open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bocianik

**Bocianik** () je rod jednoročných až trvácich bylín z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Je to kozmopolitný rod, ktorý zahŕňa okolo 120 druhov a je rozšírený v oblastiach s miernou klímou.

## Opis
Druhy rodu bocianik sú jednoročné, dvojročné až trváce byliny. Byle majú rozkonárené a listnaté. Stonkové listy sú protistojné, prízemné v ružici. Čepele sú v obryse dlhšie ako širšie, perovito laločnaté až perovito strihané alebo perovito zložené. Súkvetie tvorí pazušný, dlho stopkatý a viackvetý okolík. Kvety sú pravidelné, obojpohlavné, zriedka iba samičie alebo samčie. Päťpočetná koruna je s rozlíšenými kvetnými obalmi. Lupienky bývajú ružové,  modré, fialové a vzácne aj biele. Tyčiniek je desať, usporiadané sú v dvoch kruhoch po päť, plodné sú iba päť vnútorné. Päťpočetný kalich je voľnolístkový. Semenník je vrchný, päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien. Rozpadavý zobákovitý plod sa po dozretí rozpadáva na päť, na vrchole spojených plôdikov, so skrutkovito stočenými zobáčikmi.

## Rozšírenie
Druhy rodu bocianik sú prirodzene rozšírené v miernych oblastiach Eurázie, severnej Afriky (od Maroka a Západnej Sahary, cez Alžírsko a Líbyu až po Etiópiu a Somálsko), v Spojených Štátoch (od Kalifornie po Nové Mexiko), v Južnej Amerike (Argentína, Brazília, Čile, Mexiko, Peru a Uruguaj), v Japonsku a Austrálii.

Zavlečené sú v Kanade a v severnej časti Spojených Štátoch od Atlantiku po Pacifik, v Grónsku, Južnej Amerike (od Ekvádoru po Venezuelu a od Bolívie po Argentínu), v Juhoafrickej republike, na Novom Zélande, v Tasmánii a na Ruskom Ďalekom Východe.

## Ekológia
Na Slovensku zástupcovia rodu bocianik obsadzujú teplé stanovištia od nížin do podhorského stupňa. Obľubujú výhrevné, vysychavé, kamenisté, piesočnaté i hlinité pôdy. Rastú na úhoroch, pasienkoch, lúkach, okolo ciest a železničných násypov, vo svetlých lesoch, skalnatých stepiach a na piesčinách.

## Druhy
### Druhy rastúce na Slovensku
V prirodzenom prostredí z rodu bocianik na Slovensku rastú tieto druhy a poddruhy:

### Ostatné druhy
Podľa súčasného stavu poznania patria do rodu bocianik tieto akceptované druhy a hybridy:

**Hybridy**
**[[Erodium × anaristatum]]*
**[[Erodium × bolosii]]*
**[[Erodium × fallax]]*
**[[Erodium × viscosum]]*

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Pakostovité
Suchý vrch (vrch v Busove)

**Suchý vrch** () je vrch v Busove, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Chmeľová, približne  severne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria Busov, v Prešovskom kraji, okrese Bardejov a na katastrálnom území obce Chmeľová. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Stebnícka Huta, severne ležiaca Regetovka a východne Chmeľová a Becherov, južne sa nachádza Stebník.

## Opis
Suchý vrch leží na východnom okraji pohoria, v hrebeni vedúcom z Karkuláže () južným smerom na Zajače (). Západne sa nachádza Góra Wysota (), Lieštiny (), Staviská () a Pohorelka (), južne Ostriež (), Stebnícka Magura (), Koldorina (), Zajače (), Jedlina () a Kohútov (), východne Kýčera (), Kaštielik (), Smilniansky vrch () a Vysoký vrch () a severne Javorina () a Karkuláž (). Západné svahy hrebeňa odvodňuje Rosucká voda, východné Regetovská voda a južné Chmeľovský potok, všetky smerujúce do Kamenca v povodí Tople. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Busova, no tiež susednú Ondavskú vrchovinu a Slanské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup naň je možný lesom z okolitých obcí Stebnícka Huta, Regetovka alebo Chmeľová.

## Referencie

## Pozri aj
* Busov (pohorie)
* Zoznam vrcholov v Busove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Busove
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Chmeľová
Sokol Hradec Králové

**Sokol Hradec Králové**, hovorovo tiež **Hradecké Lvice** je český ženský basketbalový klub, ktorý sídli v Hradci Královom v rovnomennom kraji. Prvý basketbalový oddiel hradeckého Sokola bol založený už v roku 1924 a patrí tak k najstarším basketbalovým klubom v Česku. Najväčší domáci úspech dosiahol hradecký klub v sezóne 2018/19, kedy sa družstvo Sokola stalo víťazom Českého poháru žien. Lvice majú tiež dve strieborné medaily z najvyššej súťaže zo sezón 2014/15 a 2016/17. V roku 2022 Sokol Hradec Králové zvíťazil na prvom ročníku česko-slovenského Federálneho pohára. Od sezóny 2000/01 pôsobí v českej najvyššej basketbalovej súťaži žien, známej pod názvom Ženská basketbalová liga. Klubové farby sú červená a biela.

Svoje domáce zápasy hráva v hale Sokola Hradec Králové s kapacitou 600 divákov.

## Historické názvy
Zdroj: 

* 1924 – **TJ Sokol Hradec Králové-Pražské Předměstí 2** (*Tělocvičná jednota Sokol Hradec Králové-Pražské Předměstí 2*)
* 1953 – **TJ Dynamo Hradec Králové** (*Tělocvičná jednota Dynamo Hradec Králové*)
* 1990 – **TJ Sokol Hradec Králové** (*Tělocvičná jednota Sokol Hradec Králové*)
* 2000 – **TJ Sokol Amaranth Hradec Králové** (*Tělocvičná jednota Sokol Amaranth Hradec Králové*)
* 2002 – **TJ VČP Sokol Hradec Králové** (*Tělocvičná jednota Východočeská plynárenská Sokol Hradec Králové*)
* 2005 – **TJ Sokol Hradec Králové** (*Tělocvičná jednota Sokol Hradec Králové*)
* 2015 – **Sokol ZVUS Hradec Králové**
* 2017 – **Sokol Nilfisk Hradec Králové**
* 2019 – **Sokol Hradec Králové**

## Získané trofeje
* **[[Český pohár v basketbale žien]] (1×)**
** 2018/19

* **[[Federálny pohár v basketbale žien]] (1×)**
** 2022

## Súpiska sezóny 2023/2024

## Umiestnenia v jednotlivých sezónach

;Stručný prehľad

Zdroj: 

* 1953–1954: Majstrovstvá Československa (1. ligová úroveň v Československu)
* 1961–1962: 1. liga (1. ligová úroveň v Československu)
* 1993–1996: 1. liga (1. ligová úroveň v Česku)
* 1996–2000: 2. liga (2. ligová úroveň v Česku)
* 2000–2005: 1. liga (1. ligová úroveň v Česku)
* 2005– : Ženská basketbalová liga (1. ligová úroveň v Česku)
* 2007–2008: Central Europe Women's League (CEWL) (medzinárodná súťaž)
* 2010–2011: CEWL (medzinárodná súťaž)
* 2018–2019: CEWL (medzinárodná súťaž)

;Jednotlivé ročníky

Zdroj: 

**Legenda:** ZČ – základná časť, červené podfarbenie – zostup, zelené podfarbenie – postup, fialové podfarbenie – reorganizácia, zmena skupiny či súťaže

## Účasť v medzinárodných pohároch
Zdroj: 

**Legenda:** EL - Euroliga v basketbale žien, PMEZ - Pohár majstrov európskych krajín, EC - Eurocup v basketbale žien, SP - Superpohár v basketbale žien, PR - Pohár Ronchettiovej, EWBL - Európska ženská basketbalová liga, CEWL - Stredoeurópska liga žien, FP – Federálny pohár v basketbale žien

* PR 1993/94 – 2. predkolo
**[[Federálny pohár v basketbale žien]]**
* 2022 – 1. miesto
* 2023 – 2. miesto
* 2024 – 5. miesto

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Profil klubu na stránkach Českej basketbalovej federácie

Kategória:České basketbalové kluby
Kategória:Organizácie založené v 1924
Sokol
Ministerstvo cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky

**Ministerstvo cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky** (skratka **MCRaŠ SR**) je jedným z 15 ministerstiev Slovenskej republiky. Ministerstvo bolo zriadené k 1. februáru 2024 novelou 7/2024 Z. z. kompetenčného zákona, prijatou 16. januára 2024 počas štvrtej vlády Roberta Fica z iniciatívy SNS. Prebralo agendy cestovného ruchu a športu, ktoré predtým spadali pod rezorty dopravy a školstva.

## História
11. októbra predsedovia novej trojkoalície tvorenej stranami SMER-SD, HLAS-SD a SNS, ktoré vzišli z parlamentných volieb 2023, podpísali memorandum o porozumení. V memorande si prerozdelili ministerstvá v novej štvrtej vláde Roberta Fica, s tým, že bude vytvorené nové ministerstvo pre cestovný ruch a šport, ktoré bude riadiť SNS. Andrej Danko sa o vytvorenie ministerstva snažil už počas predchádzajúcich vlád, keď počas roka 2019 vyhlásil, že urobí všetko pre to, aby bolo nové ministerstvo zriadené začiatkom roka 2021. Koncom decembra 2023 schválila vláda Roberta Fica návrh novely zákona o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy, v ktorom navrhla vznik nového Ministerstva cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky od 1. januára 2024. Novela zákona o organizácii činnosti vlády a ústrednej štátnej správy bola schválená v skrátenom legislatívnom konaní 20. decembra 2023 v NR SR 77 poslancami koalície počas štvrtej vlády Roberta Fica. Ministerstvo malo vzniknúť už 1. januára 2024, no zákon prezidentka Zuzana Čaputová 2. januára 2024 vetovala, pre výhrady k zmene spôsobu menovania a odvolania predsedov Štatistického úradu SR a Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou. 16. januára 2024 poslanci NR SR 77 hlasmi prelomili veto prezidentky a opätovne schválili novelu zákona, v ktorej určili vznik ministerstva na 1. február. Ministerstvo tak bolo zriadené 1. februára 2024 novelou 7/2024 Z. z. kompetenčného zákona. Pre ministerstvo pracuje 200 až 250 zamestnancov s rozpočtom ministerstva vyčísleným na cca 260 miliónov eur ročne. Sídlo ministerstva sú priestory Skladu číslo 7 pri obchodno-administratívnom centre na nábreží Dunaja.

## Pôsobnosť
Ministerstvo je ústredným orgánom štátnej správy pre cestovný ruch, rozvoj, propagáciu a prezentáciu produktov cestovného ruchu na Slovensku a v zahraničí a pre šport. V pôsobnosti ministerstva je aj organizácia na podporu a propagáciu cestovného ruchu Slovakia Travel a národná lotériová spoločnosť Tipos, ktorá do zriadenia fungovala v rámci ministerstva financií.

## Vedenie ministerstva
* Dušan Keketi ml., nominant SNS, 2024–2025
* Rudolf Huliak, nominant SMER-SD, od 2025

## Štátni tajomníci
Štátnymi tajomníkmi ministerstva sú od 5. marca 2025 Martin Krnáč a Ivana Šufliarská Libiaková. Generálnym tajomníkom služobného úradu ministerstva je Július Ernek.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Otázky a odpovede o novom ministerstve cestovného ruchu a športu: Koľko bude stáť, kde bude sídliť a kto ho povedie? – článok v denníku *Pravda*


cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky
Kategória:Šport na Slovensku
Kategória:Turistika na Slovensku
Kategória:Cestovný ruch
Kategória:Organizácie založené v 2024
Medzinárodný filmový festival v Benátkach

náhľad|Príchod umelcov z filmu premietaný s tlačou v pozadí a verejnosťou v popredí.

**Filmový festival v Benátkach** alebo **Medzinárodný filmový festival v Benátkach** () je medzinárodný filmový festival, ktorý sa koná každoročne v septembri v historickom paláci Palais du cinéma v Benátkach. Podujatie bolo založené v roku 1932 talianskym podnikateľom Giuseppe Volpim. Taktiež je súčasťou väčšej organizácie Bienále v Benátkach, kultúrneho bienále festivalu súčasného umenia. Podujatie zvykne trvať 11 dní.

Z hľadiska filmovej kritiky sa považuje za jeden z najdôležitejších festivalov, rovnako ako na dvoch ďalších európskych filmových podujatiach, festivale v Cannes (máj) a Berlinale (február). Tieto tri ceny sú vyhľadávané pre ich medzinárodný vplyv a prestíž, často s opačným sklonom ako americký festivaly, ktoré sa konajú vo februári.

V roku 2023 sa konal 80. ročník podujatia. Každý rok sa premietne 140 titulov vrátane hraných filmov, dokumentov a špeciálnych projektov.

[náhľad|Soška [Zlatý lev|zlatého leva.]]

## Cena
Hlavnou cenou udeľovanou na festivale v Benátkach je Zlatý lev (Leone d'Oro).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálny web

Kategória:Medzinárodné filmové festivaly
Kategória:Festivaly v Taliansku
Kategória:Benátky
Kategória:Kultúra v Taliansku
Splitsko-makarská arcidiecéza

**Rímskokatolícka metropolitná arcidiecéza splitsko-makarská** (, , prípadne ) je metropolitná arcidiecéza rímskokatolíckej cirkvi v Chorvátsku a čiastočne v Čiernej Hore. 

Súčasným úradujúcim arcibiskupom je Zdenko Križić so sídlom v Splite. Hlavným chrámom diecézy je splitská katedrála svätého Domnia.

## Dejiny
Diecéza bola založená v 3. storočí po Kristovi v starovekom meste Salona neďaleko dnešného Splitu a salonskym biskupom sa stal Domnius zo Salony († 304). V roku 474 menoval východorímsky cisár Lev I. (vládol v rokoch 457474) biskupom Glyceria. Ten bol do tej doby cisárom Západného Ríma, bol však zosadený Juliom Nepotom (ktorý neskôr tiež skončil v Salone).

Okolo roku 500 po Kristovi bolo biskupstvo vyhlásené za metropolitnú arcidiecézu.

Na arcidiecézu a metropolitné sídlo bola povýšená v 10. storočí. Diecéza v súčasnej podobe vznikla v roku 1828, kedy bola historická arcidiecéza salonská zlúčená s diecézou Makarskou a v roku 1969 bola povýšená na arcidiecézu a metropolitné sídlo v *arcidiecéze splitskej*.

## Galéria

Súbor:Split_katedrála_sv._Domnia_1.jpg|Katedrála svätého Domnia v Diokleciánovom paláci v Splite je najstaršou funkčnou katedrálou na svete.
Súbor:Split_Arcibiskupský_palác_1.jpg|Arcibiskupský palác v Splite


## Referencie

## Pozri aj
* Katedrála svätého Domnia
* Arcibiskupský palác v Splite
* Diecéza trogirská
* Salona

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Split
Kategória:Rímskokatolícke diecézy v Chorvátsku
Kategória:Rímskokatolícke arcidiecézy
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024 – III. divízia

**[[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024]] – [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji – III. divízia|III. divízia]]** boli dva hokejové turnaje štvrtej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V III. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.

## III. A divízia
Turnaj III. A divízie MS 2024 sa hral v Biškeku v Kirgizsku od 10. do 16. marca 2024.

### Účastníci

### Konečné poradie

|}

### Zápasy
*Všetky časy sú miestne (Kirgizský čas – [[UTC+6]]).*

## III. B divízia
Turnaj III. B divízie MS 2024 sa hral v Sarajeve v Bosne a Hercegovine od 23. do 29. februára 2024.

### Účastníci

### Konečné poradie

|}

### Zápasy
*Všetky časy sú miestne ([[Stredoeurópsky čas]] – [[UTC+1]]).*

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024
Kategória:Ľadový hokej v 2024
Kategória:Ľadový hokej v Kirgizsku
Kategória:Ľadový hokej v Bosne a Hercegovine
Kategória:Športové podujatia v Kirgizsku
Kategória:Športové podujatia v Bosne a Hercegovine
Kategória:Šport v Biškeku
Kategória:Šport v Sarajeve
Kategória:2024 v Ázii
Kategória:2024 v Európe
Tichý potok (prítok Popradu)

**Tichý potok** je potok v geomorfologickom celku Levočské vrchy a v ich geomorfologickom podcelku Levočská vrchovina v regióne Spiš v Prešovskom kraji v okrese Stará Ľubovňa. Je pravostranným prítokom rieky Poprad. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v juhovýchodnej časti územia obce Hniezdne v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji v  v lesnom extraviláne severovýchodne od vrchu a lesa Kušlajta s . 
## Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom cez lesný extravilán obce Hniezdne v okrese Stará Ľubovňa, obmýva úpätie vrchu a lesa Kušlajta a lesa Nízka hora. Na krátkom úseku mení smer na východ, v  priberá bezmenný pravostranný prítok, mení smer na sever, vyteká z lesného extravilánu do poľnohospodárskeho extravilánu. Pravým brehom obmýva pole Kovanec, ľavým brehom obmýva lúku a pole Pod Modráňom a v  ústi do Popradu ako jeho pravostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území obce Hniezdne v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania názvu potoka bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *tichý* vo význame *slabo znejúci, majúci malú zvučnosť, nehlučný, s vodou s menšou hlučnosťou ako bežné potoky na okolí*. Porovnaj aj názvy vodných tokov Revúca, Rimava, Hučava, Zdychava. Kombináciou slova *tichý* a podstatného mena *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Tichý potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Tichý potok bolo štandardizované v roku 2007. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Tichý potok nie je jedinečným názvom (február 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Levočských vrchoch
Kategória:Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Kategória: Hniezdne
Pakost lúčny

**Pakost lúčny** () je trváca bylina s hrubým podzemkom z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Jeho prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po Amur a Himaláje.

## Opis
Pakost lúčny je trváca bylina, vysoká 30 až 60 (80) cm s hrubým podzemkom a hrubou, drsno chlpatou byľou, ktorá je v hornej časti rozkonárená a žliazkatá.

Dlhostopkaté prízemné listy sú v ružici, byľové sú protistojné a krátko stopkaté, horné sú sediace a rýchlo sa zmenšujúce. Listová čepeľ prízemných a dolných stonkových listov je okrúhlo obličkovitá, dlaňovito päť až sedemdielna, s priemerom 10 až 15 cm, čepeľ horných listov je troj alebo päťdielna, diely sú obrátene vajcovité, jednoducho až dvojito perovito dielne. Na líci je po celej ploche pritlačene štetinatá, na rube iba na žilnatine. Listové stopky sú chlpaté. Červenohnedé prílistky sú vajcovito kopijovité.

Päťpočetné kvety sú modré (vzácne ružové alebo biele), zoskupené v dvojkvetých vidliciach. Kvetné lupienky sú voľné,  obrátene vajcovité, na báze zúžené, na vrchole zaokrúhlené, široké do 20 mm. Kvetné stopky, dlhé do 15 mm, sú v čase kvitnutia a vytvárania plodu vzpriamené, po odkvitnutí zohnuté. Semenník je päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien. Tyčiniek je desať. Kalich je päťpočetný, kalíšne lístky sú voľné, podlhovasto elipsovité, dlho končisté, 3 až 5 žilové, dlhé 11 až 15 mm, s koncovou osťou dlhou do 4 mm.

Zobákovité plody sú dlhé do 30 mm, riedko krátko chlpaté a bez priečnych rebier. Po dozretí sa rozpadávajú na päť na vrchole spojených plôdikov. Elipsovité až vajcovité semená sú tmavohnedé, jemne bodkované, veľké 3 až 4 mm.

## Rozšírenie
Prirodzený areál pakosta lúčneho sa rozprestiera od Európy po Amur a Himaláje. Zavlečený je v Spojených Štátoch, na Novom Zélande, v Írsku a na Ruskom Ďalekom východe. Na Slovensku je rozšírený na celom území, miestami je až hojný.

## Ekológia
Pakost lúčny obsadzuje stanovišťa od nížin po horský stupeň, vyššie je veľmi vzácny. Rastie na vlhkých lúkach, v pobrežných krovinách, priekopách a na rumoviskách. Obľubuje vlhké, výživné, zásadité, často vápenaté, hlboké, hlinité  pôdy. Kvitne od júna do septembra.

## Galéria

Meadow cranesbill (Geranium pratense) - geograph.org.uk - 5442444.jpg | Súkvetie.
Geranium pratense 15-p.bot-gera.prate-03.jpg | Detail kvetu (tyčinky).
Geranium Pratense (Meadow Cranesbill).jpg | Detail kvetu (tyčinky).
Wiesen-Storchenschnabel, Geranium pratense 2.JPG | Detail kvetu s kalichom.
Geranium pratense 15-p.bot-gera.prate-14.jpg | Vyvíjajúce sa plody.
Geranium pratense 15-p.bot-gera.prate-02.jpg | Vrchná strana listu.
Geranium pratense 15-p.bot-gera.prate-01.jpg | Spodná strana listu.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
lúčny
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Kategória:Rastliny s ružovými kvetmi
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Korvety triedy Karakurt (Projekt 22800)

**Karakurt (Projekt 22800)** je trieda raketových korviet ruského námorníctva, ktoré sú určené na ochranu pobrežných vôd a ničenie námorných alebo pozemných cieľov. Výstavba korviet triedy Karakurt prebieha od roku 2015 a do roku 2025 plánuje Rusko postaviť 16 lodí. Celkovo sa plánuje výstavba viac ako 18 lodí tohto projektu pre ruské námorníctvo. Tieto korvety postupne nahradia fregaty Projektu 1135M (trieda Krivak II).

Názov karakurt je ruské označenie pavúkov rodu Latrodectus - snovačiek.

## Stavba
Korvety Projektu 22800 vyvinula pre ruské námorníctvo námorná konštrukčná kancelária Almaz z Petrohradu. Tieto lode sú postavené na základe iného projektu Almazu z 90. rokov 20. storočia. Išlo o 500-tonový raketový a delostrelecký čln projektu 12300 „Skorpion“ (jediná loď tejto triedy bola založená 5. júna 2001 v závode Rybinsk Vympel, nebola však nikdy dokončená). 

Projekt 22800 bol tiež výrazne ovplyvnený malými korvetami triedy Bujan-M (Projekt 21631), ktoré vyvinuli Zelenodoľské lodenice. Korvety Bujan-M boli navrhnuté na prevádzku v Kaspickom mori a na riekach, kvôli čomu majú plytký ponor (2,6 m oproti 4,0 m pri lodiach projektu 22800). Prax ukázala, že korvety Bujan-M neboli vhodné na plavbu na otvorenom mori. V tomto kontexte možno Karakurt považovať za doplnok k lodiam projektu 21631, keďže sú vhodnejše na plavbu na otvorenom mori.

Grafické zobrazenie korvety triedy Karakurt bolo prvýkrát predstavené na medzinárodnom vojensko-technickom fóre „Armia-2015“.

Predstavitelia ministerstva obrany deklarujú Karakurt aj ako lacnejšiu náhradu za fregaty Projekt 11356R Burevestnik, ktorých čas výstavby sa oneskoruje z dôvodu zastavenia dodávok motorov z Ukrajiny. Odhadované náklady na jednu malú raketovú loď projektu 22800 boli 2 miliardy rubľov pri cenách z roku 2017.

## Konštrukcia
Korvety triedy Karakurt sú moderné plavidlá s výtlakom 800 ton. Sú 65 metrov dlhé, 11 metrov široké. Môžu dosiahnuť rýchlosť nad 30 uzlov a ich dosah je 2 500 námorných míľ (4 600 km). Prednosťami korviet triedy Karakurt je ľahká ovládateľnosť lode, vysoká manévrovacia schopnosť a vylepšené celkové plavebné schopnosti.

Korvety budú vyzbrojené jedným kanónom 76 mm a dvoma kanónmi AK-630M. Súčasť výzbroje je aj vertikálne odpaľovacie zariadenie na 8 riadených striel Kalibr určených na ničenie lodí a pozemných cieľov.

## Korvety

## Referencie

## Zdroj
* 

Kategória:Ruské vojnové lode
Mníchov (vrch v Busove)

**Mníchov** () je vrch v Busove, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Zlaté, približne  severne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria Busov. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Bardejov a na katastrálnom území obce Zlaté. Najbližším sídlom je juhozápadne situované Zlaté, západne sa nachádza Nižný Tvarožec, severozápadne Vyšný Tvarožec, severovýchodne Stebník, východne Zborov, juhovýchodne Bardejovské Kúpele a Dlhá Lúka a južne Bardejov a Mokroluh. 

## Opis
Mníchov leží na juhozápadnom okraji centrálnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej juhozápadným smerom zo Stebníckej Magury (). Severne sa nachádza Zajače (), Ostriež (), Staviská (), Hrb () a Pálenica (), západne Busov (), Pivnica (), Javor (), Kamenica (), Vínna hora () a Lazy (), južne Barvienok (), Dzuranov (), Žobrák (), Zámborová () a Kamenná hora () a východne Kačalová (), Jedlina (), Gradlovo (), Koldorina (), Stebnícka Magura () a Smilniansky vrch (). Oblasť patrí do povodia rieky Topľa, kde vodu zo severných a západných častí odvádza Čierny potok a z východných Mníchovský potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je vidieť okolité vrcholy Busova, no tiež Ondavskú vrchovinu, Vihorlatské vrchy, Slanské vrchy, Čergov, Ľubovniansku vrchovinu a ojedinele aj Tatry.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z obce Zlaté, príp. odbočením z  modrej značky, vedúcej z obce Vyšný Tvarožec na Stebnícku Maguru.

## Referencie

## Pozri aj
* Busov (pohorie)
* Zoznam vrcholov v Busove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Busove
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Zlaté
Chvatimech

**Chvatimech** je miestna časť horehronskej obce Podbrezová v okrese Brezno.

Leží pod rovnomenným vrchom () na sútoku Čierneho Hrona s Hronom. Spolu s osadami Vajsková, Lopej, Skalica a Štiavnička je jej história úzko spätá s baníctvom a hutníctvom (Železiarne Podbrezová). Prvá zmienka o hámri v Chvatimechu pochádza z roku 1747, neskôr tu bola v prevádzke prvá pudlovacia pec v Uhorsku a po roku 1858 ďalšie dve. Po roku 1870 tu fungovala valcovňa plechov podbrezovských železiarní a železiarska výroba tu pretrvala do roku 1950.

Je tu zastávka na železničnej trati Banská Bystrica – Červená Skala, z ktorej sa tu odpája vlečka do Hronca; koncová stanica úzkorozchodnej Čiernohronskej železnice (vetva Čierny Balog – Chavatimech) a križovatka ciest 1. triedy I/66 a I/72 (odbočka na horský priechod Čertovica).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Miestne časti na Slovensku
Kategória:Podbrezová
Kohútov

**Kohútov** môže byť:

* vrch v Ondavskej vrchovine nad Andrejovou (), pozri Kohútov (vrch v Ondavskej vrchovine)
* vrch v Ondavskej vrchovine nad Hažlínom () 
* vrch v Štiavnických vrchoch ()
* potok v Ondavskej vrchovine, pozri Kohútov (prítok Hažlínky)

## Pozri aj
* Kohútová
* Kohútov potok
Deja Vu (Dave Rodgers)

„**Deja Vu**“ (alebo „**Déjà Vu**“) je pieseň naspievaná Giancarlom Pasquinim, ktorú vydal pod svojím pseudonymom Dave Rodgers. Pieseň bola pôvodne vydaná 10. novembra 1999 na albume *Super Eurobeat Presents Euromach 2*. Neskôr bola vydaná na 12-palcovom vydaní albumu a *Hyper Star Energy* od vydavateľstiev Cutting Edge a Avex Trax, ktoré zahŕňalo ďalšiu pieseň, „Station to Station“ od Derrecka Simonsa. O dvadsať rokov neskôr, 15. mája 2019, bola pieseň vydaná ako singel, ktorý nie je špecifický pre album, od vydavateľstva Avex Trax výhradne na streamovacích službách a digital download. „Deja Vu“ zložil Pasquini, Fabrizio Rizzolo a Luca Frassetto s produkciou tiež pripisovanou Davovi Rodgersovi.

Remix od New Generation vyšiel na propagačnom 12-palcovom remixovom vydaní *Super Eurobeat Presents Initial D Super Euro-Best* ktoré v roku 2000 vydali vydavateľstvá Avex Mode a Avex Trax. Vydanie obsahuje ďalšie tri skladby: „One Night in Arabia“ (B4 Za Beat Remix) od Go Go Girls, „Station To Station“ (B4 Za Beat Remix) od Derrecka Simonsa a ďalšia Rodgersova pieseň „Space Boy“ (New Generation Remix).
  
V rokoch 2018 a 2019 Pasquini skladbu dvakrát prespieval. V roku 2021 ju jeho syn Federico Pasquini dvakrát prespieval pod svojím aliasom Kaioh v angličtine a japončine. V roku 2022 Tomas Marin prespieval pieseň v španielčine pod aliasom Mega NRG Man. Pasquini navyše skladbu niekoľkokrát revizoval v rôznych žánroch, vrátane klasického, bossa nova a metalu.

## Vydania skladby
### Albumy

### EP/single

#### Zoznam skladieb

## Deja Vu – Vu Metal Version (2022)

* Deja Vu bola uvedená v 13. akte anime seriálu *[[Initial D Second Stage]]*.
** Z tohto dôvodu sa skladba stala najznámejším meme vo fandome *[[Initial D]]* a eurobeatu.
* „Deja Vu“ bola spomenutá v „Cantare Ballare“ (Happy Eurobeat) od Bazooka Girl.
* „Deja V“ bola spomenutá aj v „I Wanna Be Your Meme“ od Action Mana.
* Vo Q&A videu Giancarlo Pasquini uviedol, že toto je jeho obľúbená pieseň, ktorú kedy spieval.

## Zdroj
* [Skladba „Deja Vu“ na fandom.com](https://eurobeat.fandom.com/wiki/Deja_Vu_(Song))

Kategória:Piesne z 1999
Kategória:Internetové mémy
Dave Rodgers

**Dave Rodgers** (rodený **Giancarlo Pasquini**; * 21. február 1963, Mantova, Taliansko) je taliansky eurobeatový spevák, skladateľ a producent. Predtým, ako prispieval do dlhoročnej série *[[Super Eurobeat]]*, založil skupinu Aleph. Vlastní Rodgers Studio a A-Beat C Productions spolu s Albertom Cortinim.

V roku 2006 vydal *Blow Your Mind* pod pseudonymom Rodgers, pričom do albumu zakomponoval rockové zložky. V roku 2011 nechal všetko v rukách Evelin Malferrariovej. Počas tejto doby Malferrariová založila nové eurobeatové vydavateľstvo s názvom Sun Fire Records, kde Rodgers pomohol Malferrariovej napísať niekoľko skladieb.

V roku 2019, po dlhom právnom boji s Malferrariovou (Futura Prince), založil svoje vlastné vydavateľstvo Dave Rodgers Music a začal produkovať nový katalóg, nové videá a začal opäť spolupracovať a produkovať s mnohými umelcami ako Kaioh, Annerley, Nuage, Domino, Strong T, Norma Sheffield, Ace Warriors, Mickey B, Go Go Girls, Lou Grant a Susan Bell.
 
Niektoré z jeho piesní, najmä „Deja Vu“, sa dostali do anime *[[Initial D]]*, ktoré výrazne prispelo k popularite hudby Eurobeat.

Je známy aj pod prezývkami Derek Simon, Robert Stone, Patrick Hoolley, Mario Ross, Red Skins, RCS, Aleph, The Big Brother a Thomas & Schubert.

## Osobný život
Pasquini bol ženatý s eurobeatovou kolegyňou  Alessandra Mirka Gatti a majú spolu syna Federica, ktorého po rozvode vychovávala Gattiová. Ten sa hudbe sa začal venovať aj ako spevák eurobeat pod umeleckým menom Kaioh (predtým známy ako Freddy Rodgers). Pasquini bol ženatý s Evelin Malferrariovou, s ktorou sa v roku 2020 rozviedol.

## Diskografia
### Single a albumové skladby
#### 90. roky 20. storočia

#### 0. roky 21. storočia

#### 10. roky 21. storočia

### Ako zapojený umelec

### Skladby Giancarla Pasquiniho pod pseudonymom The Big Brother
*„Soul Gasoline“
*„Oh Oh Girls Are Dancing“
*„Wild Reputation“
*„Don't Go Breaking My Heart“
*„Rock and Roll“
*„Dancing in the Fire“
*„Big Time“
*„Ai No Corrida“
*„September“
*„Tears on My Eyes“
*„Red Fire“
*„L.A. Time“
*„Knock on Wood“

### Skladby Giancarla Pasquiniho pod inými pseudonymami
*Raymond Barry – "Get Back"
*Chester – „Right Time“
*Dr. Money – „Give Up“
*Patrick Hooley – „Catching Your Time"
*Patrick Hooley – „Listen to Your Heart“
*Tommy J – „Desire“
*Manzi-Bellini – „In Your Eyes“
*Billy Mappy – „Get It on“
*Paul Murray – „Comedia“
*Red Skins – „Dance Around the Totem“
*Mario Ross – „More Illusions“
*Mario Ross – „Push Push Ballerina"
*RCS – „Rocking the City“
*Robert Stone – „Black Cars“
*Robert Stone – „Burning Heart“
*Robert Stone – „Dance Girl“
*Robert Stone – „Don't Give Up“
*Robert Stone – „Pocket Time“
*Robert Stone – „Welcome to the Jungle“
*Roby Benvenuto – „Gringo"“

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Talianski speváci
Kategória:Talianski hudobní skladatelia
Kategória:Talianski hudobní producenti
Tichá voda (prítok Cirochy)

**Tichá voda** je potok na pomedzí geomorfologického celku Vihorlatské vrchy a ich geomorfologického podcelku Vihorlat v pramennej časti potoka a geomorfologického celku Beskydské predhorie a jeho geomorfologického podcelku Ublianska pahorkatina v dolnej časti toku v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Snina. Je ľavostranným prítokom vodného toku Cirocha. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v južnej časti územia mesta Snina v okrese Snina v Prešovskom kraji v  v lesnom extraviláne severovýchodne od vrchu Sninský kameň s  
## Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom cez lesný extravilán mesta Snina v okrese Snina, v  priberá bezmenný pravostranný prítok, tečie cez les Konské, ľavým brehom obmýva úpätie lesa Pri Čerepani, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu Štefkovo s , pravým brehom obmýva úpätie lesa a pasienka Giglovo, ľavým brehom obmýva les a pasienok Tichá, pravým brehom obmýva les a pasienok Luhy, v poli Pod krajníkovým brehom v  ústi do Cirochy ako jej ľavostranný prítok. Cirocha ďalej ústi do Laborca. Pramení, preteká a ústi na území obce Snina v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania názvu potoka bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *tichý* vo význame *slabo znejúci, majúci malú zvučnosť, nehlučný, s vodou s menšou hlučnosťou ako bežné potoky na okolí*. Túto motiváciu podporuje aj názov lesa a pasienla Tichý, cez ktorý preteká. Priorita pomenovacieho procesu (či bol prenesený názov z potoka na les alebo opačne) je ešte predmetom skúmania. Porovnaj aj názvy vodných tokov Revúca, Rimava, Hučava, Zdychava. Kombináciou slova *tichý* a podstatného mena *voda* s významom *menší prirodzený vodný tok, potok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Tichá voda ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Tichá voda bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Tichá voda nie je jedinečným názvom (február 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Snina
Jedlina (vrch v Ondavskej vrchovine)

**Jedlina** () je vrch v Ondavskej vrchovine, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Zborov, približne  severne od Bardejova. Na severozápadnom výbežku stojí Zborovský hrad.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti vrchoviny, v Prešovskom kraji a okrese Bardejov. Zasahuje na katastrálne územia obcí Zborov a Andrejová a mesta Bardejov (mestská časť Dlhá Lúka). Najbližšími sídlami sú severne situovaný Zborov, juhozápadne ležiace Bardejovské Kúpele a Dlhá Lúka (obe MČ Bardejova) a juhovýchodne Andrejová.

## Opis
Jedlina leží na severozápadnom okraji Ondavskej vrchoviny, nad údolím Kamenca, v hrebeni vedúcom z Kačalovej () západným smerom. Severne sa nachádza Smilniansky vrch (), Vysoký vrch (), Suchý vrch (), Javorina () a Karkuláž (), západne Koldorina (), Pohorelka (), Staviská (), Ostriež (), Stebnícka Magura (), Mníchov () a Kamenná hora (), južne Baňa (), Hančov (), Budanová (), Gregorová () a Kačalová () a východne Spálený vrch (), Kohútov (), Hradské () a Kaštielik (). Oblasť patrí do povodia Tople, kde vodu odvádza západným úpätím tečúci Kamenec a jeho prítoky. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severným úbočím vedie Cesta hrdinov SNP a jej odbočka k blízkemu Zborovskému hradu. Jeho okolie patrí do prírodnej rezervácie Zborovský hradný vrch.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Ondavskej vrchoviny a susedného Busova, no tiež Čergov a Slanské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup naň je možný lesom z okolitých obcí. V blízkosti však prechádza:

*  červeno značená Cesta hrdinov SNP severným úbočím zo Sedla pod Hradským k Zborovskému hradu
*  žlto značený chodník západným úbočím z Dlhej Lúky na Zborovský hrad a do Zborova

## Referencie

## Pozri aj
* Ondavská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ondavskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Zborov
Kategória:Andrejová
Kategória:Bardejov
Pakost hnedočervený

**Pakost hnedočervený** () je trváca, vlhkomilná bylina s hrubým podzemkom z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa Európu od Španielska po severozápadnú oblasť európskeho Ruska.

## Opis
Pakost hnedočervený je trváca, vlhkomilná, odstávajúco chlpatá bylina s hrubým podzemkom, vysoká 40 až 60 (70) cm. Byľ je  priama, len hore chudobne rozkonárená.

Stonkové listy sú protistojné, spodné sú dlhostopkaté (do 30 cm), do troch štvrtín dlaňovito päť až sedem dielne, horné sú krátkostopkaté až sediace, tri až päť dielne. Čepele sú v obryse okrúhlo obličkovité, na líci roztratene, na rube len na žilnatine chlpaté, často s hnedou škvrnou. Diely sú široko obrátene vajcovité, plytko perovito laločnaté a nerovnako hrubo zubaté. Prílistky sú vajcovito kopijovité, červenohnedé, na chrbtovej strane dlho chlpaté.

Súkvetie je bohaté, dvojkveté vidlice sú pazušné alebo listu protistojné, mnohokrát dlhšie ako podporný list. Hnedočervená päťpočetná koruna je pravidelná. Kvetné lupienky sú voľné, obrátene vajcovité, vpredu zaokrúhlené až končisté, plocho rozložené až naspäť vyhnuté, na báze zúžené do krátkeho nechtíka a brvité. Sú dvakrát dlhšie ako kalich. Tyčiniek je desať, na báze sú rozšírené a brvité. Kvetné stopky sú žliazkaté, vzpriamené a to aj v čase vytvárania plodu. Kalich je päťpočetný, kališné lístky sú voľné, vajcovité alebo podlhovasté, dlhé 7 až 9 mm, chlpaté a žliazkato páperisté, trojžilové, bielo obrúbené s osťou do 1 mm. Semenník je päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien.

Zobákovité plody sú chlpaté, v hornej časti priečne vráskavé, s dvomi až štyrmi brázdami pod zobáčikom. Po dozretí sa rozpadávajú na päť, na vrchole spojených plôdikov. Elipsovité semená sú holé a takmer hladké, s jemnou sieťovitou štruktúrou.

## Rozšírenie
Areál prirodzeného rozšírenia pakosta hnedočerveného sa rozprestiera od Španielska cez Francúzsko, Taliansko až po Ukrajinu, Bielorusko a severozápadnú oblasť európskeho Ruska.

Zavlečený je v Írsku, Veľkej Británii, Belgicku, Holandsku, Dánsku, Fínsku, Švédsku a strednej časti európskeho Ruska.

Na Slovensku je veľmi hojný v obvode centrálnych Karpát, Západných Beskýd a tiež v Bukovských vrchoch. V Slovenského raji je hojný predovšetkým v tienistých a humóznych lesoch, v roklinách, tiesňavách a v krovinách okolo vodných tokov. Často sa pestuje v záhradách ako okrasná rastlina a potom pozdĺž riek a potokov splanieva.

## Ekológia
Pakost hnedočervený obsadzuje prevažne vlhké stanovištia od pahorkatín do subalpínskeho stupňa. Obľubuje vlhké, výživné, zásadité až neutrálne, nevápenaté, hlboké, piesočnaté i hlinité pôdy. Rastie pri potokoch, v listnatých a zmiešaných lesoch, nivách a na vlhkých lúkach. Kvitne od mája do augusta (septembra).

## Galéria

Geranium phaeum 2016-04-28 9445.jpg | Dlaňovito päťdielny list.
Geranium phaeum 2021-06-05 7676.jpg | Detail kvetu.

  
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
hnedočervený
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024 – II. divízia

**[[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024]] – [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji – II. divízia|II. divízia]]** boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V II. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.

## II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2024 sa hral v Belehrade v Srbsku od 21. do 27. apríla 2024.

### Účastníci

### Konečné poradie

|}

### Zápasy
*Všetky časy sú miestne ([[Stredoeurópsky letný čas]] – [[UTC+2]]).*

## II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2024 sa hral v Sofii v Bulharsku od 22. do 28. apríla 2024.

### Účastníci

### Konečné poradie

|}

### Zápasy
*Všetky časy sú miestne ([[Východoeurópsky letný čas]] – [[UTC+3]]).*

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024
Kategória:Ľadový hokej v 2024
Kategória:Ľadový hokej v Srbsku
Kategória:Ľadový hokej v Bulharsku
Kategória:Športové podujatia v Srbsku
Kategória:Športové podujatia v Bulharsku
Kategória:Šport v Belehrade
Kategória:Športové podujatia v Sofii
Kategória:2024 v Európe
Levočské Lúky

**Levočské Lúky** sú mestská časť Levoče v okrese Levoča. Pôvodne bola osada Dolným majerom Levoče.

Prvá zmienka o Levočských Lúkach pochádza z roku 1886, kde sa jedenásť ľudí nakazilo cholerou a aby choroba neprenikla do mesta, obkľúčili Levočské Lúky vojaci. V roku 1892 dostavali železničnú trať Spišská Nová Ves – Levoča so zastávkou aj v Levočských Lúkach. V polovici 20. storočia sa tu nachádzala Štátna ľudová škola. Počas 2. svetovej vojny, v roku 1944, sa sústredila nemecká armáda v Levočských Lúkach na väzňov, ktorí kopali zákopy a budovali obranný systém.

V roku 1940 sa začalo uvažovať o zariadení šľachtiteľskej a výskumnej stanice v podtatranskej oblasti. Vhodným riešením sa stali práve Levočské Lúky so svojimi 171,73 ha poľnohospodárskej pôdy. 18. júna 1941 odovzdalo mesto Levoča ako dar štátu celú túto plochu aj s budovami na dobu 60 rokov za ročný nájom 43,2 t obilnín pre ciele poľnohospodárskeho výskumu a šľachtenia, ktoré by pomohlo zveľaďovať poľnohospodársku výrobu po celej podtatranskej oblasti.


Sans Souci - Kaplnka.jpg|Sans Souci – Kaplnka


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Miestne časti na Slovensku
Kategória:Levoča
Spálený vrch

**Spálený vrch** môže byť:

* vrch v Ondavskej vrchovine (), pozri Spálený vrch (vrch v Ondavskej vrchovine)
* vrch v pohorí Čierna hora (), pozri Spálený vrch (vrch v pohorí Čierna hora)
* vrch v Štiavnických vrchoch ()
* vrch v Tatranskom podhorí ()
* vrch v Slanských vrchoch ()

## Pozri aj
* Spálená
Chata pod Inovcom

**Chata pod Inovcom** alebo **Inovecká chata** je horská chata v Považskom Inovci. Nachádza sa severne od jeho najvyššieho vrcholu Inovec () v nadmorskej výške 

Chata sa nachádza na mieste objektu postaveného v medzivojnovom období, ktorý však počas druhej svetovej vojny v rámci protipartizánskych akcií vypálili nacistické jednotky. Nová chata bola postavená v 50. rokoch 20. storočia. Od roku 2010 je majiteľom chaty fotograf a podnikateľ Ivan Bulík.

Stojí v katastrálnom území obce Trenčianske Jastrabie v okrese Trenčín. V jej blízkosti sa nachádza lyžiarsky vlek, čo vytvára ideálne podmienky pre letnú i zimnú dovolenku. Chata disponuje celkovo 67 lôžkami. Jej súčasťou je aj reštaurácia s ponukou teplých a studených jedál.

## Prístup
* po  žltej značke z obce Trenčianske Jastrabie
* po  zelenej značke z obce Selec
* po  zelenej značke z obce Mníchova Lehota
* cestou z Trenčianskeho Jastrabia

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam horských chát na Slovensku

## Zdroj
* Webstránka chaty

Inovec
Kategória:Trenčianske Jastrabie
Kategória:Považský Inovec
Kategória:Turistická značkovaná trasa číslo 5111
Kategória:Stavby v okrese Trenčín
Olivér Halassy

__NOTOC__

**Olivér Halassy** (* 31. júl 1909, Újpest – 10. september 1946, Budapešť) bol maďarský vodný pólista a plavec vo voľnom štýle, ktorý súťažil na letných olympijských hrách v rokoch 1928, 1932 a 1936.

Halassy prišiel o ľavú nohu od kolena dole, keď ho vo veku 11 rokov zrazil vlak. Neskôr sa stal prvým plavcom po amputácii, ktorý súťažil na olympijských hrách. Bol členom maďarských vodnopólových tímov, ktoré v rokoch 1928, 1932 a 1936 získali jednu striebornú a dve zlaté medaily. Odohral všetky zápasy a strelil tri, jedenásť a šesť gólov.

Halassy získal tri tituly Európy vo vodnom póle, v rokoch 1931, 1934 a 1938. V roku 1931 sa stal aj majstrom Európy v plávaní na 1500 metrov voľným spôsobom, niekoľko hodín po tom, čo pomohol svojmu vodnopólovému tímu k víťazstvu. Na celoštátnej úrovni získal 25 plaveckých titulov a vytvoril 12 rekordov.

Kvôli svojmu postihnutiu bol Halassy počas druhej svetovej vojny oslobodený od vojenskej služby. Po ukončení súťažnej kariéry pracoval ako revízor na radnici. Zabil ho sovietsky vojak v blízkosti jeho domu v Budapešti, čo maďarské zdroje označili ako „tragické okolnosti.“ Iné správy naznačujú, že sa vracal domov taxíkom neskoro v noci, keď ho zavraždili sovietski vojaci pri lúpeži alebo prepadnutí. Jeho smrť nastala len pár dní predtým, ako jeho manželka porodila tretie dieťa.

Halassy bol uvedený do Medzinárodnej plaveckej siene slávy v roku 1978.

## Poznámky


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Zoznam olympijských víťazov vo vodnom póle mužov
* Zoznam olympijských medailistov vo vodnom póle mužov
* Zoznam členov Medzinárodnej plaveckej siene slávy

## Zdroj

Kategória:Maďarskí vodnopólisti
Kategória:Maďarskí plavci
Kategória:Maďarskí olympijskí víťazi
Kategória:Olympijskí víťazi vo vodnom póle
Kategória:Olympionici na Letných olympijských hrách 1928
Kategória:Olympionici na Letných olympijských hrách 1932
Kategória:Olympionici na Letných olympijských hrách 1936
Kategória:Obete vrážd
Kategória:Osobnosti z Budapešti
Blažov (zaniknutá obec)

**Blažov** je zaniknutá obec v Levočských vrchoch, nútene vysťahovaná v súvislosti so zriadením vojenského obvodu Javorina v roku 1952. Od zrušenia vojenského obvodu k roku 2011 je jej bývalé územie pričlenené k obci Tichý Potok.

## Názov
Názov obce pochádza od prvého šoltýsa – Blažej.

Vývoj názvov:
* 1317 Sevnvalt
* 1330 Blasnhow, Blasinhaw
* 1427 Balazuagasa
* 1773 Blažow

## Dejiny
Blažov vznikol v roku 1317, keď šľachtici z Brezovice dali právo šoltýsa Blažejovi, ktorý sa zaviazal usadiť obyvateľov v počte 40 usadlostí poddaných. Šoltýs za vznik obce dostal dedičné richtárstvo, slobodný lán poľa a možnosť postaviť si v obci mlyn a sladovňu. Obyvatelia obce boli oslobodení na 18 rokov od povinností poddaných. Po uplynutí tejto lehoty boli zaviazaní: každá domácnosť vyplatiť 25 denárov, odovzdať koláč a sliepku (na sviatok svätého Martina) a celá obec bočku piva a brava. Obyvatelia obce si volili farára, ktorému odovzdávali desiatok. V chotári obce mali právo lovu a rybolovu.

Počas 14.16. storočia bol Blažov súčasťou panstva Torysa, Brezovica a patril šľachticom z Brezovice.

V roku 1427 boli sedliaci zdanení od 6 port. Neskôr boli zdanení od: 1543 3,5, 1572 2,5, 1588 2,5 porty.

Kostol v obci existoval už okolo roku 1330, kedy v ňom pôsobil farár Mikuláš a existoval aj neskôr.

Od polovice 18. storočia do začiatku 19. storočia v obci pracoval erárny železný hámor.

Blažov mal v roku 1787 81 domov a 622 obyvateľov, 1828 136 domov a 990 obyvateľov. 

K obci patrili aj osada (Blažovská) **Dolina**, založená na konci 18. storočia železiarmi z Krompách. Boli prevažne Slováci rímskokatolíckeho vierovyznania. Osadu **Čertež** založili obyvatelia Blažova v prvej polovici 19. storočia na sever od kmeňovej dediny.

V roku 1853 mala obec 915 obyvateľov, z toho 81 bývalo v Doline a 30 na Čerteži. V roku 1910 žilo v Blažove 1061 obyvateľov, z toho 198 v Doline a 83 na Čerteži.

Počas medzivojnovej ČSR sa obyvatelia zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka a drevorubačstvom.

Židovskí obyvatelia patrili do náboženskej obce Brezovica.

Blažov zanikol 31. decembra 1952 vznikom vojenského obvodu Javorina. Obec bola nútene vysťahovaná a zbúraná. Po zrušení vojenského obvodu k 1. januáru 2011 bolo jej pôvodné katastrálne územie o rozlohe  pričlenené k obci Tichý Potok.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Blažov – stránka venovaná bývalej obci na webe Lesného a pozemkového družstva Blažov

Kategória:Slovenské obce zaniknuté vysídlením
Kategória:Javorina (vojenský obvod)
Kategória:Tichý Potok
Kobylecka Poľana

**Kobylecká Poľana** (, , , ) je sídlisko mestského typu v Rachivskom rajóne v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine. Podľa ukrajinského sčítania ľudu v roku 2001 mala obec 3 392 obyvateľov. Podľa odhadu z roku 2022 mala obec populáciz 3 480 obyvateľov.

## História
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1672 ako Kabola Poliana. V roku 1891 malo mesto 1 406 obyvateľov a tvorili ho Maďari a Rusíni. V roku 1910 bola osada súčasťou Uhorského kráľovstva a mala 1 832 obyvateľov, zmes Rusínov, Maďarov a Nemcov. V roku 1941 žilo v meste 427 židovských obyvateľov. V roku 1971 získala Kobylecká Poľana štatút sídliska mestského typu.

V minulosti táto obec patrila k uhorskej Maramurešskej župe. Po rozpade Rakúsko-Uhorska v roku 1918 až do roku 1938 bola súčasťou Československa. V roku 1944 bola dedina s okolím pripojená k Ukrajinskej SSR.

## Pamiatky
náhľad|Kostol Nanebovstúpenia PánaV obci bol kedysi kostol Nanebovstúpenia Pána, drevený kostol zo 16. storočia. Tabuľa vedľa budovy uvádza, že pri kostole bola v roku 1512 postavená drevená zvonica. Kostol bol zničený vandalizmom v roku 1992.

## Zdroj

Kategória:Rachivský rajón
Blažov

**Blažov** môže byť:
* miestna časť obce Kútniky v okrese Dunajská Streda, pozri pod Kútniky
* miestna časť obce Bouzov v okrese Olomouc, pozri pod Bouzov
* bývalá obec v Levočských vrchoch, nútene vysťahovaná pri zriadení Vojenského obvodu Javorina, pozri Blažov (zaniknutá obec)