open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jazyk architektúry

Termín **jazyk architektúry** zaviedol anglo-americký architekt, teoretik architektúry a filozof Charles Jencks, ktorý bol významným predstaviteľom postmodernistického myslenia. Mnohokrát jemu samému je pripisovaný vznik a uvedenie do obehu výrazu *postmodernizmus*. Známy aj ako teoretik postmodernej architektúry.

V roku 1977 vydal knihu *The Language of Post-modern Architecture* (*Jazyk postmodernej architektúry*). Tento dokument bol reakciou na anonymitu a uniformizáciu internacionálneho štýlu a stal sa základom pre ďalší teoretický a praktický rozvoj postmodernej architektúry. 

Charles Jencks presne vymedzuje hranice postmodernizmu tým, že postmoderným architektom uznáva iba tých, ktorí chápu architektúru ako jazyk.

Internacionálny štýl podľa neho používal príliš abstraktnú estetiku, ktorá sa takým spôsobom stala anonymnou, neschopnou vyjadriť skutočný význam architektonického diela. Pre podobné výrazové prostriedky budova stratila svoju schopnosť nadviazať kontakt s pozorovateľom. Nevytvorila sa teda komunikácia, ktorá je podľa Charlesa Jencksa nevyhnutná. Dôraz kládli na interakciu architekta s užívateľom. Komunikácia sa vytvára pomocou znakovej sústavy nesenej architektonickými dielami. Lingvistický prístup používal dávno nepoužívané významy, z histórie vyberali slová, ktoré nám v pamäti vyvolávajú svoje niekdajšie obsahy. 

Táto sústava sa nazýva *jazyk architektúry*. Slovami, ktoré tvoria základ tohto jazyka sú typologické prvky architektúry: okno, dvere, stĺpy, priečky, oblúky atď. Aplikácia jazyka sa spájala s metaforickosťou, využívali náznaky, narážky a obrazy. V období funkcionalizmu slová ako oblúk, klenba, tympanón boli zakázané. Slovník ktorý dovtedy používala moderna bol redukovaný a obmedzený na minimum, stal sa cudzí a vlastne nezrozumiteľný prostému vnímateľovi. Jazyk prestal fungovať.
 
Okrem Jencksa sa neskôr viacerí autori venovali skúmaniu kvalít, ktoré spodobujú architektúru, prípadne ju vyjadrujú. Robert Venturi zložitosti a protikladnosti, Adolf Loos ornamentálnosti, Rem Koolhaas veľkosti, s viacerí pravdivosti, estetike či funkčnosti, ktoré patria k základným pojmom alebo výrazovým prostriedkom ktoré architektúra spodobuje.

## Zdroje
* Dulla, M.: Dejiny architektúry 20. storočia, Slovenská technická univerzita v Bratislave vo vydavateľstve STU, Bratislava, 2002, str.: 85-86., 99.

Kategória:Architektonická terminológia
Kategória:Teória architektúry
Zavesená fasáda

**Zavesená fasáda** je konštrukčný systém ľahkého obvodového plášťa. Oddeľuje vonkajší priestor od vnútorného prostredia. Je pomerne novým systémom uplatňovaným na objektoch modernej výstavby. Podstata systému spočíva v predsadení resp. zavesení pred stropnú konštrukciu objektu. 

## História
Zavesená fasáda je často spájaná s výškovými budovami. Tento systém sa najprv zrealizoval a naplno uplatnil v USA, neskôr sa rozšíril do ostatných krajín. V roku 1931 bola slovenská odborná verejnosť informovaná o novej konštrukcií v časopise Slovenský Staviteľ. V roku 1931 bola postavená prvá budova so zavesenou konštrukciou v Bratislave.  

## Umiestnenie a stabilita
Podľa polohy rozoznávame zavesené fasády:
*Predsadené plášte pred konštrukciou, ktorá je priznaná alebo nepriznaná
*Presadené plášte vsadené medzi zvislú konštrukciu objektov

Zo statickej stránky sú tieto konštrukcie vždy namáhané na ohyb vplyvom vetra a tiež dochádza k namáhaniu tlakovou alebo ťahovou silou vyvolanou účinkom  hmotnosti steny.

## Upevnenie
Zavesenie fasády je montážne náročnejšie ako fasáda jednoducho vkladaná medzi časti konštrukcie.
Obalové konštrukcie sa vyrábajú priemyselne pre uľahčenie montážneho systému. Pri vyhotovení je dôležitá možnosť vyrovnania tolerancií pri samotnej montáži fasády, sadaní stavby alebo počas prevádzky. Z tohoto hľadiska  je dôležité kĺzavé uloženie v spodnej a hornej časti objektu. Záleží predovšetkým od typu systému.

Druhy kotvení:
*Zavesenie na horných hranách pomocou doštičkových svoriek
*Zavesenie pomocou bodového ukotvenia

## Materiál
Zložky konštrukcie:
*Rámové konštrukcie na báze hliníka a ľahkých kovov, plastov
*Sklená výplň
*Vysoko účinné izolanty

Materiál na báze hliníka má široké spektrum možností uplatnenia tvaru profilov i celkovej konštrukcie. Použitie predsadenej obalovej konštrukcie má široké spektrum uplatnenia. Je možné ju aplikovať na rôzne druhy pôdorysov, zalomení a zakrivení budov, vytvárať rôzne rastre transparentných a plných dielov.

## Príklady realizácií
*Hallidie Building, San Francisco, Willis Polk (realizácia r. 1917 – 1918)
*Administratívna budova riaditeľstva firmy Willis, Faber and Dumas, Ipswichi (1971 – 1975)
*Slovenská  sporiteľňa, Bratislava, autor Juraj Tvarožek (1930 – 1931)
*Budovy Lignoprojektu a Výpočtového strediska OSN, Bratislava, Patrónka, autori V. Ferančík, F. Ohrablo a R. Fresser, (projekt v r. 1960 – 1962, realizácia do r.1969) . 

## Zdroje
*Puškár A.a kol., *Obvodové plášte budov*, Byosan, Jage group, Bratislava 2002, s.247- 250
*Florián M., *Intelikentní skleněné fasády*, FA ČVUT, Praha, s.29,34 – 39
*www.archinet.sk

Kategória:Architektonické prvky
Kategória:Fasáda
Marcell Komor

**Komor Marcell** (* 7. november 1868, Budapešť - † 29. november 1944, Deutschkreutz, Rakúsko) bol maďarský architekt. Jeden z popredných reprezentantov maďarskej architektúry usilujúci na prelome 19. a 20. storočia o vlastný národný štýl. Zahynul v rámci Holokaustu ako obeť fašistickej perzekúcie.

Študoval na Vysokej škole technickej v Budapešti. Po absolvovaní bol pracovníkom stavebnej firmy *Hauszmann- Czigler* a v roku 1897 sa stal ako 31 ročný spoluvlastníkom stavebnej kancelárie v Budapešti.

## Spolupráca s D. Jakabom
V roku 1897 nadviazal spoluprácu s Dezsom Jakabom (1864- 1932). Ich diela majú typický neobarokový ráz, ktorý sa stal súčasťou oficiálnej prezentácie monarchie. Podľa ich projektov postavili bývalú Ľudovú operu, mestské, dnes Erkelovo divadlo, sanatórium park v Budapešti, radnicu v Subotici a Marosille, spoločenský dom v Syentesi a v Oradei. Obaja boli žiakmi O. Lechnera.Treba však povedať, že typický *lechnerovský štýl* sa na nich prejavil len ojedinele a to napr. na dvorových fasádach bratislavskej Reduty, kde sa objavujú mäkké organické okenné šambrány typické pre lechnerovskú secesiu. Nevydali sa však cestou osobitej lechnerovskej architektúry, ale zvolili si vlastný historizujúci štýl s odkazom na barok.

## Projekty na Slovensku
* Reduta, Bratislava, Palackého 2 (1906 súťaž, 1909- 1910 projekt, 1913 realizácia, 1914- 1915 daná do užívania). Nachádzajú  sa tu *barokizujúce florálno-figurálne ornamenty*, čo bolo typické pre tvorbu M. Komora a D. Jakaba po celom Uhorsku.
* Neobarokový zámok cára Ferdinanda nazývaný aj zámok Koburgovcov na Prednej hore 470-Muránska Huta (1912 projekt-1914 realizácia). Ucelené architektonické stvárnenie dosiahli architekti vďaka striedmosti pri používaní architektonických prostriedkov. Typické neobarokové prvky sa tu stretli s klasicizujúcimi vo vyváženej podobe.
* Secesný dom, Bratislava, Štúrova 12 (1903).
žiadny|náhľad|Secesný dom na Štúrovej ulici 12 v Bratislave
žiadny|náhľad|Secesný dom na Štúrovej ulici 12 v Bratislave

## Zdroje
* Szönyi,A.: tak rástla Bratislava. Bratislava 1967
* 
* 

Kategória:Maďarskí architekti
Kategória:Narodenia v 1868
Kategória:Úmrtia v 1944
Obchodný a obytný dom Luxor

right|thumb|Obchodný a obytný dom Luxor

**Obchodný a obytný dom Luxor** (1937 užšia súťaž, 1937 – 1939 realizácia) je polyfunkčná budova s *modernou funkcionalistickou fasádou* s obchodmi, reštauráciou, administratívou v nižších podlažiach a bytmi v horných podlažiach. Nachádza sa v *Bratislave na Štúrovej ulici 1 – 3*. Autorom je brniansky architekt Jan Víšek (1890 – 1966).

## Situovanie
Polyfunkčná budova je situovaná v tesnej blízkosti bývalej *Mestskej sporiteľne* od architekta Juraja Tvarožka (1887 – 1966). Práve tieto dve budovy určili obrysy južného okraja Námestia SNP v Bratislave, ktoré sa malo stať novodobým centrom mesta. Tento skôr okrajový mestský priestor sa v priebehu tridsiatych rokov zmenil na výkladnú skriňu republiky. Svoje stavebné názory tu začali realizovať najvplyvnejší stavebníci mesta.

## Dispozícia
Dispozícia vychádza z pravouhlého konštrukčného systému na úzkom pozemku v tvare trojuholníka. Zasklený parter s obchodnými prevádzkami mierne ustupuje za uličnú čiaru. Približne v jednej tretine z oboch strán priečelia sú umiestnené slepé pasáže. Poschodie s priebežným pásovým oknom slúžilo obľúbenej reštaurácii Luxor. V ďalších štyroch podlažiach boli kancelárie a byty s pozdĺžnymi oknami v jednoduchom rytme. 

Architekt Jan Víšek spočiatku vychádzal z inšpirácie kubizmom a z diel A. Perreta ale po príchode do Brna v roku 1924 vyznával funkcionalizmus s úspornými výrazovými prostriedkami, čo sa prejavilo i na fasáde komplexu Luxor. Pôvodnú funkcionalistickú fasádu neskôr obložili plochým zaveseným plášťom Hunter-Douglas.

## Dnešok
V roku 1998 objekt Luxor zrekonštruovali podľa architekta Jána Bahnu a jednu z pasáží spolu s prvým poschodím prepojili so susednou budovou sporiteľne.

## Zdroje
*
* 
*

Kategória:Budovy v Bratislave
Kategória:Funkcionalistické stavby na Slovensku
Kategória:Architektúra z 1939
Amsterdamská škola

[náhľad|''Het Schip'', [Michel de Klerk 1917-1920, Amsterdam]]

**Amsterdamská škola** (z holandčiny *Amsterdamse School*) je štýl architektúry, ktorý vznikol začiatkom 20. storočia v Holandsku.

## Vznik
Amsterdamská škola bola ovplyvnená socialistickými ideálmi, čo možno vidieť na všetkých druhoch budov vrátane domov a bytových jednotiek. Čiastočne reagovala na všetko, čo bolo buržoáziou označované za neogotické, či obroďujúce, podobne ako diela Hendrika Petrusa Berlage.

## Charakteristika
Pre tento architektonický štýl, ktorý je silne ovplyvnený expresionizmom, sú charakteristické okrúhle stavby, organické priečelia s množstvom čistých dekorácií a nefunkčných elementov ako sú veže, sochy a tzv. *„rebríkové“* okná (okná s vodorovnými tyčami pripomínajúce schody na rebríku).

## Vplyv
Pôvod tohto hnutia je spätý s architektonickou tvorbou Eduarda Cuypersa v Amsterdame. Hoci samostatný Cuypersa nebol progresívnym architektom, jeho zamestnanci získali od neho množstvo príležitostí predstaviť sa. Traja lídri Amsterdamskej školy – Michel de Klerk, Johan van der Mey and Piet Kramer pracovali pre Cuypersa približne až do roku 1910. Podnet na vznik hnutia prišiel z mesta. V roku 1905 sa stal Amsterdam prvým mestom, ktoré založilo stavebné kódy. Neskôr mesto najalo Johana vam der Meya ako tzv. *„estetického poradcu“*, ktorého úlohou bolo vniesť do vystavaného prostredia umeleckú jednotu a víziu.

## Dielo
Van der Meyrovým vrcholovým dielom bola stavba kooperatívno – komerčného Scheepvaarthuis z roku 1912, ktorú možno pokladať za začiatočný bod hnutia. Na tejto budove sa podielali traja vyššie uvedení predstavitelia hnutia. Táto budova je prototypom Amsterdamskej školy, čo možno charakterizovať tehlovou konštrukciou s komplikovaným murivom, tradičnou masou a intregráciou podrobne rozpracovanej schémy stavebných elementov (dekoratívne murivo, umelecké sklo, zvárané železo, priestorové riešenia a predovšetkým figuratívne sochy), ktoré stelesňujú a vyjadrujú identitu budovy. Podľa mnohých bol hlavným cieľom hnutia totálny (úplný architektonický experiment, ktorý sa prejavil ako v interiéri, tak aj v exteriéri.

## Predstavitelia
Najdôležitejším a najproduktívnejším členom Amsterdamskej školy bol Michel de Klerk. K ďalším členom Amsterdamskej školy patrili *Jan Gratama* (pomenoval školu), *P. H. Endt, H. Tch. Wijdeveld, J. F. Staal, C. J. Blaauw,* a *P. L. Marnette*. Za časopis Amsterdamskej školy bol považovaný *The journal Wendlinger* (*„otáčky“ a „zmeny“*), ktorý bol publikovaný v rokoch 1918 - 1931.

## Použitá literatúra
* FLEMING, J.,HONOUR, H., FEUSNER, N.: *Dictionary of architecture the penguin*. Anglicko, Puguin group, 2001.

## Iné projekty

Kategória:Architektonické štýly
Kategória:Architektúra v Holandsku
Oxidy dusíka

**Oxidy dusíka** alebo **NO<sub>x</sub>** je súhrnné označenie pre všetky oxidy dusíka. Sú nimi:
*oxid dusný NI2O
*oxid dusnatý NIIO
*oxid dusitý NIII2O3
*oxid dusičitý NIVO2 (dimerizuje na N2O4)
*oxid dusičný NV2O5

## Priemyselné zdroje
V technických zariadeniach, v ktorých dochádza k spaľovaniu vo vzduchu za vysokých teplôt, vznikajú oxidy dusíka ako nežiaduci sprievodný produkt.
 
V literatúre  sú popísané tri mechanizmy vzniku: 
#Pri vysokých teplotách spaľovania vznikajú následkom disociácie molekúl O2 (kyslíka) a N2 (dusíka) samostatné atómy, ktoré sa následne zlučujú do oxidov dusíka.
#Produktmi chemických reakcií spaľovania vo vrstvách s nedostatkom kyslíka sú radikály uhľovodíkov, ktoré s molekulami dusíka vytvárajú kyanidy. Z nich sa vedľajšími reakciami vytvárajú oxidy dusíka.
#Z paliva, pri výrobe ktorého sa použil dusík sa uvoľňujú aj pri relatívne nízkych teplotách spaľovania oxidy dusíka.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Emisie dopravných prostriedkov

918
Dunajská banka

náhľad|Budova Dunajskej banky
náhľad|Budova Dunajskej banky sa nachádza približne v strede obrázku

Bývalá **Dunajská banka** vypĺňa nárožie mestského bloku v historickom jadre mesta Bratislavy. Presnejšie na mieste bývalej pôvodnej Rybárskej brány.

## Funkcia
Jej funkcia sa priebehom rokov menila. V súčasnosti táto budova slúži ako nájomný a kancelársky dom.

## Realizácia a úprava
Túto budovu projektoval Fridrich Weinwurm a Ignác Vécsei. Jej realizácia začala v roku 1937. Parter  v roku 1993 prestavali podľa návrhu B. Somoru. Bez porušenia pravidiel nového stavebného umenia sa v návrhu rieši súlad nového s historickým prostredím.

## Architektonická kompozícia
Má takmer štvorcový pôdorys. Obsahuje jedno podzemné podlažie a šesť nadzemných podlaží. Na prízemí ja pasáž v tvare písmena L z ktorej boli prístupné obchodné prevádzky, medzi nimi aj bratislavská predajňa Wiener Werkstätte. Podobne ako na staršom obchodnom dome  Schön, aj tu Fridrich Weinwurm pracoval so širokými francúzskymi oknami so zábradlím z drôteného pletiva, ktoré obom budovám dávajú vecný a priemyselný ráz. Proporcie a rytmus francúzskych okien naznačujú klasicistické vertikálne členenie.  Aj keď objem budovy, plynulo pokračujúca rímsa, rovnakým spádom a výškou strechy musel svojím členením reagovať na okolité historické prostredie, priečelia ostali puristicky hladké. Na spodnej časti sa nachádza travertínový obklad.

## Použitá literatúra
#FOLTYN, L.: Slovenská architektúra a česká avantgarda 1948-1939. Bratislava: Vydavateľstvo spolku architektov na Slovensku,2000.
#Dulla, M., Moravčíková, H.: Architektúra Slovenska v XX. storočí.Bratislava:Slovart, 2002.
#Šlachta, E.: Fridrich Weinwurm – architekt Novej doby. Bratislava, 1993

Kategória:Stavby v Bratislave
Kategória:Staré Mesto (Bratislava)
Giuseppe Terragni

náhľad|Como, Casa del Fascio (Dom fašistov)

**Giuseppe Terragni** (* 15. apríl 1904, Meda, Taliansko – † 19. júl 1943) bol významný taliansky architekt pokladaný za predstaviteľa **talianskeho racionalizmu**. 

Narodil sa v meste Meda (okolie Milána). Ako sedemnásťročný sa zapísal na univerzitu architektúry Politecnico v Miláne, ktorú ukončil v roku 1926. Vynikal už ako študent. V roku 1925 zúčastnil s Pietrom Lingerim na konkurze vyhotovenia návrhu Monumentu padlých v Come na Hlavnom námestí.

V rokoch 19261927 mu v týždenníku **RASSEGNA ITALIANA** vyšli články, pokladané za manifestáciu talianskeho racionalizmu. Okrem Terragniniho sa podpísali Libera, Figini, Pollini, Frette, Larco a Rava. V tom istom roku si otvoril štúdio so svojim bratom Attiliom v Come. Jeho kariéra sa začala rekonštrukciou fasády hotela Metropoli-Suisse v Come.

V rokoch 19391941 bol povolaný do vojny. Najskôr do Juhoslávie, neskôr do Ruska. V roku 1943 sa zranený sa vrátil do Talianska a zomiera 19. júla toho istého roku.

## Tvorba
* 1927 – 29 sa uskutočnila realizácia jeho budovy Novocomum v Come, čo vyvolalo prvý škandál v jeho meste a prvú obranu súčasných architektov.
* 1928 – 32 sa zúčastnil na prvej a druhej výstave racionálnej architektúry v Ríme, v Breslave a vo Florencii. O rok neskôr predložil svoj nákres návrhu monumentu padlých v Come.
* 1932 bol poverený prípravou sály “O” dedikovanou v 1922 desaťročnej výstave fašistickej revolúcie v Ríme. Na úroveň medzinárodného architekta ho vyvýšil Fašistický dom v Come, ktorý navrhol a bol zrealizovaný v rokoch 1932 – 1936.
* 1933 spolu s priateľmi založili noviny “*Quadrante*”, ktoré vychádzajú pod vedením  Piera Bardino a Massima Bontempelliho.
* V spolupráci s Pietrom Lingerim navrhnú “Le cinque case” v Miláne, ktorý je zrealizovaný v rokoch 1933 – 1936.
* V rokoch 1934 – 1938 sa začína obdobie veľkých rímskych konkurzov : *Palazzo del Littorio a Palazzo dei ricevimenti e congressi*, ktoré však pre neho skončia neúspešne. No napriek tomu roky 1936 a 1937 boli pre neho najúspešnejšie. 
* 1938 – 40 stále pracoval na ďalších projektoch : úprava regulačných plánov v Come, Danteum v spolupráci s Lingerim, Casa Giuliani Frigerio – jeho posledné majstrovské dielo.

## Najvýznamnejšie diela
* *La villa bianca v Sevese* (Biela vila)
* *Asilo Sant’Elia v Come*
* *Fašistický dom* dokončený v roku 1936
* *Casa Giuliani Frigerio*

## Externé odkazy
* Tvorba 

Kategória:Talianski architekti
Eľ Lisickij

**Eľ Lisickij** (, ), vlastným menom **Lazar Markovič Lisickij** (), pôvodným menom **Lazar Morduchovič Lisickij** (; * 23. november 1890, Počinok, Rusko  – † 30. december 1941, Moskva) bol ruský maliar a architekt, jeden z predstaviteľov ruského konštruktivizmu.

## Biografia
Tvoril takmer vo všetkých oblastiach navrhovania. Patril medzi predstaviteľov ruského konštruktivizmu. Neprijali ho na akadémiu v Petrohrade a tak vyštudoval na technickej škole v Darmstadte. Na začiatku 1. svetovej vojny sa vrátil do Ruska. Od roku 1917 vyučoval spolu s Kazimirom Malevičom na umeleckej škole vo Vitebsku a neskôr aj na VCHUTEMAS. Jeho záľubou boli nefiguratívne geometrické konštrukcie. V roku 1921 vyučoval na moskovskej akadémii. V rokoch 1922 – 1928 sa vrátil do Nemecka, kde sa zúčastňoval v aktivitách tamojšej avantgardy ako profesor Bauhausu. Spolupracoval aj so skupinou De Stijl. Od roku 1928 žil v Moskve, kde pôsobil ako návrhár. Na medzinárodných výstavách a veľtrhoch. navrhoval výzdobu sovietskych pavilónov. Spolu s Hansom Arpom publikovali knižné dielo *Umelecké izmy*.

Architektonická tvorba Eľa Lisického sa najviac odrazila v utopických návrhoch horizontálnych mrakodrapov, ktoré mali radikálne zmeniť urbanistický obraz Moskvy. Tieto horizontálne mrakodrapy boli stavby s troma opornými bodmi a mali sa akoby vznášať nad zemou. Takto sa mal dosiahnuť efekt maximálne využitej úžitkovej plochy oproti minimálnym požiadavkám na podpornú plochu. Ale takéto oceľové konštrukcie nebolo možné zrealizovať.

Viac ako architektúre sa Lisickij venoval maľbe, reklamnej grafike, knižnému umeniu a výstavníctvu. Umeleckým vzorcom prounu sa Lisickij pokúšal prekonať konvenčné formy obrazu, sochy a architektúry. „Prouny sú prestupné stanice medzi materiálom a architektúrou. Proun mení výrobné formy umenia na komunistickom základe z oceľobetónu.“

„...naše umenie patrí k epoche vedeckých vedomostí. Používame metódy tejto epochy – analyzujeme… Svet je nám daný cez videnie, cez farbu – to je jeden prístup. Svet je nám daný cez dotyk, cez materiál – to je druhý prístup. Podľa oboch prístupov svet patrí ku geometrickému poriadku.“ (Eľ Lisickij) 

## Tvorba
* Kniha *Russland* z roku 1930
* Kniha *Umelecké izmy* (spolupráca s H. Arpom)
* Kniha *Siches chulin* (*Světské povídání*) (1917)
* Návrh horizontálneho mrakodrapu (nezrealizované)

## Použitá literatúra
* Felix Haas: *Architektura 20: století*, vyd. Státní pedagogické vydavatelství. n.p., Praha 1983.

## Iné projekty
 
 

Kategória:Ruskí architekti
Kategória:Ruskí dizajnéri
Kategória:Ruskí fotografi
Kategória:Ruskí maliari
Kategória:Architekti židovského pôvodu
Kategória:Maliari židovského pôvodu
Kategória:Abstraktní maliari
Kategória:Umelci židovského pôvodu
Kategória:Ruské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Úmrtia na tuberkulózu
Fasáda

[náhľad|Moderná sklená fasáda. ''(The [Maintower, Frankfurt nad Mohanom)*]]
[[Súbor:Cuellar sanandres2 lou.jpg|náhľad|Historická, stredoveká fasáda *(Cuéllar, Španielsko)*]]
*'Fasáda*' (z [[francúzština|francúzskeho]] *face* tvár, líc) je vonkajšia [[stena]] [[budova|budovy]]. Je perforovaná okennými, dvernými, vetracími otvormi. 

Ďalej môže byť členená horizontálne [[rímsa]]mi, vertikálne [[pilaster|pilastrami]], zapustenými [[stĺp]]mi alebo napríklad [[bosáž (murivo)|bosážou]], [[liséna]]mi, [[atika (na rímse)|atikou]], [[tympanón]]om a pod. Tieto prvky sa na fasáde objavujú zväčša v historických slohoch z [[antika|antiky]], [[barok]]a, [[rokoko|rokoka]]. Hovoríme o [[historická fasáda|historickej fasáde]].

Riešenie fasády môže byť nielen pomocou vystupujúcej štruktúry ale aj pomocou kompozície z farieb. Z hľadiska orientácie rozoznávame *priečelné fasády*, *nádvorné fasády*, *záhradné fasády''. Od polovice 20. rokov 20. storočia sa začala zavádzať zavesená fasáda, ktorá je oddelená od nosných prvkov budovy. Tento typ sa rozvinul v dvojitú fasádu, v ktorej dobre prúdi vzduch. Týmto spôsob sa dajú dobre vetrať alebo ohrievať priestory. V high-tech veku je tendencia využívať fasády sekundárne – na výrobu elektriny: fotovoltaická fasáda, inteligentná fasáda.

## Iné projekty
Recklinghausen

**Recklinghausen** je mesto v Nemecku. Nachádza sa v spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko vo vládnom obvode Münster a v severozápadnej časti Porúria. 

## Kultúra
V meste Recklinghausen je múzeum ikon, v ktorom je vystavených vyše 1 000 prác z Ruska, Grécka a Balkánu. Bolo založené v roku 1956 a je najväčšiou galériou ikon mimo pravoslávneho sveta.

## Partnerské mestá
*  Akko, Izrael 1978
*  Bytom, Poľsko 2000
*  Dordrecht, Holandsko 1974
*  Douai, Francúzsko 1965
*  Preston, Spojené kráľovstvo 1956
*  Schmalkalden, Durínsko, Nemecko, 1989

## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* www.recklinghausen.de

## Referencie

## Zdroje
* 

Kategória:Hanza
Kategória:Mestá v Severnom Porýní-Vestfálsku
Kategória:Porúrie
Trstina cukrová

náhľad|Cukrová trstina
náhľad|Cukrová trstina
**Trstina cukrová** (iné názvy: **cukrová trstina**, zriedkavo **cukrovník lekársky**; staršie: **trsť cukrová**, **cukrová trsť**, **cukrovník**; zastarano: *cukrovník obecný*; skrátene alebo zastarano **[[trstina]]**; lat. *Saccharum officinarum*) je viacročná bylina s listami dlhšími ako 2 m, pestovaná predovšetkým pre vysoký obsah cukru. 

Plné steblá, vysoké 2 – 4 m, dosahujú priemeru 20 – 80 mm. Dreň je bohatá na sacharózu, fruktózu a glukózu, ďalej obsahuje tuk, organické kyseliny, pektín, škrob a iné zložky. Rastlina je pôvodná v Novej Guiney. Jej pestovanie bolo najprv zaznamenané v Indii a odtiaľ sa šírilo všetkými smermi. Je to najvýznamnejšia kultúrna tráva; pestuje sa v teplých oblastiach celého sveta, napr. na Kube, Jáve, v juhovýchodnej Ázii, v Egypte a na južnom pobreží Španielska. 

Z rozdrvených stebiel sa lisuje šťava, z ktorej sa získava surový cukor hnedej farby a rafináciou sa vyrába čistá sacharóza (*trstinový cukor*). Z odpadného sirupu (*melasy*) sa kvasením a destiláciou vyrába rum. Zo zvyškov stebiel sa vyrába papier, lepenka a izolačný materiál. Odpad slúži ako palivo.

## Produkcia

Najväčšími producentmi cukrovej trstiny na svete sú Brazília, India a Čína.

## Referencie

## Iné projekty
 

Kategória:Lipnicovité
Kategória:Cukor
Kategória:Biomasa
Karibovia

náhľad|Karibovia

**Karibovia** je skupina indiánskych etník žijúcich na Antilách, v karibskej oblasti, Strednej Amerike a v Južnej Amerike na sever od Amazonky (cca 200 000 osôb).

Jazyky tvoria karibskú rodinu. Sú to väčšinou roľníci, rybári a lovci. Je to spoločnosť málo hierarchizovaná. U niektorých etník bol doložený kanibalizmus (termín kanibali vznikol zo španielskeho slova *Caribales*). Na ostrovoch a pobreží väčšinou vymreli v 16. – 17. storočí. Zvyšky antilských Karibov sú na Dominike, na pevnine žijú neveľké skupiny vo Venezuele, Kolumbii a Brazílii.

Kategória:Domorodí obyvatelia Južnej Ameriky
Evanjelický kostol (Siófok)

náhľad|Evanjelický kostol, Siófok
**Evanjelický kostol (Siófok)** je kostol v Maďarsku v meste Siófok od maďarského architekta Imreho Makovecza.

## História

Prvé záznamy o tom, že v Siófoku je evanjelická bohoslužba pochádza z roku 1934. V roku 1935 bola založená Enyingi Misszió Gyülekezet (Zhromaždenie enyigskej misie). V roku 1943 sa sem prisťahoval duchovný Dénes Buthy, a odvtedy sa misia volala Enyingi-Siófoki Misszió Gyülekezet. Už v 40-tych rokoch sa miestni začali zaoberať myšlienkou, že by sa tu mohol postaviť kostol podľa plánu Gyulu Sándyho. Ale tieto snahy sa kvôli povojnovým rokom neuskutočnili. Preto sa bohoslužby naďalej usporadúvali v budove na hlavnej ulici, ktorú najprv prenajímali a potom kúpili. Po revolúcií v roku 1956 Buthy odišiel do zahraničia. 

Mesto postupne rástlo a s ním aj evanjelická obec. Preto na konci 80-tych rokov už existovala veľká snaha o postavenie kostola a pastoračného centra. Pod vedením duchovného Mártona Józsa sa začala stavba kostola podľa návrhu od Imre Makovecza – „Kristova loď”. Kostol bol vysvätený 30. júna 1990, pastoračné centrum v roku 1992. Stavba bola dokončená v roku 1994. V tomto roku sa sem prisťahoval aj nový duchovný Csaba Baranyai.
## Architektúra
Kostol sa nachádza v centre mesta v parku *Oulu*, v blízkosti železničnej stanice.

Je jedným z najmodernejších a najkrajších evanjelických kostolov v Maďarsku, postavený v štýle organickej architektúry. Park, v ktorom sa kostol nachádza, projektoval dr. Imre Jámbor. Autor architektonického stvárnenia kostola je známy maďarský architekt Imre Makovecz. Podobne ako jeho ostatné sakrálne stavby, aj táto má typické tzv. „Makoveczké znaky” ako napr. drevo, organickosť, krídla anjelov a pod.

Kostol bol postavený medzi rokmi 1990 a 1994, jeho stavba stála 62 miliónov forintov. Časť ceny hradil štát a spoločenstvo evanjelikov, najväčšiu pomoc poskytlo bratské zhromaždenie z fínskeho mesta Oulu, ktoré poslalo drevo. Kostol je až 80% postavený z dreva. Je štvorportálový a má kapacitu 120 ľudí. Na veži kostola sa nachádza strom života: z neho vyrastajúci kríž hlása myšlienku, že golgotský kríž nepatrí smrti, ale ukáže cestu k večnému životu. Nad hlavným portálom sa nachádzajú krídla anjelov, ktoré chránia vstupujúcich. Severná braná je pomenovaná na počesť fínskeho bratstva – brána Suomi; západná na počesť nemeckého bratstva – nemecká brána. Oltár je orientovaný na východ a zdobí ho „socha vzkriesenia” od Lászloa Péterfyho.

Okrem bohoslužieb sa tu usporadúvajú aj koncerty, hlavne v letnom období. V roku 2004 posvätili nový organ, ktorý stál 30 miliónov forintov. Bol vyhotovený v budapeštianskej továrni organov Aquincum. Prvý koncert s ním vysielalo naživo Magyar Rádió (Maďarské rádio).

Vedľa kostola stojí pastoračné centrum, tiež od Makovecza. Nachádza sa tu byt duchovného, sála v tvare kruhu, miestnosti pre spoločenstvo a hosťovské izby.

## Externé odkazy
*http://www.siofok.com/evangelikus/sievtemplom.htm 
*http://www.utazzitthon.hu/siofok_evangelikus_templom.html 
*http://www.lutheran.hu/z/ujsagok/evelet/archivum/2004/9/33

Kategória:Kostoly v Maďarsku
Kategória:Siófok
Smeč

140px|right|thumb|smeč

**Smeč** je tenisový úder ktorý sa hrá nad hlavou. Hrá sa silovo a väčšinou končí ako víťazný úder. Je nápadne podobný podaniu, ale na rozdiel od podania hráč nemá toľko možností skadiaľ a kam zasmečovať, pretože na smeč nahráva protihráč, ktorý to môže sťažiť, napríklad zahratím obranného úderu do bekhendovej strany. Toto hráči najčastejšie riešia obehnutím a zahratím forhendového smeču, pretože bekhendový smeč je neporovnateľne ťažšie hrateľný úder.

Kategória:Tenis
Sýrčania

**Sýrčania** (-kodifikovaný tvar; zriedkavo *Sýrania*)  môžu byť:
* obyvatelia Sýrie (súčasnej alebo historickej), o obyvateľoch súčasnej Sýrie, pozri pod Demografia Sýrie
* Sýrski Arabi
* v staroveku: semitskí obyvatelia Sýrie hovoriaci po aramejsky
* v stredoveku: kresťanskí obyvatelia Sýrie a susedných krajín
* zriedkavo: Asýrčania (v oboch významoch)

## Referencie
Raumplan

**Raumplan** (doslova „priestorový plán“) je v architektúre pojem (pôvodne Adolfa Loosa) označujúci plán budovy berúci do úvahy aj veľkosť a svetlú výšku miestností v závislosti od ich funkcie a reprezentatívneho významu. Priestor celej stavby nie je členený do jednotlivých  podlaží, kde každé podlažie je vo svojej ploche jednoúrovňové, ale do kubusov a miestností, ktoré sa prelínajú v rôznych výškových úrovniach.

## Zakladateľ – tvorca
Hlavným predstaviteľom a tvorcom Raumplanu je najväčší predstaviteľ architektúry začiatku 20. storočia vo Viedni, a zároveň jeden z najvýznamnejších predchodcov modernej architektúry, architekt Adolf Loos. Silne sa zasadil proti výzdobe v architektúre (esej *Ornament a zločin*) a snaží sa architektúru priviesť späť k rýdzo čistej užitočnosti. Jeho najväčším prínosom pre architektúru je vytvorenie práve Raumplanu (priestorového plánu). Prostredníctvom neho formuluje celkom nový pohľad na vnútorný priestor a usporiadanie miestností z hľadiska jeho trojrozmernosti. Interiéry obytných domov navrhnutých viedenským architektom sú často tvorené miestnosťami, ktoré prenikajú jedna do druhej, rozčlenené do niekoľkých úrovní. Spoločne vytvárajú otvorený a plynulý priestor. Loos bol vo svojej parížskej ére veľmi zaujatý ideou trojrozmernej architektúry. Jeho rodinné domy sú navrhnuté so striedanými úrovňami jednotlivých priestorov, schodiská sú niekedy značne komplikovanými útvarmi. Vzájomná súvislosť a väzba priestorov zdôrazňuje ich priehľadnosť. 

## Citáty
„Normálny projektant robí dvojrozmerný, plošný plán. Architektúra je však trojrozmerná a aj tretí rozmer je potrebné formovať a navrhovať. Nemá sa preto robiť len Flächenplan – plošný plán, ale aj Raumplan – priestorový plán.“ 

„Naučte sa myslieť a tvoriť v troch dimenziách, a nie ako obyčajne v dvoch:“

„Každý jeden bod daného priestoru odvodiť a určiť pomocou troch súradníc podľa danej geometrickej osnovy. Bude to matematická a nie grafická tvorba architektúry. Dobrý projekt sa tak dá presne opísať a matematicky určiť. Viem si predstaviť sám seba, ako sedím v kresle a diktujem celý projekt asistentovi len v slovách a číslach. Bude na to treba vymyslieť nejaké prístroje, namiesto dnešných primitívnych trojuholníkov a príložníkov.“

„Grafika je plochá, zatiaľčo architektúra vždy trojrozmerná.“

## Stavby s použitím Raumplanu
*Adolf Loos: 
**Scheuov dom, Viedeň, 1912 – 1913 
**Ruferová vila, Viedeň, 1922
**Dom Tristana Tzaru, Montmart Paríž, 1926 
**Mollerov dom, Viedeň, 1927 – 1928 
**Villa Müller, Praha, 1928 – 1930

*Frank Lloyd Wright:
**Guggenheimovo múzeum v New Yorku

## Literatúra
* Karfík, V.: *Architekt si spomína*, Spolok Architektov Slovenska, Bratislava, Text: Karfík,V., Jazyková úprava: Šmatláková,J., súkromná tlačiareň WELT PRINT Charlie, Bratislava, 1993, ISBN 80-900483-4-X

Kategória:Architektonická terminológia
Kategória:Adolf Loos
Wolf D. Prix

**Wolfgang Dieter Prix** (* 12. december 1942, Viedeň, Rakúsko) je rakúsky architekt, predstaviteľ dekonštruktivizmu, v súčasnosti pôsobiaci pod spoločným názvom architektonickej kancelárie COOP Himmelb(l)au.

## Život
Študoval architektúru na Technische Universität Wien, neskôr Architectural Association School of Architecture a nakoniec na Southern California Institute of Architecture v Los Angeles.

* Ako externý profesor vyučoval v Architectural Association School of Architecture v Londýne v roku 1984, potom Harvard University v Cambridge.
* Od roku 1993 pôsobil ako profesor architektúry na Univerzite aplikovaného umenia vo Viedni.
* Od roku 1995 - 1997 bol aktívnym členom The Architectural committee v Austrian Federal Ministry of Science, Research, and Arts. Okrem toho je členom The Architectural Association Austria, Union of German Architects (BDA)v Nemecku, The Architectural Union Santa Clara na Kube, The Royal Institute of British Architects (RIBA), The American Institute of Architects (AIA) a The Architectural Association Italy.
* V roku 2001 získal miesto pomocného pedagóga v UCLA, taktiež na Univerzite Palermo v Buenos Aires v Argentíne. 
* V roku 2003 prijal miesto vedúceho inštitútu architektúry vo Viedni a v súčasnosti zastáva funkciu prorektora univerzity.
* V roku 2006 bol súčasťou komisie vo výberovom konaní pri príležitosti reprezentovania rakúskej architektúry na 10. medzinárodnom ročníku bienále architektúry v Benátkach.

## Ocenenie
* V roku 1999 dostal prestížne ocenenie The Harvey S. Perloff Professorship na University of California (UCLA) v Los Angeles.
* 2004 bol významný pre udelenie ceny The Annie Spink Award pre prínos v oblasti šírenia architektonického vzdelania.  

## Najvýznamnejšia tvorba
* ROOFTOP REMODELLING FALKESTRASSE
* ACADEMY OF FINE ARTS,Mníchov, Nemecko (1992/2002-2005)
* GRONINGER MUSEUM, THE EAST PAVILION, Groningen, Holandsko (1993-1994) 
* UFA CINEMA CENTER, Drážďany, Nemecko (1993-1998)
* APARTMENT BUILDING, GASOMETER B, Viedeň, Rakúsko (1995-2001)
* JVC NEW URBAN ENTERTAINMENT CENTER, Guadalajara, Mexiko (1998/2009-2011)
* EXPO.02 - FORUM ARTEPLAGE BIEL, Švajčiarsko (1999-2002)
* BMW WELT, Mníchov, Nemecko (2001-2007)
* GREAT EGYPTIAN MUSEUM, Káhira, Egypt (2002-2003) 
* HOUSE OF MUSIC, Aalborg, Dánsko (2002-2009)
* BUSAN CINEMA COMPLEX, Busan, Južná Kórea (2002-2010)

## Externé odkazy
* Interview

## Zdroje
* http://www.coop-himmelblau.at/ 
* Demartiniona,E., Prinaova,F.: 1000 let architektúry. Praha, Slovart,s.r.o. 2006.
* Dulla,M.: Architektúra 20. storočia. Bratislava, STU 2002.
* Papadahis,A., Steele,J.: Architektur der Gegenwart. Berlin, Deutsche Aufgabe 1992.

Kategória:Rakúski architekti
Kategória:Osobnosti z Viedne
Super Charge Ion Battery

**Super Charge ion Battery** (SCiB, alebo SCIB) je akumulátor novej generácie. Je druhom LI-ion akumulátora s riadeným nabíjaním a vybíjaním. Do komerčného využitia bol výrobcom (Toshiba) akumulátor uvoľnený 11.12.2007.

SCiB akumulátor je založený na tzv. SCiB štandardnom module s kapacitou 4.2 Ah. Vačšie kapacity je možné zložiť sériovým a paralelným zapojením modulov.

## SCIB charakteristické rysy

* ** Bezpečnosť** SCIB má nový materiál zápornej elektródy ktorý umožňuje vysoké hodnoty tepelnej stálosti a vysokú teplotu vznietenia elektrolytu, a ktorého štruktúra je odolná proti vnútornému skratovaniu a kumulovaniu tepla.

* ** Životnosť **. Strata kapacity po 3,000 cykloch nabíjania je menej ako 10%. SCIB má vynikajúcu životnosť, a opakovateľnosť nabíjania je viac ako 5,000 krát. Toto znamená, že SCiB je možné kontinuálne používať 10 rokov pri jednom dobití za deň.

* **Rýchlosť nabíjania**. Bezpečnostné charakteristiky umožňujú použiť prúd až do 50A, čo umožní nabiť akumulátor SCiB na 90% plnej kapacity len za päť minút.

* **Vysoký výkon**. SCiB má vstupno - výstupný výkon ekvivalentný elektrickému kondenzátoru. Tento rys je vhodný pre vysoké výkonové zaťaženie.

* **Teplota**. SCIB operačná teplota je až do -30°C. Tato vlastnosť zaručuje širokú aplikovateľnosť technológie aj v chladnom prostredí.

## Princíp činnosti

Princíp činnosti, ani chemické reakcie neboli doteraz (12.2007) sprístupnené.

## Aplikácie

Firma momentálne (12.2007) ponúka dva modely zložené z desiatich článkov o celkovej kapacite 4 200 mAh a napätí (2,4 a 24 V) určené pre zariadenia v automobiloch.

Akumulátor pre pohon bicyklov, motocykle, automatizovane riadené vozidlá, elektrický vysokozdvižný vozík, nákladné vozidlá a stavebné stroje, čiže všetky zariadenia využívajúce akumulátorové batérie. SCiB je možné využiť na záložné zdroje energie (UPS), akumuláciu energie v napájacích sieťach a stabilizácii dodávky elektrického prúdu. Je plánovaná aplikácia vo vozidlách s hybridným pohonom.

Predpokladá sa aj použitie v zariadeniach spotrebnej elektroniky (notebook).

Sériová výroba má byť spustená v marci 2008

## Vyrábané modely

* 95×62×13 mm /150g (2,4V / 4.2 Ah)
* 300×100×45 mm / 2000g (24V / 4.2 Ah)

## Zdroje

* http://www.toshiba.co.jp/about/press/2007_12/pr1101.htm
* http://www.toshiba.co.jp/about/press/2007_12/1101/SCiB.pdf

Kategória:Elektrické batérie
Aleš Brichta

Ing. **Aleš Brichta** (* 9. august 1959, Praha) je český rockový spevák. Je zakladajúcim členom a bol vedúcou osobnosťou českej heavymetalovej skupiny Arakain. V súčasnosti vystupuje so svojou vlastnou skupinou *Aleš Brichta Band*. Aleš Brichta je vzdialený príbuzný ruského vojnového maliara Vasilija Vasilijeviča Vereščagina (1842 – 1904).

V roku 2008 bol poslucháčmi českého Radia Beat zvolený v kategórii „Osobnosť“ do Beatovej siene slávy. K päťdesiatke Aleša Brichtu vznikla v roku 2009 nahrávka *AB 50 - A Tribute to Aleš Brichta*.

## Diskografia
### Sólová kariéra
* Růže pro Algernon (1994)
* Ráno ve dveřích Armády spásy (1996)
* Hledač pokladů (1998)
* Dívka s perlami ve vlasech - Best Of (2000)
* American Bull (2001)
* Aleš Brichta 12x (2001)
* American Bull - New Edition (2002)
* Anděl posledního soudu (2003)
* Legendy 2 (2004)

### [[Arakain]]
* Rockmapa 1 (1989)  
* Rockmapa 13 (1989)   
* Thrash the trash (1990)
* Schizofrenie (1991)
* History Live (1992)
* Black Jack (1992)
* Salto Mortale (1993)
* Thrash! (1994)
* Legendy (1995)
* S.O.S. (1996)
* 15 Vol. 1 (1997)
* 15 Vol. 2 (1997)
* 15 (1997)
* Apage Satanas (1998)
* Thrash The Trash & Schizofrenie (1998)
* 15 Vol. 1&2 (1998)
* Farao (1999)
* Gambrinus Live (2000)
* Gambrinus Live (2000) (video)
* Forrest Gump (2001)
* Archeology (2002)
* 20 let natvrdo (2003) (kniha)
* 20 let natvrdo (2003) (video)
* Balady (2003)
* XXV Eden (2007)

### Grizzly
* !New Spirit! (2003)

### Aleš Brichta Band
* Divadlo snů (2006)
* Nech si to projít hlavou (2007)
* Best Of: Beatová síň slávy (2008)
* Deratizer (2009)
* 50 - TESLA ARENA true live (2009)
* Grizzly (2010)

### Aleš Brichta Project
* Údolí sviní (2013)
* Anebo taky datel (2015)

### Aleš Brichta Trio
* Papírovej drak (2014)

### Projekty
* Zemětřesení (1993)
* Hattrick (2000)
* Zemětřesení - Live (2001)
* Hattrick I+II (2004)

### Kompilácie
* Dej mi víc… Olympic (1992)
* Souhvězdí Gott (1999)
* Karel Gott 70 [TV koncert] (2009)

### Muzikály
* 1994 *[[Jesus Christ Superstar v divadle Spirála|Jesus Christ Superstar]]*

## Referencie


## Externé odkazy
* Aleš Brichta Project - brichta.cz

Kategória:Českí speváci
Kategória:Beatová síň slávy
Kategória:Osobnosti z Prahy
United States National Library of Medicine

náhľad|Logo
**United States National Library of Medicine** (doslova *Národná knižnica medicíny Spojených štátov*) je riadená federálnou vládou Spojených štátov a je to najväčšia svetová knižnica medicíny. Zbierky Národnej knižnice medicíny zahrňujú viac ako 7 miliónov kníh, žurnálov, odborných správ, rukopisov, mikrofilmov, fotografií a obrázkov týkajúcich sa medicíny a súvisiacich vied, pričom obsahujú aj svetové najstaršie a najvzácnejšie práce. Budova knižnice sa nachádza v meste Bethesda, štát Maryland.
 
Od roku 1879 Národná knižnica medicíny vydáva Index Medicus. Ide o mesačného sprievodcu k článkom v približne 5 000 vybraných časopisoch.

## Zdroj

## Iné projekty

Kategória:Knižnice v USA
Kategória:Národné knižnice
Kategória:Bethesda (Maryland)
Kategória:Stavby v Marylande
Gottfried Böhm

**Gottfried Böhm** (* 21. január 1920, Offenbach am Main Nemecko – † 9. jún 2021, Kolín nad Rýnom) bol nemecký architekt, nositeľ Pritzkerovej ceny za rok 1986. Bol považovaný za architekta expresionizmus ako aj post-Bauhausu.

## Dielo
* Kostol Sint-Gregoriuskerk, Brunssum, Holandsko (1963)
* Kostol Zmŕtvychvstania Ježiša Krista, Kolín nad Rýnom (1970)
* Radnica, Bergisch Gladbach (1976)
* Mestská knižnica, Ulm (2004)
* Hans Otto Theater, Postupim (2006)


Súbor:Koeln_christi_auferstehung_boehm.jpg|Kostol Zmŕtvychvstania Ježiša Krista, Kolín nad Rýnom
Súbor:Rathaus-bensberg-einfahrt.jpg|Radnica, Bergisch Gladbach
Súbor:Ulm Marktplatz.jpg|Mestská knižnica, Ulm
Súbor:Hans-Otto-Theater4.jpg|Hans Otto Theater, Postupim


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Gottfried Böhm zum 99. Geburtstag
* Ausführliches Dossier zu Böhm 
* Gottfried Böhm Pritzker Architecture Prize Laureate 
* „Himmel und Höhle“, *Der Tagesspiegel*, 10. december 2005
* „Das Glück liegt in der Familie“, *Welt am Sonntag*, 20. august 2006
* „Felsen aus Beton und Glas. Die Architektur von Gottfried Böhm“, Deutschlandradio, 27. august 2006
* Gott wohnt auch im Beton. Die Böhms erneuern den Sakralbau, *Monumente Online*, 2010
* Interview während der documenta 12 
* Jürgen Salm: ''WDR5 Erlebte Geschichten. Gottfried Böhm, Architekt: Die Kunst, Beton zu falten'' 
* Interview mit den Badischen Neuesten Nachrichten zur Zukunft der Kleinstädte und Dörfer 

Kategória:Nemeckí architekti
Kategória:Nemeckí sochári
Kategória:Členovia Európskej akadémie vied a umení
Kategória:Laureáti Pritzkerovej ceny
Kategória:Absolventi Technische Universität München
Kategória:Storoční ľudia
USS Mississippi

**USS Mississippi** bol názov pre lode USA. Prvá bola pomenovaná podľa rieky, ostatné podľa štátu Mississippi: 
* parník počas občianskej vojny, pozri USS Mississippi (1841)
* bojová loď triedy Mississippi, neskôr predaná Grécku a premenovaná na Kilkis, pozri USS Mississippi (BB-23)
* bojová loď triedy New Mexico, pozri USS Mississippi (BB-41)
* atómový raketový krížnik triedy Virginia, pozri USS Mississippi (CGN-40)
Hotel Josef

náhľad|Celkový pohľad
**Hotel Josef** (Rybná 20, Praha, Česko) je hotel v centre Prahy navrhnutý svetoznámou architektkou českého pôvodu Evou Jiřičnou, postavený roku 2002.

## Galéria

File:Praha Stare Mesto Hotel Josef 9.jpg|Schodište
File:Praha Stare Mesto Hotel Josef 4.jpg|Jedáleň
File:Praha Stare Mesto Hotel Josef 6.jpg|Sklenené dekorácie ve foyer


## Externé odkazy
* Oficiána stránka 
* Hotel Josef na archiweb.cz

Kategória:Hotely v Česku
Buganda

náhľad|Vlajka Bugandy
[náhľad|Poloha kráľovstva '''Buganda''' na mape [Uganda|Ugandy]]
**Buganda** je kráľovstvo 52 klanov kmeňa **Baganda**; najväčšie a najvýznamnejšie z 5 tradičných kráľovstiev Ugandy. 

## Poloha
Rozkladá sa na juhu Ugandy na západnom a severnom pobreží Viktóriinho jazera, a v súčasnosti zahrnuje ugandské distrikty Kalangala, Kayunga, Kiboga, Luwero, Masaka, Mpigi, Mubende, Mukono, Nakasongola, Rakai, Sembabule a Wakiso. Pôvodne bol integrálnou súčasťou Bugandy tiež distrikt Kampala. Ten je však od obnovenia kráľovstva v roku 1993 uvedený v ugandskej ústave ako *„ugandský distrikt“*, ale nie ako distrikt Bugandy. Buganda požaduje od ugandskej vlády začlenenie distriktu späť do Bugandy. Buganda na západe hraničí s kráľovstvami Ankole, Toro a Buňorom-Kitarou, na severozápade s Buňorom-Kitarou, na severovýchode s územím bývalého distriktu Lango (moderné distrikty Apac a Lira), na východe s kráľovstvom Busoga, na juhu potom s Tanzániou. Súčasťou Bugandy je aj väčšina ugandskej časti Viktóriinho jazera. S výnimkou územia distriktu Kampala je teda Buganda totožná s formálnou ugandskou **Centrálnou oblasťou**. Metropolou Bugandy je Kampala, ktorá však od roku 1993 nie je súčasťou obnoveného kráľovstva.

## Demografia
Ako v celej Ugande je aj tu úradným jazykom angličtina. Inak sa tu hovorí hlavne bantuskými jazykmi. Bugandu obýva predovšetkým kmeň **Baganda** hovoriaci jazykom luganda. Na severe Bugandy žije kmeň *Baruli*, hovoriaci jazykom *ruruli*.

## Politika
Tunajší kráľ má titul *kabaka (Kabaka wa Buganda)*. Jeho sídlom je palác Twekobe. Tunajší parlament sa nazýva *lukiiko* a predseda vlády má označenie *katikkiro*. Od obnovenia kráľovstva v roku 1993 však žiadna z bugandských inštitúcií nemá reálnu moc. Kráľovstvo Buganda usiluje o autonómiu a premenu Ugandy na federáciu.

Kategória:Tradičné kráľovstvá Ugandy
Buňoro

náhľad|left|Vlajka kráľovstva Buňoro-Kitara
[náhľad|Poloha kráľovstva '''Buňoro-Kitara''' na mape [Uganda|Ugandy]]
**Buňoro** () alebo **Buňoro-Kitara** () je jedno zo štyroch tradičných kráľovstiev na území Ugandy. Jeho hlavným mestom je Hoima.

Tunajší kráľ má titul *Omukama*. Územie kráľovstva, ktoré má v súčasnosti skôr len obradnú funkciu bez výraznej autonómie, má rozlohu 21 376 km² a v súčasnosti zahrnuje ugandské distrikty Hoima, Kibale a Masindi.

V rokoch 1962 - 1967 malo kráľovstvo Buňoro-Kitara v rámci Ugandy obmedzenú autonómiu. Kráľovstvo Buňoro-Kitara má s ďalším tradičným ugandským kráľovstvom Bugandou spor o časť územia, ktorá je dnes súčasťou Bugandy.

Kategória:Tradičné kráľovstvá Ugandy
Ankole

náhľad|Vlajka kráľovstva Ankole
[náhľad|Poloha kráľovstva Ankole na mape [Uganda|Ugandy]]
**Ankole** alebo tiež **Nkore** je tradičné kráľovstvo na juhozápade Ugandy, zahrnujúce distrikty Bushenyi, Mbarara a Ntungamo, ktoré sú súčásťou formálnej Západnej oblasti. Na severe hraničí s kráľovstvom Toro, na východe s kráľovstvom Buganda, na západe s územím bývalého distriktu Kigezi, na juhu potom s Rwandou a Tanzániou; ku kráľovstvu však patrí aj časť Edwardovho jazera, kde hraničí tiež s Demokratickou republikou Kongo. Jeho metropolou je mesto Mbarara. Tunajší kráľ má titul *omugabe*.

## Demografia
Ako v celej Ugande je aj tu úradným jazykom angličtina. Inak sa tu hovorí hlavne bantuskými jazykmi. Ankole obýva prevažne kmeň *Baňankole* hovoriaci jazykom *ruňankole*. Medzi ďalšie kmene patrí *Bakonjo*, hovoriaci jazykom *lukonja*; a *Bakiga*, hovoriaci jazykom *rukiga*.

## Dejiny
Kráľovstvo Ankole vzniklo roku 1901 v rámci britského protektorátu Uganda, zlúčením 11 malých kráľovstiev, ktorými boli *Nkore, Nshenyi, Rujumbura, Igara, Kajara, Obwera, Rukiga, Buzimba, Buhweju, Kitagwenda* a *Bunyaruguru*, pričom tu aj naďalej vládla dynastia vládnuca v doterajšom kráľovstve Nkore. Roku 1962 vznikla nezávislá Uganda, v ktorej rámci malo kráľovstvo Ankole do roku 1967 na základe vtedajšej ugandskej federalistickej ústavy obmedzenú autonómiu a bolo súčasťou formálnej Západnej oblasti. Vo februári 1966 previedol vtedajší ugandský predseda vlády Milton Obote štátny prevrat, zrušil ústavu a prehlásil sa prezidentom. Potom vnútil ugandskému parlamentu schválenie novej centralistickej ústavy, ktorá začala platiť od 8. septembra 1967. Toho dňa bolo kráľovstvo Ankole spolu s ostatnými ugandskými kráľovstvami zrušené, premenené v obyčajný distrikt centralizovanej Ugandy a ankolský kráľ *Charles Godfrey Rutahaba Gasyonga II.* odišiel do exilu. V rokoch 1972 - 1973 bol distrikt rozdelený na dva distrikty *West Ankore* a *East Ankore*, premenované roku 1974 na Bushenyi a Mbarara. Roku 1976 potom bola Západná oblasť zrušená a oba distrikty sa stali súčasťou novo zriadenej Južnej provincie. Roku 1989 potom bola táto provincia zase zrušená a jej území začlenené do obnovenej Západnej oblasti.

Roku 1993 prijala Uganda novú ústavu, ktorá umožnila obnovu tradičných kráľovstiev. Skoro na to sa vrátil z exilu princ Rutashijuka Ntare VI., syn posledného ankolského kráľa, a 20. novembra 1993 bolo kráľovstvo Ankole formálne obnovené. Inštitúcia ankolskej kmeňovej monarchie však má dosť kontroverznú minulosť, a tak nebol ankolský princ dosadený na tunajší trón. Ankolský obyvatelia sú kvôli tejto minulosti rozdelený na dve skupiny, z ktorých si jedna praje dosadenie princa na trón a tým aj plnú obnovu Ankolského kráľovstva, zatiaľ čo je druhá skupina proti. V roku 1993 vznikol vyčlenením časti územia distriktov Bushenyi a Mbarara, nový distrikt Ntungamo.

Kategória:Tradičné kráľovstvá Ugandy
Almazán

thumb|Almazán
thumb|Poloha mesta v Španielsku

**Almazán** je španielske mesto v autonómnom spoločenstve Kastília a León. Podľa údajov z roku 2010 má 5&nbsp;965 obyvateľov.

Kategória:Mestá v Španielsku
Kategória:Kastília-León
Kyoga

náhľad|250px|Jazero '''Kyoga''' (pod písmenom '''Y''') na mape
**Kyoga** je jazero v Afrike v Ugande. Je pozostatkom obrovského jazera, ktoré zahrňovalo aj Viktóriino jazero. Má rozlohu . Je približne  dlhé. Dosahuje hĺbku 3 až . Veľkosť povodia je . Leží v nadmorskej výške .

Pobrežie jazera je silno členité. Cez jazero preteká Viktóriin Níl. Pri odtoku sa nachádzajú Murchisonove vodopády. Jazero zarastá rákosím a šachorom. Na jazere je rozvinutá miestna vodná doprava, pre ktorú sú trasy udržiavané a čistené od rastlinstva. Na brehu leží mesto Soroti.

## Iné projekty

Kategória:Jazerá v Ugande