open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Výpočet dátumu Veľkej noci

**Výpočet dátumu Veľkej noci** sa v jednotlivých cirkvách odlišuje. Veľká noc sa podľa kresťanských cirkví slávi prvú nedeľu po prvom splne po jarnej rovnodennosti. Táto nedeľa bola ustanovená na nicejskom koncile (prvom všeobecnom) v roku 325.

Ak spln pripadá na nedeľu, Veľká noc bude až nasledujúcu nedeľu. Dátum Veľkej noci sa teda môže odlišovať medzi jednotlivými rokmi až o viac ako jeden mesiac (od 22. marca do 25. apríla). Jarná rovnodennosť je „úradne“ stanovená na 21. marec podľa gregoriánskeho kalendára bez ohľadu na astronomickú skutočnosť (ktorá sa môže líšiť až o dva dni). V niektorých protestantských krajinách (napríklad v Nemecku, Švédsku a Dánsku) sa ale Veľká noc slávila počas niekoľkých desaťročí 18. a 19. storočia podľa astronomickej skutočnosti.

Pravoslávne cirkvi (s výnimkou pravoslávnych cirkví vo Fínsku a v Estónsku) používajú pre výpočet dátumu paschy juliánsky kalendár. Navyše zachovávajú kánon nicejského koncilu, že Veľká noc nesmie kolidovať so židovským sviatkom pesach. V praxi sa tak dátum Veľkej Noci vo východných cirkvách a na Západe môže odlišovať o 0 až 5 týždňov.

## Algoritmus pre výpočet

Nasledujúci algoritmus sa používa pre výpočet dátumu Veľkej noci v cirkvách používajúcich gregoriánsky kalendár. Je odvodený z pravidelných týždenných, mesačných a ročných cyklov (lebo Veľká noc je v nedeľu a závisí na prvom splne po 21. marci):

: a = {rok} \bmod 19

: b = {rok} \bmod {4}

: {c} = {rok} \bmod {7}
:
: kde *mod* je zvyšok po delení. Okrem toho pre 20. a 21. storočie platia konštanty:

: m = 24
: n = 5

Potom

: d = (19 a + m) \bmod 30
: e = (n + 2b + 4c + 6d) \bmod 7

Pre marec platí:

: Veľkonočná nedeľa = 22 + d + e

Pre apríl platí:

: Veľkonočná nedeľa = d + e - {9}

Výpočty sa urobia oba, pre marec i apríl, a vyberie sa ten, ktorý vyhovuje. Ak je dátum Veľkej noci neskôr ako 25. apríla, tak sa posúva o týždeň skôr. Pre 20. a 21. storočie to platí pre roky 1981 a 2076.

## Dátum Veľkej noci v najbližších rokoch

## Pozri aj
* Algoritmus na výpočet dňa v týždni

Kategória:Algoritmy
Kategória:Veľká noc
Petrológia

**Petrológia** (z gr. petros=skala + logos = slovo, náuka) je súčasťou geológie a zaoberá sa horninami, ich vznikom a stavbou. Petrológia sa delí na tri odvetvia:
*Petrológia magmatických (vyvretých) hornín: zaoberá sa vznikom hornín, kryštalizujúcich z magmy.
*Petrológia sedimentárnych (usadených) hornín: zaoberá sa horninami, ktoré vznikli usadením a spevnením úlomkov zvetraných hornín, alebo organických zvyškov, prípadne sa vyzrážali z roztokov chemickými procesmi.
*Petrológia metamorfovaných (premenených) hornín: zaoberá sa chemickými premenami hornín, vystavených pôsobeniu vysokých teplôt a/alebo tlakov, pôsobiacich v zemskom vnútri. 

Na popis stavby a textúr hornín využíva petrológia hlavne petrografiu, mineralógiu, chemickú analýzu, mikroskopickú petrografiu. Moderná petrológia využíva aj geochémiu a geofyziku na štúdium geochemických závislostí a využíva termodynamické dáta a experimenty na lepšie pochopenie vzniku hornín.

## Pozri aj
* Zoznam hornín
Seagate

náhľad|HDD s kapacitou 3 TB
**Seagate** je firma zaoberajúca sa výrobou pevných diskov (HDD). 

Vznikla v roku 1979 a ako prvá vyrobila 5,25" HDD pre klasické PC. V súčasnosti je Seagate jednotkou v predaji 1", 2,5" a 3,5" HDD a to interných aj externých. Kapacitou sa pohybujú medzi 2,5 GB a 12 TB.

Hlavné sídla pre vývoj firmy sú Silicon Valley – Kalifornia, Pittsburgh – Pensylvánia, Longmont – Colorado, Bloomington and Shakopee – Minnesota, Springtown – Severné Írsko a Singapur.

Výroba a zákaznícky servis sa nachádza v Kalifornii, Colorade, Minnesote, Oklahome, Severnom Írsku, Číne, Malajzii, Singapure a Thajsku. 

## Iné projekty

Kategória:Výrobcovia pevných diskov
Palkovičova ulica (Bratislava)

**Palkovičova ulica** je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Je pomenovaná podľa Juraja Palkoviča (1769 – 1850), slovenského básnika, novinára, prekladateľa, profesora bratislavského evanjelického lýcea a poslanca uhorského snemu.

Ulica susedí so Záhradníckou, Jégého, Prešovskou, Stodolovou, Trnavskou cestou, Bajzovou a ulicou Líščie nivy.

## Galéria

Palkovicova_street_Bratislava2.jpg
Palkovicova_street_Bratislava1.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Palkovičova ulica na mape Bratislavy

Kategória:Ulice v Ružinove
Jégého ulica (Bratislava)

**Jégého ulica** je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Je pomenovaná podľa slovenského spisovateľa Ladislava Nádaši-Jégého (1866 – 1940). Na ulici sa nachádza bytový komplex Jégého alej.

## Blízke ulice
* Trnavská cesta
* Záhradnícka ulica
* Stodolova ulica

## Galéria

Jegeho_street_Bratislava1.jpg|náhľad|Domy na Jégého ulici počas rekonštrukcie, pohľad zo Stodolovej ulice


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Jégého ulica na mape Bratislavy

Kategória:Ulice v Ružinove
Perikles

**Perikles** (iné názvy: **Periklés**, **Perikles**; (); * cca 495 pred Kr. – † 429 pred Kr., Atény) bol vplyvný aténsky štátnik, rečník a vojenský veliteľ (stratég) v období zlatého veku Atén. Jeho pôsobenie bolo natoľko významné, že historici toto obdobie často označujú ako „Periklovo storočie“.

## Politický vzostup
Pochádzal z aristokratického rodu Alkmeonovcov (jeho otcom bol víťaz od Mykalé, Xanthippos). Napriek svojmu pôvodu sa stal vodcom demokratickej frakcie. V roku 462 pred Kr. spolu s Efialtom presadil reformu, ktorá odobrala politickú moc aristokratickému Areopágu a preniesla ju na Radu päťsto (Boulé) a ľudové zhromaždenie (Ekklésia). Po Efialtovej smrti (461 pred Kr.) sa Perikles stal dominantnou postavou aténskej politiky. Hoci nikdy nezastával úrad archonta, bol v rokoch 443 – 429 pred Kr. každoročne (s výnimkou roku 430 pred Kr.) volený za prvého stratéga.

## Domáca politika a kultúrny rozkvet
Perikles prehlboval demokraciu zavedením štátnych platov pre porotcov najvyššieho súdu (Héliaia) a neskôr aj pre členov rady, čím umožnil politickú participáciu aj nemajetným občanom. Za jeho vlády dosiahli Atény vrchol svojej kultúrnej moci:
* Stavebný program: Inicioval výstavbu na Akropole, vrátane chrámov Parthenón, Propylaje a Odeón, na čom spolupracoval so sochárom Feidiom.
* Podpora vedy a umenia: Perikles okolo seba sústredil popredných intelektuálov svojej doby. V jeho blízkom okolí sa pohybovali učenci ako filozof Anaxagoras, sofista Prótagoras či jeho vzdelaná partnerka Aspázia, ktorá v ich spoločnom dome viedla intelektuálny salón.

## Zahraničná politika a peloponézska vojna
Pod Periklovým vedením sa Aténsky námorný spolok premenil na aténsku námornú ríšu. V roku 440 pred Kr. potlačil povstanie na ostrove Samos a upevnil aténsky vplyv v oblasti Čierneho mora. V roku 431 pred Kr. vypukla Peloponézska vojna so Spartou. Perikles presadil obrannú stratégiu: obyvateľstvo Attiky sa stiahlo za „Dlhé hradby“ Atén a spoliehalo sa na prevahu na mori. Táto stratégia však viedla k preľudneniu mesta a vypuknutiu ničivého moru (430 pred Kr.). Perikles bol nakrátko zosadený a pokutovaný, no ľud ho vzápätí opäť zvolil za stratéga. Krátko nato, v roku 429 pred Kr., však sám podľahol následkom epidémie.

## Referencie

 
## Pozri aj
* Aspázia z Milétu
*Akropola v Aténach

## Externé odkazy
* 

Kategória:Staroveké Atény
Kategória:Politici starovekého Grécka
Kategória:Osobnosti na gréckych poštových známkach
Akropola

**Akropola** alebo zriedkavo **Akropolis** môže byť:
* opevnený súbor stavieb v Aténach, pozri Akropola v Aténach
* opevnené návršie starovekých gréckych miest s posvätným miestom a sídlom vladára (napr. v Aténach, Mykénach, Tiryns), pozri akropola (starogrécke návršie)
* (s malým začiatočným písmenom) v archeológii: vyvýšené sídlo (spravidla hradisko) majúce akúsi správnu funkciu pre okolité osídlenie (napr. keltská akropola na mieste dnešného Bratislavského hradu) alebo ústredná časť opevneného sídliska, pozri akropola (ústredný objekt)

**Akropolis** môže byť aj:
*vrch, na ktorom stojí aténska Akropola
*skrátene:
**Turnaj Akropolis
**Radio Akropolis
**Palác Akropolis
**Nakladatelství Akropolis
*vlak z Mníchova do Atén, pozri Akropolis (vlak)
*nákupné centrum v Litve

**AKROPOLIS** je české združenie, pozri AKROPOLIS (združenie)
Akkadčina

**Akkadčina** alebo **akadčina** alebo **asýrsko-babylonský jazyk** bol semitský jazyk používaný najmä v starovekej Mezopotámii, Iráne, Malej Ázii a severnej Sýrii, okrem iných Asýrčanmi a Babylončanmi. Je to spolu s ebajčinou najstarší písomne zachovaný semitský jazyk a jediný zástupca severovýchodnej vetvy semitských jazykov.

Akkadčina bola ovplyvnená sumerčinou od 3. tisícročia, od ktorej prevzala aj písmo, a v prvom tisícročí aramejčinou, ktorá sa stala hovoreným jazykom, kým akkadčina ostala len jazykom písma.

Akkadčina v širšom zmysle začína v 27. stor. pred Kr. vlastnými menami v sumerských textoch. Akkadčina v užšom zmysle, t. j. aj ucelené texty, začína v 24. stor. pred Kr. a je rozdelená na viacero dialektov podľa času používania a miesta rozšírenia:
* 2500 - 1950: staroakkadčina
* 1950 - 1530: starobabylončina/staroasýrčina
* 1530 - 1000: stredobabylončina/stredoasýrčina
* 1000 - 600: novobabylončina/novoasýrčina
* 600 pred Kr. - 100: neskorá babylončina

## Externé odkazy

Detailný opis jazyka
Amharčina

**Amharčina** je semitský jazyk používaný Amharmi na severe strednej Etiópie, kde to je oficiálny jazyk. Mimo Etiópie amharčinu používa 2,7 milióna emigrantov (najmä v Egypte, Izraeli a Švédsku). Po arabčine je druhý najpoužívanejší semitský jazyk na svete.
Aramejčina

**Aramejčina** (ak chápaná ako 1 jazyk) resp. **aramejské jazyky** (ak chápaná ako skupina jazykov) patrí medzi semitské jazyky. 

Je pôvodným jazykom niektorých častí Biblie. Bol to jazyk, ktorý používal Ježiš. Takisto sa používa v Talmude a dodnes sa používa v niektorých krajinách.

## Delenie 1 (chronologické)
* staroaramejčina (1100 pred Kr. - 200 po Kr.)
* stredoaramejčina (200 - 1200 po Kr.)
* novoaramejčina (od 1200)

## Delenie 2
* západoaramejské jazyky (resp. nárečia)
** nabatejská aramejčina (nabatejčina)
** západné stredoaramejské jazyky (nárečia)
*** židovská stredopalestínska aramejčina
*** samaritánska aramejčina
*** kresťanská palestínska aramejčina (kresťanská palestínčina)
** západná novoraramejčina
* východoaramejské jazyky (resp. nárečia)
** biblická aramejčina
** aramejčina z Hatry
** sýrčina (nie je zhodná so sýrskym dialektom arabčiny!)
** židovská stredobabylonská aramejčina
** chaldejská novoaramejčina (nie je zhodná so staroaramejským dialektom Chaldejskej dynastie v Babylone!)
** asýrčina (asýrska novoaramejčina) (nie je zhodná s rovnomenným dialektom akadčiny!)
** senaya ***
** koy sanjaq surat ***
** hértevin ***
** turoyo ***
** mlahsö ***
** mandejčina
** židovská aramejčina

(***)pre nedostupnosť slov. zdrojov tu uvedené v angl. pravopise

## Referencie


## Zdroj
Afrikánčina

náhľad|vpravo|Rozšírenie afrikánčiny v rámci Južnej Afriky
**Afrikánčina** je západogermánsky jazyk, ktorým hovoria Búri a ďalšie obyvateľstvo (indonézski a malajzijskí prisťahovalci) v Južnej Afrike a okolitých krajinách.

Ako základ slúžila reč holandských kolonizátorov zo 17. storočia, niektoré názvy zvierat a geografické pojmy pochádzajú z domorodých afrických jazykov. Čiastočne na jej vývoj vplývala angličtina. Až do konca 19. storočia bola považovaná len za dialekt holandčiny.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Omniglot: výslovnost a vzorový text


Kategória:Jazyky v Južnej Afrike
Kategória:Jazyky v Namíbii
Kategória:Západogermánske jazyky
Kategória:Afrikánci
Kategória:Africké jazyky
Dolná nemčina

**Dolná nemčina** () je skupina severných dialektov nemčiny, ktorá nebola zasiahnutá druhým posúvaním hlások. Na severe hraničí s dánčinou a frízštinou, na západe s&nbsp;holandčinou. Južná hranica, takzvaná *Benrátska línia* ju delí od hornonemeckého priestoru. 

Kategória:Západogermánske jazyky
Frízština

**Frízština** je západogermánsky jazyk, ktorým sa hovorí v&nbsp;severnej časti Holandska a v severnom Nemecku (Šlezvicko-Holštajnsko). Je materinským jazykom pre približne 700 000 ľudí. Lingvisticky sa nachádza niekde medzi holandčinou a angličtinou.
 
## Iné projekty

Kategória:Frízovia
Kategória:Západogermánske jazyky
Jidiš

náhľad|vpravo|Navrhovaná vlajka jazyka jidiš

**Jidiš** (ייִדיש) je západogermánsky židovský jazyk, ktorým hovorí okolo štyroch miliónov Židov po celom svete. Sám názov *jidiš* znamená *židovský* (po nemecky *jüdisch*) a je skratkou z pôvodného „jidiš dajč“ (ייִדיש־דײַטש), teda „židovská nemčina“. Hovorená forma je aj dnes nemčine blízka, jidiš však obsahuje mnoho výpožičiek z hebrejčiny a jazykov mnoho národov, v ktorých susedstve Židia žili. 

Jidiš sa zapisuje hebrejskou abecedou. Je tak jediným germánskym jazykom, ktorý nepoužíva latinku. Rozvíjal sa od raného stredoveku. Asi 7080 % slovnej zásoby pochádza z nemčiny, výrazy súvisiace s židovskou kultúrnou tradíciou sú obvykle hebrejského alebo aramejského pôvodu. Nemčina a jidiš si však nie sú všeobecne vzájomne zrozumiteľné, to platí obzvlášť o nemecky hovoriacich.

## História
Jazyk jidiš vznikal v strednej Európe medzi 9. a 12. storočím ako zmes stredonemeckých nárečí. Prvé glosy v jidiš sa začali objavovať v hebrejských rukopisoch v 12. storočí. Prvé dielo vytlačené kompletne v jidiš vyšlo v roku 1534. Po vyhánaní Židov z nemeckých krajín a kniežactiev v 14. až 16. storočí sa ťažisko používania jidiš kompletne presunulo do východnej Európy a jazyk začal byť ovplyvňovaný i slovanskými jazykmi, najmä poľštinou a ukrajinčinou. Rozmach zažil od 60. rokov 19. storočia, kedy v ňom začali tvoriť zakladatelia „spisovného jidiš“ – spisovatelia Mendele Mojcher Sforim, Šolem Alejchem a Jicchok Lejb Perec. Z neskoršej doby aj známy nositeľ Nobelovej ceny Isaac Bashevis Singer.

## Rozšírenie
Vzhľadom na roztrúsenie Židov po svete je aj u jidiš ťažké menovať konkrétne územia, na ktorom sa tento jazyk najviac používa. V Izraeli používajú jidiš hlavne ortodoxní židia, ktorí považujú hebrejčinu za posvätný jazyk, nevhodný k používaniu v bežnom živote. Rozsiahle komunity hovoriace jidiš vo východnej Európe boli zlikvidované počas holokaustu. Z tých, čo zostali na území bývalého Sovietskeho zväzu, mnohí emigrovali v 90. rokoch 20. storočia do Izraela. Dnes často ako prvý jazyk používajú ruštinu. V USA žije najväčšia komunita v New Yorku.

## Pozri aj
* židovské jazyky

## Odkazy
* [//yi.wikipedia.org Wikipédia v jazyku jidiš]


Jidiš
Kategória:Západogermánske jazyky
Luxemburčina

**Luxemburčina** (*Lëtzebuergesch*) je západogermánsky jazyk, ktorým sa hovorí v Luxembursku a priľahlých oblastiach Belgicka. Je príbuzná niektorým stredonemeckým dialektom. Luxemburčina sa píše latinkou.

## Rozšírenie
Luxemburčina je od roku 1984 tretím úradným jazykom Luxemburska. Pre väčšinu obyvateľov je materinským jazykom, po francúzsky a po nemecky sa učia v škole a 99% ovláda aspoň jeden z&nbsp;týchto jazykov; väčšina vzdelaných mladých ľudí zvláda takisto angličtinu. Od 2. polovice 20. storočia je snaha presadzovať luxemburčinu namiesto nemčiny. Väčšina úradných textov je ale po francúzsky, prípadne nemecky. Francúzština zostáva hlavným úradným jazykom, je to takisto vysokoškolský jazyk a jazyk pre komunikáciu s&nbsp;cudzincami na pracovisku. Nemčina je menej oficiálna, používa sa v škole pre technické pojmy.

Luxemburčina sa použiva v Belgicku okolo mesta Arlon v regióne nazývanom *Arelerland*.

## História
Luxemburčina sa vyvinula zo stredofranských (moselských) nárečí. So spisovnou nemčinou je vzájomne zrozumiteľná len čiastočne, líši sa od nej skoro tak ako holandčina. Je najmladším spisovným germánskym jazykom, gramatika vyšla až roku 1955. Roku 1984 bola uzákonená ako tretí úradný jazyk Luxemburska, popri francúzštine a nemčine.

## Gramatika
Tak ako iné germánske jazyky, má členy. Pády sa používajú len obmedzene, ale existuje napríklad genitív. Luxemburčina má pomerne pevný slovosled (dodržiava poradie *SVO* – podmet, sloveso, predmet), sloveso patrí na druhú pozíciu vo vete. 


Kategória:Západogermánske jazyky
Kategória:Jazyky v Belgicku
Kategória:Jazyky v Luxembursku
Jozef Moravčík (politik)

Doc. JUDr. **Jozef Moravčík**, CSc. (* 19. marec 1945, Očová) je slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg a bývalý politik. Bol primátor Bratislavy, od  16. marca 1994 do 13. decembra 1994 bol predseda vlády Slovenskej republiky. Predtým pôsobil ako slovenský a česko-slovenský minister zahraničných vecí. Patrí medzi spoluautorov Ústavy Slovenskej republiky.

## Životopis
Narodil sa v obci Očová v okrese Zvolen. V rokoch 1964 a 1965 študoval právo na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Potom od roku 1965 na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, ktorú úspešne zakončil v roku 1969. Po ukončení štúdia začal pracovať ako asistent na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. Krátko pracoval aj v bratislavskej spoločnosti Chemapol. V roku 1972 sa vrátil na Právnickú fakultu Univerzity Komenského, kde začal pôsobiť ako odborný asistent. Na tejto pozícii zotrval do roku 1985, keď sa habilitoval na docenta v odbore hospodárske právo. V tomto roku sa stal súčasne vedúcim Katedry hospodárskeho práva a úsekových ekonomík Právnickej fakulty Univerzity Komenského, kde zotrval do roka 1990. V roku 1990 bol zvolený za dekana Právnickej fakulty Univerzity Komenského, ktorým zostal do roka 1991.

V polovici roka 1992 sa stal súčasťou skupiny odborníkov, ktorí pripravili Ústavu Slovenskej republiky.

## Politická činnosť
* od 25. januára 1991 poslanec Slovenskej národnej rady za Verejnosť proti násiliu (VPN)
* od 6. júna do 31. decembra 1992 poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia ČSFR za Hnutie za demokratické Slovensko (HZDS)
* od 2. júla do 31. decembra 1992 minister zahraničných vecí ČSFR a člen Rady obrany štátu
* od 1. januára 1993 poradca premiéra Vladimíra Mečiara pre legislatívne otázky
* od 19. marca 1993 do 14. marca 1994 minister zahraničných vecí  
* od 16. marca do 13. decembra 1994 predseda vlády
* od 1994 do 1998 poslanec Národnej rady za Demokratická únia Slovenska (DEÚS) a Demokratická únia (DÚ)

;Stranícka a komunálna politika
* predseda Demokratická únia Slovenska (DEÚS) a Demokratická únia (DÚ)
* od 1998 do 2002 primátor Bratislavy zvolený za koalíciu SDK, SDĽ

## Referencie

## Zdroje
* Životopis Jozefa Moravčíka
 

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Dekani Právnickej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Predsedovia vlády Slovenska
Kategória:Primátori Bratislavy
Kategória:Politici VPN
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Politici DÚ (1995)
Kategória:Politici DEÚS
Kategória:Poslanci SNR
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Ministri zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky
Kategória:Ministri zahraničných vecí Česko-Slovenska
Kategória:Osobnosti z Očovej
Indoeurópske jazyky

right|thumb|300px|Rozšírenie indoeurópskych jazykov vo svete:

right|thumb|300px|Strom indoeurópskej jazykovej rodiny.
**Indoeurópske jazyky** (zastarano *indogermánske jazyky*) tvoria najrozšírenejšiu jazykovú rodinu na svete, ako materinskou rečou hovoria niektorým z nich asi 2,5 miliardy ľudí. Vyvíjali sa spoločne v&nbsp;rozsiahlych oblastiach Eurázie z predpokladaného indoeurópskeho prajazyka. Za ťažisko a oblasť vzniku prajazyka sa považujú stepi v&nbsp;dnešnom juhozápadnom Rusku a Ukrajine. Výskum indoeurópskych jazykov sa uskutočňuje v rámci indoeuropeistiky.

O vzniku indoeurópskych jazykov pozri indoeurópsky prajazyk.

## Delenie
Indoeurópske jazyky sa delia na nasledujúce skupiny:
* indoiránske jazyky
* baltské jazyky
* slovanské jazyky
* germánske jazyky
* italické jazyky
* románske jazyky
* keltské jazyky
* anatólske jazyky
* grécke jazyky
* albánčina
* arménčina
* tocharčina

Ďalej sem veľmi pravdepodobne patria mnohé iné historické jazyky (tzv. reliktné jazyky), najmä:
* balkánsky areál:
** tráčtina
** dáčtina
** frýgičtina
** gréčtina - pozri hore
** pelasgičtina
** ilýrčina

* apeninský areál:
** na Sicílii: 
*** elymčina
*** sikulčina
*** protosicílčina
** v Itálii:
*** sikánčina
*** paleosardínčina
*** severná a južná pikénčina
*** sikulčina
*** faliština
*** venetčina
*** mesapčina
*** lepončina
*** rétčina
*** keltské jazyky - pozri hore

* keltiberský areál:
** jazyky Keltov, ktorí sa zmiešali s Ibermi

* Malá Ázia (špeciálny areál nedoložený):
** mysijčina
** sidetčina
** pisidčina
** lykaónčina

* niektoré skýtske jazyky od Čierneho mora
Germánske jazyky

**Germánske jazyky** sú jednou z&nbsp;vetiev indoeurópskych jazykov. Od ostatných vetiev sa odlišujú zmenami v rámci procesu prvého posúvania hlások. Hovorí nimi viac ako 450 miliónov ľudí a sú aj zemepisne jednou z&nbsp;najrozšírenejších jazykových rodín. 

## Delenie
* východogermánske jazyky
* severogermánske jazyky (škandinávske jazyky)
* západogermánske jazyky (juhogermánske jazyky)

## Dejiny
Najstarším súvislým germánskym textom a zároveň jediným dokladom východogermánskeho jazyka sú fragmenty vizigótského prekladu Biblie, vytvorené biskupom Wulfilom v 4. storočí po Kr.

## Porovnanie germánskych jazykov
Andrej Egyed

**Andrej Egyed** (* 3. november 1941, Sobrance – † 18. marec 2005, Bratislava) bol generálnym riaditeľom Železníc Slovenskej republiky.

## Životopis
Po rozdelení Československej federatívnej republiky vykonával funkciu riaditeľa železníc do 7. apríla 1993. Neskôr pôsobil ako zástupca železníc vo Varšave či vo Viedni. Generálnym riaditeľom Železníc Slovenskej republiky sa stal v roku 1998. Od januára 2002 pôsobil ako generálny riaditeľ Železničnej spoločnosti, a.s. 

Od roku 2003 bol na dôchodku.

Zomrel 18. marca 2005 v Železničnej nemocnici s poliklinikou v Bratislave.

Kategória:Narodenia v 1941
Kategória:Úmrtia v 2005
Kategória:Železničiari
Kategória:Železnice Slovenskej republiky
Julius Caesar

**Julius Caesar** môže byť:
* rímsky politik, pozri Gaius Iulius Caesar
* rímsky matematik, pozri Julius Caesar (matematik)
* Shakespearove dielo, pozri Julius Caesar (Shakespeare)
* Händelova opera, pozri Julius Caesar (Händel)

Caesar, Julius
Polabčina

**Polabčina** je jazyk Polabských Slovanov v Nemecku. Zrejme sa podobala viac poľštine a kašubčine ako ďalšiemu vymierajúcemu slovanskému jazyku na nemeckom území, lužickej srbčine. Spolu s ňou však niekedy býva označovaná ako *vendčina*; Slovanom žijúcím na nemeckom území sa najmä v starších prameňoch často hovorí *Vendovia*.

O podobe jazyka používaného v&nbsp;ranom stredoveku na rozsiahlom území v&nbsp;dolnom povodí Labe sa môžeme iba dohadovať zo zachovaných miestnych názvov. Len jedno nárečie, používané kmeňom Drevanov v&nbsp;okolí dolnosaského Lüneburgu, sa udržalo až do 18. storočia a vznikli v ňom krátke texty, ktoré sa nám dochovali. Ani tie nemajú jednotný pravopis. Polabčina totiž vymizla skôr, ako sa stačila ustanoviť ako spisovný jazyk.

## Vzorový text
### Aita nos (Otče náš)

Kategória:Západoslovanské jazyky
Ruština

::
**Ruština** (staršie: **veľkoruština**; po rusky: русский язык, )
je východoslovanský jazyk a zároveň najpoužívanejší slovanský jazyk. Je úradným jazykom v Rusku, Bielorusku, Kazachstane a Kirgizsku. Je jedným zo šiestich úradných jazykov OSN, jedným z dvoch úradných jazykov Medzinárodnej vesmírnej stanice. Po angličtine je druhým najpoužívanejším jazykom na internete. Je hlavným úradným jazykom SNŠ. 

Výrazné stopy zanechal v ruskom jazyku cirkevnoslovanský jazyk, ktorý bol v Rusku pôvodným spisovným jazykom, a ktorého funkcie postupne preberala vznikajúca spisovná ruština.

Novodobý spisovný ruský jazyk sa utváral od 18. storočia.

Zhruba do polovice 20. stor. pojem ruština (reps. ruský jazyk) často zahŕňal okrem toho, čo sa dnes označuje ako ruština (veľkoruština) aj to, čo sa dnes označuje ako ukrajinčina, rusínčina, bieloruština.

## Výslovnosť
Má tzv. plnohlasie (волос *volos* – „vlas“), *č*, *ž* za *tj*, *dj* (свеча *sveča* – „svieca“), *’a*, *u* za staré nosovky (пять *pjať*, рука *ruka* – „päť“, „ruka“), *o*, *e* za jery v silných pozíciách (день *deň*, сон *son* – „deň“, „sen“), má rozvinutú párovú mäkkosť spoluhlások a redukciu neprízvučných samohlások.

Prízvuk je voľný a pohyblivý.

V minulom čase nepoužíva pomocné sloveso (я брал *ja bral*), v prítomnom čase nepoužíva sponu (брат дома *brat doma*).

## Abeceda

Ruština sa zapisuje pomocou cyriliky. Súčasná ruská abeceda obsahuje 33 znakov. V tabuľke sú uvedené veľké písmená a ich výslovnosť v medzinárodnej fonetickej abecede (IPA):

## Najdôležitejšie frázy
(prízvuk je tu vyznačený dĺžňom)
* Добрый день (Dóbryj ďeň) - Dobrý deň
* Добрый вечер (Dóbryj véčer) - Dobrý večer
* Здравствуй(те) (Zdrástvuj(ťe)) - Dobrý deň/večer/ráno, Vitaj(te)
* Пока (Paká) - Dovi, Maj sa, Ahoj 
* Извини(те) (Іzviňí(ťe)). - Prepáč(te) 
* Как вас зовут (Kak vas zavút)? - Ako sa voláte? 
* Меня зовут (...) (Мiňá zаvút (...)) - Volám sa (...). 
* Пожалуйста (Pažálsta) - Prosím.
* Скажите пожалуйста, где туалет? (Skažíťe pažálsta, gďe tuaľét?) - (Povedzte) prosím Vás, kde je (tu) záchod?
* Мост (Most) - Most
* Гора (Gará) - Hora

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Rusko-slovenský/Slovensko-ruský slovník
* Stručný prehľad ruskej gramatiky z Rusko-slov. a slovensko-rus. slovníka pre školy od SPN
* Slovensko-ruské fórum
* Rusko-slovenský paralelný korpus
*  Free language learning  FREE PDF Bulgarian Russian English Language {Ivaylo IVAYLOV}
* Mnohojazyčná stránka na výučbu ruštiny


Kategória:Rusi
Kategória:Jazyky v Rusku
Kategória:Jazyky v Bielorusku
Kategória:Jazyky na Ukrajine
Kategória:Jazyky v Moldavsku
Kategória:Jazyky v Kazachstane
Kategória:Jazyky v Sovietskom zväze
Dynamit

náhľad|vpravo|'''Zloženie dynamitovej tobolky:'''<br />
A. piliny (alebo iný absorpčný materiál) namočené v nitroglyceríne<br />
B. ochranný obal okolo výbušného materiálu<br />
C. rozbuška<br />
D. kovové pásky udržiavajúce dynamit

**Dynamit** je výbušná zmes vynájdená Alfredom Nobelom v roku 1867. Pôvodné zloženie dynamitu pozostávalo zo 75 % nitroglycerínu, 24,5 % žíhaného diatomitu (infuzóriovej hlinky) a 0,5 % sódy. Namiesto žíhaného diatomitu sa v dnešnej dobe používajú zmesi liadku amónneho a drevnej múčky. Vyrábajú sa však aj dynamity s iným zložením.

Tento vynález Alfred Nobel vysvetľoval a zároveň ospravedlňoval ako prostriedok, ktorý ľudstvu poskytne spoľahlivú a bezpečnú banskú trhavinu, ktorá nahrádza nebezpečný nitroglycerín a nevypočítateľnú strelnú bavlnu - nitrocelulózu, prípadne málo účinný čierny pušný prach. Traskavá ortuť a rozbušky ňou plnené sa však okamžite stali zbrojárskym tovarom a boli montované do granátov, mín, torpéd a ďalších smrtiacich zbraní a projektilov.

## Iné projekty

## Externé odkazy

*
*Plastické trhaviny  

Kategória:Výbušniny
Dolnolužická srbčina

**Dolnolužická srbčina** alebo **dolná lužická srbčina** je z obidvoch vymierajúcich lužických jazykov horšie zachovaná, pokiaľ ide o znalosti medzi dvojjazyčným obyvateľstvom a pokiaľ ide o kultúrne zázemie. Oblasť jej rozšírenia, Dolná Lužica, leží severne od českých hraníc s Nemeckom.

## História a rozšírenie
Prvá kniha vznikla v roku 1574, k národnému obrodeniu v Dolnej Lužici došlo až koncom 19. storočia. Dnes ide o chránený menšinový jazyk, vznikajú materské škôlky, kde sa ho deti učia, keďže im ho vlastní rodičia nedokázali podať (projekt WITAJ).

Za centrum dolnolužickej kultúry sa považuje mesto Chotebuz (Chóśebuz, Cottbus).

Malá komunita lužických emigrantov si tiež zachováva svoj jazyk v Texase v Lee County. Je pod vplyvom okolitej nemčiny a angličtiny.

## Charakteristika

Od hornolužičtiny sa odlišuje okrem iného aj zachovávaním G a zmenou R na Š po hláskách P, T, K (*tráva* = *tšawa*), ďalej zmenou Č na C (*čas* = *cas*).

Zvláštnosťou je duál, ktorý bol aj v slovenčine a iných slovanských jazykoch do 14. stor., ale z nej vymizol (okrem zvyškov ako očú, dvoma).

Ďalšie zvláštne tvary sú pri slovesách: aorist a imperfektum.

Slovná zásoba je nemčinou ovplyvnená ešte viac ako hornolužická srbčina.

## Abeceda a výslovnosť
Dolnolužická abeceda sa líši od hornolužickej a je nasledovná:

## Vzorový text
### Všeobecná deklarácia ľudských práv

## Pozri aj
*Hornolužická srbčina

## Externé odkazy
* Společnost přátel Lužice
* Serbski institut
* Česko-dolnosrbský slovník
* Euromosaic information page
* Kurs serskeje rěce / Bluń, lužickosrbské dialógy z učebnice *Curs practic de limba sorabă* **v nárečí strednej Lužice (''zapadna Grodkowska narěč'')**

Kategória:Lužická srbčina
Kategória:Západoslovanské jazyky
Hornolužická srbčina

**Hornolužická srbčina** alebo **horná lužická srbčina** je z oboch lužických jazykov viac rozšírená medzi obyvateľstvom, a má lepšie kultúrne zázemie. Oblasť Hornej Lužice priamo susedí so severnou českou hranicou.

## História a rozšírenie
Prvá kniha vznikla v roku 1597, v 19. storočí mali národné obrodenie. Dnes ide o chránený menšinový jazyk, vznikajú materské škôlky, kde sa ho deti učia, keďže im ho vlastní rodičia nedokázali podať (projekt WITAJ).

Za centrum lužickej kultúry sa považuje mesto Budyšín (Budyšin, Bautzen) neďaleko Drážďan. V meste a okolí sa nachádzajú dvojjazyčné nápisy.

Malá komunita lužických emigrantov si tiež uchováva svoj jazyk v Texase v Lee County. Je pod vplyvom okolitej nemčiny i angličtiny.

## Charakteristika
Praslovanské G sa zmenilo na H rovnako ako v češtine. vpravo|thumb|Dvojjazyčná tabuľa v Budyšíne Slabikotvorné R a L chýba, pred počiatočné O sa predsúva W (*wón*, *wokno*).
Zvláštnosťou je dvojné číslo, ktoré bolo aj do 14. storočia v slovenčine a v iných slovanských jazykoch, ale z nich vymizol (okrem zvyškov ako očú, dvoma).

Ďalšie zvláštne tvary sú pri slovesách: aorist a imperfektum.

Slovná zásoba obsahuje mnoho slov z nemčiny a češtiny (Lužica kedysi patrila do Českého kráľovstva).

## Abeceda a výslovnosť
Hornolužická abeceda sa líši od dolnolužickej a je nasledovná:

## Vzorový text
### Všeobecná deklarácia ľudských práv

## Pozri aj
*Dolnolužická srbčina

## Externé odkazy
* Společnost přátel Lužice
* Serbski institut
* Česko-hornosrbský slovník
* Euromosaic information page
* Kurs serbskeje rěče, všetky lužickosrbské dialógy z učebnice *Curs practic de limba sorabă*

Kategória:Lužická srbčina
Kategória:Západoslovanské jazyky
Lužické jazyky

**Lužické jazyky** alebo **lužickosrbské jazyky** sú malá podskupina západnej vetvy slovanskej jazykovej skupiny, ktorou sa hovorí vo východnom Nemecku, v spolkových krajinách Sasko a Brandenbursko. Patrí sem hornolužická srbčina a dolnolužická srbčina.
 
Sú tiež známe pod názvom *vendčina*, ktorý však tiež niekedy označuje jazyk polabských Slovanov, polabčinu. V štandarde ISO 639-2 zdieľajú jediný trojpísmenový kód wen, ide však o dva spisovné jazyky, založené na dvoch rôznych nárečiach, hoci vzájomne zrozumiteľných. Rozdiel medzi dolnou lužickou srbčinou a hornou lužickou srbčinou je však väčší ako medzi slovenčinou a češtinou.

Veľmi často sa v odbornej literatúre táto podskupina považuje za jeden jazyk (**lužickosrbský jazyk**) a horná a dolná lužická srbčina potom za jeho dve spisovné podoby (jazyky).

## Pozri aj
* Hornolužická srbčina
* Dolnolužická srbčina
Ahmose I.

**Ahmose I.** (známy aj ako *Amasis I* alebo *Amosis I.*; trónne meno: *Nebpehtejre*) bol faraón v starovekom Egypte a zakladateľ 18. dynastie a prvý vládca Novej ríše. Vládol približne v roku 1550 pred Kr.–1525 pred Kr.

## Život
Patrí medzi najvýznamnejších panovníkov starovekého Egypta. Zaslúžil sa o historické ukončenie nadvlády ázijských Hyksósov. Jeho brat bol Kamose a otec Sekenenre, ktorí vládli vo Wesete nad Horným Egyptom. Podľa Egyptských pamätihodností vládol 25 rokov, posledný datovaný dokument je z 22. roka vlády. Víťazstvo nad Hyksósmi stálo veľa krvi a času. Títo dobyvatelia sa cítili v Egypte ako doma. Je možné, že ich králi (po egyptsky hekau chasut) ovládli len Dolný Egypt, kde si vybudovali opevnené mesto Hutwarete (v neskoršom Džanete) a Horný Egypt nikdy nedobyli. Prvý, o ktorom vieme, že sa im postavil na odpor bol kráľ Sekenenre, no padol v boji. Po ňom znovu povstal jeho syn a nástupca Kamose, Apopi II., ale mesto ubránil. Úspechy Kamoseho umožnili potom Ahmosemu I., aby boj víťazne dokončil. 

Ahmose I. bol vynikajúci vojvodca a organizátor. V stupajach svojho predchodcu sa vypravil na sever, s vojskom a loďstvom sa dostal pred Hutwartet a mocným úderom ho dobyl. Zvyšky jeho vojsk vyhnal za východné hranice Egypta a prenasledoval ich hlboko do Ázie, kde postupne zničil všetky ich oporné body. Zlikvidoval vyše dvestoročnú anarchiu a nastolil v krajine vládu podľa domácich tradícií. Dal vyčistiť zavlažovacie kanály, postaviť zničené mestá a obnoviť chrámy zrúcané Hyksósmi (medzi nimi aj prastarý chrám v Mennofere čiže Memfise). Pochovať sa dal na starom pohrebisku Wasetských kráľov pri dnešnej Dra Abú ´n-Nage. Nechal si tam postaviť pyramídu. Malou pyramídou si dal ozdobiť svoj symbolický hrob v Abdžu (Abyde). Jeho hrobku síce vykradli už v staroveku, ale múmiu sa už predtým podarilo „kňazským kráľom“ z 21. dynastie zachrániť. 

## Potomkovia
Ahmose I. sa oženil s Ahmose-Nefertari, svojou sestrou a mali niekoľko detí vrátane: 

* Merytamun – najstaršia dcéra Ahmose-Nefertari (zomrela mladá)
* Tair – dcéra Kasmut
* Satamun – druhá dcéra Ahmose-Nefertari (zomrela mladá)
* Saamen – najstarší syn Ahmose-Nefertari (zomrel ako dieľa)
* Aahotep – tretia dcéra Ahmose-Nefertari (stala sa kráľovnou)
* Amenhotep I. – tretí syn Ahmose-Nefertari (faraón)
* Satkames – štvrtá dcéra Ahmose-Nefertari (zomrela vo veku 30 rokov)
* Henttameh – dcéra Thenthapi
* Ahmose – dcéra

Jeho syn, Amenhotep I, bol jeho následník.

## Archeológia
Roku 1881 jeho múmiu našli archeológovia, ktorí išli po stopách arabských vykrádačov hrobov. Objavili ju spolu s múmiami ďalších kráľov Novej ríše v tajnom úkryte pri Dér el-Bahrí. Dnes je aj s drahocennou pozlátenou truhlou v Egyptskom múzeu v Káhire.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Faraóni
Kategória:18. dynastia Egypta
18. dynastia Egypta

**18. dynastiu** (približne 1550 – 1292 pred Kr.) založil Ahmose I., brat faraóna Kamose, posledného vládcu 17. dynastie. Ahmose dokončil vojenské výpravy proti nenávideným hyksóskym vládcom. Touto dynastiou sa skončilo Druhé prechodné obdobie a začala sa Nová ríša Egypta.

K najúspešnejším momentom tejto dynastie patria: 

Kráľovná Hatšepsovet, ktorá fakticky vládla počas maloletosti svojho syna, ale neskôr bola považovaná za uzurpátorku; 

Prvé formálne vzťahy s inými krajinami počas vlády Amenhotepa III., o ktorých bola zmienka v listoch z náleziska el-Amarna; 

Prvý náznak monoteizmu počas vlády Achnatona, ktorého viera pobúrila mnohých, a ktorý bol neskoršie potrestaný formou damnatio memoriae (v zmysle *vymazaním zo spomienok*). Aj keď mnohí považujú monoteizmus Achnatona za najdôležitejšiu vec z tohto obdobia, známe je skôr ako obdobie, keď Židia slúžili v Egypte ako otroci. Vedci sa domnievajú, že Achnaton svojim monoteizmom zapríčinil antipatiu, ktorá viedla ku koncu dynastie. Jeho posledné roky boli skutočne nabité na udalosti: neidentifikovaná vdova po kráľovi *Nibhurujiras* (po Achnatonovi alebo po Tutanchamónovi) napísala Šuppiluliumašovi I., kráľovi Chetitov, a požiadala ho, aby poslal jedného zo svojich synov, aby sa s ňou oženil a stal sa vládcom Egypta. Šuppiluliumaš poslal vyslanca, aby preskúmal situáciu a ten potvrdil to, čo bolo písané v liste; chetitský princ však na ceste zomrel, a tak poslední dvaja členovia tejto dynastie vzišli z kráľovského dvora.

Po tejto dynastii nastúpil roku 1292 pred Kr. na trón Ramesse I. a s ním začala 19. dynastia.

## Chronologická tabuľka

## Pozri aj
* Dejiny starovekého Egypta
* Zoznam vládcov starovekého Egypta

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
*
Charta Spojených národov

**Charta OSN** je základný dokument Organizácie Spojených národov. Bola podpísaná v americkom meste San Francisco 26. júna 1945. Do platnosti vstúpila 24. októbra 1945 po tom, ako ju ratifikovala Čínska republika, Francúzsko, Sovietsky zväz, USA, Spojené kráľovstvo a väčšina ďalších zakladateľských krajín.

## Preambula
Úvodný text preambuly Charty OSN v slovenskom preklade:

*My, ľud Spojených národov, odhodlaný*
* uchrániť budúce pokolenia pred metlou vojny, ktorá dvakrát v priebehu nášho života priniesla ľudstvu nevysloviteľné strasti,
* potvrdiť vieru v základné práva, v dôstojnosť a hodnotu ľudskej osobnosti, v rovnaké práva mužov a žien i národov veľkých a malých,
* vytvoriť pomery, v ktorých možno zachovať spravodlivosť a úctu k záväzkom vyplývajúcim zo zmlúv a iných prameňov medzinárodného práva, podporovať sociálny pokrok a zlepšovať životnú úroveň vo väčšej slobode

*a pre tento cieľ*
* pestovať znášanlivosť a žiť spolu navzájom v mieri ako dobrí susedia,
* zjednotiť svoje sily pre zachovanie medzinárodného mieru a bezpečnosti,
* prijať zásady a zaviesť metódy zaručujúce, že sa ozbrojené sily budú používať len v spoločnom záujme a používať medzinárodný mechanizmus na podporu hospodárskeho a sociálneho povznesenia všetkých národov,

*rozhodli sme sa zjednotiť svoje úsilie, aby sme dosiahli tieto ciele.*

Preto sa naše vlády prostredníctvom svojich zástupcov, ktorí sa zhromaždili v meste San Franciscu a predložili svoje plné moci v dobrej a náležitej forme, dohodli na tejto Charte Spojených národov a zriaďujú týmto medzinárodnú organizáciu nazvanú Organizácia Spojených národov.

## Obsah dokumentu
*Prvá kapitola* definuje ciele OSN, *druhá kapitola* sa venuje podmienkam členstva v tejto organizácii.

## Externé odkazy
* Celý text Charty OSN 
* Celý text Charty OSN  v Slovenskom jazyku

Kategória:OSN
1630

## Udalosti
* 17. september – bol založený Boston v Massachusetts
* Nizozemská východoindická spoločnosť začala pravidelne dovážať do Európy čaj
* Johannes Kepler zostrojil ďalekohľad

## Narodenia
* 29. máj – Karol II., anglický kráľ († 1685)
* 14. október – Žofia Falcká, hannoverská kurfirstka, matka britského kráľa Juraja I. († 1714)
* 18. november – Eleonóra Magdaléna Gonzagová, cisárovná ako manželka Ferdinanda III. († 1686)
* Jean-Baptiste Mathey, francúzsky architekt († 1696)
* Stepan Timofejevič Razin, ruský kozák, povstalec a ľudový hrdina († 1671)
* Ján Bayer, slovenský spisovateľ, filozof a pedagóg († 1674)
* Valentin Bernard Jestřábský, český rímskokatolícky kňaz, kazateľ a barokový spisovateľ († 1719)

## Úmrtia
* 26. január – Henry Briggs, anglický matematik (* 1561)
* 19. júl – Daniele Crespi, taliansky barokový maliar (* medzi 1597 – 1600)
* 15. november – Johannes Kepler, nemecký astronóm, fyzik, optik a matematik (* 1571)


1630
1674

## Udalosti
* 10. jún – v Pezinku začal pôsobiť rád kapucínov
* začiatok pôsobenia košickej univerzitnej tlačiarne

## Narodenia
* 19. august – František Maxmilián Kaňka, český barokový architekt († 1766)

## Úmrtia
* 12. január – Giacomo Carissimi, taliansky barokový hudobný skladateľ (* 1605)
* 22. február – Jean Chapelain, francúzsky básnik, literárny kritik a prvý člen Académie des inscriptions et belles-lettres (* 1595)
* 14. máj – Ján Bayer, slovenský filozof a pedagóg (* 1630)
* 30. júl –  Karel Škréta, český barokový maliar (* 1610)
* 8. november – John Milton, anglický básnik (* 1608)


1674
Amenhotep I.

thumb|Amenhotep I. so svojou matkou Ahmose-Nefertari

**Amenhotep I. Džeserkare** alebo **Amenofis I.** bol faraón v starovekom Egypte. Patrí do 18. dynastie a bol to druhý vládca Novej ríše. Vládol v rozmedzí približne 1525 pred Kr.1504 pred Kr.

## Život
Amenhotep I. bol tretí syn Ahmosa a Nefertari. Jeho dvaja starší bratia zomreli mladí a tak mu nič nestálo v ceste na trón. Ako panovník zaniká trochu v tieni svojho veľkého predchodcu Ahmoseho I., ktorý oslobodil Egypt spod vyše storočnej nadvlády ázijských Hyksósov a obnovil jeho nezávislosť. V Egypte upevnil predovšetkým jednotu krajiny dovŕšením politicko-administratívnych reforiem Ahmoseho I., zabezpečil rozvoj poľnohospodárstva a obnovu zavlažovacích zariadení, podporoval výrobu a spracovanie kovov, hlavne nedávno objaveného bronzu. Osobitne sa staral o výstavbu miest a dedín zničených Hyksósmi. Dal sa pochovať pri dnešnej Dra Abú´n-Nage. Okrem toho si dal vytesať hrobku v Údolí kráľov, ale ostala nedokončená. Ako vieme robotníci v dedine Dér el-Medíne ho uctievali ako ochranného boha Údolia kráľov. Rovnakú božskú poctu preukazovali aj jeho matke Nefertari. Amenhotep I. mal jedného syna, Amunemhat, so svojou kráľovnou Ahhotep II., ktorý ako dvojročný zomrel. Nenechal potomkov a tak sa jeho nástupcom stal jeho vojenský veliteľ Thutmose I.

## Stavby
O stavbách Amenhotepa I. vieme hlavne z písomných pamiatok. V Amonovom chráme vo Wasete (dnešný Karnak), ktorý dal zväčšiť a vyzdobiť, sa z nich podarilo identifikovať zvyšky malého chrámu z alabastru; roku 1947 ho francúzsky architekt H. Chévrier zrekonštruoval. Pri ôsmom pylóne sa zachovala jeho kolosálna socha, ktorá pochádzala až z neskorších čias. 

## Archeológia
Jeho pôvodná hrobka pri Dra Abú´n-Nage je odpradávna vyplienená. Napriek tomu sa zachovala jeho múmia i s pozlátenou drevenou rakvou. Pred lupičmi ju zachránili „kňažskí králi“ z 21. dynastie, ktorí ju dali preniesť aj s múmiami iných kráľov do tajného úkrytu pri Dér el-Bahrí. Tam ju potom objavili novovekí lupiči, ktorým prišiel na stopu riaditeľ Egyptského múzea Francúz Gaston Maspero a uložil ju do múzea v Káhire. Táto múmia bola posypaná kvetmi a našla sa tam aj jedna včela, ktorá bola taktiež mumifikovaná. Zo sochárskych vyobrazení Amenhotepa I. je azda najlepšia jeho neveľká trónna socha v Egyptskom múzeu v Turíne.

## Externé odkazy
*

Kategória:Faraóni
Kategória:18. dynastia Egypta
Zoznam vládcov starovekého Egypta

[thumb|Zlatá pohrebná maska faraóna [Tutanchamona (18. dynastia)]]

Toto je **zoznam staroegyptských vládcov**, ktorý zahŕňa domácich kráľov, spravidla faraónov, a cudzích panovníkov, ktorí v určitom historickom období ovládali celý štát alebo určitú jeho časť. Rímski a byzantskí panovníci nie sú jeho súčasťou. Zoznam nie je uzatvorený. Problematika tvarov mien je tiež vecou vývoja ako aj miestnej konvencie, v tomto zozname sú mená v podobe, ako ich pozná domáca česko-slovenská egyptologická škola.

V prvom stĺpci (**R**) sa nachádza schematické radenie panovníkov do príslušných období. Pri časti mien sa v tomto stĺpci nachádza symbol ■, ktorý značí, že poznáme aspoň približné relatívne chronologické zaradenie panovníka (obyčajne z určitého dobového kráľovského zoznamu). Bez tohoto znaku je panovník nezaradený, jeho miesto v dynastickej postupnosti je veľmi neisté alebo úplne neznáme a vieme o jeho časovom umiestnení len to, že patrí do príslušného obdobia. V druhom stĺpci (**zaužívané meno**) sa nachádza dnešný konvenčný tvar mena panovníka, ktorý nemusí úplne korešpondovať so súčasnou transkripciou staroegyptčiny. V zátvorke je alternatívny, menej častý tvar. V treťom stĺpci (**#**) je príslušná dynastia (obdobie), a ak je známe aj fixné miesto panovníka v dynastickej postupnosti s poradovým číslom (príklady: „09/10“ – 9. alebo 10. dynastia; „18:05“ – 18. dynastia, 5. panovník; „2po“ – Druhé prechodné obdobie). V ďalšom stĺpci (**datovanie**) je len informatívne uvedené približné obdobie panovania, v tomto prípade podľa Jürgena von Beckerath. Všetky roky sú z letopočtu pred Kristom, od roku 664 pred Kr. je datovanie na rok presné. Ostatné tri stĺpce uvádzajú prvé tri mená z tutulatúry panovníka (trónne meno (), vlastné meno () a Horovo meno).

**Poznámky:**
* Niektoré chronológie uvádzajú na začiatku historických dejín Egypta (preddynastické obdobie a obdobie 0. dynastie) niekoľko ďalších kráľov, ktorých existencia a poradie je v súčasnosti sporná. Tieto postavy vyplynuli z interpretácií nových nálezov z 90-tych rokov 20. storočia.
* Označovanie časového poradia pri rovnakých panovníckych menách (rímske číslo) nie je v niektorých prípadoch ustálené. Takéto čísla sa uvádzajú v zátvorkách a panovníci sa rozlišujú pomocou tronného alebo Horovho mena, ktoré sa v tomto prípade pridáva.

## Historické obdobia
Dejiny sú tradične členené podľa klasického delenia, ktoré vychádza z Manetónovych tridsiatich staroegyptských dynastií; datovanie je podľa práce Jürgena von Beckerath. Schematické farby období sú volené podľa konvencie Wikipédie:

## Zoznam

## Referencie

## Pozri aj
* Aigyptiaka
* Chronológia starovekého Egypta
* Zoznam rímskych cisárov
* Zoznam vládcov Byzantskej ríše

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Zoznam vládcov starovekého Egypta
Svätopluk (prvé meno)

**Svätopluk** je v súčasnosti nie veľmi rozšírené mužské krstné meno. Je to slovanské meno s pôvodným významom „veľký medzi bojovníkmi, silný v boji, majúci mnoho plukov“. 

Po slovensky znie Svätopluk, po česky Svatopluk, po rusky Sviatopolk, po poľsky Świętopełk. Dostalo sa aj do Nemecka (Východofranskej ríše) v podobe Zwentibold (a pod.) a napr. do Švédska v podobe Svantepolk (skrátene Svante).

## Meniny
* Slovensko: 12. november
* Česko: 23. február

## Významní nositelia
* Svätopluk Šablatúra, zakladateľ slovenského dabingu

## Referencie

## Pozri aj
* Svätopluk

Kategória:Krstné mená
Kategória:Mužské mená
Kategória:Mužské mená slovanského pôvodu
Stručné dejiny času

**Stručné dejiny času** () je populárno-vedecká kniha, ktorú napísal profesor Stephen Hawking. Prvýkrát bola vydaná v roku 1988 (na Slovensku v roku 1991) a veľmi rýchlo sa stala bestsellerom. Do roku 2002 sa predalo 9 miliónov jej kópií.

V knihe sa autor pokúša laickému čitateľovi vysvetliť široký rozsah tém v kozmológii, vrátane teórie Veľkého tresku, čiernych dier, svetelných kužeľov a teórie superstrún. Jeho hlavným cieľom je podať prehľad predmetu, avšak, čo je pre populárnu vedeckú knihu netradičné, snaží sa tiež vysvetliť časť komplexnej matematiky.

Autor poznamenáva, že ho editor varoval, že po každej rovnici v knihe by v čítaní pokračovala iba polovica čitateľov, a preto obsahuje len jednoduchú rovnicu: E=mc².

Kategória:Knihy z 1988
Kategória:Populárno-vedecká literatúra
Teória veľkého zjednotenia

**Teória veľkého zjednotenia**, **veľká teória zjednotenia** alebo **veľká zjednotená teória** (, skr. GUT) alebo tiež **elektrosilná interakcia** je zjednotením silnej interakcie a elektroslabej interakcie (ktorá je zjednotením slabej interakcie a elektromagnetickej interakcie).

K takémuto zjednoteniu dochádza pri extrémne vysokých energiách, o ktorých sa predpokladá, že existovali 10-43 až 10-36 sekúnd po Veľkom tresku.

K teórii prispeli Howard Georgi a Sheldon Glashow v roku 1974, neskôr Abdus Salam, Jogesh Pati a Steven Weinberg v roku 1979. Zatiaľ neexistujú presvedčujúce dôkazy, ktoré by teóriu potvrdzovali.

## Referencie

## Pozri aj
* Teória všetkého

Kategória:Teoretická fyzika
Kategória:Teórie
Kiahne

thumb|Obeť pravých kiahní
**Kiahne** alebo **pravé kiahne** alebo **variola** (, , ) sú vysoko nákazlivá smrteľná choroba, ktorá je spôsobovaná vírusmi.

Ide o infekčné vírusové ochorenie s inkubačnou dobou 8 až 12 dní, prenášané kvapôčkovou infekciou, šatstvom, výlučkami alebo vyrážkou chorého. Ochorenie bolo vďaka vakcinačnému programu WHO eradikované (zneškodnené) v roku 1979. Pri ťažkých klasických formách ochorenia bola smrtnosť často až 25 %. Kiahne sú charakteristické typickým chorobným priebehom s typickými zmenami na koži.

Vírusy pravých kiahní boli v minulosti používané ako biologická zbraň, napríklad Američania predávali Indiánom prikrývky nimi infikované.

## Prejavy choroby
Medzi symptómy ochorenia patria:
* vyrážky, objavujú sa asi 4. deň od začiatku infekcie ako okrúhle červené škvrny (lek. *macula*) na tele a sliznici meniace sa na pupence (lek. *papula*), ktorých je viac na okraji tela, za 2 dni sa zmenia na pľuzgieriky (lek. *vesicula*) veľké až 5 milimetrov, na 7. až 9. deň od začiatku ochorenia vznikajú chrasty (lek. *crusta*), ktoré odpadávajú, a vznikajú jazvy
* bolesť hlavy
* teploty a horúčky.

## Delenie kiahní
Rozlišujú sa tri formy ochorenia:
* nebezpečné pravé kiahne (variola major)
* menej nebezpečný alastrim (variola minor).
* východoafrické kiahne

Kiahne treba odlišovať od dobre liečiteľného vírusového ochorenia ovčie kiahne čiže **varicela** (po lat. *varicella*, po angl. *chickenpox*).

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* WHO 
* Immunization Schedule  

Kategória:Infekčné choroby
Kategória:Vírusové choroby
Kategória:B03 Kiahne - variola
Kategória:Biologické zbrane