open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karol Kmeťko

**Karol Kmeťko** (* 12. december 1875, Dolné Držkovce  – † 22. december 1948, Nitra) bol slovenský rímskokatolícky duchovný, diecézny biskup nitriansky, arcibiskup *ad personam*, autor náboženských publikácií a článkov.

 V rokoch 19181920 bol členom Revolučného národného zhromaždenia, v roku 1920 sa stal poslancom Národného zhromaždenia za HSĽS. Na svoj mandát rezignoval v roku 1922 po zaujatí funkcie biskupa.

Po rozpade Rakúsko-Uhorska a vzniku ČSR bolo treba urýchlene riešiť otázku biskupov na Slovensku. Nitriansky biskup Viliam Baťán (Batthyány) a banskobystrický biskup Wolfgang Radnai boli vypovedaní z územia ČSR. Rožňavský biskup Ľudovít Balás zomrel v Rožňave 18. septembra 1920. Vláda uvažovala aj o vypovedaní košického biskupa Augustína Fischera-Colbrieho. Väčšia časť ostrihomskej arcidiecézy sa stala súčasťou ČSR a arcibiskup Ján Černoch (Csernoch) zostal v Ostrihome, ktoré sa stalo súčasťou Maďarska. 

V tejto situácii pápež Benedikt XV. v tajnom konzistóriu 13. novembra 1920 vymenoval prvých troch slovenských biskupov – Mariána Blahu pre Banskobystrické biskupstvo, Karola Kmeťka pre Nitrianske biskupstvo a Jána Vojtaššáka pre Spišské biskupstvo. Všetkých troch vysvätil 13. februára 1921 v Nitre pápežský nuncius v Prahe Clemente Micara, hlavnými spolusvätiteľmi boli neskorší pražský arcibiskup Karel Kasper a pražský pomocný biskup Anton Podlaha.

11. mája 1944 ho pápež Pius XII. menoval za arcibiskupa *ad personam*.

Dôležitosť vymenovania K. Kmeťka za arcibiskupa tkvela v tom, že na Slovensku sa ešte pred 2. svetovou vojnou vyzdvihla všeobecne uznávaná cirkevná autorita, o ktorú sa mohli katolíci oprieť po zmene politického režimu. Určitou nevýhodou bol jeho vysoký vek a horší zdravotný stav. Jeho autoritu nemohli spochybňovať ani odporcovia HSĽS, od ktorej sa Kmeťko odpútal ešte v medzivojnovom období. Veľa zavážil aj jeho postoj proti rasovému zákonodarstvu a neľudskostiam páchaným v spojitosti s riešením „židovskej otázky“ na Slovensku.

Ujímal sa prenasledovaných a väznených. V záujme týchto vykonal niekoľko sto intervencií, pričom nikdy nehľadel na ich náboženskú príslušnosť, ani na ich árijský alebo neárijský pôvod. Koncom septembra 1944 osobne vyhľadal veliteľa nemeckého Gestapa, aby zamedzil prenasledovanie obetí nacizmu, čo bolo pre neho nie malým uponížením.

## Referencie

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike 

Kategória:Slovenskí rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Biskupi Nitrianskej diecézy
Kategória:Osobnosti z Veľkých Držkoviec
Kategória:Politici HSĽS
Okres Břeclav

**Okres Břeclav** je okres v Česku v Juhomoravskom kraji. Jeho sídlom je mesto Břeclav. Rozloha okresu je , s počtom obyvateľov 123 161 osôb (hustota je 105 obyvateľov na ). V okrese Břeclav je 69 obcí, z toho 10 miest.

Susedí na západe s okresom Znojmo a na severozápade s okresom Brno-venkov, na severe s okresom Vyškov a na severovýchode s okresom Hodonín, všetky v Juhomoravskom kraji. Z juhu je okres vymedzený štátnou hranicou so Rakúskom a z juhozápadu štátnou hranicou so Slovenskom.

## Referencie

## Iné projekty


Břeclav, okres
Hilda Múdra

**Hilda Múdra**, rodená **Hildegard Klimpel** (* 1. január 1926, Viedeň – † 22. november 2021, Bratislava) bola slovenská trénerka krasokorčuľovania rakúskeho pôvodu. V roku 1947 sa vydala za Jozefa Múdreho, odvtedy žila v Bratislave. Pätnásť rokov bol jej zverencom najúspešnejší slovenský krasokorčuliar, olympijský víťaz Ondrej Nepela. Viedla aj Miroslava Šošku, Jozefa Sabovčíka, Mariana Filca, Agnesu Búřilovú a iných.

Na jej počesť boli pomenované medzinárodné majstrovstvá špeciálnych olympiád v krasokorčuľovaní s názvom Pohár Hildy Múdrej. V roku 2000 prevzala od prezidenta Rudolfa Schustera cenu za Ondreja Nepelu pre najlepšieho slovenského športovca 20. storočia.

## Ocenenia
* *Cena Medzinárodného olympijského výboru za etiku*
* *Cena Pierra de Coubertina*
* 2021 – Rad Ľudovíta Štúra I. triedy za mimoriadne zásluhy v oblasti športu a za mimoriadne šírenie dobrého mena Slovenskej republiky v zahraničí

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Hilda Múdra: Celý život je len zmes náhod, rozhovor

Kategória:Rakúski krasokorčuliari
Kategória:Rakúski krasokorčuliarski tréneri
Kategória:Česko-slovenskí krasokorčuliarski tréneri
Kategória:Slovenské trénerky
Kategória:Slovenskí krasokorčuliarski tréneri
Kategória:Slovenské osobnosti rakúskeho pôvodu
Kategória:Nositelia ocenenia Zlaté kruhy SOV
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Kategória:Osobnosti z Viedne
Hlohovec (okres Břeclav)

**Hlohovec** je obec v Česku, ktorá leží neďaleko Valtíc. V písomných prameňoch je po prvýkrát spomenutá až v roku 1414, vznikla ale už v 13. storočí ako kolonizačná dedina založená pasovským biskupstvom. Od tohto je aj odvodený jej nemecký názov Bischofswarth, čiže biskupská stráž, lebo jej katastrom viedla pôvodná moravsko-rakúska hranica.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam obcí v Česku

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka obce


Kategória:Obce okresu Břeclav
Izabela Makaiová

Doc. MUDr. **Izabela Makaiová**, CSc. je slovenská lekárka. Vypracovala viacero diagnostických metód nukleárnej medicíny a uviedla ich do rutinného využívania. Zameriava sa najmä na nukleárnu onkológiu. V súčasnosti pôsobí v *[[Onkologický ústav sv. Alžbety|Onkologickom ústave sv. Alžbety]]* na Heydukovej ulici v Bratislave ako prednostka *Kliniky nukleárnej medicíny Lekárskej fakulty [[Univerzita Komenského|Univerzity Komenského]]*. 

Kategória:Slovenskí onkológovia
Marína Čeretková-Gállová

**Marína Čeretková-Gállová** (* 26. september 1931, Zbehy – † 22. október 2017, Nitra) bola slovenská spisovateľka.

## Životopis

V roku 1957 absolvovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Po promócii nastúpila do literárno-dramatickej redakcie v Česko-slovenskom rozhlase. Pre svoje zásadné občianske postoje dostala k 31. decembru 1970 výpoveď. V dôsledku toho pracovala v rokoch 1971 – 1978 ako kultúrno-propagačná referentka v Odevných závodoch v Košiciach, neskôr po zmene bydliska ako kultúrna referentka na Strednej priemyselnej škole potravinárskej v Nitre. Žila v Nitre.

## Tvorba

Debutovala v roku 1962 zbierkou noviel *Koniec líšky*. Vyjadruje v nej citový život žien, novely sú pretkané erotickými motívmi. V jej ďalších dielach sa opakujú rovnaké motívy – nešťastná láska, odcudzenie medzi mužom a ženou, medzi deťmi a rodičmi. Okrem prózy napísala aj viac ako desať rozhlasových hier.

## Dielo
### Próza
*1962 – *Koniec líšky*
*1964 – *Stokrát moje leto*
*1964 – *Smrť červenej jarabiny*
*1967 – *Samota pre bohov*
*1967 – *Koňak pre Amáliu*
*1970 – *Hriešne dievča Júlia*
*1978 – *Jednooký*
*1982 – *Dlhé čakanie Adely Drozdíkovej*
*1983 – *Cudzie deti*
*1987 – *Úraz*
*1993 –  Uniesť svoj kríž
*1994 – *Anjelik*
*1998 – *Nechajte maličkých*
*2010 – Trinásta komnata (Príbehy zo štyroch truhlíc: 1. Ale to je už iná história  2. Bože, bol si náhlivý  3. ... ale zbav ma zlého  4. On a ona)

### Rozhlasové hry

*1965 – *Telefón*
*1986 – *Chlap na zaplakanie*

### Televízne hry pre mládež
*1983 – *Tereza*

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí dramatici
Kategória:Ženy v slovenskej literatúre
Kategória:Osobnosti zo Zbehov
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Pracovníci Československého rozhlasu
Entomológia

[náhľad|[Druh (taxonómia)|druh chrobáka *[[Diaprepes abbreviatus]]*]]
**Entomológia** (z gr. *en-tomon* = vrezaný, vrezaná vec + *logos* = reč, slovo, rozum, filozofická náuka…) je vedný odbor zoológie, ktorý sa zaoberá štúdiom hmyzu (*Insecta*). 

## Entomologické disciplíny
* arachnológia
* dipterológia
* hymenopterológia
* lepidopterológia
* parnassiológia
* myrmekológia
* odonatológia

## História

Prvým človekom v histórii ľudskej spoločnosti, ktorý sa zaoberal entomológiou bol v štvrtom storočí pred našim letopočtom Aristoteles (384 pred Kr. – 322 pred Kr.). Tento staroveký grécky vedec a filozof dal základ vzniku zoológie, t. j. vede, ktorá sa zaoberá výskumom živočíchov a zahŕňa v rámci svojho výskumu i obrovskú skupinu malých živočíchov – hmyz. Práve Aristoteles má hlavný podiel na založení a definovaní vedného úseku zoológie, ako vede o hmyze, tzv. entomológie. Aj názov tejto vedy – entomológia (z gréckeho εντομος) pochádza od Aristotela, lebo entomon znamená po grécky hmyz a logos je veda.

## Entomológia na Slovensku

V histórii slovenskej entomológie sú mnohí entomológovia iného pôvodu, ako slovenského. Ide o entomológov, ktorí boli pôvodom z Rakúska, Uhorska, Čiech, Poľska, Talianska, Nemecka, Anglicka, ale i iných krajín. V minulosti sa entomológii venovali ľudia z iných profesií a amatérski entomológovia prispeli k rozvoju tejto vedy.

Bežnou činnosťou s entomologickým charakterom v histórii bolo včelárstvo. V ďalšom období hmyz skôr vystupuje ako nepriateľ ľudí, lebo ich pripravoval o časť úrody, ktorá sa v tej dobe značne ťažko získavala.

V období stredoveku (5. – 15. storočie) dochádza vplyvom náboženstva a jeho dogiem k celkovej stagnácii rozvoja všetkých prírodných vied a tradujú sa naďalej v celej vede, a teda i v entomológii omyly Aristotela zo staroveku a zastáva a uznáva sa za správne mnoho poloprávd a skreslených, nevedeckých záverov.

Začiatkom 14. storočia sa v Európe začína šíriť nový myšlienkový prúd, ktorý mal svoj pôvod v Taliansku vo Florencii. Bola to renesancia, ktorá znamená „znovuzrodenie“ pôvodných antických myšlienok. Toto obdobie malo význam pre celkové uvoľnenie názorov na štúdium prírodných vied a formujú sa nové, moderné názory, ktoré ovplyvnili mnohých významných entomológov v ich budúcom prírodovednom výskume.

## Pozri aj
* Zoznam slovenských entomológov
* Prvá Slovenská entomologická spoločnosť v Žiline

## Iné projekty


Kategória:Zoológia
Ambróz Lazík

ThDr. **Ambróz Lazík** (* 7. december 1897, Trstín – † 20. apríl 1969, Trnava) bol rímskokatolícky duchovný, titulárny biskup appijský a apoštolský administrátor Trnavskej apoštolskej administratúry.

## Životopis
Po maturite v malom seminári v Trnave nastúpil v roku 1917 vojenskú službu, z ktorej sa vrátil v roku 1919 a pokračoval v bohosloveckých štúdiách v Nitre. Kňazské svätenie prijal 29. júna 1922 v Nitre. Kaplánom bol v Dvoroch nad Žitavou a v Nových Zámkoch. V roku 1925 sa stal biskupským archivárom-tajomníkom, potom kancelárom. V roku 1933 získal doktorát z teológie. V rokoch 19361940 bol generálnym vikárom Trnavskej apoštolskej administratúry. V roku 1938 dostal tituly apoštolského protonotára, kanonika Bratislavskej družnej kapituly a bol vymenovaný za rektora Kňazského seminára v Bratislave. V roku 1942 bol vymenovaný za trnavského farára. V roku 1945 bol opätovne vymenovaný za generálneho vikára.

Po smrti Pavla Jantauscha bol 8. júna 1947 vymenovaný za administrátora Trnavskej apoštolskej administratúry. Za titulárneho biskupa appijského bol vymenovaný 25. júla 1949. Biskupské svätenie prijal 14. augusta 1949 v Trnave z rúk olomouckého arcibiskupa Jozefa Matochu. V rokoch 19501951 bol izolovaný orgánmi komunistickej Štátnej bezpečnosti vo svojej rezidencii v Trnave. 

Zomrel 20. apríla 1969 v Trnave. Bol pochovaný v Trstíne, svojom rodisku.

## Referencie

## Literatúra
* Jozef Haľko: Ave Crux – Život a dielo biskupa Ambróza Lazíka, SSV, 2006

## Zdroj
* Ambróz Lazík na stránke Trnavskej arcidiecézy

Kategória:Osobnosti z Trstína
Kategória:Biskupi Trnavskej diecézy
Grónčina

**Grónčina** (grónsky ***Kalaallisut***) je jazyk patriaci do východoinuitskej skupiny jazykov (tzv. eskimáčtina). Hovorí ňou 54 000 obyvateľov Grónska, nie len Eskimáci, ale aj dánski emigranti. Od júna 2009 je grónčina jediným úradným jazykom Grónska. Dovtedy bola úradným jazykom spolu s dánčinou. Gróni sú 100% gramotní. Eskimáci v Kanade, USA a na Sibíri hovoria podobnými jazykmi, ale nemajú rovnaký pravopis.

## Pravopis
Grónčina sa píše latinkou. Písaná grónčina je založená na gramatike Samuela Kleinschmidta (1814-1886) z roku 1851. Oficiálne pravopisné pravidlá boli zavedené v roku 1973. Dovtedy sa miesto q používalo Kra (**ĸ**).

Namiesto úvodzoviek sa v grónčine používajú symboly: **›**...**‹** a **»**...**«**.

**Abeceda**: A a E e F f G g H h I i J j K k L l M m N n O o P p Q q R r S s T t U u V v 
V slovách prevzatých z dánčiny sa vyskytuje aj: Bb, Cc, Dd, Ww, Xx, Yy, Zz, Øø, Öö a Åå.

## Nárečia
Grónčina sa delí na 3 hlavné nárečia. V okolí mesta Upernavik sa vyskytuje zvláštna forma tohto nárečia.
* **Západné nárečie** (*Kitaa*, *Kalaallisut*) je najrozšírenejšie a je základom spisovnej grónčiny. Hovorí ním asi 54 000 ľudí. 
* **Východné nárečie** (*Tunu*, *Tunumiit oraasiat*) používa asi 3&nbsp;000 ľudí.
* **Severné nárečie** (*Avanersuaq*, *Avanersuarmiutut*) sa používa v okolí mesta Qaanaaq (dánsky *Thule*). Hovorí ním menej ako 1&nbsp;000 ľudí. Je najviac odlišné od ostatných nárečí, a preto sa niekedy označuje aj ako samostatný jazyk inuktun. Najviac sa mu podobá v Kanade používanému inuitskému jazyku *[[inuktitut]]*.

## Gramatika
Grónčina o polysyntetický jazyk  – veľa slov sa spája do jedného dlhého slova, ktoré však v slovenčine môže znamenať celú vetu. Napr.: Niuerniarsuataartarpusi (Ni'u'ver'ni'jar'su'va'taar'tar'pu'si) – Kupuješ veľa tovaru.

Grónčina rozlišuje jednotné a množné číslo. Má 4 osoby a 10 pádov (absolutív, relatív, equatív, inštrumentál, lokatív, allatív, ablatív, prolatív, nominatív a akuzatív).

### Slovesá
Slovníky uvádzajú slovesá v 3. osobe jednotného čísla. Prítomný čas a minulé časy majú rovnaké tvary. Grónčina časuje podobne ako slovenčina (3 osoby jedného a 3 osoby množného čísla).

Skloňovanie slovesa hovoriť (oqarpoq)

## Ukážka grónčiny

## Externé odkazy
* Oqaasileriffik - Sekretariát grónčiny
* Grónčina na Ethnologue
* Gramatika grónčiny v ruštine
* *Arctic Languages: An Awakening*, ed: Dirmid R. F. Collis.  ISBN 92-3-102661-5 PDF formát on-line na stránkach UNESCO. (aj iné inuitské jazyky)
* Sadock, J. M. (2003). A grammar of Kalaallisut: (West Greenlandic Inuttut). Languages of the world, 162. München: Lincom. ISBN 3-89586-234-7  (Gramatika grónčiny, západogrónskeho dialektu)

## Iné projekty

Kategória:Eskimácko-aleutské jazyky
Kategória:Jazyky v Grónsku
Paleoázijské jazyky

**Paleoázijské jazyky** alebo **paleosibírske jazyky** je skupina (spoločenstvo) jazykov používaných v severnej severovýchodnej Ázii, na Sachaline, na Kurilách a v severnej Amerike. Väčšinou sú to afixálne aglutinačné jazyky.

Patria sem tieto jazykové rodiny a izolované jazyky:
* paleoázijské jazyky v užšom zmysle:
** čukotsko-kamčatské jazyky (=paleoázijské jazyky v najužšom zmysle) 
** nivština (=nivchčina, zast. giliacky jazyk) (388 hovoriacich) 
** jenisejské jazyky (616) 
** jukagirsko-čuvanské jazyky (604) 
* eskimácko-aleutské jazyky (<100 tis.)
* ainčina (40) – často považovaná za izolovaný jazyk alebo skupinu jazykov, ojedinele považovaná za príbuznú a altajskými jazykmi

Rozsah skupiny je pomerne sporný, najčastejšie sa do nej *ne*zaraďuje ainčina, potom eskimácko-aleutské jazyky a potom prípadne ďalšie z paleoázijských jazykov v užšom zmysle.
Eskimácko-aleutské jazyky

**Eskimácko-aleutské jazyky** sú jazyková rodina zo skupiny paleoázijských jazykov. Sú to polysyntetické jazyky.

Rozprestierajú sa od Čukotky, cez Beringov ostrov, Aljašku, Aleutské ostrovy, sever Kanady až po Grónsko. Hovorí nimi asi pod 100 000 ľudí, predovšetkým Eskimáci a zvyšok Aleuti. 

Pozostáva z dvoch jazykov (či podľa iných názorov skupín jazykov):
* aleutčina
* eskimáčtina

## Zdroj
*
Aleutčina

**Aleutčina** je jazyk z eskimácko-aleutských jazykov. Hovoria ním Aleuti (v roku 1995 už asi len 305 osôb) na Aleutách, Komandorských ostrovoch a Pribilovových ostrovoch.

Koncom 20. storočia v Rusku žilo okolo 700 Aleuťanov, 216 ovládalo aleutčinu. V USA 2000, 400 z nich rozpráva po aleutsky.

Delí sa na:
* západostredné dialekty: 
** atkanský
** attuanský
** unanganský
** beringský (koncom 20. stor. 60-80 hovoriacich)
* východné dialekty:
** unalaskanský
** pribilofský (koncom 20. stor. 400 hovoriacich) 

## Referencie


Kategória:Eskimácko-aleutské jazyky
Zoznam hvezdární a planetárií na Slovensku

Zoznam miest na Slovensku, v ktorých sa nachádzajú hvezdárne, planetáriá a astronomické kabinety.

## Hvezdárne a planetáriá
* Hlohovec
* Humenné
* Slovenská ústredná hvezdáreň Hurbanovo
* Prešov
* Žiar nad Hronom
* Košice - Centrum voľného času DOMINO

## Hvezdárne
* Banská Bystrica
* Kysucké Nové Mesto
* Levice
* Martin
* Medzev
* Michalovce
* Modra
* Partizánske
* Rimavská Sobota
* Rožňava
* Svidník - Roztoky
* Trebišov
* Žilina
* Trenčín

## Iné observatóriá
* Astronomicko-geodetické observatórium v Bratislave

## Planetáriá
* Planetárium pri Slovenskom technickom múzeu Košice

## Astronomické kabinety
* Galanta
* Nitra
* Nové Zámky
* Poprad
* Považská Bystrica
* Sobotište
* Trenčín
* Bratislava (Astronomický klub Bratislava)

## Referencie

!
Kategória:Astronomické observatóriá
Hvezdární a planetárií na Slovensku
Hvezdárne a planetárne
Afroázijské jazyky

thumb|Žltá farba ukazuje semitsko-hamitské jazyky
**Afroázijské jazyky** (staršie: **semitsko-hamitské jazyky** alebo **hamitsko-semitské jazyky**) je jedna z najvýznamnejších jazykových rodín sveta.

Hovorí nimi asi 340 miliónov ľudí v celej severnej Afrike, na Blízkom východe až po Perzský záliv. Z etnického hľadiska sem patria ľudia europoidnej rasy, ale v Afrike aj negroidná rasa.

Semitsko-hamitské etniká v severnej Afrike a na Blízkom východe sídlia od nepamäti, nie je jasné odkiaľ z týchto dvoch oblastí (Blízky východ či severovýchodná Sahara) pôvodne prišli.

Delí sa na tieto vetvy:
* semitské jazyky (napr. akkadčina, arabčina)
* egyptčina
* berberské jazyky (berbersko-líbyjské jazyky)
* kušitské jazyky*
** západokušitské jazyky (omotské jazyky)
** vlastné kušitské jazyky
* čadské jazyky

(*) Niektorí lingvisti považujú kušitské jazyky za jednu vetvu, iní za uvedené dve vetvy.

Pôvodný jednotný afroázijský jazyk sa rozpadol asi pred 10 000 rokmi, čo je tak dávno, že akékoľvek pokusy zistiť príbuznosť s inými jazykovými rodinami sú prakticky nemožné.

Kategória:Semitsko-hamitské jazyky
Kostol svätej Anny (Trnava)

**Kostol svätej Anny** v Trnave je s spolu s kláštorom neskorobarokovou stavbou postavenou uršulínkami, ktoré prišli do Trnavy na podnet arcibiskupa Imricha Esterháziho v roku 1724. Jednoloďový kostol má eliptický pôdorys a štvorcové presbytérium. 

V cínovej truhle pod oltárom Panny Márie je uložená časť ostatkov svätých košických mučeníkov. 

Krídla kláštornej budovy sa nachádzali po oboch stranách kostola. Západné krídlo v roku 1942 zbúrali a na jeho mieste postavili budovu dievčenského gymnázia.

## Referencie

## Iné projekty

Anna
Trnava
Trnava
Búr (rieka)

náhľad|Búr pri obci Sazdice
**Búr** je vodný tok na západnom Slovensku, na území okresu Levice. Je to pravostranný prítok Ipľa, má dĺžku 23 km. 

Pramení v Podunajskej pahorkatine, v podcelku Ipeľská pahorkatina, severne od obce Brhlovce v nadmorskej výške okolo 

Tečie na juh cez obce Brhlovce, Bory (tu priberá bezmenný prítok sprava), Santovku, kde priberá zľava Domanický potok a pri Malinovci tiež z ľavej strany Malinovský potok (). Následne preteká cez Demandice, priberá pravostrannú Kamennú, ďalej priberá už len Hybecký potok zľava. Tečie cez obec Sazdice, južne od nej sa prudko stáča na východ a veľkým oblúkom ústi pri obci Kubáňovo do Ipľa ().

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Ipľa
Kategória:Vodné toky v okrese Levice
Jelešňa

**Jelešňa** () je riečka na hraniciach medzi Poľskom a Slovenskom, na hornej Orave a na území okresu Tvrdošín. Pôvodne bol ľavostranný prítok Čiernej Oravy, v súčasnosti sa vlieva do Oravskej priehrady a meria približne .

## Opis toku

Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Oravická Magura, v masíve Magura, neďaleko slovensko-poľskej štátnej hranice, v nadmorskej výške cca  Od prameňa tečie najprv na sever, na území Skorušinských vrchov. Po vstupe do Oravskej kotliny sa pri obci Hladovka stáča na severozápad a začína silne meandrovať. Za Hladovkou tečie územím rašelinísk, podteká most zrušenej železničnej trate a následne tečie ako hraničný tok. Oddeľuje v podstate slovenskú časť Oravy od poľskej časti regiónu. Na tomto úseku podteká cestný most v blízkosti hraničného prechodu Trstená – Chyžné. Rieka tečie už prevažne západným smerom a na hraničnom kameni III/29a pokračuje hranica na sever, kým koryto Jelešne pokračuje na západ.

## Ústie
Do Oravskej priehrady sa vlieva na katastrálnom území Trstenej v nadmorskej výške , ďaleko od najbližšieho osídlenia.

## Minulosť

Stredný a dolný tok rieky je chráneným územím (CHA Jelešňa), ochraňuje sa biotop vydry riečnej. Pred výstavbou vodnej nádrže ústila Jelešňa priamo do Čiernej Oravy na území zaplavenej obce Oravské Hámre.

## Referencie

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Tvrdošín
Litava (prítok Krupinice)

**Litava** je významný ľavostranný prítok Krupinice. Má celkovú dĺžku . 

Pramení v Krupinskej planine pod vrchom Javorok () v nadmorskej výške okolo  Tečie najprv na juh cez obec Senohrad, zľava priberá Litavicu (), ďalej preteká obcami Lackov a Litava, kde priberá Rieku z ľavej strany. Pri obci Cerovo sa hlboko zarezáva do podložia a preteká kaňonovitým územím. Stáča sa na západ, zľava priberá Malú Litavu a vytvára päť veľkých zaklesnutých meandrov. Na tomto úseku priberá najprv Hlboký jarok zľava, následne Cerovský potok, Trpinec a Konštiansky potok sprava. Na skalnom brale na poslednom meandri, pod sútokom s Konštianskym potokom sa vypínajú zrúcaniny hradu Čabraď. Rieka potom tečie na juhozápad a dolina sa rozširuje, preteká v blízkosti obce Drienovo, neskôr priberá pravostranný Vrbovok () a tečie na juh. Ďalej priberá ľavostranný Belujský potok (), stáča sa najprv na juhozápad a pred obcou Plášťovce na západ. Preteká okrajom Plášťoviec a na jej katastrálnom území sa vlieva do Krupinice.

## Referencie

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Krupinice
Kategória:Vodné toky v Krupinskej planine
Kategória:Vodné toky v okrese Krupina
Kategória:Vodné toky v okrese Levice
Malina (rieka)

**Malina** je kanalizovaná rieka na Záhorí, preteká územím okresu Malacky. Je to ľavostranný prítok Moravy, má dĺžku 48,162 km a je tokom III. rádu. Pri ploche povodia 516,6 km² má prietok v Jakubove 0,828 m³/s a v ústí priemerne 2,234 m³/s.

## Prameň
Pramení v Malých Karpatoch, v podcelku Pezinské Karpaty, pod vrchom Tri kopce (661,8 m) v nadmorskej výške okolo 

## Opis toku
Spočiatku tečie na severozápad, vytvára Modranskú dolinu a obracia sa na západ. Vstupuje do Borskej nížiny, napája vodnú nádrž Kuchyňa, do ktorej ústi potok Javorinka a preteká obcou Kuchyňa vo dvoch oddelených rovnobežných korytách. Za obcou sa spája opäť do jedného koryta a tečie na krátkom úseku na severozápad. 

Potom vstupuje na územie VVP Záhorie, sprava priberá Cabadov jarok, napája Tretí rybník, do ktorého z juhu ústi Pernecká Malina s prítokom Kuchynská Malina. Vzápätí napája aj Štvrtý rybník a oblúkom sa stáča na juhozápad. Opúšťa územie VVP a preteká cez Malacky, ďalej priberá zľava Balážov potok, sprava Ježovku a zľava Tančibocký potok. V oblasti sútoku s týmito tromi prítokmi sú vybudované Jakubovské rybníky. 

Ďalej tečie západným smerom popri obci Jakubov a prudko sa stáča na juh, po chvíli na juhovýchod a tečie súbežne so Zohorským kanálom na pravom brehu. Oblúkom sa stáča na východ, priberá zľava Močiarku () a opäť tečie na juh. Z ľavej strany priberá Suchý potok neďaleko obce Láb, preteká okrajom obce Zohor, zľava priberá Zohorský potok, sprava Zohorský kanál a následne zľava Stupavský potok. V oblasti Devínskeho jazera ešte priberá posledný pomenovaný prítok, pravostrannú Starú Grabu a následne v nadmorskej výške  ústi do Moravy.

## Galéria

CAM02628.jpg|Rieka Malina pri obci Jakubov
Malina pred Malackami.jpg|Neupravený tok Maliny vo vojenských lesoch, pred mestom Malacky


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroje
* Základná mapa ZBGIS 
* GEO-portál, názvy vodných tokov

Kategória:Povodie Moravy
Kategória:Malacky
Kategória:Okres Malacky
Kategória:Záhorie
Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v okrese Malacky
Eskimáčtina

**Eskimáčtina** je hlavný jazyk (či podľa iných názorov skupina jazykov) z eskimácko-aleutských jazykov. Hovoria ňou najmä Eskimáci. Používa sa v severnej Amerike a Grónsku (okrem Aleutských ostrovov a Komadorských ostrovov) a zvyšky zostali aj v severovýchodnej Ázii.

Je to výrazne polysyntetický jazyk s veľkým množstvom prípon.

## Delenie
Delí sa na dve navzájom nezrozumiteľné jazykové skupiny:
*juitské (alebo juitsko-jupické) nárečia (jazyky) - Čukotka, juhozápadná Aljaška, polostrov Nunivak, ostrov sv. Vavrinca:
**jupičtina [yup'ik, yupik] (10 000 hovoriacich)
**alutiiq [jupičtina tichomorského pobrežia] (400 hovoriacich)
**juitčina [stredosibírska jupičtina] (Chaplinon a Ostrov sv. Vavrinca; 1400 hovoriacich)
**naukančina [naukan] (70 hovoriacich)
**sireničtina [sirenik] (1 hovoriaci) - často považovaná za úplne osobitný jazyk
*inuitské nárečia (jazyky) [inuitčina, inuit, inupik] - ostatné lokality
**iñupiaq (severná Aljaška, 3500 hovoriacich) 
**inuvialuktun [inuktun] (západná Kanada; 765 hovoriacich)
**inuktitut (východná Kanada; vyše 23 000 hovoriacich)
**grónčina [kalaallisut] (Grónsko, 47 000 hovoriacich)

## Zdroje

Kategória:Eskimácko-aleutské jazyky
Kategória:Wikipédia:Chýbajúce referencie
Búr

**Búr** môže byť
*rieka na Slovensku, pozri Búr (rieka)
*potomok holandských osadníkov v južnej Afrike, pozri Búri
*mesto v Južnom Sudáne, pozri Bor (Južný Sudán)
Afrikánci

**Afrikánci** (afrik. *Afrikaner*) sú potomkovia protestantských osadníkov z Nizozemska (ale aj z dnešného Belgicka, Francúzska a Nemecka) v Južnej Afrike. Ich jazyk je afrikánčina, sú prevažne protestanti. Často sa ako synonymum používa slovo Búri – o dejinách pozri tam.


Kategória:Germáni
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Južnej Afrike
Kategória:Etniká, národy a národnosti v Namíbii
Inuitčina

náhľad|Systém znakov používaných pre zápis jazyka inuktitut
**Inuitčina** (jazyk inuit) je skupina nárečí z eskimáčtiny. Hovoria ním Inuiti (v užšom zmysle), asi 75 000 ľudí.

Tradične sa ním hovorí v severoamerickej Arktíde a v menšej miere na Labradore. Z politického hľadiska žijú Inuiti v dánskom autonómnom území Grónsko, v Kanade a v štáte USA Aljaška. Donedávna žili aj v Rusku, najmä na Diomedových ostrovoch, ale dnes už takmer isto vyhynuli.

Skôr než o jazyk ide o jazykové kontinuum, ktoré pozostáva zo 16 variet, ktoré sa zvyknú združovať do 4 skupín:
*iñupiaq (severná Aljaška, 3 500 hovoriacich) 
*inuvialuktun [inuktun] (západná Kanada; 765 hovoriacich)
*inuktitut (východná Kanada; vyše 23 000 hovoriacich)
*grónčina [kalaallisut] (Grónsko, 47 000 hovoriacich)

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Interactive IñupiaQ Dictionary
* Oqaasileriffik Language database
* Textbook
* A Brief History of Inuktitut Writing Culture
* Inuktitut Syllabarium
* Our Language, Our Selves 
* Alt.folklore.urban on Eskimo words for snow.
* Report of the third Danish Chukotka expedition with information on the Chukotka Yupik 

Kategória:Eskimácko-aleutské jazyky
Spinosaurus

**Spinosaurus** (v preklade "ostnatý jašter") bol obrovský dravý dinosaurus zo skupiny Tetanurae. Vyskytoval sa pred približne pred 95 miliónmi rokov na území dnešnej severnej Afriky, konkrétne v štátoch Egypt a Maroko.

## Znaky
Spinosaurus disponoval pomerne ľahkou a pretiahnutou stavbou tela. Oproti iným dravým dinosaurom bol nápadný pretiahnutou nízkou hlavou, ktorá pripomínala hlavu krokodíla, veľkými hákovitými pazúrmi predných končatín. Narozdiel od rodov Baryonyx a Suchomimus, mal veľmi krátke zadné končatiny, čo môže naznačovať, že rod Spinosaurus bol ešte viac špecializovaný na vodný spôsob života, ako jemu príbuzní Baryonyx a Suchomimus. Je veľmi známy mimoriadne predĺženými tŕňmi stavcov chrbta, na ktoré sa za života zvieraťa upínala pravdepodobne kožená plachta. Predĺžené tŕne stavcov boli na najvyššom bode až okolo dvoch metrov vysoké, proporcionálne oveľa dlhšie než tŕne stavovcov príbuzného rodu Suchomimus. 
## Klasifikácia
Podľa Spinosaura je pomenovaná čeľaď Spinosaury obsahujúca dve podčeľaďe: Baryonychinae a Spinosaurinae. Čeľaď Baryonychinae obsahuje rod Baryonyx z južného Anglicka a rod Suchomimus z Nigera v strednej Afrike. Spinosaurinae zahŕňa rody Spinosaurus, Irritator a Angaturama (tento rod je však často považovaný za Irritatora) z Brazílie.

## Spôsob života
Predpokladá sa, že spinosaurus predstavoval rybožravého dinosaura, podobne ako príbuzný Baryonyx, ktorému na mieste, kde sa pôvodne nachádzal žalúdok, našli skamenenú rybu. Zodpovedá tomu aj stavba čeľustí spinosaura, ktoré pripomínali čeľuste krokodílov. 
Účel koženej plachty na chrbte spinosaura nie je istý. Plachta mohla mať termoregulačnú funkciu (čo však nemusí nevyhnutne znamenať, že spinosaurus bol ektotermný, mohla spĺňať podobnú funkciu ako uši slona - vyžarovať prebytočné teplo), prípadne vizuálnu funkciu (upútať pozornosť samíc alebo odstrašiť soka).

## Veľkosť
Spinosaurus je dnes najdlhším známym dravým dinosaurom. Všeobecne sa uvádza, že dorastal do dĺžky okolo 14 metrov, je však dôležité podotknúť, že nemáme dostatočné nálezy a poznatky o tomto rodu, takže tieto informácie sa môžu aktualizovať. Nedávno opísaný jedinec (MSNM V4047) mal podľa výpočtov váhu okolo 8 tón. 

## Pozri aj
* Irritator

## Externé odkazy
*O spinosaurovi na Theropod Database (po anglicky) 
*Obrázok spinosaura s korisťou. 

Kategória:Spinosauridae
Sikenica (rieka)

**Sikenica** je rieka na južnom Slovensku, preteká územím okresov Banská Štiavnica a Levice. Je významným ľavostranným prítokom Hrona,  má dĺžku  a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Štiavnických vrchoch, na západnom úpätí Šementlova (), v nadmorskej výške cca , na katastrálnom území obce Vysoká.

Od prameňa tečie najprv na juhozápad, pri horárni Štampoch napája tajch Štampoch, do ktorého sprava ústi potok Štampoch a rieka sa stáča na juh. Vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, do podcelku Ipeľská pahorkatina, zľava priberá potok Roháč (), opätovne sa stáča na juhozápad, sprava priberá Uhlišský potok a následne z tej istej strany prítok spod Veľkého Veterníka (). Rozširuje svoje koryto a pokračuje na juh. Tečie cez Bohunice, kde sprava priberá Pukanský potok a za obcou ďalší ľavostranný prítok z oblasti Chlievísk.

Južne od obce vytvára oblúk, sprava priberá bezmenný prítok (), neskôr tiež sprava Myšpotok a začína výraznejšie meandrovať. Preteká obcou Bátovce, zľava priberá vodnatejšiu Jabloňovku, pokračuje okolo osady Jalakšová a po prekonaní niekoľkých meandrov sa dostáva k obci Žemberovce, kde zľava priberá Žemberovský potok ().

Znovu tečie viac juhozápadným smerom a vteká do Horšianskej doliny, kde sa Sikenica hlboko vrezáva do andezitového podložia a utvára niekoľko zaklesnutých meandrov. Neďaleko obce Kmeťovce, v hornej časti doliny, priberá z pravej strany Devičiansky potok a v strednej časti doliny preteká okrajom obce Horša. Pred obcou Krškany opúšťa dolinu a následne touto obcou preteká. 

Ďalej sa tok rieky postupne vyrovnáva, tečie južným smerom cez Kalinčiakovo, rekreačnú oblasť Margita-Ilona a neďaleko obce Mýtne Ludany priberá zľava Čankovský potok. V blízkosti obce Hontianska Vrbica sa križuje s korytom vodného kanála Perec, sprava priberá Teler (). Západne od obce Zbrojníky priberá zľava ďalší kanál a koryto sa prudko stáča najprv na západ a po pribratí svojho najvýznamnejšieho prítoku, pravostrannej Podlužianky (), na juh. Na katastrálnom území obce Šarovce ústi v nadmorskej výške približne  do Hrona.

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
*Zoznam vodných tokov v povodí Sikenice

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Sikenice
Kategória:Povodie Hrona
Kategória:Vodné toky v okrese Levice
Kategória:Vodné toky v okrese Banská Štiavnica
Rudava (rieka)

**Rudava** je rieka na Záhorí, ľavostranný prítok Moravy. Má dĺžku  a zaberá povodie s plochou . Je tokom III. rádu, priemerná lesnatosť povodia dosahuje až 60&nbsp;% (borovicové lesy na viatych pieskoch).

## Prameň
Pramení v Lakšárskej pahorkatine (podcelok Borskej nížiny) pod vrchom Dubník (), západne od obce Bílkove Humence v nadmorskej výške cca 

## Opis toku
Najprv obteká obec z juhu a tečie na severovýchod, potom na východ, priberá zľava menšie potoky (Štefánka, Čulanka, Habánka) a ďalej preteká územím vojenského výcvikového priestoru (VVP) Záhorie. Oblúkom sa stáča na juhozápad, opúšťa VVP Záhorie a tečie po jeho východnej hranici. Na pravom brehu sa oddeľuje koryto Starej Rudavy, ktoré ďalej tečie viac-menej rovnobežne. Zľava potom priberá Prievalský potok, Mäsiarsky potok, Hrudky, Smrekovec, Hraničný potok, Trstienku, výraznejším oblúkom sa stáča na západ a priberá zľava Kráľov potok, sprava Starú Rudavu pri hájovni Stará píla. Opäť preteká územím VVP, zľava priberá Rudavku (), sprava Žliabok, pri obci Studienka na krátkom úseku opúšťa územie VVP, vytvára meandre a po tretí raz vstupuje na územie VVP. Tu sa od hlavného koryta oddeľuje pravobrežný Nový kanál (), pričom Rudava ďalej pokračuje veľkým oblúkom na juhozápad, definitívne opúšťa územie VVP, podteká diaľnicu D2, železničnú trať a následne aj štátnu cestu I/2 (pri obci Veľké Leváre). Spája sa s Novým kanálom a tečie ďalej na severozápad. Pri obci Malé Leváre sa koryto obracia na západ, priberá pravostranný Lakšársky potok, križuje Zohorský kanál a v oblasti Rudavného jazera sa v nadmorskej výške  vlieva do Moravy (katastrálne územie obce Malé Leváre).

## Referencie

## Pozri aj
* Rudava (chránený areál)

## Iné projekty

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Moravy
Kategória:Vodné toky v Borskej nížine
Kategória:Vodné toky v okrese Malacky
Kategória:Vodné toky v okrese Senica
Oravica

**Oravica** je hornooravskou riekou, na území okresu Tvrdošín. Je významným ľavostranným prítokom Oravy s dĺžkou  a priemerným prietokom v Trstenej /s.

## Opis toku

Pramení na území Poľska neďaleko slovenskej hranice, pod vrchom Siwiańskie Turnie () v lokalite Molkówka, v nadmorskej výške cca  Územím Poľska tečie len na krátkom, asi 750 metrovom úseku. 

Po vstupe na naše územie tečie západným smerom cez Tichú dolinu. Z masívu Magury () je napájaná početnými krátkymi prítokmi, ďalej priberá Juráňov potok () a tečie na krátkom úseku na severozápad. Zľava ďalej priberá Bobrovecký potok, obteká osadu Oravice a prechádza z Podtatranskej brázdy (podcelok Zuberecká brázda) do Skorušinských vrchov.

Tu priberá Čierny potok z ľavej strany, veľkým oblúkom vteká do Oravskej kotliny, preteká cez Vitanovú ďalej na západ a medzi obcami Vitanová a Liesek vytvára meandre. Pri obci Čimhová priberá zľava Čimhovský potok, následne pri Liesku tiež zľava Hlboký potok (), až k Trstenej opäť meandruje a priberá pravostranný Bratkovčík. 

Opúšťa Oravskú kotlinu a vstupuje do Oravskej vrchoviny. Tu preteká Trstenou a stáča sa na juhozápad. Na konci mesta priberá z ľavej strany Všivák a za mestom priberá ľavostranné prítoky Trsteník a Zábiedovčík, preteká okrajom mesta Tvrdošín a na okraji mesta sa napokon v nadmorskej výške približne  vlieva do Oravy.

## Iné projekty

## Referencie

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Tvrdošín
Kategória:Vodné toky v Zubereckej brázde
Vlára

**Vlára** je rieka na strednom Považí, v okrese Trenčín. Je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou  (na Slovensku iba ), povodím  a priemerným prietokom /s (v ústí). Je tokom III. rádu. Priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40%.

## Opis toku
Pramení v Česku pod vrchom Klášťov () vo Vizovickej vrchovine. Tečie na juh cez Luhačovickú vrchovinu, po pribratí Říky sprava sa stáča na juhovýchod, priberá zľava Brumovku pri Bylniciach a cez Vlársky priesmyk v Bielych Karpatoch vteká na územie Slovenska. Zároveň priberá ľavostrannú Vlárku, ktorá je hraničným tokom. Rozrezáva Biele Karpaty úzkou dolinou na podcelok Kobylináč na ľavom brehu a podcelok Súčanská vrchovina na pravom brehu. Priberá viaceré prítoky, najvýznamnejším je potok Čakanov z pravej strany. Potom vteká do intravilánu obce Horné Srnie, tečie cez Bielokarpatské podhorie a južne od obce vstupuje do Ilavskej kotliny. Tu už tečie na juh medzi Nemšovou a Ľuborčou a do Váhu ústi približne  juhozápadne od mesta Nemšová. Pre Vláru je typické riečne pirátstvo. Rieka sa pri svojej erozívnej činnosti zarezala hlboko do masívu Bielych Karpát, celkom ho preťala a svoje pramenisko posunula až na druhú stranu tohoto masívu, do susednej Vizovickej vrchoviny. Pirátsky sa zmocnila časti povodia rieky Morava.

## Povodie Vláry podľa prítokov (v smere toku)
Vlára (P – pravostranný prítok, Ľ – ľavostranný prítok)
*Benčice P
*Svíborka P
*Smolinka Ľ
**Křekovský potok Ľ
**Středěnský potok Ľ
*Václavský potok P
*Říka P
**Nevišovka P
**Lipovský potok Ľ
*Rokytenka P
**Šanovec P
*Havránkův potok Ľ
*Zelenský potok P
**Kochavecký potok Ľ
**Vápenický potok P
*Tuřičský potok Ľ
*Stránský potok P
*Brumovka Ľ
**Nedašovka Ľ
***Hrušovka Ľ
**Tuřícký potok Ľ
**Hložecký potok P
**Bylnička Ľ
*Hlubočský potok Ľ
*Bukový potok P
*Vlárka Ľ
*Čakanovský potok P
*Rakytka P

## Obce na Vláre
*Drnovice
*Vlachovice
*Bohuslavice nad Vláří
*Jestřabí
*Štítná nad Vláří-Popov
*Brumov-Bylnice
*Horné Srnie
*Nemšová

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Rieky v Česku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vizovická vrchovina
Kategória:Súčanská vrchovina
Kategória:Kobylináč
Kategória:Vodné toky v Bielokarpatskom podhorí
Kategória:Vodné toky v Ilavskej kotline
Kategória:Vodné toky v okrese Trenčín
Kategória:Horné Srnie
Kategória:Nemšová
Presbytérium

**Presbytérium** alebo staršie **presbytár** alebo zriedkavo **kňazište** (z latinského *presbyterium*) môže byť:
* pôvodne miesto pre kňaza a presbyterov
* dnes v rímskokatolíckych kostoloch miesto pre hlavný oltár, chrámový priestor vyhradený pre kňazov (v stredoveku orientované prevažne na východ), synonymum: chór, pozri presbytérium (priestor v kostole)

**Presbytérium** môže byť:
* v niektorých protestantských cirkvách rada starších, základný útvar cirkevnej správy (porov. presbyter)
* presbyteri, najmä zbor všetkých aktívnych kňazov jednej diecézy či eparchie v katolíckej, východnej katolíckej či anglikánskej cirkvi
Oltár

**Oltár** (, , v kresťanstve ) je miesto, na ktorom sa v náboženstve prináša dar ako obeť, zvyčajne bohu či božstvu.

## Oltár v staroveku a stredoveku
Veľkosti starovekých oltárov bolo neskôr dosahovaných veľmi zriedka napr. oltár rozmerov 198x23m v Syrakusách. Oltáre stavali obvykle na otvorených miestach, často boli určené k zápalným obetám. Známy je oltár z Pergamu z 2. Storočia p.n.l. ozdbený reliefom o celkových rozmeroch 36x34m, ktorý je teraz uložený v Berlínskom Pergamonmuseu. 

Etruskovia a Rimania budovali oltáre pre svoje osobné božstvá. Týchto oltárov sa zachovalo mnoho tisíc. Boli často ozdobené nápismi. Na nich sa prinášala buď zápalná obeta (napr. kadidlo), alebo sa na neho pokladal dar (napr. víno).

## Oltár v Kresťanstve

Nový zákon používa slovo oltár pre vyjadrenie Ježišovej obety na kríži. Pretože v kresťanstve neexistuje iná obeť ako obeť jediného kňaza, Ježiša Krista, nie sú oltáre kresťanmi vnímané rovnako ako v ostatných náboženstvách. Pre oltár kresťania v latinčine nepoužívali bežného slovo ara, ale zaviedli nový názov Altare (vyvýšené miesto). Oltár sa v katolicizme používa ako miesto, na ktorom sa prinášajú dary chleba a vína pri slávení Eucharistie.

V cirkvách s vlastnou liturgickou tradíciou prevláda užívanie kamenného oltára, je však možné sa stretnúť aj s oltármi z iného materiálu a zvyčajne nie je ním možné hýbať. Mnohé katolícke a pravoslávne oltáre v sebe nesú pozostatky svätých; tento zvyk pochádza z prvých kresťanských storočí, kedy kresťania mohli sláviť Eucharistiu na hroboch mučeníkov.

Protestantské cirkvi oltáre nepoužívajú.

## Pozri aj
* Kresťanská sakrálna architektúra

## Iné projekty

Kategória:Liturgia
Kategória:Biblia
Kategória:Náboženské predmety
Kategória:Architektonické prvky
Kategória:Architektúra v starovekom Grécku
Kategória:Architektúra v starovekom Ríme
Kategória:Renesančná architektúra
Kategória:Baroková architektúra
Kategória:Klasicistická architektúra
Kométa Mrkos

**Kométa Mrkos** alebo **C/1957 P1** bola neperiodická kométa, ktorú objavil Antonín Mrkos 2. augusta 1957.

## Referencie

Kategória:Neperiodické kométy
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1957
Presbyter

**Presbyter** (po grécky πρεσβύτερος *presbyteros* starší) môže znamenať:
*v prvotnej kresťanskej cirkvi hlava cirkevného spoločenstva a kultu (kňaz, biskup a podobne)
*v katolíckej cirkvi označenie kňaza (odtiaľ slovo presbytérium v zmysle chrámový priestor pre kňazov)
*v niektorých protestantských cirkvách starší cirkevného zboru, volený zástupca cirkevného ľudu (odtiaľ slovo presbytérium v zmysle rada starších)
*v judaizme člen židovského synedria (veľrady) alebo predstavenstva synagógy

## Pozri aj
* Presbyterianizmus

Kategória:Dejiny kresťanstva
Kategória:Evanjelická cirkev
Kategória:Náboženské povolania
Veľká južná kométa

**Veľká južná kométa** alebo **C/1947 X1** bola neperiodická kométa, ktorá bola objavená 7. decembra 1947.

Kategória:Neperiodické kométy
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1947
Kométa Wilson-Hubbard

**Kométa Wilson-Hubbard** alebo **C/1961 O1** bola neperiodická kométa, ktorá bola objavená 23. júl 1964. Objavili ju A. Stewart Wilson a William B. Hubbard.

Kategória:Neperiodické kométy
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1964
Kométa Zhu-Balam

**Kométa Zhu-Balam** alebo **C/1997 L1** bola neperiodická kométa, ktorú objavili Zhu Jin a David D. Balam 3. júna 1997, resp. 8. júna 1997.

Kategória:Neperiodické kométy
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1997
Faust (Goethe)

**Faust** je dráma od Johanna Wolfganga Goetheho.

Môžeme rozlíšiť niekoľko štádií vzniku tejto drámy: tzv. Faust v prvotnej podobe, teda scény, ktoré mal Goethe napísané okolo r. 1775 Prafaust (v nemčine *Urfaust*), *[[Faust I]]* bol vydaný v roku 1808 a *[[Faust II]]*, ktorý vyšiel až po Goetheho smrti. 

Goethe dokončil druhú časť tohto veľdiela rok pred smrťou v roku 1831. Povesť o Faustovi (historická postava žijúca v rokoch 1480-1540), ktorý zapredal svoju dušu diablovi, je oveľa staršia. 
 
## Kompozícia
### 1. diel
Začína sa venovaním, Predohrou v divadle, a Prológom v nebi (Boh a diabol uzatvárajú stávku. Diabol vraví, že sa mu podarí dostať Fausta na svoju stranu, a Boh verí Faustovej viere.) 
* 1. diel nemá dejstvá, iba scény. Spolu ich je 25.

### 2. diel
5 dejstiev
# dejstvo: 8 scén
# dejstvo: 8 scén
# dejstvo: 3 scény
# dejstvo: 3 scény
# dejstvo: 7 scén

## Hlavné postavy
* Mefistofeles (Mefisto) - diabol, ktorý Faustovi ponúka odpovede na akékoľvek otázky, novú mladosť a radosti života výmenou za jeho dušu.
* Faust - moderný človek, vedec, mysliteľ, ktorý na začiatku diela dospeje k záveru, že celý život študoval (stal sa majstrom vo všetkých vtedy pestovaných vedách) a napriek tomu nepoznal podstatu stvorenia
* Margaréta - čisté a milujúce stvorenie, avšak pre nešťastnú lásku k Faustovi má podiel na smrti matky (podá jej lieky na spanie, lebo chce byť s Faustom, po ktorých sa matka neprebudí) a brata (umiera v súboji za sestrinu česť). Zabije vlastné nemanželské dieťa. Na konci prvého dielu umiera na popravisku, keď predtým odmieta útek zorganizovaný Faustom a Mefistom.

## Dej

Vychádza zo stredovekej povesti o legendárnom učencovi Faustovi, ktorý nie je spokojný s výsledkami svojej vedy a túži po pravom poznaní. Uzavrie pakt s diablom Mefistofelom. Prežije lásku i sklamania, pozná vedu aj čiernu mágiu a nakoniec nachádza zmysel života v práci pre spoločnosť. Starý slepý Faust prichádza k záveru, že slobodu si zasluhuje len ten, kto o ňu denne bojuje. Faust zomiera, ale Mefistofeles stávku prehrá, lebo Faust sa zachráni zásahom vyššej moci. Prvý diel vyšiel v roku 1808 druhý dopísal Goethe v roku 1830 a zverejnený bol až po Goetheho smrti. Goethe do tohto diela zahrnul dejiny ľudstva, obsiahol minulosť, ale zamieril aj do budúcnosti.
## Preklady
Do slovenského jazyka preložil Fausta iba čiastočne P. O. Hviezdoslav. Komplexnejšie preklady sú dva:
* preklad Mórica Mittelmanna Dedinského z rokov 1966 (I. diel) a 1968 (II. diel)
* preklad Milana Richtera z roku 2010 (Faust I, II, réžia M. Čičvák, činohra Slovenského národného divadla) - režisérom vybrané scény z Fausta I a Fausta II.
Milan Richter preložil tiež Prafausta (Faust a Margaréta). Jeho preklad vyšiel v r. 2000 vo vydavateľstve Prístrojová technika ako bibliofílske vydanie. Prafausta v Richterovom preklade uviedli dve slovenské divadlá: Divadlo Jána Palárika v Trnave (premiéra máj 2006) a Divadlo a.ha (premiéra jún 2006). 

Kategória:Knihy Johanna Wolfganga Goetheho
Klenba

[náhľad|Kamenná klenba baziliky [Sagrada Familia, ktorej podporu tvorí hlavica stĺpa s troma piliermi]]
**Klenba** alebo zastarano **sklepenie** je tradičná nosná konštrukcia, ktorá využíva statické vlastnosti oblúka a v priečnom reze má oblúkový tvar. Tento charakteristický oblúk leží v rovine kolmej na os klenby.

Uzatvára a preklenuje priestor, prípadne prenáša zaťaženie do ostatných podperných častí. Podpernú časť tvorí napr. murivo, pilier alebo stĺp. Miesto podpery býva zo statického hľadiska dimenzované na centrické a rovnomerné zaťaženie.

Klenby môžu byť stavané z rôzneho materiálu, najčastejšie z kamenného alebo tehlového, prípadne liateho alebo ubíjaného muriva. Vo vrchole môže byť zakončená klenákmi, ktoré sa uplatňovali najmä v gotike. V súčasnosti sa používa najmä železobetón.

## Druhy klenieb
náhľad|Valená klenba.
[náhľad|Sieťová klenba, [Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Kremnica).]]
* Zavreté
** valená – základný druh klenby, ktorú tvorí plášť polvalca
** polvalená  – v najvyššom bode opretá o kolmú stenu
** lunetová – valená klenba s lunetami po stranách. Ide o kolmý prienik viacerých nižších válených klenieb do vyššej válenej klenby.
** kláštorná – kolmý priesek dvoch válených klenieb
** necková
** zrkadlová
** kupola / kupolová klenba – má v pôdoryse kruh (prípadne elipsu alebo osemuholník) a je polguľová
** placka / česká klenba – má guľovú plochu, namiesto polgule
*** česká placka – štvorcový pôdorys
*** pruská placka – obdĺžnikový pôdorys, každé klenbové pole má v pôdoryse obdĺžnik a zaklenutie je pomerne plytké (nižšie ako polkruh)

* Otvorené
** krížová – kolmý prienik válených klenieb s rovnakou výškou v pravom uhle
** krížová rebrová – konštrukčne založená na rebrách na mieste hrán, v ktorých sa stretávajú plochy. Hrany sú konštrukčne zosilené.
*** hviezdicová – zložitejšia rebrová klenba vytvárajúca hviezdicové motívy
*** sieťová – rebrová klenba jednoduchšia ako hviezdicová, 
*** vejárová – variácia rebrovej klenby
*** krúžená
** visutá
** stĺpiková
** diamantová
** hrebienková – nahradzuje rebrá ostrými hranami v omietke
** korýtková – je valená klenba s priečne zaklenutými čelami
*** zrkadlová – korýtková klenba, ktorej vrchná časť je horizontálne odrezaná

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* kupola

Kategória:Architektonické prvky
Kategória:Vodorovné nosné konštrukcie
Faust

**Faust** môže byť:

* prvé meno, pozri Faust (prvé meno)
* alchymista menom Johann Faust (Doktor Faust), ktorého uniesol diabol a stal sa protagonistom mnohých ľudových povestí a literálnych diel, napríklad:
** drámy Johanna Wolfganga von Goethe, pozri Faust (Goethe) (prípadne Prafaust, Faust I a Faust II).
** opery od Charlesa Françoisa Gounoda, pozri Faust (opera)
** symfonickej básne of Franza Liszta, pozri Faust (symfónia)
** známej českej a nemeckej povesti, pozri Faust (povesť)
** románu Thomasa Manna „Doktor Faustus“, pozri Thomas Mann
** drámy Christophera Marlowa, pozri Tragická história doktora Fausta 
** filmu F.W. Murnaua z roku 1926, pozri Faust 
** filmu z roku 1960, pozri Faust (film z roku 1960)
** prvej nemeckej nahrávky celého divadelného predstavenia na gramofónovú platňu, pozri Faust I (gramofónová platňa)
* nemecká kraut-rocková hudobná skupina, pozri Faust (hudobná skupina).
* pivovar v Miltenbergu, pozri Faust (pivo).
* združenie spisovateľov vo Frankfurte, pozri Faust Frankfurt.
* združenie „FAUST e.V.“ v Hannoveri
* vojenský systém na vedenie boja (**F**ührungs**aus**stattung, **t**aktisch“) od EADS, pozri EADS.
* pieseň od Gorillaz
Kométa Seki-Lines

**Kométa Seki-Lines** alebo **C/1962 C1** bola neperiodická kométa, ktorú objavil Cutomu Seki a Richard Lines 4. februára 1962.

Kategória:Neperiodické kométy
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1962
Kométa Pojmanski

**Kométa Pojmański** alebo **C/2006 A1** je neperiodická kométa, ktorú objavil Grzegorz Pojmański 2. januára 2006.

Kategória:Neperiodické kométy
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 2006