open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alkinoos (mytológia)

[náhľad|''[Odyseus na dvore Alkinoa*, autor: [[Francesco Hayez]]. ([[múzeum a národná galéria Capodimonte]], [[1814]][[1815]])]]
*'Alkinoos** alebo **Alkinous*' (*Alkinoos, Alkinous*, ) je v [[grécka mytológia|gréckej mytológii]] kráľ [[Fajáci|Fajákov]]. Na kráľovskom tróne bol nástupcom svojho otca [[Nausithoos (syn Poseidóna)|Nausithoa]].

[[Fajáci]] boli nazývaní "blaženým národom", ich prvý kráľ Nausithoos ich vyviedol z [[Hypereia|Hypereie]], kde boli
ohrozovaní [[Kyklop]]mi. Nakoniec sa usadili na ostrove [[Scheria]], ktorý sa dnes volá [[Korfu]].

Nausithoos bol synom vládcu morí [[Poseidón]]a a jeho milenky [[Periboia (dcéra Eurymedóna)|Periboie]]. Po ňom vládol jeho syn Alkinoos, ktorý sa oženil s [[Arété]] a splodili spolu dcéru menom [[Nausikaa (grécka mytológia)|Nausikaa]].

Fajácky kráľ Alkinoos sa spomína v gréckych bájach hlavne v dvoch príbehoch:

== Stretnutie s Argonautami ==

V prvom príbehu o [[Argonauti|Argonautoch]], sú v deji hlavnými postavami [[Iasón]] a [[Médeia]], ako utekali z
[[Kolchida|Kolchidy]] potom, čo sa im podarilo získať [[zlaté rúno]], prenasledovalo ich vojsko kráľa [[Aiétes|Aiéta]], Médeinho otca. Vojsko ich dostihlo na ostrove kráľa Alkinooa a dožadovali sa vydania utečencov. Kráľ Alkinoos rozhodol, že Médeia bude vydaná svojmu otcovi, ak je ešte panna, v opačnom prípade zostane s Iasónom. Keď si toto rozhodnutie vypočula kráľovná Arété, ponáhľala sa za utečencami a poradila im a aj pomohla usporiadať rýchly svadobný obrad. Aiétes a jeho vojsko sa tak vrátilo domov naprázdno. 

== Stretnutie s Odyseom ==

Veľký hrdina [[trójska vojna|trójskej vojny]], [[Ithaka|ithacký]] kráľ [[Odyseus]] na svojej ceste z vojny domov prežil
mnohé nebezpečné dobrodružstvá na mori. Stalo sa, že prenasledovaný Poseidónom Odyseus skoro prišiel o život v rozbúrených morských vlnách, z posledných síl doplával k brehom ostrova Fajákov. Mladučká princezná Nausikaa sa ho ujala, uviedla ho do kráľovského paláca a tam sa Odyseovi dostalo pomoci a podpory. Po svojom zotavení dostal od kráľa Alkinoa loď, ktorá ho bezpečne doviezla k brehom Ithaky. Tam posádka vysadila spiaceho Odysea na breh a otočili loď k domovu. Neprajný Poseidón sa im za dobrodenia k Odyseovi odmenil tým, že loď aj s posádkou tvrdou ranou päste premenil na kameň. Pred ďalšími úkladmi
morského boha zachránil Alkinoos svoju krajinu bohatými obeťami na božský oltár.

Hovorí sa, že Nausikaa sa neskôr stala manželkou [[Télemachos|Télemacha]], syna Odysea a jeho manželky [[Pénelopé|Pénelopy]].

== Archeologický nález ==

Archeológovia [[Heinrich Schliemann]] a Dörpfeld v rokoch 1884 – 1885 vykopali palác z 15. stor. pred Kr., ktorý zodpovedal presne [[Homér]]ovmu opisu.

== Literatúra ==
* 
* [[Vojtech Zamarovský]], *Bohovia a hrdinovia antických bájí*
* Graves, Robert, *Řecké mýty*, 2004, ISBN 80-7309-153-4
* Houtzager, Guus, *Encyklopedie řecké mytologie*, ISBN 80-7234-287-8
* Löwe, Gerhard, Stoll, Heinrich Alexander, *ABC Antiky*
* Fink, Gerhard, *Kdo je kdo v antické mytologii*, 2004, ISBN 80-7218-992-1
* Neškudla, Bořek, *Encyklopedie řeckých bohů a mýtů'', 2003, ISBN 80-7277-125-6

## Zdroj
* 

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Fuji (jablko)

**Fuji** je odroda jablka, vyšľachtená pestovateľmi vo výskumnej stanici Tohoku (农林省园芸试験场东北支场) v Fujisaki, Aomori v Japonsku. Vyšľachtená bola pravdepodobne v roku 1930 a uvedená na trh v roku 1962. Vznikla ako hybrid krížením amerických odrôd Red Delicious a starej odrody Virginia Ralls Genet (niekedy označovanej ako „Rawls Jennet“).

Jablká Fuji sú pomenované podľa „Fujisaki ([藤]崎)“ v prefektúre Aomori (青森県), ale mnohí sa často mylne domnievajú, že sú pomenované po hore Fuji (富士山).

## Opis
Jablká Fuji sú typicky veľké alebo veľmi veľké a guľaté, v priemere majú okolo 75 milimetrov. Obsahujú 9 – 11 % cukru a majú mäsitú dužinu, ktorá je sladšia a ostrejšia ako veľa iných druhov jabĺk, čo ich robí obľúbenými u spotrebiteľov po celom svete. Fuji má tiež veľmi dlhú trvanlivosť v porovnaní s inými odrodami a to aj bez chladenia. Chladením je možné zaručiť, že jablká zostanú čerstvé až jeden rok.

V Japonsku je Fuji naďalej bezkonkurenčne najpredávanejším druhom jablka. Veľa japonských spotrebiteľov dáva prednosť chrumkavej štruktúre a sladkosti jabĺk Fuji (chuťou trochu pripomínajú prestížne Nashi hrušky).

Aj mimo Japonska popularita jabĺk Fuji stále rastie. Od svojho uvedenia na americký trh v roku 1980 si získali popularitu aj u amerických spotrebiteľov a v roku 2003 sa zaradili na 4. miesto v zozname amerického „Apple“ združenia za najpopulárnejšími odrodami ako Red Delicious, Golden Delicious a Gala.

## Externé odkazy
* 
* Medzinárodná federácia pre produkty, kódovanie (IFPC) 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Jablká
Hriňovská ulica

**Hriňovská ulica** je ulica v Bratislave. 

## Poloha
Situovaná je približne medzi Búdkovou ulicou a Drotárskou cestou. V blízkosti bol niekdajší amfiteáter. V súčasnosti ľudia zvyknú nazývať túto oblasť aj nešpecifickým názvom *blízko Horského parku*.

## História ulice, význam lokality v minulosti
Pred rokom 1920 sa volala *Horný Machnáč*.

Pred masívnou výstavbou na Drotárskej ceste mala táto oblasť vidiecky charakter – množstvo lúk a pod. Samotná Drotárska cesta bola len kľukatým chodníčkom, zarasteným z oboch strán stromami a kríkmi. 

## Stavby
Prvé stavby v tejto lokalite boli súkromné domy obyvateľov ulice. V podobe, v akej sa nachádzala ešte v šesťdesiatych rokoch 20. storočia, ju dnes už nemožno nájsť. Ulica ako aj celá štvrť ustúpila výstavbe obytných domov a ustanovizní v prvej polovici 70 rokov.

## Ulice v okolí
V blízkosti sú ulice: Drotárska cesta, Srnčia, Matúšova, Šafranová, Prvosienková, Sklenárska a Martinengova ulica.

## Inštitúcie v blízkosti
Známe ustanovizne a objekty z celospoločenského hľadiska v širšom okolí sú: Slovenský národný archív, Vysoká škola výtvarných umení, Správa účelových zariadení MZV SR, Základná škola s materskou školou pre deti a žiakov so sluchovým postihnutím.

## Iné projekty

Kategória:Ulice v Starom Meste v Bratislave
Cookstown

náhľad|Hlavná ulica v Cookstowne
**Cookstown** (Írsky:* An Chorr Chráochach)* je mesto v kraji Tyrone, v Severnom Írsku. 

Nachádza sa  západne od Belfastu a približne  juhovýchodne od Londonderry. Je to štvrté najväčšie mesto v kraji, populácia dosahovala v roku 2001 približne 11 000 obyvateľov. Je jedným z hlavných miest v oblasti známej ako Mid-Ulster a bolo založené okolo roku 1620. 

Slávna hlavná ulica v Cookstowne (vybudovaná v rokoch 1735 – 1800) je 1,25 míle () dlhá a 135 stôp () široká, a je jednou z najdlhších a najširších v Írsku.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stránka mesta Cookstown 

Kategória:Mestá v Severnom Írsku
Kategória:Ulster
Kategória:Grófstvo Tyrone
Biely Níl

**Biely Níl** (arab. النيل الأبيض - an-Níl al-Abjad alebo  البحر الأبيض - al-Bahr al-Abjad; ) je rieka v Afrike, časť rieky Níl. Spoločne s Modrým Nílom tvorí zdrojnicu rieky Níl. 

Biely Níl v širšom zmysle je celý vodný tok od západného prameňa Nílu (ktorý sa nachádza v Rwande a/alebo Burundi, resp. v užšom ponímaní vo Viktóriinom jazere) až po sútok s Modrým Nílom; Biely Níl v užšom zmysle je len koncová časť spomínaného vodného toku (čiže úsek od sútoku s riekou Bahr al-Gazál po sútok s Modrým Nílom).

Od prameňa (v Burundi) po sútok s Modrým Nílom má Biely Níl (t.j. Biely Níl v širšom zmysle) dĺžku 3 700 km. 

## Názvy úsekov Bieleho Nílu v širšom zmysle
* Kagera - niekedy nepovažovaná za súčasť Nílu 
* **Viktóriin Níl** – od Viktóriinho jazera po Albertovo jazero
* **Albertov Níl** – od Albertovho jazera po sútok s riekou Aswa
* **Horský Níl** – po sútok s riekou Bahr al-Gazál (iné prepisy: Bahr al-Ghazál, Bahr el-Ghazal, iný názov: Gazelia rieka)
* **Biely Níl** v užšom zmysle – od sútoku s riekou Bahr al-Gazál po ústie

## Vodný režim
Na hornom toku je prietok rovnomerný s ročným priemerom 453 m³/s. Pod sútokom s riekou *Sobat* prietok značne narastá a napriek vysokým stratám vody na strednom toku (odparovaním stráca 2/3 vody) dosahuje pri Chartúme priemerný prietok /s. Maximá na úrovni okolo /s dosahuje v októbri.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Rieky v Afrike
Strutynka (Lypovecký rajón)

**Strutynka** () je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Prvá písomná zmienka je z roku 1783. Žije tu 527 obyvateľov.

## Externé odkazy
* Najvyššia Rada Ukrajiny 

Kategória:Dediny v Lypoveckom rajóne
MS Allure of the Seas

**MS** ***Allure of the Seas*** je zaoceánska výletná loď vlastnená a prevádzkovaná spoločnosťou Royal Caribbean International. Spolu so svojou sesterskou loďou *[[MS Oasis of the Seas|Oasis of the Seas]]*, drží rekord ako najväčšia osobná loď aká kedy bola postavená, a hoci je *Allure* o 50 milimetrov dlhšia ako *Oasis*, je technicky najdlhšia aj napriek faktu, že obe lode majú identické nadstavby. Bola stavaná pod názvom "Project Genesis" a objednaná firmou Aker Finnyards vo februári 2006, pričom jej stavba začala v lodenici Perno v Turku vo Fínsku vo februári 2008. Ako *Allure of the Seas* bola nazvaná v máji 2008 po súťaži ohľadne jej názvu a názvu jej sesterskej lode. Kýl lode *Allure of the Seas* bol postavený dňa 2. decembra 2008, krátko potom, ako lodenica prišla do vlastníctva spoločnosti STX Europe.

## História
Loď opustila lodenicu v Turku dňa 29. októbra 2010 o 5:45 UTC a vydala sa smerom do svojho budúceho domovského prístavu Port Everglades blízko Fort Lauderdale na Floride v USA. Loď je vybavená teleskopickými lodnými komínmi kvôli prechodu popod mosty, ako napríklad Most cez Veľký Belt, popod ktorý prešla dňa 30. októbra 2010. Kým médiá hovorili iba o 30 centimetrovej medzere, pravdou je že vodná hladina bola vyššia o 2 až 3 metre a viac propagovaný squat efekt, prostredníctvom ktorého plavidlá prechádzajúce rýchlosťou v plytkom kanáli sú ťahané hlbšie do vody, nemal významný efekt na projekte plavidla.

Dňa 11. novembra 2010 približne o 8:30 predpoludním loď *Allure of the Seas* dorazila do svojho domovského prístavu Port Everglades. Bola vítaná tisíckami fanúšikov stojacich na brehu.

Loď bola formálne názvaná po svojej krstnej mame Princeznej Fione.

## Technické parametre
Kým projektová dĺžka *Allure of the Seas* je rovnaká ako jej sesterskej lode, a to 360 metrov, je aktuálne o 50 milimetrov dlhšia ako *[[Oasis of the Seas]]*. Podľa lodenice to nebolo úmyselné a až na malé rozdiely v dĺžke sa môžu stať aj kvôli teplote ocele tak veľkej ako loď sama. Hrubá tonáž lode *Allure* je 225 282 a jej výtlak - aktuálna hmotnosť lode - je rovnaký ako lode *Oasis*, čo je približne 100 000 ton, teda podobne ako americké lietadlové lode *[[Trieda Nimitz|triedy Nimitz]]*. Samotný oceľový trup lode má hmotnosť zhruba 54 000 ton.

Loď má dvojposchodovu tanečnú halu, divadlo s 1380 sedadlami a klzisko pre korčuľovanie Väčšina z interiéru lode bola náročne dekorovaná maliarkou Clarissou Parish.

## Galéria

File:Allure of the seas sideview.JPG|*Allure of the Seas* opúšťajúca Port Everglades
File:Allure of the Seas under the Storebaelts bridge.jpg|*Allure of the Seas* prechádzajúca popod Most cez Veľký Belt, 30. október 2010
File:Oasis and Allure at Turku dock Oct2009.JPG|*Allure of the Seas* (vľavo) a *Oasis of the Seas* (vpravo) počas stavby v lodenici v Turku vo Fínsku


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* AllureoftheSeas.com 
* ''Allure of the Seas'' na RoyalCaribbean.com

## Zdroj

Kategória:Lode z 2010
Kategória:Výletné lode
Kategória:Lode Royal Carribean International
Geometrické rozdelenie

**Geometrické rozdelenie** (iné názvy: **geometrické pravdepodobnostné rozdelenie, geometrické rozdelenie pravdepodobnosti**) je v teórii pravdepodobnosti a štatistike diskrétne rozdelenie pravdepodobnosti. Je to špeciálny prípad negatívneho binomického rozdelenia, pokiaľ v tomto rozdelení položíme parameter k rovný 1.

Uvažujme postupnosť nezávislých pokusov. Pri každom z týchto pokusov máme rovnakú pravdepodobnosť, že nastane nami sledovaná náhodná udalosť A, a túto pravdepodobnosť označme p. Tieto pokusy potom opakujeme do vtedy, kým po prvýkrát nenastane udalosť A. Teda, ak máme k pokusov, tak pri (k-1) pokusoch udalosť A nenastala, nastala až pri k-tom pokuse.

## Definícia
Diskrétna náhodná premenná X má geometrické rozdelenie s parametrom p, kde p \in (0, 1), ak nadobúda hodnoty k = 0, 1, 2, ... s pravdepodobnosťami p_{0}, p_{1}, p_{2}, ..., pričom platí nasledovný vzťah:
:p_{k}=P(X=k)=p(1-p)^{k}

Označujeme: 
* X \sim Ge(p)
* X \sim Geo(p)
* X \sim Geom(p)

## Základné charakteristiky rozdelenia
* Stredná hodnota:
:\operatorname{E}(X)= \frac{1}{p} 

* Rozptyl:
:\operatorname{D}(X) = \frac{1-p}{p^2}

* Koeficient šikmosti:
:\gamma_{1} = \frac{2-p}{\sqrt{1-p}}

* Momentová vytvárajúca funkcia:
:m(t) = \frac{p}{1-e^t(1-p)}

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Náhodné rozdelenia
Koncentračný tábor Jasenovac

náhľad|vpravo|Pamätník na mieste bývalého tábora.
thumb|250px
**Koncentračný tábor Jasenovac** (po chorv. a srbsky: Logor Jasenovac; resp. Логор Јасеновац) bol vyhladzovací tábor postavený počas druhej svetovej vojny v Nezávislom štáte Chorvátsko režimom ustašovcov. Nachádzal sa asi  juhovýchodne od Záhrebu na brehu rieky Sávy. Bol založený v auguste 1941 a zlikvidovaný v apríli 1945. Jasenovac bol miestom genocídy etnických Srbov, ktorých Paveličov fašistický režim považoval za nepriateľov. (Srbi sú prevažne pravoslávni kresťania, na rozdiel od Chorvátov, ktorí sú poväčšine katolíci.)  Okrem nich bolo v tábore zavraždených množstvo politických odporcov režimu, Židov a Rómov. Počet obetí masových vrážd sa odhaduje v rozmedzí 500 000 až 700 000. 

Jasenovac bol komplexom rozkladajúcim sa na ploche  oboch brehoch rieky Sáva. Súčasťou komplexu boli aj priestory v obci Donja Gradina na druhom brehu Sávy, tábor pre deti v meste Sisak na severozápade a ženský tábor pri obci Stara Gradiška juhovýchodne od hlavného tábora.

Stavba komplexu tábora začala v auguste 1941 a trvala do februára 1942. Tábory Krapje a Bročica prestali fungovať už v novembri 1941. Tri ďalšie časti tábora fungovali až do konca vojny. Boli to:
* Ciglana (Jasenovac III)
* Kozara (Jasenovac IV)
* Stara Gradiška (Jasenovac V)

## Pozri aj
* Diana Budisavljevićová

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Nacistické koncentračné tábory
Sojuz 22

**Sojuz 22** () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 22 vyštartoval 15. septembra 1976 z Bajkonuru. Na palube bola dvojčlenná posádka, ktorá v upravenom Sojuze strávila týždeň fotografovaním povrchu Zeme špeciálnou zabudovanou kamerou.

## Posádka
*  Valerij Bykovskij (2), veliteľ
*  Vladimir Aksionov (1), palubný inžinier

### Záložná posádka
*  Jurij Malyšev, veliteľ
*  Gennadij Strekalov, palubný inžinier

## Priebeh letu
Loď odštartovala 15. septembra 1976 z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz U. Štartovalo sa pod nezvyčajne vysokým uhlom sklonu dráhy (64,8 st.), loď sa dostala na orbitu 185 – , s dobou obehu 89 min.

### Práca
Hlavným cieľom bola skúška multi spektrálnej kamery MKF-6 vyrobenej v NDR. Kamera s hmotnosťou  bola dôkladne vyskúšaná a po skončení misie bolo rozhodnuté jej nasadenie do všetkých misií k stanici Saľut. Okrem fotografovania posádka vykonala viacero biologických experimentov. Skúšali napríklad malú centrifúgu na zisťovanie vývinu rastlín v podmienkach umelej gravitácie. Ďalej bol vykonaný experiment na získanie poznatkov účinku kozmického žiarenia na ľudské videnie.

## Parametre misie
* **[[Hmotnosť]]:** 6 510 kg
* **[[Perigeum]]:** 185 km
* **[[Apogeum]]:** 
* **Sklon:** 89,3°
* **[[Perióda]]:** 64,8 min

## Literatúra
*

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1976
Rue du Chat-qui-Pêche

**Rue du Chat-qui-Pêche** (doslova *ulica mačky, ktorá loví ryby*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 5. obvode v Latinskej štvrti. So svojou šírkou  je všeobecne považovaná za najužšiu ulicu v Paríži, ale ulica Sentier des Merisiers v 12. obvode má iba .

## Poloha
Ulica vedie od Seiny na nábreží Quai Saint-Michel a končí pri ulici Rue de la Huchette. Ulica je orientovaná zo severu na juh.

## Dejiny
Ulica bola otvorená v roku 1540 a viedla priamo k rieke Seine. Najprv sa nazývala *Rue des Étuves*, neskôr *Rue du Renard* a *Rue des Bouticles*. Jej dnešný názov je odvodený od domového znamenia zobrazujúceho mačku chytajúcu ryby. V roku 1832 boli oba konce ulice opatrené mrežou, dnes už neexistujúcou.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ulica na stránkach Paríža

## Zdroj
* 
* 

Chat-qui-Pêche
Turzo

**Turzo** môže byť:
* uhorský šľachtický rod, pozri Turzovci
** Ján III. Turzo (1437-1508)
** Ján IV. Turzo (1466-1520)
** Stanislav I. Turzo (1470-1521)
** Juraj III. Turzo (1467-1521)
** Alexej I. Turzo (1490-1543)
** František I. Turzo (1512-1574)
** Juraj VII. Turzo (1567-1616)
** Imrich Turzo (1598 - 1621)
* priezvisko, pozri Turzo (priezvisko)

## Pozri aj
* Thurzo
Rue de Vaugirard

**Rue de Vaugirard** je ulica v Paríži. Prechádza 6. a 15. obvodom. S dĺžkou  je najdlhšou ulicou v Paríži. Je pomenovaná po bývalej obci pripojenej k Parížu.

## Poloha
Ulica vedie od križovatky s Boulevard Saint-Michel a smeruje západným smerom po severnom okraji Luxemburských záhrad, odtiaľ sa stáča na juhozápad a pokračuje až na okraj mesta k Maršalským bulvárom Boulevard Lefebvre a Boulevard Victor oproti výstavisku Porte de Versailles.

### Metro
Zo stanice Falguière do stanice Porte de Versailles linka metra 12 prechádza rue de Vaugirard v tomto poradí:

* Falguière
* Pasteur (aj linka , ktorá na tomto mieste vychádza zo zeme)
* Volontaires
* Vaugirard
* Convention
* Porte de Versailles

Stanica linky  Saint-Placide, ktorá sa nachádza na ulici.

## Dejiny
Vaugirard je skomolenina z *Val Gérard* (Gérardove údolie). Gérard de Moret bol opát v Saint-Germain-des-Prés, ktorý prispel v 13. storočí k rozvoju miestnej dediny nazývanej jeho menom. Z pôvodného *Valgérard* cez *Vaulgérard* vzniklo dnešné *Vaugirard*.

V 16. storočí viedla od parížskych hradieb (pri dnešnej Rue Monsieur-le-Prince) cesta k obci Vaugirard. Táto cesta sama kopírovala starú rímsku cestu. Po pripojení okolitých obcí k Paríži v roku 1860 sa Vaugirard i s cestou stali súčasťou mesta. Počas Haussmannovej prestavby bola cesta predĺžená na východ kvôli napojeniu na Boulevard Saint-Michel, ale toto predĺženie nepredstavuje ani 1 % celkovej dĺžky ulice.

## Významné stavby
thumb|Etalón metra na dome č. 3
* Dom č. 13: bývalá herňa jeu de paume premenená na jazdeckú školu, ktorá tu pôsobila do roku 1733.
* Dom č. 36: V roku 1793 tu Jean-François Chalgrin umiestnil jednu zo 16 mramorových tabúľ, na ktorých bol vyrytý etalón metra.
* Dom č. 70: bývalý kláštor karmelitánov chránený ako historická pamiatka vrátane kostola Saint-Joseph-des-Carmes.
* Dom č. 85: chránený ako historická pamiatka, fasádu zdobí basreliéf sochára Aimé Milleta (1819 – 1891) z roku 1850. V budove sídlila École technique de photographie et de cinéma, dnešná École nationale supérieure Louis-Lumière presunutá do Noisy-le-Grand.
* Dom č. 95: budova architekta Ferdinanda Glaiza v secesnom štýle z roku 1891.
* Dom č. 104: nachádzal sa tu internát, ktorý navštevovali napr. François Mitterrand alebo Édouard Balladur.
* Dom č. 238: od roku 2011 sídlo UMP.
* Pozdĺž ulice sa nachádzajú i ďalšie významné stavby ako Pasteurov ústav, Luxemburský palác a  Luxemburské záhrady, Théâtre de l’Odéon alebo Lycée Saint-Louis.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ulica na stránkach Paríža 

## Zdroj
* 

Vaugirard
Vaugirard
Ľudmila Benkovičová

PhDr. **Ľudmila Benkovičová**, CSc. (* 27. november 1948, Šurany) je slovenská sociologička, bývalá predsedníčka Štatistického úradu Slovenskej republiky. Vo funkcii bola od 16. februára 2007 do rezignácie 19. októbra 2016.

## Život
### Vzdelanie a začiatky kariéry
Ľudmila Benkovičová vyštudovala v rokoch 1967 až 1972 Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave v odbore sociológia. V roku 1982 vykonala rigoróznu skúšku, v roku 1984 obhájila dizertačnú prácu. Po ukončení vzdelania pôsobila na svojej alma mater ako odborná pracovníčka (19721978), vedecká ašpirantka (19791983), samostatná vedecká pracovníčka (19841988). Súčasne v tých rokoch pôsobila aj v Ústave filozofie a sociológie Slovenskej akadémie vied.

### Verejné funkcie
Svoju dráhu v Štatistickom úrade začala v roku 1989, keď pracovala ako vedúca oddelenia výskumu v Ústave pre výskum verejnej mienky pri Štatistickom úrade SR (19891995). Nasledovne bola zamestnaná na Úrade vlády SR ako vedúca oddelenia analýz a odborná poradkyňa na Tlačovom a informačnom odbore (19951998). Od roku 2000 bola odbornou asistentkou na katedre politológie Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave. V rokoch 2000 až 2006 pracovala v odbore mediálneho výskumu Slovenského rozhlasu. Od 1. septembra 2006 do 15. februára 2007 bola poradkyňou predsedu vlády SR pre komunikáciu a verejnú mienku. Nasledujúci deň bola Prezidentom Slovenskej republiky vymenovaná do funkcie predsedníčky Štatistického úradu SR na päťročné obdobie. Po jej rezignácii 19. októbra 2016 vláda do úradu navrhla Alexandra Balleka. Ballek sa funkcie ujal po vymenovaní prezidentom Kiskom 24. novembra 2016.

## Referencie

## Externé odkazy
* Webstránka Štatistického úradu SR

Kategória:Osobnosti zo Šurian
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Slovenskí sociológovia
Kategória:Slovenskí štatistici
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Pracovníci Slovenského rozhlasu
Kategória:Vyučujúci na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave
Kategória:Predsedovia Štatistického úradu Slovenskej republiky
Pravoslávna autokefálna cirkev Albánska

**Pravoslávna autokefálna cirkev Albánska** je jedna z autokefálnych pravoslávnych cirkví. Jej najvyšším predstaviteľom je arcibiskup.

Cirkev pôsobí na teritóriu Albánska, a má okolo 700 tisíc veriacich.

Kresťanstvo sa na územie Albánska dostalo už v 1. storočí. Pred príchodom Osmanov v roku 1478 na juhu krajiny prevládalo kresťanstvo byzantského obradu. Potom sa však začal prechod Albáncov na islam. Do polovice 19. storočia sa väčšina Albáncov stala moslimami. Južná časť Albánska bola časom integrovaná do konštantínopolského patriarchátu a všetky bohoslužby sa konali v gréčtine. Severná časť bola súčasťou srbskej cirkvi.

Albánska cirkev vyhlásila autokefalitu v roku 1922 a bola uznaná konštantínopolským patriarchom v roku 1937.

Za vlády komunistov bola cirkev v Albánsku prenasledovaná. V roku 1967 bolo Albánsko vyhlásené za prvú ateistickú krajinu. Ku koncu komunistického režimu zostalo nažive iba 22 pravoslávnych kňazov. Až v roku 1922 bol ustanovený arcibiskup pre pravoslávnu cirkev.

Cirkev používa albánsky jazyk a na etnicky zmiešanom území modernú gréčtinu.

## Externé odkazy
* Kisha Ortodokse (Orthodox Autocephalous Church of Albania) – stránka cirkvi

Kategória:Pravoslávne cirkvi
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2012

**Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2012** boli v poradí 15. Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konali sa v Džidde, v Saudskej Arábii od 26. januára4. februára 2012, za účasti 10 tímov. Saudská Arábia bola jedenástou krajinou, kde sa konali majstrovstvá Ázie mužov. Všetky zápasy sa hrali v jedinej džiddskej aréne Hall of Youth Care s kapacitou 5 000 divákov. Zo svojho deviateho titulu (tretieho po sebe) sa radoval tím Kórejskej republiky. Hráči Kataru ani vo svojom druhovom finálovom zápase na majstrovstvá Ázie nedokázali zvíťaziť.

## Výsledky
### Skupina A

----

### Skupina B

----

### Play-off
#### Stretnutie o 9. miesto

#### Stretnutie o 7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Majstrovstiev ázie 2012  /(po arabsky)
* Oficiálna stránka Ázijskej hádzanárskej federácie 
* Výsledky na stránke goalzz.com
* Výsledky na stránke todor66.com 

Kategória:Hádzaná v 2012
Kategória:Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov
Hádzaná
Ázijská kvalifikácia v hádzanej mužov na LOH 2012

**Ázijská kvalifikácia v hádzanej mužov na LOH 2012** bola ázijská kontinentálna kvalifikácia v hádzanej mužov na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizovala Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konala sa v Soule, v Kórejskej republike od 22. októbra2. novembra 2011, za účasti 10 tímov. 

## Tímy

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v aktuálnom medzinárodnom ELO rebríčku k 8. januáru 2012.

## Výsledky
### Skupina A

### Skupina B

### Stretnutie o 9. miesto

### Stretnutie o 7. miesto

### Stretnutie o 5. miesto

### Semifinále

### Stretnutie o 3. miesto

### FINÁLE

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Výsledky na stránke Ázijskej hádzanárskej federácie 
* Výsledky na stránke teamhandballnews.com 
* Výsledky na stránke www.todor66.com

Kategória:Hádzaná v 2011
Muži
Abomey

**Abomey** je mesto (a obec) departmentu Zou, nachádzajúce sa v južnej časti afrického štátu Benin. Pôvodne bolo hlavným mestom Dahomejskej ríše (ca 16201904), ktorá sa v roku 1894 stala francúzskym protektorátom a v roku 1904 kolóniou Dahomej, súčasťou Francúzskej Západnej Afriky. 

Vďaka komplexu kráľovských palácov, ktoré sú zaradené medzi svetové kultúrne dedičstvo UNESCO, patrí toto mesto k najväčším turistickým atrakciám Beninu.

## Dejiny
náhľad|vľavo|Kráľovské paláca
Mesto bolo založené začiatkom 17. storočia. Slúžilo ako hlavné mesto Dahomejskej ríše, ktorá vznikla pravdepodobne v roku 1620, s výnimkou niekoľkých rokov počas invázií jorubského štátu Oyó, kedy sa centrum ríše presunulo do Allady.

Francúzska koloniálna správa sa podieľala na rekonštrukcii komplexu kráľovských palácov z obdobia Dahomejskej ríše, rozkladajúceho sa na ploche približne 43,7 ha, a v roku 1943 založila Musée historique d'Abomey („Historické múzeum Abomey“). Múzeum s areálom s rozlohou ca 2 ha zahŕňa paláce kráľov Géza (vládol v rokoch 18181858) a Glèlè (vládol v rokoch 18581889). V muzeálnej zbierke sa nachádzajú basreliéfy a ďalšie predmety viažuce sa k obdobiu ríše, umelecké predmety (sochy, textílie atď.), predmety týkajúce sa miestnych kultov, oblečenia a vojenské zbrane. Od roku 1985 je palácový komplex súčasťou svetového dedičstva UNESCO.

## Ekonomika
Abomey je poľnohospodárskym strediskom s potravinárskym priemyslom, pestuje sa tu najmä palma a podzemnica olejná.

## Referencie

Kategória:Benin
Hugo a jeho veľký objav

***Hugo a jeho veľký objav*** (v origináli *Hugo*) je dobrodružná dráma z roku 2011, ktorú režíroval Martin Scorsese a v hlavných roliach hrali Asa Butterfield, Chloë Grace Moretz, Ben Kingsley, Sacha Baron Cohen, Ray Winstone, Emily Mortimer a Jude Law. Námetom filmu bola kniha Briana Selznicka *[[Veľký objav Huga Cabreta]]* o malom parížskom chlapcovi, ktorý žije na železničnej stanici a o záhadnom starcovi, ktorý má na stanici otvorený obchod s hračkami.

## Dej

Paríž, 30. roky 20. storočia. Hugo Cabret prichádza o svojho otca hodinára a stáva sa z neho sirota. Malý chlapec, ktorý býva na železničnej stanici, sa snaží opraviť automat, o ktorého opravu sa snažil už jeho otec pred smrťou. Keď sa mu naskytne príležitosť, vždy ukradne nejaké pečivo alebo aspoň maličkosť, ale pri čine ho nachytá starý majiteľ hračkárstva a zabaví mu jeho blok s náčrtmi. Tento majiteľ nie je nikto iný, než známy Georges Méliès, autor viacerých fantazijných filmov, ale už na sklonku života.

## Obsadenie
* Asa Butterfield ako Hugo Cabret
* Ben Kingsley ako Georges Méliès, majiteľ hračkárstva
* Chloë Grace Moretz ako Isabelle, Georgesova krstná dcéra
* Sacha Baron Cohen ako inšpektor Gustav
* Ray Winstone ako Claude Cabret, Hugov strýko
* Jude Law ako Hugov otec, hodinár
* Christopher Lee ako Monsieur Labisse, majiteľ kníhkupectva
* Helen McCrory ako Mama Jeanne, Georgesova žena
* Michael Stuhlbarg ako René Tabard, filmový historik
* Emily Mortimer ako Lisette, kvetinárka
* Frances de la Tour ako Madame Emile, majiteľka kaviarne
* Richard Griffiths ako Monsieur Frick, predavač novín
* Marco Aponte ako asistent železničného inžiniera
* Emil Lager ako Django Reinhardt, gitarista

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy z 2011
Kategória:Filmy režírované Martinom Scorsesem
Kategória:Filmy podľa názvu
Ázijská kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 2012

**Ázijská kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 2012** bola ázijská kontinentálna kvalifikácia v hádzanej žien na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizovala Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konala sa v Čchang-čou, v Číne od 12.21. októbra 2011, za účasti 6 tímov. 

## Tímy
*  Kórejská republika (10.)
*  Japonsko (20.)
*  Čína (29.)
*  KĽDR (31.)
*  Kazachstan (32.)
*  Turkménsko (75.)

Z turnaja sa odhlásili tri tímy: Katar, Uzbekistan a Irak.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v aktuálnom medzinárodnom ELO rebríčku k 8. januáru 2012.

## Výsledky

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Výsledky na stránke Ázijskej hádzanárskej federácie 
* Výsledky na stránke teamhandballnews.com 
* Výsledky na stránke www.todor66.com

Kategória:Hádzaná v 2011
Ženy
Oasis (trieda lodí)

**Trieda** ***Oasis*** (predtým známa ako **Project Genesis**) je trieda výletných lodí spoločnosti Royal Caribbean International, ktorej lode sú najväčšími osobnými loďami na svete. Vo februári 2006 boli objednané dve lode, pomenované *[[MS Oasis of the Seas|Oasis of the Seas]]* a *[[MS Allure of the Seas|Allure of the Seas]]*. *Oasis of the Seas* bola postavená a dodaná dňa 28. októbra 2009, kým *Allure of the Seas* bola postavená v októbri 2020 a svoju panenskú plavbu začala z Floridy v decembri 2021

## Konštrukcia
Trieda *Oasis* prevýšila skoršiu triedu ''Freedom'' s najväčšími osobnými loďami na svete. S dĺžkou 360 metrov je *Oasis* o 21 metrov dlhšia ako najväčšia loď triedy *Freedom*, *[[MS Independence of the Seas|Independence of the Seas]]*. *Oasis* je tiež o 8,5 metra širšia, a s hrubou tonážou 225 282 je takmer o 45% väčšia. Plavidlá triedy *Oasis* prevážajú viac ako 5400 cestujúcich.

Podobne ako trieda *Freedom*, aj lode triedy *Oasis* boli stavané spoločnoťou STX Europe v Turku vo Fínsku. Stavba prvej lode triedy *Oasis* mala cenu 900 miliónov eur, čím je údajne najdrahšou komerčnou loďou aká bola kedy postavená. Možnosť pre druhú loď triedy bolo vykonané spoločnosťou Royal Carribean International dňa 2. apríla 2007. Druhá loď bola dodaná spoločnosťou STX Europe v auguste 2010.

Dňa 11. decembra 2007 bol kýl prvej lode triedy položený na vodu v Turku. Začiatkom roku 2008 Royal Carribean ukončila mesiace špekulácie ohlásením, že tieto dve lode triedy *Oasis* celoročne prístupne v prístave Port Everglades na Floride.

Dňa 15. apríla 2008 spoločnosť Royal Carribean International viedla tlačovú konferenciu v New Yorku kvôli oznámeniu prvých oficiálnych informácií a podkladov "Central Parku", 5-poschodového plochy uprostred lode s otvorenou strechou a plnou bujnej tropickej vegetácie s reštauráciami a obchodmi. Je tu 334 súkromných kajút s výhľadom na Park, 245 s balkómni, z ktorých štyri sú prístupné pre vozíčkarov. Dve klenbové sklenené vyhliadky v Central Parku zvané "Crystal Canopies" sa starajú o slnečné svetlo pre vnútorné verejné priestory lode.
 7 ships untill 2028 https://www.cruisehive.com/royal-caribbean-to-order-a-giant-7th-oasis-class-ship/123455 https://www.rivieramm.com/news-content-hub/news-content-hub/new-oasis-order-announced-79678 https://dvzpv6x5302g1.cloudfront.net/AcuCustom/Sitename/DAM/113/Wonder_of_the_Seas_web_Thumb.jpg

## Referencie

## Externé odkazy
* Oasis of the Seas  Oficiálna webstránka triedy *Oasis*.
* Aker Yards oficiálna webstránka.
* Royal Caribbean oficiálna webstránka.

## Zdroj

Kategória:Triedy výletných lodí
Kategória:Royal Carribean International
Paralympijské hry

náhľad|Paralympijské hry
**Paralympijské hry** (v minulosti **Paraolympijské hry**) je viacšportová udalosť určená pre športovcov s trvalým telesným, mentálnym a senzorickým zdravotným postihnutím. Týka sa športovcov so zdravotným postihnutím pohybu, amputáciami, oslepnutím a s mozgovou obrnou. Paralympijské hry sa konajú raz za štyri roky vždy po olympijských hrách a riadi ich Medzinárodný paralympijský výbor. Na Slovensku zastrešuje aktivity súvisiace s nomináciou na paralympiádu Slovenský paralympijský výbor.

Paraolympijské hry sa niekedy zamieňajú so Svetovými hrami špeciálnych olympiád, ktoré sú však určené pre ľudí s duševným postihnutím. Rekord v počte získaných medailí na paraolympiádach drží Ragnhild Myklebustová z Nórska, ktorá na zimných paralympijských hrách 1988, 1992, 1994 a 2002 získala v severskom lyžovaní dohromady 22 medailí, z ktorých 17 bolo zlatých.

## Názov
Pôvodne sa používal názov **Paraolympijské hry**. Medzinárodný olympijský výbor však požadoval používať slová olympiáda, olympijský iba v súvislosti s olympijskými hrami.

Medzi ďalšie názvy patrí: **paraolympiáda, paralympijské hry, paralympiáda;** na Slovensku je kodifikovaný tvar s -o-, v kruhoch zdravotne postihnutých športovcov sa používa nespisovný, slovenskej lexikológii nezodpovedajúci tvar bez –o-. Slovenský paralympijský výbor v čase svojho vzniku svoj názov odvodil z názvu International Paralympic Committee - (Medzinárodného paraolympijského výboru).

## Letné hry

### Letné športy
V súčasnosti sa na letných paralympijských hrách vyskytujú tieto športy:

### Medaily podľa športov

## Zimné hry

### Zimné športy
V súčasnosti sa na zimných paralympijských hrách vyskytujú tieto športy:

* Alpské lyžovanie
* Hokej
* Severské lyžovanie
** Biatlon
** Beh na lyžiach
* Curling (vozičkári)

### Medaily podľa športov

## Zoznam slovenských medailistov

### Letné paralympiády

### Zimné paralympiády

## Pozri aj
* Deaflympiáda

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Slovenský paralympijský výbor
* Medzinárodný paralympijský výbor

## Zdroj
* 


Kategória:Multi-športové podujatia
Kategória:Medzinárodné športové súťaže
Kategória:Parašport
Jaffa

**Jaffa** môže byť:
*odroda pomaranča, pozri jaffa (pomaranč)
*skrátený názov polomáčaných piškót, pozri Jaffské koláče
*historický prístav, dnes časť Tel Avivu, pozri Jaffa (prístav)
*film, pozri Jaffa (film)
*rasa zo seriálu Hviezdna brána, pozri Jaffa (Hviezdna brána)
Jozef Makúch

Doc. Ing. **Jozef Makúch**, PhD. (* 26. august 1953, Podhájska) bol od 12. januára 2010 do 31. mája 2019 guvernér Národnej banky Slovenska.

## Životopis
### Vzdelanie a akademická kariéra
Jozef Makúch absolvoval SVŠ v Nových Zámkoch, pokračoval v štúdiu na Národohospodárskej fakulte Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, študijnom odbore financie. "Štúdium ukončil štátnou záverečnou skúškou v roku 1976. Od roku 1978 pracoval na domácej katedre ako asistent a odborný asistent. Vedeckú ašpirantúru ukončil v roku 1985. Za docenta bol vymenovaný v roku 1989." V rokoch 1991 – 1994 bol dekanom Národohospodárskej fakulty Ekonomickej univerzity.

### Štátna banka československá a Národná banka Slovenska
Od roku 1989 pôsobil v Štátnej banke československej ako úverový inšpektor pobočky Bratislava – mesto. 

V novozaloženej Národnej banke Slovenska bol od 1. januára 1993 do 31. decembra 1996 členom Bankovej rady Národnej banky Slovenska, od februára 1994 zároveň zastával funkciu vrchného riaditeľa výskumného úseku NBS. 

Od novembra 2000 pracoval ako predseda Úradu pre finančný trh, od apríla 2002 do decembra 2005 ako predseda Rady Úradu pre finančný trh.

Členom Bankovej rady Národnej banky Slovenska bol opäť od 1. januára 2006 a bol ním až do svojho vymenovania za guvernéra Národnej banky Slovenska. Od 1. februára 2007 zastával funkciu výkonného riaditeľa. Prezident Slovenskej republiky ho vymenoval do funkcie guvernéra Národnej banky Slovenska na päť rokov od 12. januára 2010. Opätovne bol vymenovaný na šesť rokov od 12. januára 2015.

Jozef Makúch zastáva funkcie aj v iných subjektoch, niektoré ex-officio: je členom Rady guvernérov Európskej centrálnej banky, guvernérom v Medzinárodnom menovom fonde a alternátom guvernéra v Európskej banke pre obnovu a rozvoj (guvernérom je Ivan Mikloš)."

## Referencie

## Externé odkazy
* Webstránka Národnej banky Slovenska

Kategória:Osobnosti z Podhájskej
Kategória:Absolventi Národohospodárskej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Guvernéri Národnej banky Slovenska
Kategória:Slovenskí bankári
Kategória:Vyučujúci na Národohospodárskej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Dekani Národohospodárskej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Rue de la Paix

**Rue de la Paix** (*ulica Mieru*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 1. a 2. obvode.

## Poloha
Ulica vedie od križovatky s ulicami Rue des Capucines a Rue Danielle-Casanova na Place Vendôme a končí na Place de l'Opéra. Ulica je orientovaná od juhozápadu na severovýchod.

## Dejiny
Rozvoj štvrte okolo Veľkých bulvárov viedol k vytvoreniu ulíc Rue de la Chaussée-d'Antin (1720) a Rue de Caumartin (1779). Dekrét z 19. februára 1806 predpokladal otvorenie *Rue de la Paix* pod názvom *Rue Napoléon* medzi *Place Vendôme* a Boulevard des Capucines na mieste kláštora klarisiek-kapucíniek, ktorý bol zabavený za Francúzskej revolúcie a následne zbúraný. Ulice bola dokončená za vlády Ľudovíta Filipa. Po otvorení Parížskej opery sa v ulici začali objavovať luxusné obchody. Slávny francúzsky kuchár Marie-Antoine Carême (1784 – 1833) tu otvoril svoje prvé pekárstvo, ktoré tu bolo do roku 1813. V dome č. 7 mal svoj krajčírsky salón Charles Frederick Worth.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ulica na stránkach Paríža

## Zdroj
* 

Paix
Paix
Boulevard des Capucines

**Boulevard des Capucines** (*bulvár Kapucíniek*) je bulvár v Paríži. Nachádza sa v 2. a 9. obvode. Je jedným z tzv. Veľkých bulvárov postavených na mieste bývalých mestských hradieb Ľudovíta XIII.

## Poloha
Bulvár vedie od križovatky s Rue Louis-le-Grand a Rue de la Chaussée-d'Antin a končí pri Rue des Capucines a Rue de Caumartin. Ulica je orientovaná zo severovýchodu na juhozápad. Smerom na sever pokračuje Boulevard des Italiens a od juhu na ňu nadväzuje Boulevard de la Madeleine.

## Dejiny
Bulvár získal svoje meno 11. mája 1885 podľa kláštora klarisiek-kapucíniek, ktorého záhrady sa až do Fancúzskej revolúcie rozkladali pozdĺž jeho južnej časti. Jeho predošlé označenie *Rue Basse-du-Rempart* vyjadruje skutočnosť, že cesta viedla pri päte mestských hradieb. 

Dňa 23. februára 1848 zahradili bulvár vojaci, aby zamedzili prechode demonštrantov proti vláde. Keď sa manifestanti pokúsili kordón preraziť, bolo ich 35 zabitých a 50 zranených. Táto udalosť viedla k povstaniu Parížanov, ktoré sa premenilo na Februárovú revolúciu.

## Významné stavby
* Dom č. 2: na jeho mieste sa nachádzal palác Hôtel de Montmorency, ktorý v roku 1869 nahradilo divadlo Théâtre du Vaudeville a od roku 1927 kino *Gaumont Opéra*. Jeho hlavná sála odpovedá základom veľkého salóna paláca z 18. storočia, ktorého okrúhla fasáda bola zachovaná.
* Dom č. 5: nahradil bývalý fotografický ateliér Pierra Louise Piersona.
* Dom č. 8: Jacques Offenbach (1819 – 1880) tu žil od roku 1876 až do svojej smrti.
* Dom č. 14: Kaviareň Grand Café, kde sa 28. decembra 1895 v Salon indien konalo prvé verejné filmové premietanie bratov Lumièrovcov.
* Dom č. 24: v rokoch 1905 – 1956 tu bývala speváčka Mistinguett.
* Dom č. 25: v roku 1929 tu bolo otvorené Musée Cognacq-Jay. V roku 1988 sa presťahovalo do paláca Hôtel de Donon v štvrti Marais.
* Dom č. 28: slávna hudobná koncertná sála Olympia.
* Dom č. 35: mal tu ateliér fotograf Gustave Le Gray a Nadar. V apríli 1874 sa tu konala výstava mladých maliarov ako boli Auguste Renoir, Édouard Manet, Camille Pissarro a Claude Monet. Práve Monetov obraz Impresia, východ slnka dal názov novému smeru – impresionizmu.
* Domy č. 37 až 43: v rokoch 1820 – 1853 sídlo ministerstva zahraničia.

## Bulvár v umení
Claude Monet zachytil ulicu na niekoľkých svojich obrazoch, ktoré sú dnes v Puškinovom múzeu umenia v Moskve alebo v *Nelson-Atkins Museum of Art* v Kansas City. V roku 2006 vydal francúzsky spisovateľ Jean-Michel Maulpoix román *"Boulevard des Capucines"*.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ulica na stránkach Paríža

## Zdroj
* 
* 

Capucines
Capucines
Sýrska ortodoxná cirkev

**Sýrska antiochijská ortodoxná cirkev** (iné názvy: **Sýrska antiochijská pravoslávna cirkev**, **Sýrska pravoslávna cirkev**, **Sýrsko-pravoslávna cirkev**) je jedna z autokefálnych orientálnych pravoslávnych cirkví. Označuje sa za miafyzitskú cirkev. Jej najvyšším predstaviteľom je antiochijský patriarcha.

Cirkev pôsobí na území Sýrie a v zahraničí. Má okolo 7 miliónov veriacich. Jej autonómnou súčasťou je *Jakobitská sýrska kresťanská cirkev* v Indii.

Šírenie kresťanskej cirkvi na teritóriu Sýrie sa spája s pôsobením apoštola Petra v Antiochii. Antiochia sa stala jedným z centier kresťanstva. Antiochia bola jedným z prvých piatich patriarchátov kresťanstva (od r. 325).

Nezhody okolo Chalcedónskeho koncilu spôsobili, že sýrska cirkev v antiochijskom patriarcháte sa osamostatnila. Základy súčasnej štruktúry položil Jakobos Baradai. Podľa neho sa cirkev nazýva niekedy ako *jakobitská*. Sídlo patriarchu sa z rôznych príčin menilo a v súčasnosti je v Damasku.

## Referencie

## Externé odkazy
* Stránka cirkvi (po arabsky) 
* Stránka cirkvi (po anglicky) 

Kategória:Orientálne ortodoxné cirkvi
Kategória:Sýrska ortodoxná cirkev
Brigáda (krátkodobá práca)

**Brigáda** - je krátkodobá práca zvyčajne trvajúca pár hodín alebo pracovných dní, ktorú využívajú študenti, nezamestnaní, zamestnaní a dôchodcovia na prilepšenie k svojmu osobnému alebo rodinnému rozpočtu. Brigáda sa vykonáva na základe podpísania zmlúv a to Dohoda o brigádnickej práci študentov, Dohoda o vykonaní práce alebo Dohoda o pracovnej činnosti.

Kategória:Práca
Umelec (film)

***Umelec*** je francúzska romantická komédia/dráma z roku 2011, ktorú režíroval Michel Hazanavicius. V hlavných úlohách boli obsadení Jean Dujardin a Bérénice Bejová. Dej filmu sa odohráva v Hollywoode v rozmedzí rokov 1927 a 1932 a zobrazuje upadajúcu mužskú hviezdu a zrod novej ženskej hviezdy na pozadí filmu so zvukom, ktorý preberá miesto nemého filmu. Sám film je nemý a je urobený čiernobielo, a aj vďaka tomu získal množstvo uznaní od kritikov. Dujardin získal za rolu v tomto filme ocenenie za najlepšieho herca na Filmovom festivale v Cannes a film bol nominovaný na 10 Oscarov, medzi inými aj na Oscara za najlepší film.

## Dej

V Hollywoode v roku 1927 je George Valentin (Jean Dujardin) veľmi známym hercom. Po jeho boku hrá Peppy Miller (Bérénice Bejová) mladú figurantku. Príchod hovoreného filmu rozvráti ich životy. On, kedysi skutočná hviezda, upadne do zabudnutia, zatiaľ čo ona sa stane rozkvitajúcou hviezdou hovoreného filmu. Ich príbeh lásky sa teda stretne s mnohými prekážkami.

## Obsadenie
* Jean Dujardin ako George Valentin
* Bérénice Bejová ako Peppy Miller
* Uggie ako Jack (pes)
* John Goodman ako Al Zimmer
* James Cromwell ako Clifton
* Missi Pyle ako Constance
* Penelope Ann Miller ako Doris
* Malcolm McDowell ako lokaj
* Bitsie Tulloch ako Norma
* Beth Grant ako Peppyho slúžka
* Ed Lauter ako Peppyho prvý šofér
* Jen Lilley ako divák
* Nina Siemaszko ako obdivujúca žena
* Basil Hoffman ako dražiteľ
* Ben Kurland ako asistent castingu
* Ken Davitian ako majiteľ záložne

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmy z 2011
Kategória:Francúzske filmy
Kategória:Filmy režírované Michelom Hazanavicusom
Kategória:Nemé filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Sint-Gillis-Waas

**Sint-Gillis-Waas** je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.

## Obyvateľstvo
Obec má približne 18&nbsp;501 obyvateľov (2010). 

## Časti obce

Od 1. januára 1977 obec Sint-Gillis-Waas pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):

*Sint-Gillis-Waas 
*De Klinge
*Meerdonk
*Sint-Pauwels

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky mesta

Kategória:Obce vo Východnom Flámsku
Kyselina jablčná

**Kyselina jablčná**, (C2H4O(COOH)2) je dikarboxylová kyselina, ktorú vyrábajú všetky živé organizmy, prispieva k príjemnej kyslej chuti ovocia, a je používaná ako prídavná látka v potravinách. Soli a estery kyseliny jablčnej sa nazývajú **jablčnany** (**maláty**).

## Vlastnosti
Kyselina L-jablčná je prirodzene sa vyskytujúca forma, kým zmes L- a D- kyseliny jablčnej sa vyrába synteticky.


Súbor:L-Äpfelsäure.svg|Kyselina L-jablčná
Súbor:D-Äpfelsäure.svg|Kyselina D-jablčná
Súbor:Sample of racemic malic acid.jpg|Racemát


Kyselina hrá dôležitú úlohu v biochémii. V Hatchov-Slackovom cykle je malát zdrojom CO<sub>2</sub> v Calvinovom cykle. V citrátovom cykle je (S)-jablčnan intermediát tvorený pridaním –OH. 

Je tiež systemizovaná karboxyláciou s fosfoenolpyruvátom v strážnych bunkách listov rastlín. Jablčnan, ako dvojitý anión, často sprevádza draslíkové katióny pri príjme rozpustených látok do bunky, aby bola zachovaná rovnováha elektrolytov v bunkách.

## História
Kyselina jablčná bola prvýkrát izolovaná z jablčnej šťavy Carlom Wilhelmom Scheeleom v roku 1785. Kyselina jablčná prispieva ku kyslosti zeleného jablka. Je prítomná v hrozne a vo väčšine vín s koncentráciou niekedy až 5 g/l. Vytvára kyslastú chuť vína, aj keď jej obsah s rastúcou zrelosťou ovocia klesá. Proces jablčno – mliečneho kvasenia, premieňa na kyselinu jablčnú oveľa slabšiu kyselinu mliečnu.

## Použitie
### V potravinárstve
Kyselina jablčná sa používa v potravinárskom priemysle (býva označovaná ako prídavná látka **E296**) na dochucovanie. Je zdrojom extrémnej kyslosti cukroviniek, vyrábaných v USA, tzv. extrémnych cukroviniek. Je tiež používaná s menej kyslou kyselinou citrónovou v kyslých cukríkoch, ktoré sú niekedy označované upozornením, že nadmerná konzumácia môže spôsobiť podráždenie úst.

## Výroba a hlavné reakcie
Kyselina jablčná je produkovaná priemyselne, je vyrábaná dvojitou hydratáciou maleínanhydridu. Bola dôležitá pri objave Waldenovej inverzie a Waldenovho cyklu.

## Externý odkaz
* E296 

## Zdroj

Jablčná
Kategória:Bunkové dýchanie
Kategória:Medziprodukty citrátového cyklu

Kategória:Potravinárske aditíva
296
Fanipaľ

**Fanipaľ** (, ) je mesto v Bielorusku. Nachádza sa v Minskej oblasti.

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Novinky, fotky /
*Fotky 

Kategória:Mestá v Bielorusku
Kategória:Minská oblasť
Sainte-Chapelle (Paríž)

náhľad|Sainte Chapelle v Paríži, pohľad na vrchnú kaplnku

**Sainte-Chapelle** je gotická kaplnka postavená v rokoch 1243 – 1248 Ľudovítom IX. vo vnútri komplexu Justičného paláca na ostrove Île de la Cité v Paríži.

## Dejiny
Pôvodným účelom výstavby Sainte-Chapelle bolo postaviť vhodné miesto na prechovávanie vzácnych relikvií, predovšetkým Tŕňovej koruny, jednej z najvýznamnejších relikvií katolíckej cirkvi. 
Tŕňová koruna patrila chudobnému kráľovi Balduinovi, ktorý ju francúzskemu panovníkovi ponúkol na predaj. Medzitým sa však vzácna relikvia dostala do zástavy benátskych kupcov, odkiaľ sa ju podarilo Ľudovítovi vykúpiť. 

Do Paríža sa artefakt dostal v roku 1241 a roku 1248 bola kaplnka v podobe relikviára dokončená. Niekoľko posvätných tŕňov Ľudovít daroval vtedajším európskym vládcom. Jedným z obdarovaných bol aj český kráľ Přemysl Otakar II., ktorého dar inšpiroval k stavbe cisterciánskeho kláštora Zlatá Koruna (Sancta Corona).

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky kultúrnej pamiatky Sainte-Chapelle
* Turistické informácie o Sainte-Chapelle v Paríži 

## Zdroj

Kategória:Kostoly v Paríži
Kategória:Kaplnky vo Francúzsku
Kategória:Rímskokatolícke kostoly vo Francúzsku
Kategória:Historické pamiatky v Paríži
Kategória:1. obvod (Paríž)
Kategória:Île de la Cité
Kategória:Gotické kostoly vo Francúzsku