťdesiatych rokoch bol členom skupiny Kweskin Jug Band a neskôr bol členom skupiny Better Days Paula Butterfield. Svoj prvý album, spoločný so svojou manželkou Mariou Muldaurovou, s názvom *Pottery Pie* vydal v roku 1969. Na jeho albume *[[Is Having a Wonderful Time]]* z roku 1975 sa podieľal John Cale; v tom istom roku hral Muldaur na Caleovom albume *[[Slow Dazzle]]*.

## Zdroj

Kategória:Žijúci ľudia
Kategória:Folkoví gitaristi USA
Kategória:Folkoví speváci USA
Kategória:Bluesoví gitaristi USA
Kategória:Bluesoví speváci USA
Kategória:Rockoví gitaristi USA
Kategória:Rockoví speváci USA
Kategória:Osobnosti zo štátu New York
Aischines

**Aischines** alebo **Aischinés** (*Aischines/iný prepis:Aischinés*) môže byť:  
* olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 760 pred Kr., pozri Aischines z Élidy
* staroveký olympijský víťaz v päťboji, pozri Aischines (Élis) 
* aténsky hrnčiar v 6. stor. pred Kr., pozri Aischines (hrnčiar)
* aténsky rečník a politik v 4. stor. pred Kr., pozri Aischines (Atény)
* grécky filozof v 5. stor. pred Kr., pozri Aischines zo Sfettu
* grécky filozof v 2. stor. pred Kr., pozri Aischines z Neapola
* grécky rečník v 1. stor. pred Kr., pozri Aischines z Milétu
* sikyónsky tyran v 6. stor. pred Kr., pozri Aischines (tyran)
Novorusko (historické územie)

thumb|300x300px|Novorusko (1897)
**Novorusko ** (iné názvy: **Nová Rus**, **Novoruský kraj**, **Novorossija**; po rusky *Новороссия*, *Новая Россия*, *Новороссийский край*, *Новая Русь*, po ukrajinsky *Новоросія*) je historické označenie územia na severnom pobreží Čierneho mora, ktoré na sklonku 18. storočia dobyla, obsadila a potom aj ruskými a ukrajinskými osadníkmi kolonizovala Ruská ríša. Ide o južnú časť bývalých tzv. Divokých polí. Administratívne bolo dobyté územie začlenené do založenej Novoruskej gubernie, ktorej správnym strediskom bol Dnipro (vtedajší názov: *Novorossijsk*), neskôr Odesa. 

Územie bolo pred ruským obsadením súčasťou Osmanskej ríše. Dnes je súčasťou Ukrajiny, z malej časti tiež Ruska a Moldavska, resp. Podnesterska. Po boľševickom prevrate v Rusku sa prestal názov Nové Rusko používať.

Termín sa začal znovu používať v dôsledku nepokojov na Ukrajine v roku 2014, pričom ho používajú prevažne miestni separatisti či ruskí predstavitelia na označenie tohto prevažne ruskojazyčného územia, na ktoré podľa nich nemá Ukrajina historický nárok. 

## Referencie


## Ďalšia literatúra
* Novorossijskij kraj. In: *[[Ottův slovník naučný]]* díl 18 Navary–Oživnutí. 1902. s. 482. dostupné online

## Zdroj
*

Kategória:Historické územia
Kategória:Dejiny Ukrajiny
Kategória:Dejiny Ruska
Kategória:Dejiny Turecka
Prybuzke (Vinnycký rajón)

**Prybuzke** () je dedina (*село*) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 383 obyvateľov.

## Externé odkazy
* Najvyššia Rada Ukrajiny 

Kategória:Dediny vo Vinnyckom rajóne
Nikolaj Viktorovič Starikov

**Nikolaj Viktorovič Starikov** (* 23. august 1970, Leningrad, Rusko) je ruský politický a spoločenský aktivista, novinár, spisovateľ (autor niekoľkých kníh o novej a nedávnej minulosti, ktorými vzbudil rozruch aj v rámci vedeckej obce).
 
Jeho knihy sú mixom geopolitiky, ekonómie, histórie Ruska a rôznych krajín. Sám autor svoje diela žánrovo označuje ako "historicko-politické detektívky". Starikov často vo svojich dielach oponuje Viktorovi Suvorovovi. a svoje príbehy stavia na spomienkach účastníkov a očitých svedkov opisovaných prípadov. Jeho knihy sa zameriavajú najmä na súčasný stav vecí v politike a ekonomike a sú založené najmä na článkoch publikovaných v hromadných oznamovacích prostriedkoch a na internetových zdrojoch. Vzhľadom na to, môže každý čitateľ jeho zdroje verifikovať a robiť si tak aj svoje vlastné závery.

Starikov je zakladateľom a ideologickým vodcom verejnej organizácie "Zväz ruských občanov". Spoločne s Igorom Ašmanovom, zakladateľom IT firmy *Ashmanov a partneri* založili politickú stranu "Nové veľké Rusko", ktorú však ruské ministerstvo spravodlivosti zamietlo zapísať s odôvodnením, že táto verzia názvu bola podobná s názvami už zapísanými v registri politických strán. Na druhý pokus 10. apríla 2013 ministerstvo spravodlivosti zaregistrovalo politickú stranu Starikova a Ašmanova s iným názvom - "Veľká vlastenecká strana". 

Starikov opakovane už niekoľko rokov pôsobí ako lektor v SPBGPU, MFTI, UrGEU a ďalších inštitúciách. Je obchodným riaditeľom televíznej stanice "Prvý kanál - St Petersburg".

## Dielo (výber)
* "Who Killed the Russian Empire? The Major Mystery of 20th Century.", ()
* "Myths and Truth about Civil War. Who Finished Off Russia?", 2006 ()
* "Betrayed Russia. Our 'Allies' from Godunov to Nicholas II.", 2007 (in Russian)
* "From Decembrists to Mujahids", 2008 ()
* "Who Forced Hitler to Attack Stalin?",2008, ()
* "Crisi$: How is It Organized", St. Petersburg, 2009 ()
* "The nationalization of the ruble is the path to freedom of Russia.", 2011 ()
* "Chaos and Revolution is the weapon of the dollar.", 2011 ()
* 2012 *Stalin. Erinnern wir uns gemeinsam* ()
* 2013 *Geopolitik: Wie sie gemacht wird* ()
* 2014 *So sprach Stalin* ()

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Blog Nikolaja Starikova na Livejournal.com 

Kategória:Ruskí spisovatelia
Kategória:Ruskí historici
Kategória:Ruskí politici
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji 2009

**Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji 2009** boli v poradí 2. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov a 1. v kategórii žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa v dňoch od 3.9. augusta 2009 v meste Ipoh, v Malajzii, za účasti 5 mužských a 6 ženských tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo mužov , ale stiahlo svoju účasť kvôli nedostatočnej príprave a finančným obmedzeniam. Zápasy sa hrali na štadióne Indera Mulia Stadium. Malajzia bolo organizátorom už druhého halového ázijského šampionátu, keď hostila aj mužský turnaj v roku 2008, tiež v meste Ipoh. Titul obhájila mužská reprezentácia Iránu a u žien zvíťazila domáca Malajzia.

## Výsledky
### Muži
#### Základná skupina
}
| 
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  "B"
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
|}

#### Play off
##### Stretnutie o 3. miesto

##### Finále

### Ženy
#### Základná skupina
}
| 
| 
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
| 
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  "B"
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
| 
|-
|style="text-align: left;"|  
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
|bgcolor=#CCCCCC|&nbsp;
| 
|}

#### Play off
##### Stretnutie o 5. miesto

##### Stretnutie o 3. miesto

##### Finále

## Konečné poradie

;Muži

;Ženy

IND Withdraw

## Referencie

## Externé odkazy
* Majstrovstvá Ázie na oficiálnej stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja  
* Plagát a zoznam zápasov turnaja 
* sport.uzreport.uz  

Kategória:Pozemný hokej v 2009
Kategória:Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji
Pozemný hokej
Sojuz TM-20

**Sojuz TM-20** () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-20 vyštartoval 3. októbra 1994 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 20. expedíciu k Miru.  

## Posádka
### Štart
*  Alexandr Viktorenko (4)
*  Jelena Kondakovová (1)
*  Ulf Merbold (3) ESA

### Pristátie
*  Alexandr Viktorenko (4)
*  Jelena Kondakovová (1)
*  Valerij Poľakov (2)

## Pozri aj
* Mir
* Zoznam posádok stanice Mir

## Externé odkazy
* Katalóg družíc na webe Space
* Na webe MEK-Kosmo

## Zdroj
* 

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1994
Kategória:Kozmonautika v 1995
National Space Science Data Center

**National Space Science Data Center** (**NSSDC**) je archív všetkých vedeckých výsledkov výskumných satelitov a vesmírnych sond USA ako aj ich popisov a vedeckých prístrojov. Takisto ponúka opisy misií iných štátov (ak existujú). Obsahuje aj rôzne zbierky snímok planét, mesiacov, komét, asteroidov a kozmických dopravných prostriedkov.

NSSDC prevádzkuje centrum NASA Goddard Space Flight.

## NSSDC ID
Všetky satelity majú v katalógu číslo, *NSSDC ID*. Skladá sa z roka štartu, spojovníka, čísla štartu (trojmiestne poradové číslo štartu v roku) a jedného až troch písmen určujúcich o ktorú loď, alebo iný satelit sa jedná. 

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka  
*Master Catalog Spacecraft Query  

## Zdroj

Kategória:NASA
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2010

**Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2010** boli v poradí 3. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa v dňoch od 6.11. júla 2010 v meste Ipoh, v Malajzii, za účasti 6 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Kazachstanu a Pakistanu. Zápasy sa hrali na štadióne Indera Mulia Stadium. Malajzia bolo organizátorom už tretieho halového ázijského šampionátu, keď hostila turnaje v rokoch 2008 a 2009, tiež v meste Ipoh. Titul obhájila mužská reprezentácia Iránu.

Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa uskutočnili v Poľsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.

## Výsledky
### Základná skupina

#### Play off
##### Stretnutie o 5. miesto

##### Stretnutie o 3. miesto

##### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Majstrovstvá Ázie 2010 na flickr.com 

## Zdroj
* Majstrovstvá Ázie 2010 na stránke AHF (archive.org) 

Kategória:Pozemný hokej v 2010
Muži
Pozemný hokej
Marokau

**Marokau** je atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Ravahere (iba  smerom na juhovýchod) a Tahiti je  na západ.

## Geografia atolu
Atol má približne tvar trojuholníka, s jeho vrcholmi vzdialenými približne 22. Jeho lagúna má rozlohu  a zo západnej a východnej strany je uzatvorená ostrovným pásom. Iba južná strana "trojuholníka" je tvorená koralovým útesom tesne pod alebo nad hladinou mora, ale bez prieplavu splavného loďou. Tie sú dva pri osade Vaiori v severnej časti atolu, ale iba pre menšie a nízke člny.

Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku  a jej vek sa odhaduje na 46,7 až 48,9 mil. rokov.

## História
Prvá písomná zmienka je od Louisa Antoine de Bougainville z roku 1768. Po ňom bol ďalším návštevníkom James Cook 6. apríla 1769, ktorý ho spolu so susedným atolom Ravahere nazval "Îles Deux Groupes". Po nich ho ešte 28. februára 1826 navštívil moreplavec Edward Belcher.

V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím. Vtedy (okolo roku 1850) tu žilo cca 60 domorodých obyvateľov.

V roku 1903 sa oblasťou prehnal hurikán a celý atol, spolu s niektorými okolnými, spustošil a pripravil o život asi 95 obyvateľov.

Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli po hurikáne v 1903 vysadené zámerne kvôli zalesneniu atolu a ťažbe kopry.

Na atole žije približne stovka obyvateľov, ktorí sa venujú najmä práci na perlových farmách, ktoré sú tu trvale až z dôb 19. storočia.

## Administratívne začlenenie
Atol je súčasťou komunity *[[Hikueru]]*, spoločne s atolmi Reitoru, Ravahere a Tekokota.

## Referencie

## Externé odkazy
*Fotogaléria na hoarau.org
*Cestopis z atolov Fr. Polynézie na leolani.net
*Biodiverzita polynézskych atolov 

## Zdroj
* 

Kategória:Atoly Tichého oceánu
Alejandro Escovedo

**Alejandro Escovedo** (* 10. január 1951, San Antonio, Texas, USA) je americký spevák, gitarista a skladateľ. Jeho otec bol mexický emigrant, ktorý emigroval do Texasu. Jeho bratia Coke Escovedo, Pete Escovedo a sestra Sheila E. boli tiež hudobníci. Bol členom niekoľkých skupín, medzi ktoré patria napríklad The Nuns a Rank and File.

## Diskografia
* *Gravity* (1992)
* *Thirteen Years* (1994)
* *The End/Losing Your Touch* (1994)
* *With These Hands* (1996)
* *More Miles Than Money: Live 1994-1996* (1998)
* *Bourbonitis Blues* (1999)
* *A Man Under the Influence* (2001)
* *By the Hand of the Father* (2002)
* *Room of Song]* (2005)
* *[[The Boxing Mirror]]* (2006)
* *Real Animal* (2008)
* *Live Animal* (2009)
* *Street Songs of Love* (2010)
* *Big Station* (2012)

## Zdroj

Kategória:Rockoví speváci USA
Kategória:Rockoví gitaristi USA
Kategória:Country speváci USA
Kategória:Country gitaristi USA
Kategória:Skladatelia modernej hudby USA
Kategória:Speváci-skladatelia USA
Kategória:Osobnosti USA mexického pôvodu
Kategória:Osobnosti zo San Antonia (Texas)
Diokles z Messénie

**Diokles** (iné názvy: **Dioklés, Daikles, Daiklés**; (*Diokles, Daikles*, iný prepis:*Dioklés, Daiklés*) bol v roku 752 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.

Diokles z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 7. olympijských hrách, v jedinej disciplíne, v ktorej sa od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo až do roku 724 pred Kr., keď sa hry sa rozšírili o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá. (diaulos) Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.
 
Podľa antického autora Flegóna z Trall, Messénčan Diokles bol prvý víťaz, koho v Olympii ovenčili olivovým vencom, upleteného z vetvičky posvätnej olivy pri Diovom chráme. Podľa legendy túto olivu zasadil Herakles, ktorý jej semeno priniesol z krajiny Hyperborejcov, obývajúcich zem vzdialenejšiu ako boh vetrov Boreas.

## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v behu na jedno stadion
Antikles

**Antikles** alebo **Antiklés** (*Antikles/iný prepis:Antiklés*) môže byť:
* olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 748 pred Kr., pozri Antikles z Messénie
* olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 340 pred Kr., pozri Antikles z Atén
Andromenes

**Andromenes** alebo **Andromenés** (*Andromenes/iný prepis:Andromenés*) môže byť:
* macedónsky veliteľ vojska za vlády Filipa II., pozri Andromenes (Macedónia)
* olympijský víťaz v 4. stor. pred Kr., pozri Andromenes z Korintu
Poberežne (Vinnycký rajón)

**Poberežne** () je dedina (*село*) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 718 obyvateľov.

## Externé odkazy
* Najvyššia Rada Ukrajiny 

Kategória:Dediny vo Vinnyckom rajóne
Mccarthizmus

thumb|Joseph McCarthy
**Mccarthizmus** je v dejinách USA obdobie začínajúce približne koncom 40. rokov 20. storočia a trvajúce až do konca 50. rokov, ktorého hlavnou črtou bol vypätý antikomunizmus prechádzajúci až v antikomunistickú hystériu. Vyznačoval sa zvýšenou politickou represiou a kampaňou šíriacou strach z komunistického vplyvu na americké inštitúcie a zo špionáže sovietskych agentov. Hlavným predstaviteľom tohto prúdu bol senátor Joseph McCarthy, priezvisko ktorého dalo tejto epoche meno. 

McCarthy nikdy svoje obvinenia nedokázal.

Mccarthizmus pre mnoho Američanov najmä vo vládnych inštitúciách, odboroch, školstva a zábavnom priemysle znamenal postihy, napríklad stratu práce, na základe často len vágnych podozrení, že sympatizujú s komunistami. Medzi postihnutými bolo aj mnoho slávnych mien, napríklad umelci Leonard Bernstein, Charlie Chaplin, Aaron Copland, Jiří Voskovec, Arthur Miller a Orson Welles, alebo vedci Robert Oppenheimer a Linus Pauling. 

Po polovici 50. rokov začal mcarthizmus upadať, hlavne kvôli postupnej strate popularity a odporu Najvyššieho súdu USA vedeného hlavným sudcom Earlom Warrenom. Warrenov súd vydal sériu rozhodnutí, ktoré pomohli ukončiť mccarthizmus.

## Literatúra
*

## Externé odkazy
* Hollywood 'Red' Probe Begins 

## Zdroj

Kategória:40. roky 20. storočia v USA
Kategória:50. roky 20. storočia v USA
Kategória:Antikomunizmus
Kategória:Politická represia
Prefektúra (Francúzsko)

**Prefektúra** je územná jednotka administratívnej správy, riadená prefektom (z lat. *Praefectus*, predstavený). Dodnes sa tak označuje jednotka krajskej správy departementu vo Francúzsku.

## Pôvod
Pôvodne prefektúra označovala mesto riadené menovaným prefektom, na rozdiel od samosprávnych miest (municipium) rímskych občanov. Rímsky cisár Dioklecián rozdelil vonkajšej časti ríše na štyri prefektúry: východnú, illyrskú, taliansku a galskú; v čele každej z nich stál vojenský veliteľ, prefekt pretória pre danú oblasť (*Praefectus Praetoria per Orientom* atď). Prefektúry sa ďalej delili na diecézy a ďalej na provincie. 

## Francúzske prefektúry
V súčasnom Francúzsku sú prefektúry jednotkou štátnej správy jednak v departementoch] (s prefektom departementu), od roku 1964 aj vo väčších regiónoch, tvorených niekoľkými departementmi. Slovom **prefektúra** sa označuje aj sídelné mesto prefekta, prefektov úrad a úradná budova. 

Územie prefektúry sa v prvom prípade kryje s územím departementu ako jednotky samosprávy. Prefekt departementu je do svojej funkcie menovaný prezidentom republiky. V druhom prípade zodpovedá územie prefektúry územiu regiónu a prefekt regiónu je zároveň tiež prefektom jedného z jeho departementov. 

Väčšie prefektúry sa delia na **podprefektúry**, ktoré zodpovedajú územiu okresu (*arrondissement*), ktoré sa ďalej delia na kantóny a obce. 

Slovom **prefektúra** sa označujú aj policajné obvody na čele s policajným prefektom, prípadne námorné prefektúry, veliteľstvá veľkých častí francúzskeho vojenského loďstva (prefektúra atlantická, severná a stredozemná).

## Pozri aj
* Administratívne delenie Francúzsko
* Francúzske departementy

## Externé odkazy
* Zoznam francúzskych miest a obcí 
* Politické a organizačné členenie Francúzsko  
* intercommunalites.com 
* Portál populácie a územného členenia Francúzsko

## Zdroj

Kategória:Administratívne členenie Francúzska
Francúzsko
Diaľnica D10 (Česko)

[thumb|Rýchlostná cesta R10 - Exit [Mnichovo Hradiště (vľavo), pohľad smerom na Turnov]]

**D10** je diaľnica, ktorá vedie z Prahy cez Mladú Boleslav do Turnova, kde sa napája na I/35. Jej celková dĺžka je 71 km. 

Diaľnica je spoplatnená len v úseku medzi exitom 14 a 39 a medzi exitom 46 a koncom komunikácie.

## Výjazdy
* Exit 1 Praha-Satalice (kríženie s D0)
* Exit 3 Radonice
* Exit 9 Brandýs nad Labem
* Exit 14 Stará Boleslav
* Exit 17 Hlavenec
* Exit 21 Tuřice - Kostelní Hlavno
* Exit 27 Benátky nad Jizerou
* Exit 33 Brodce
* Exit 39 Zámostí
* Exit 40 Mladá Boleslav-Bezděčín
* Exit 44 Mladá Boleslav-centrum
* Exit 46 Mladá Boleslav-priem. zóna (Kosmonosy)
* Exit 53 Bakov nad Jizerou
* Exit 57 Mnichovo Hradiště
* Exit 63 Březina
* Exit 67 Příšovice
* Exit 71 Ohrazenice (kríženie s I/35)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* R10 na stránkach ŘSD 
* Fotogaléria R10 na stránkach RDS 
* Rýchlostná cesta R10 na www.ceskedalnice.cz 

## Zdroj

Kategória:Diaľnice v Česku
Andrej Bán

**Andrej Bán** (* 28. apríl 1964, Bratislava) je slovenský dokumentárny fotograf, reportér a publicista.

## Životopis
V rokoch 19831987 absolvoval štúdium ekonómie na Národohospodárskej fakulte Vysokej školy ekonomickej a v rokoch 1984 – 1986 medziodborové štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Od roku 1987 fotografuje pre slovenské a české periodiká (*[[Mladé rozlety]]*, *[[Plus 7 dní]]*, *[[Mladý svět]]*, *[[Reflex (časopis)|Reflex]]*, *[[.týždeň]]*, *[[Denník N]]*). Často fotografuje v krajinách postihnutých krízami. V roku 1999 sa podieľal na založení charitatívnej organizácie Človek v ohrození. V marci 2016 založil občiansku iniciatívu Zabudnuté Slovensko, ktorá organizuje debaty, najmä v krajoch, kde má silnú voličskú podporu ĽSNS. 

Je tiež autorom alebo spoluautorom námetu viacerých dokumentárnych filmov (*Krátka pamäť*, *Tisovy stíny*, *Duše*, *Akvárium*, *My zdes*), ako aj beletristickej prózy *Medzisny*. 

## Knižné publikácie
* 
* 
*BÁN Andrej; GÁL Fedor. *5102...* Žilina : Absynt, 2015. 144 s. ISBN 979-80-971823-4-2.
* 
* 
*BÁN, Andrej. *Trochu oheň, trochu voda: príbehy Balkánu.* Žilina : Absynt, 2019. 272 s. ISBN 978-80-8203-155-6.
*BÁN, Andrej. *Medzisny*. Bratislava : Artforum, 2021. 198 s. ISBN 978-80-8150-346-7.

## Ocenenia
* 2005 – Krištáľové krídlo za rok 2004 v kategórii „publicistika a literatúra“ 
* 2006 – Novinárska cena 2005 v kategórii „Najlepšia reportáž v printových médiách“ za článok *Krajina hrobov* (.týždeň) 
* 2006 – Osobnosť slovenskej fotografie za rok 2006 za výstavu a knihu *Iné Slovensko* s prihliadnutím na doterajšiu fotografickú, organizačnú a publicistickú činnosť 
* 2007 – Novinárska cena 2006 v kategórii „Najlepšia reportáž v printových médiách“ za triptych fotoreportáží *Kosovo dream*, *Naši v Kosove*, *Na konci sna* (.týždeň), ktoré sú v každom ohľade príkladom majstrovského zvládnutia klasického žánru novinárstva. 
* 2008 – Novinárska cena 2007 v kategórii „Najlepšia reportáž v printových médiách“ za sériu reportáží o Balkáne, *Utrpenie kalvárie* (.týždeň) 
* 2010 – Novinárska cena 2009 v kategórii „Najlepšia reportáž v printových médiách“ za článok *Deti z fotografie* (.týždeň) 
* 2013 – Novinárska cena 2012 v kategórii „Najlepšia reportáž v printových médiách“ za článok *Turecko bez Európy* (.týždeň) 
* 2015 – Biela vrana za dlhodobý prínos 

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Diela Andreja Bána v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
* Andrej Bán – profil a články na webe časopisu .týždeň
* Andrej Bán: Snažím sa vidieť príbeh 

Kategória:Slovenskí fotografi
Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Držitelia Krištáľového krídla
Kategória:Laureáti Bielej vrany
Kategória:Laureáti Novinárskej ceny
Kategória:Absolventi Národohospodárskej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:.týždeň
Kategória:Denník N
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Európska cesta 68

**Európska cesta 68** *(E68)* je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína v maďarskom Segedíne a končí v rumunskom Brašove. Celá trasa meria 529 kilometrov. Z celkovej trasy 529 kilometrov je 52 kilometrov vedených v Maďarsku, zvyšných 477 km prechádza územím Rumunska.

## Trasa
*  Maďarsko
** SzegedMakó
*  Rumunsko
** NădlacPecicaAradLipovaDevaSimeriaOrăştieSebeşSibiuŞelimbărBrašov

## Galéria

Súbor:E68 HU.JPG|E68 v Maďarsku
Súbor:E68 Szeged.JPG|E68 v Segedíne
Súbor:GrossauSB.JPG|E68
Súbor:Sibiu6.JPG|E68


## Referencie

## Pozri aj
* Európska cesta

## Iné projekty

## Zdroj
*

68
Kategória:Štátne cesty v Maďarsku
Kategória:Cestná infraštruktúra v Rumunsku
Kategória:Cestná infraštruktúra v Maďarsku
Klarisky

**Klarisky** môžu byť:

* názov duchovného rádu, pozri Chudobné sestry svätej Kláry
* názov duchovného rádu klarisky kapucínky, pozri Rád klarisiek kapucínok

## Pozri aj
* Kostol a kláštor klarisiek (Bratislava)
Európska cesta 64

**Európska cesta 64** *(E64)* je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína v talianskom Turíne a končí v Brescii. Celá trasa meria 246 kilometrov a je vedená iba na území Talianska.

V Turíne sa E64 križuje s európskymi cestami E70, E612 a E717, v Miláne s E35 a E62, v Brescii potom znova s E70. Po celú svoju trasu je E64 vedená po diaľnici A4.

## Trasa
*  Taliansko
** TurínNovaraMilánoBergamoBrescia

## Galéria

Súbor:A4 uscita Bergamo.jpg|E64 pri Bergame
Súbor:RouteE64.JPG|E64


## Referencie

## Pozri aj
* Európska cesta

## Iné projekty

## Zdroj
* 

64
Kategória:Štátne cesty v Taliansku
Kategória:Cestná infraštruktúra v Taliansku
Diaľnica A4 (Taliansko)

**Diaľnica A4** ( alebo ) je jedna z diaľnic v Taliansku. 

Diaľnica A4 sa nachádza na severe Talianska, spája Turín s mestom Sistiana neďaleko Terstu pri hraniciach so Slovinskom. Je dokončená, dlhá  a vedie cez územie regiónov Piemont, Lombardsko, Benátsko a Furlansko-Júlske Benátky. Patrí k tým najstarším, jej prvý úsek bol otvorený už 25. októbra 1932.

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Internetová stránka spoločnosti Autostrade per l'Italia

## Zdroj

Kategória:Diaľnice v Taliansku
Kategória:Doprava v Benátsku
Kategória:Doprava v Lombardsku
Kategória:Doprava v Piemonte
Kategória:Doprava vo Furlandsku-Júlskych Benátkach
Ravahere

**Ravahere** je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Marokau (iba  smerom na severozápad) a Tahiti je  na západ.

## Geografia atolu
Atol má tvar pretiahnutého a ohnutého trojuholníka, s najdlhším rozmerom približne . Jeho lagúna má rozlohu  a nemá splavný prieplav. Východnú stranu tvorí súvislý pás zeme, dlhý , zo západnej strany je to nízky útes, za prílivu na mnohých miestach úplne ponorený. Vstup do lagúny je len na niekoľkých málo miestach za vrcholiaceho prílivu. Na južnom aj severnom cípe lagúny sú koralovými porastmi vytvorené uzatvorené plytké bazény. Južný je väčší, približne 3x, severný je nepravidelný a jeho súčasťou je aj motu – malý ostrovček s vegetáciou.

Z geologického hľadiska koralový atol sedí na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou a ktorú zdieľa aj s atolom Marokau. Sopka má z oceánskeho dna na výšku  a jej vek sa odhaduje na 46,7 až 48,9 mil. rokov.

## História
Prvá písomná zmienka je od Louisa Antoine de Bougainville z roku 1768. Po ňom bol ďalším návštevníkom James Cook 6. apríla 1769, ktorý ho spolu so susedným atolom Marokau nazval "Îles Deux Groupes". Či ho v roku 1826 navštívil aj moreplavec Edward Belcher, ktorý bol na Marokau, nie je z jeho záznamov jednoznačné.

V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím. Vtedy (okolo roku 1850) tu žilo cca 30 domorodých obyvateľov.

V roku 1903 sa oblasťou prehnal hurikán a celý atol, spolu s niektorými okolnými, spustošil.

Vegetácia na tomto atole nebola obnovená intenzívnou výsadbou kokosových paliem, pretože suché časti atolu Ravahere sú príliš nízko nad hladinou oceánu, a teda trvalo premáčané slanou vodou. Aj preto je vegetácia atolu pomerne skromná.

Na atole dnes nežije prakticky nikto, len občas sem prídu obyvatelia susedného Marokau kvôli perlám a perleti.

## Administratívne začlenenie
Atol je súčasťou komunity *[[Hikueru]]*, spoločne s atolmi Reitoru, Marokau a Tekokota.

## Referencie

*http://content.yudu.com/Library/A1nri0/PacificIslands/resources/21.htm

## Externé odkazy
https://web.archive.org/web/20101221051118/http://www.oceandots.com/pacific/tuamotu/ravahere.php
*Cestopis z atolov Fr. Polynézie na leolani.net
*Biodiverzita polynézskych atolov 

## Zdroj
* 

Kategória:Atoly Tichého oceánu
Mólos

**Mólos** (*Mólos*) môže byť v gréckej mytológii:
* syn boha Area, pozri Mólos (syn Area)
* otec Mériona, hrdinu trójskej vojny, pozri Mólos (otec Mériona)
Mólos (syn Area)

**Mólos** (*Mólos*) je v gréckej mytológii syn boha vojny Area a jeho milenky Démoniky.

Antický autor Apollodoros uvádza, že Mólos bol syn Agénorovej dcéry Démoniky a boha vojny Area, ktorí okrem neho splodili aj synov, Euéna, Pyla a Thestia.

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie