open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dustin Boyer

**Dustin Boyer** je americký rockový gitarista a spevák pôsobiaci v Los Angeles.

Spolupracoval s rôznymi speváčkami, ako sú napríklad Macy Gray, Jennifer Love Hewitt a Rosey. Od roku 2005 úzko spolupracuje s waleským hudobníkom Johnom Calom, s ktorým nahral napríklad albumy *[[blackAcetate]]* (2005) a *[[Shifty Adventures in Nookie Wood]]* (2012). Ďalej hral v Calom zloženej hudbe k filmu *[[Un été brûlant]]* (2011). Takisto vystupoval v jeho videoklipe k piesni „Catastrofuk“ (pieseň pochádza z EP *[[Extra Playful]]*). Často vystupuje s gitaristom Michaelom Landauom.

Ďalej je frontmanom skupiny The Dusty Meadows Band, s ktorou vydal niekoľko albumov. Ďalej bol napríklad členom kapely Descanso, v ktorej hral aj jeho brat Trevor Boyer (bicie). Svoj prvý sólový album nazvaný *Fun for Mentals* vydal v januári 2007 u vydavateľstva Soopa Records, čo je jeho vlastná spoločnosť. Druhý nazvanej *Hell's Not Her* nasledoval v máji 2009. Taktiež nahral niekoľko ďalších vlastných albumov pod rôznymi menami (napríklad projekt Spanky Davis). Ďalej napríklad hral so speváčkou Michelle Branch. Jeho pieseň „Pretend“ bola v roku 2014 použitá vo filme *[[3 Days to Kill]]*.

## Diskografia
; Sólové albumy
* *Fun for Mentals* (2007)
* *Hell's Not Her* (2009)
* *Cahuenga Gardens* (2015)
* *Love Joy Death* (2017)
* *Devotion* (2022)

; Ostatné albumy
* *Chiaroscuro* (Turkey Mallet, 1996)
* *[[The Id]]* (Macy Gray, 2001)
* *[[Dirty Child]]* (Rosey, 2002)
* *[[BareNaked]]* (Jennifer Love Hewitt, 2002)
* *Descanso* (Descanso, 2003)
* *Ugly on the Inside* (Descanso, 2004)
* *Shiva Machine* (Girish, 2005)
* *Sunday Drivers* (Descanso, 2005)
* *[[blackAcetate]]* (John Cale, 2005)
* *Long Live Me* (The Screamin' Lords, 2007)
* *[[Circus Live]]* (John Cale, 2007)
* *The Great Divide* (Camille Bright-Smith, 2008)
* *Believe in Yourself* (The Dusty Meadows Band, 2010)
* *Bullet* (Renegade Creation, 2010)
* *Spanky* (Spanky Davis, 2010)
* *[[Extra Playful]]* (John Cale, 2011)
* *Two Thousand Twenty* (Spanky Davis, 2010)
* *[[Shifty Adventures in Nookie Wood]]* (John Cale, 2012)
* *Tapes in the Addict* (The Dusty Meadows Band, 2012)
* *The Abominal Bad Seed and Spiritual Companion* (The Dusty Meadows Band, 2014)
* *6 String Theory* (Glossop, 2015)
* *Sweet Bird of Youth* (Richard James Simpson, 2016)
* *[[MFANS|M:FANS]]* (John Cale, 2016)
* *Deep Dream* (Richard James Simpson, 2019)
* *Sugar the Pill* (Richard James Simpson, 2021)
* *3 of 3* EP (Spanky Davis, 2021)
* *Run Into the Arrows* (Shannon Hudson, 2022)
* *Mercy* (John Cale, 2023)

## Referencie

## Externé odkazy
* Dustin Boyer na Discogs
* 

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 20. storočí
Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Osobnosti z Kalifornie
Kategória:Rockoví gitaristi USA
Kategória:Rockoví speváci USA
Kategória:John Cale
Argentínske národné futsalové družstvo žien

**Argentínske národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Argentínu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Asociación del Fútbol Argentino* (AFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším úspechom je finálová účasť na juhoamerických majstrovstvách v roku 2011.

## Vrcholné podujatia
Argentínske družstvo sa predstavilo na všetkých 6 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Hneď na prvom turnaji získalo bronzovú medailu, keď v zápase o 3. miesto zvíťazilo nad . Druhú medailu a najlepšie umiestnenie v podobe finálovej účasti dosiahlo o 6 rokov neskôr, v roku 2011 vo Venezuele, kde prehralo prvýkrát až vo finále s .
 
Družstvo sa okrem toho zúčastnilo aj jedného Svetového turnaja žien v roku 2011, kde sa neprebojovalo zo základnej skupiny do semifinále a v zápase o 5. miesto prehralo s .

## Výsledky
;Majstrovstvá Južnej Ameriky 

;Juhoamerické hry 

;Svetový turnaj žien 

### Celková štatistika
*aktualizované k 28. júlu 2018*

## Referencie

## Pozri aj
* Argentínske národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Asociación del Fútbol Argentino 
* Argentínsky futsalový portál 
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Borsukov vrch

**Borsukov vrch** môže byť:

* vrch () v Bukovských vrchoch, pozri Borsukov vrch (vrch v Bukovských vrchoch)
* chránené územie v Národnom parku Poloniny, pozri Borsukov vrch (prírodná rezervácia)
Miami Beach

**Miami Beach** je mesto v okrese Miami-Dade County v štáte Florida v USA. V roku 2010 tu žilo 87 779 obyvateľov. S celkovou rozlohou 48,5 km² bola hustota zaľudnenia 4841,6 obyvateľov na km².

## Osobnosti mesta
* Barry Gibb (* 1946), hudobník Bee Gees
* Gianni Versace (* 1946† 1997), taliansky módny návrhar
* Maurice Gibb (* 1949† 2003), spevák Bee Gees
* Gloria Estefan (* 1957), speváčka
* Brett Ratner (* 1969), filmový režisér a producent

## Partnerské mestá

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Mestá na Floride
Damoxenidas z Mainalu

**Damoxenidas** (*Damoxenidas*) bol olympijský víťaz v boxe v roku 384 pred Kr.

Damoxenidas z arkádskej obce Mainalos bol na 99. olympijských hrách v roku 384 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe. V Olympii sa box (pygmé) zaviedol na 23. hrách v roku 688 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.

Socha olympionika Damoxenida stála kedysi v Olympii. Ešte v druhom storočí si ju mohol prezrieť cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom sochárskeho majstra Nikodama z Mainalu. Podstavec jeho sochy so stopami nôh a s nápisom, datovaného do 4. stor. pred Kr., objavili v olympijskej Altide pri južnej časti chrámu bohyne Héry.

## Referencie a bibliografia

## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v boxe
Maidenhead Railway Bridge

**Maidenhead Railway Bridge** je oblúkový železničný most pri anglickom meste Maidenhead. 

Most bol postavený v rokoch 1835 – 1838 ako súčasť jedného z najvýznamnejších projektov britského konštruktéra Isambarda Kingdoma Brunela, železnice Great Western Railway a otvorený bol 1. júla 1839. Po dokončení sa stal známy ako najširší a najplochejší tehlový most na svete. Dva hlavné oblúky majú rozpätie ; oblúk, pod ktorým prechádza chodník *Thames Path* sa kvôli svojej ozvene nazýva *The Sounding Arch*. Pôvodná šírka mosta bola ; v rokoch 1890 – 1892 bol most rozšírený Sir Johnom Fowlerom na súčasných . Výška mosta nad Temžou je .

Maidenhead Railway Bridge je jedným z dvoch mostov, ktoré v Maidenheade preklenujú Temžu – druhým je cestný most Maidenhead Bridge z roku 1777. Železničný most je aj vyobrazený na olejomaľbe *Rain, Steam and Speed – The Great Western Railway* Williama Turnera z roku 1844.

Súbor:Rain Steam and Speed the Great Western Railway.jpg|*Rain, Steam and Speed – The Great Western Railway*, dielo Williama Turnera z roku 1844

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Architektúra z 1838
Kategória:Oblúkové mosty
Kategória:Železničné mosty v Anglicku
Kategória:Tehlové mosty
The Originals

***The Originals*** je americký televízny seriál, vysielaný od roku 2013 na stanici The CW. Nadväzuje na seriál *[[Upírske denníky]]*. Dej sa odohráva v prostredí rodiny pôvodných upírov v New Orleans a zaoberá sa nadprirodzenou politikou mesta. 

10. mája 2017 stanica The CW potvrdila 5. sériu. 

25. októbra 2018 bola ohlásená premiéra pre nový spin-off seriál Legacies, zameraný na život Hope Mikaelsonovej v Salvatorovej škole pre mladých a nadaných.

## Dej
*The Originals* je spin-offom seriálu *[[Upírske denníky]]*. Sústredí sa na trojicu pôvodných upírov – súrodencov Mikaelsonovcov: Klausa (Joseph Morgan), Elijaha (Daniel Gillies) a Rebeku (Claire Holt). Počas pilotnej epizódy (20. epizóda 4. série *[[Upírske denníky (seriál)|Upírskych denníkov]]*) bolo prezradené, že vedľajšia postava Hayley Marshall (Phoebe Tonkin) je tehotná a čaká Klausovo dieťa. Seriál začína návratom pôvodnej rodiny do mesta New Orleans, po prvýkrát od roku 1919. Po tom čo vybudovali toto mesto, boli nútení utiecť, kvôli pomste svojho otca. V ich neprítomnosti sa Klausov chránenec Marcel (Charles Michael Davis) staral o mesto. Klaus sa rozhodol, že musí dostať späť mesto, ktoré im kedysi patrilo. Zatiaľ, čo sa o to snaží, musí riešiť vojnové konflikty medzi upírmi, vlkolakmi a čarodejnicami.

## Obsadenie a postavy
* Joseph Morgan – Niklaus „Klaus“ Mikaelson, pôvodný hybrid; napoly pôvodný upír a napoly vlkolak.
* Daniel Gillies – Elijah Mikaelson, pôvodný upír.
* Claire Holt – Rebekah Mikaelson, pôvodná upírka.
* Phoebe Tonkin – Hayley Marshall, vlkolačica, ktorá má dieťa s Klausom. Neskôr sa stala hybridom upíra a vlkolaka.
*Danielle Rose Ruselle - Hope Mikaelsonová, dcéra Klausa a Hayley, mocná bytosť, spojenie vlkolaka, upíra a čarodejnice.
* Charles Michael Davis – Marcel Gerald, upír, ktorého stvoril Klaus, neskôr vylepšený upír, ktorý vie zabiť pôvodnú rodinu 
* Daniella Pineda – Sophie Deveraux (séria 1), čarodejnica z francúzskej štvrti mesta.
* Leah Pipes – Camille O'Connell, človek, Klausova terapeutka, neskôr upír 
* Danielle Campbell – Davina Claire, silná mladá čarodejnica ktorá bola zachránená Marcelom z rituálu 
* Yusuf Gatewood – Vincent Griffith, čarodejník.
* Riley Voelkel – Freya Mikaelson, čarodejnica, ktorá nemôže zomrieť a je najstaršia zo súrodencov Mikaelsonovcov.

## Zoznam sérií

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Televízne seriály USA
Kategória:Televízne seriály z roku 2013
Kategória:Televízne seriály The CW
Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji žien 2015

**Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji žien 2015** je v poradí 2. ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov, ktorý organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Koná sa v dňoch od 21.28. decembra 2015 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 6 tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Singapur, Srí Lanka a Taiwan. Nováčikmi turnaja je štvorica družstiev: Brunej, Hongkong, Indonézia a KĽDR. Thajsko organizuje ázijský vyzývací pohár druhýkrát, prvý turnaj, spoločný pre mužov aj ženy, hostilo v roku 2013, tiež v Bangkoku. Titul obhájilo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .

## Účastníci
 
Pozn: Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k decembru 2015.

## Výsledky
### Základná skupina

})
|align=left| 
|}

### Play off
#### Stretnutia o 5. miesto

#### Stretnutia o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Thajskej asociácie pozemného hokeja (po thajsky)

## Zdroje
* Ázijský vyzývací pohár 2015 na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja  
* Ázijský vyzývací pohár 2015 na štatistickej stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 

Kategória:Pozemný hokej v 2015
Ženy
Pozemný hokej
Mikuláš Kostka

**Mikuláš Kostka** (; * ? - † 1556) bol vojvodca, kapitán kráľovských vojsk horného Uhorska, spolumajiteľ hradov Lietava, Strečno a mesta Žilina.

Mikuláš Kostka pochádzal zo Sedlíc pri Frýdku-Místku (Sedlec, Sedlice, dnes Sedliště). Spolu s bratom Petrom boli najmä na Slovensku známi ako "hajtmani zámkov horných na Považí". S vojskom pomohli Jánovi Zápoľskému v boji proti Turkom, za čo dostali do užívania hrady Lietava a Strečno. Po smrti brata prešiel Mikuláš na stranu rakúskeho arcivojvodu Ferdinanda Habsburského (súper Jána Zápoľského o trón), ktorý mu predtým nadobudnuté majetky na Orave, Spiši aj v Turci potvrdil a prijal ho medzi krajinskú uhorskú šľachtu. Od roku 1548 bol Mikuláš majiteľom aj mesta Žilina.

Podporoval reformáciu, od katolíkov získal prezývku „tyran kléru“.

## Rodinné vzťahy
Manželkou Mikuláša Kostku sa stala Anna zo Záblatu, s ktorou mal dve dcéry, Annu a Barboru. Po smrti manželky sa Mikuláš druhýkrát oženil a zobral si Brigitu, dcéru pána Vršateckého hradu. Manželstvo zostalo bezdetné, Mikuláš sa mužského potomka nedočkal a tak po jeho smrti v roku 1556 vymrel rod Kostkovcov zo Sedlíc na Slovensku po meči. Svoj majetok rozdelil medzi dcéry; Barbora získala Lietavské panstvo, Anna panstvo Strečno. 

Barbora si v roku 1556 vzala Františka Turzu. Manželstvo netrvalo dlho (Barbora zomrela roku 1561), ostalo bezdetné a lietavské panstvo zostalo v majetku Františka Turzu. Druhá dcéra, Anna si po smrti svojho prvého manžela Jana Ňáriho vzala kapitána naddunajských krajov, Štefana Deršfiho. Mali spolu dvoch synov, Mikuláša a Františka.

## Referencie
 

## Zdroje
* SASINEK, F.: Petor a Mikuláš Kostka. In: Slovenský letopis IV. 1880
* BERNÁTOVÁ, Martina: Peter a Mikuláš Kostkovci. In: MÚZA 1/2014. Dostupné  online
* BERNÁTOVÁ, Martina: Peter a Mikuláš Kostkovci zo Sedlíc, ich pôvod a erb. In: Vlastivedný zborník Považia XXVII. Považské múzeum 2015, s. 91 - 101
* BERNÁTOVÁ, Martina - SLANÁ, Andrea: Hrad Strečno. Žilina: Považské múzeum 2015. ISBN 978-80-88877-72-1

Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Úmrtia v 16. storočí
Kategória:Uhorské vojenské osobnosti
Kategória:České vojenské osobnosti
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Banshee (mytológia)

thumb|Ilustrácia Banshee = Posol smrti
**Banshee** (, škot. Bean Sidhe) je írska alebo škótska mytologická bytosť.

Pomenovanie banshee je poangličtená podoba írskeho „bean sí(d)“ čo znamená „žena zvnútra kopca [víl]“ alebo vília žena.

Pôvodne (pred kresťanstvom) bola banshee ochranná bohyňa územia a kmeňa, po príchode kresťanstva chápaná ako kráľovná víl.

Môže na seba zobrať podobu stareny alebo peknej mladej ženy s dlhými zlatými vlasmi. Hlasy banshee sa ozývajú v noci a vždy zvestujú smrť. Často mali írske sľachtické rodiny, hoci aj schudobnené, svoju vlastnú banshee. Takto je potvrdených (v Írsku) asi 150 banshee.

## Referencie

## Iné projekty

 
Kategória:Keltská mytológia
Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov 2015

**Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov 2015** bol v poradí 2. Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov, ktorý organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 13.19. decembra 2015 v Rangúne, v Mjanmarsku, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Indonézia, Singapur a Srí Lanka. Nováčikmi turnaja bola trojica družstiev: Čína, Hongkong a Taiwan. Zápasy sa hrali na štadióne Theinphyu Hockey Stadium s kapacitou 2 000 divákov. Oproti predchádzajúcemu podujatiu, v ktorom sa organizovali spoločne mužský i ženský turnaj, bolo toto podujatie prvýkrát organizované samostatne v mužskej kategórii. Titul po finálovej výhre nad  získala .

## Účastníci
 
Pozn: Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k decembru 2015.

## Výsledky
### Základná skupina

### Play off
#### Stretnutia o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Mjanmarskej federácie pozemného hokeja 

## Zdroje
* Ázijský vyzývací pohár 2015 na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja  
* Ázijský vyzývací pohár 2015 na štatistickej stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 

Kategória:Pozemný hokej v 2015
Muži
Pozemný hokej
Paraballón z Élidy

**Paraballón** (*Paraballón*) bol olympijský víťaz v behu na dve stadiá v roku 280 pred Kr.

Paraballón z Élidy bol na 125. olympijských hrách v roku 280 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na dve stadiá. Na olympijských hrách beh na vzdialenosť dvoch stádii (diaulos) zaradili do programu v roku 724 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Hypénos z Pisy.
 
Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že nielen Paraballón, ale aj jeho syn Lastratidas dosiahol olympijské víťazstvo. Lastratidovo víťazstvo hlásal nápis na podstavci jeho sochy a Paraballontovo víťazstvo nápis vyrytý v kameni, o ktorom Pausanias zaznamenal: „*Paraballontovi sa podarilo zvíťaziť v diaulu a budúcim víťazom zanechal popud k ctižiadosti byť zapísaný medzi víťazmi v olympijskom [[Gymnasion|gymnasiu]]."*
 
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v behu na dve stadiá
Kategória:Starovekí športovci z Élidy
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2017

**Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2017** bol v poradí 23. turnaj majstrovstiev sveta v hádzanej žien, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konal sa v šiestich nemeckých mestách: Bietigheim-Bissingen, Hamburg, Lipsko, Magdeburg, Oldenburg a Trier, v dňoch od 1.17. decembra 2017, za účasti 24 tímov. Nemecko bolo organizátorom svetového šampionátu žien tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1965 a 1997. Svoj druhý titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z .

Nemecko získalo právo organizovať MS 2015 15. decembra 2011, keď ho výbor IHF v brazílskom São Paulo zvolil ako jediného kandidáta. Predbežnými dejiskami počas zvolenia boli mestá Berlín, Flensburg, Kolín, Lipsko, Stuttgart a Wetzlar.

## Kvalifikácia

Poznámka: Divoká karta bola udelená Poľsku. IHF sa ju rozhodla dať európskemu tímu, pretože úradujúci majster sveta je z európskeho kontinentu a Poľsko sa umiestnilo najvyššie na MS 2015 (4. miesto) z družstiev, ktoré sa nekvalifikovali na tento svetový turnaj.

## Arény
Dejiskami turnaja je šesť arén v šiestich mestách:

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá sa nasadili pred žrebom do skupín, ktoré sa uskutočnilo 27. júna 2017, do nasledovných výkonnostných košov:

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A
* Trier

#### Skupina B
* Bietigheim-Bissingen

#### Skupina C
* Oldenburg

#### Skupina D
* Lipsko

### Play-off
#### Stretnutia o 21.24. miesto

#### Stretnutie o 23. miesto

#### Stretnutie o 21. miesto

#### Stretnutia o 17.20. miesto

#### Stretnutie o 19. miesto

#### Stretnutie o 17. miesto

#### Osemfinále

#### Štvrťfinále

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka MS 2017  
* Oficiálna stránka Medzinárodnej hádzanárskej federácie 
* Oficiálna stránka Nemeckého hádzanárskeho zväzu 
* 

## Zdroje
* MS 2017 na stránke Medzinárodnej hádzanárskej federácie 
* MS 2017 na stránke todor66.com 
* MS 2017 na stránke the-sports.org 
* MS 2017 na stránke bundesligainfo.de 

Kategória:Hádzaná v 2017
Kategória:Majstrovstvá sveta v hádzanej žien
Hádzaná
Čilské národné futsalové družstvo žien

**Čilské národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Čile v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Federación de Fútbol de Chile* (FFC). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším úspechom je bronz na juhoamerických majstrovstvách v roku 2015.

## Vrcholné podujatia
Čilské družstvo sa predstavilo iba na 2 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát až v roku 2011. Na turnaji vo Venezuele zvíťazilo v základnej skupine iba nad  a skončilo celkove na predposlednom mieste. V roku 2015 v Uruguaji dosiahlo svoj najväčší úspech. Po výhre nad  a dvoch prehrách sa prebojovalo do semifinále. V ňom prehralo s , ale v zápase o 3. miesto s  zvíťazilo a vybojovalo si bronzovú medailu.

## Výsledky
;Majstrovstvá Južnej Ameriky 

;Svetový turnaj žien 
* *nezúčastnilo sa*

### Celková štatistika
*aktualizované k 24. decembru 2015*

## Referencie

## Pozri aj
* Čilské národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Federación de Fútbol de Chile 
* Čilský futsalový portál 
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Lastratidas z Élidy

**Lastratidas ** (*Paraballón*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 248 pred Kr.

Lastratidas, syn Paraballonta z Élidy, bol na 133. olympijských hrách v roku 248 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov (*palé paidón*). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty. 
 
Lastratidovi sa za toto víťazstvo dostalo pocty byť zvečnený v podobe mramorovej sochy umiestnenej v olympijskej Altide. Jeho socha sa do dnešných dní žiaľ nedochovala, ale ešte v druhom storočí si ju mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o Lastratidovi zaznamenal: *„Stojí tu i socha Lastratida, élidského chlapca, ktorý si odniesol veniec zo zápasenia; druhé víťazstvo získal medzi dorastencami a mladšími chlapcami na [[Nemejské hry|nemejských hrách]]. Lastratidovmu otcovi Paraballontovi sa podarilo zvíťaziť v [[Beh na dve stadiá|diaulu]] a budúcim víťazom zanechať popud k ctižiadosti byť zapísaný medzi víťazmi v olympijskom [[Gymnasion|gymnasiu]]“*
    
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Starovekí športovci z Élidy
Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v zápasení
Cameron Diazová

**Cameron Michelle Diaz** (* 30. august 1972, San Diego, Kalifornia, Spojené štáty) je americká herečka, producentka a bývalá modelka. Preslávili ju roly vo filmoch *[[Maska]]* (1994), *Svadba môjho najlepšieho priateľa* (1997) a *Niečo na tej Mary je* (1998). 

Tiež prepožičala hlas princeznej Fione vo filmoch *[[Shrek]]* (20012010). Ďalej hrala vo filmoch *Charlieho anjeli* (2000), v pokračovaní *Charlieho anjeli: Na plný plyn* (2003), *Pozná ju ako svoje boty* (2005), *Prázdniny* (2006), *Svadobná noc v Las Vegas* (2008), *Pre moju sestru* (2009), *Zatiaľ spolu, zatiaľ nažive* (2010), *Zelený sršeň* (2011), *Mrcha učiteľka* (2011), *Ako porodiť a nezblázniť sa* (2012), *Konzultant* (2013), *Jedna za všetky* (2014), *Sex Tape* (2014) a* Annie* (2014).

## Filmografia
### Film

## Referencie


## Zdroj
* 

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Osobnosti zo San Diega (Kalifornia)
Kategória:Osobnosti USA čerokézskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti USA anglického pôvodu
Kategória:Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Kategória:Osobnosti USA škótskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti USA španielskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti USA holandského pôvodu
Kategória:Hollywoodsky chodník slávy
Izmajil

**Izmajil** (; , v minulosti Тучков – *Tučkov*;  alebo *Smil*; ; ) je historické mesto v regióne Budžak, v dnešnej Odeskej oblasti na juhozápade Ukrajiny. Mesto leží pri Kilijskom (najsevernejšom) ramene delty Dunaja, ktoré zároveň tvorí hranicu Ukrajiny a Rumunska. V blízkosti mesta leží jazero Jalpuh a asi 80&nbsp;km východne pobrežie Čierneho mora. V súčasnosti tu žije asi 72&nbsp;000 obyvateľov mnohých národností.

## Dejiny
[thumb|left|[Alexej Danilovič Kivšenko|A. D. Kivšenko (1851–1897): *Dobytie Izmajilu*, 1790]]

Pevnosť Izmajil bola založená janovskými obchodníkmi v 12. storočí. Krátko patrila Moldavskému kniežatstvu. Najdlhšie bola súčasťou obranného systému Osmanskej ríše (od roku 1484 s prestávkami až do roku 1809). V 16. storočí sa pevnosť stala oporným bodom pre celý osmanský Budžak a postupne sa rozrastal počet civilistov a vzniklo tu tak mesto. 

Pevnosť bola dobytá ruskými vojskami celkovo trikrát. Prvýkrát v roku 1770, keď vojská pod velením Nikolaja Repnina nielen zahnali osmanské vojská, snažiace sa prekročiť rieku Prut, ale aj dobyli viacero tureckých pevností a miest v oblasti. Turci sa preto po navrátení pevnosti rozhodli, že pevnosť dajú prestavať za pomoci francúzskych projektantov. Počas rusko-tureckej vojny (1787–1792) dobyli po deväťmesačnom obliehaní a následnom útoku na pevnosť v roku 1790 ruské vojská pod velením Alexandra Suvorova. Po skončení vojny bola pevnosť navrátená Osmanom, ale počas ďalšej rusko-tureckej vojny bol Izmajil dobytý po tretí raz (1809) a na základe Bukurešťskej mierovej zmluvy z roku 1812 pripadlo mesto ako i celá Besarábia Ruskému impériu, ktoré tak získalo prístup k Dunaju. 

Rusi Izmajil v 19. storočí prestavali; vtedy bol postavený *Pokrovský chrám* a ďalšie kostoly. Najstaršou dochovanou stavbou v meste je mešita z 15. a 16. storočia, ktorá bola premenená na pravoslávny chrám a následne na múzeum. V rokoch 1918–1940 bol Izmajil spolu s celým Budžakom súčasťou Rumunska. V roku 1940 ho Rumunsko spolu s celou Besarábiou odstúpilo Sovietskemu zväzu. V rokoch 1940–1954 bolo mesto sídlom samosprávnej Izmajilskej oblasti, ktorá sa neskôr stala súčasťou Odeskej oblasti, do ktorej patrí v rámci Ukrajiny dodnes.

## Súčasnosť
Dnes je Izmajil sídlo rajónu a mesto oblastného významu, podriadené oblastnej rade v Odese. Nachádza sa tu priemysel a prístav na Dunaji. Dopravne je mesto veľmi zle dostupné, nachádza sa ďaleko od významnejších ciest, chýba most cez Dunaj do rumunskej Tulcey a po jedinej železničnej trati Budžaku je mesto spojené s Odesou. Suchozemská cesta do Rumunska navyše pretína juh Moldavska.

Počtom obyvateľov je Izmajil po Odese druhé najväčšie mesto Odeskej oblasti. Žije tu 72-tisíc obyvateľov (2015), z nich 43,7 % tvoria Rusi, 38 % Ukrajinci, 10 % Besarábski Bulhari, 4,3 % Moldavci a 1 % Gagauzi (sčítanie 2001). Jazyková situácia je o niečo menej pestrá - 74,2 percenta ľudí doma používa ruštinu, 18 percent ukrajinčinu, 4,6 % bulharčinu, 1,8 % rumunčinu a 0,4 percenta gagauzštinu.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Odeská oblasť
Kategória:Mestá na Ukrajine
Kategória:Sídla na Dunaji
Silver Jubilee Bridge

**Silver Jubilee Bridge** (pôvodne ***Runcorn Bridge*** alebo ***Runcorn-Widnes Bridge***) je oblúkový cestný most spájajúci mestá Runcorn a Widnes v blizkosti anglického mesta Liverpool. Ide o najväčší oblúkový most v Veľkej Británii.

Prvý cestný most, ktorý preklenoval rieku Mersey a Manchester Ship Canal pri Runcorne a Widnes bol gondolový most **Widnes-Runcorn Transporter Bridge**. Most bol postavený v rokoch 1901 – 1905 a jeho autorom bol britský inžinier John Webster. Most bol visutý, hlavné rozpätie malo dĺžku . Po dokončení sa stal prvým gondolovým mostom vo Veľkej Británii a najväčším svojho druhu na svete. Zničený bol v roku 1961. 

Výstavba súčasného mostu sa začala 25. apríla 1956 a otvorený bol 21. júla 1961. Celková dĺžka mosta je . Hlavné rozpätie s dĺžkou  je v súčasnosti najdlhším oblúkovým rozpätím vo Veľkej Británii. Bočné rozpätia sú  dlhé. Medzi januárom 1975 a marcom 1977 bol most rozširovaný; vozovka bola rozšírená na súčasných  a bol pristavaný chodník pomocou konzol so šírkou . Po tejto rekonštrukcii bol most premenovaný na *Silver Jubilee Bridge*.

Súbor:Runcorn transporter bridge (Wonder Book of Engineering Wonders, 1931).jpg|Widnes-Runcorn Transporter Bridge
Súbor:Widnes transporter bridge power house 1.jpg|Bývalá elektráreň gondlového mosta, v súčasnosti elektrická stanica *Electricity Board Sub-Station*
Súbor:2 Bridges, taken in Runcorn.jpg|vľavo železničný most Runcorn Railway Bridge, vpravo *Silver Jubilee Bridge*


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Architektúra z 1961
Kategória:Oblúkové mosty
Kategória:Cestné mosty v Anglicku
Kategória:Oceľové mosty
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Ruhpolding (náhrada)

4. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konali od 18. do 20. januára 2016 v nemeckom Ruhpoldingu. Na programe boli tri disciplíny – šprint, stíhacie preteky a preteky s hromadným štartom.

Pre nedostatok snehu a vysokým teplotám sa tento ročník neuskutočnilo 4. kolo Svetového pohára v Oberhofe. O náhradnom dejisku rozhodla medzinárodná biatlonová únia IBU 27. decembra 2015. Do úvahy prichádzali slovinská Pokljuka a nemecký Ruhpolding. V Ruhpoldingu sa tak udiali dve kolá Svetového pohára za sebou. Disciplíny sa nezmenili a ostali tak ako boli naplánované v Oberhofe.
## Plán pretekov
V programe nastala jedna zmena, keď šprint mužov sa presunul na piatok, v ktorý sa tak udial šprint mužov aj žien. 

## Medailové umiestnenia

### Muži

### Ženy

## Výsledky
### Šprint mužov

### Šprint žien

## Referencie

## Externé odkazy
* IBU DATACENTER 
* biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Kategória:Svetový pohár v biatlone
Kategória:Biatlon v roku 2016
Paraguajské národné futsalové družstvo žien

**Paraguajské národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Paraguaj v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Asociación Paraguaya de Fútbol* (APF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2005. Jeho najväčším úspechom je bronz na juhoamerických majstrovstvách v roku 2011.

## Vrcholné podujatia
Paraguajské družstvo sa predstavilo na 3 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Na turnaji konanom v Brazílii bodovalo iba v jednom zápase, keď remizovalo s  a obsadilo konečné posledné miesto. O 6 rokov neskôr, v roku 2011 vo Venezuele, dosiahlo svoj najväčší úspech. Po dvoch tesných víťazstvách v základnej skupine postúpilo do semifinále. V ňom síce prehralo s Argentínou, ale v zápase o 3. miesto s domácou  po predĺžení zvíťazilo a vybojovalo si bronzovú medailu. Na turnaji v roku 2015 zvíťazilo jedine v zápase o 5. miesto, proti , ale až po penaltách.

Na prvom ženskom turnaji Juhoamerických hier v roku 2018 dokázalo získať striebornú medailu.

## Výsledky
;Majstrovstvá Južnej Ameriky 

;Juhoamerické hry 

;Svetový turnaj žien 
* *nezúčastnilo sa*

### Celková štatistika
*aktualizované k 28. júlu 2018*

## Referencie

## Pozri aj
* Paraguajské národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Asociación Paraguaya de Fútbol  

## Zdroj
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Peruánske národné futsalové družstvo žien

**Peruánske národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Peru v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Federación Peruana de Futbol* (FPF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším výsledkom je postup do semifinále juhoamerických majstrovstiev v roku 2009.

## Vrcholné podujatia
Peruánske družstvo sa predstavilo na všetkých turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Na turnaji konanom v Brazílii bodovalo iba v zápase o 5. miesto proti . O 4 roky neskôr, v roku 2009 opäť v Brazílii, dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie. Po dvoch víťazstvách v základnej skupine postúpilo do semifinále. V ňom s  a potom aj v zápase o 3. miesto s  prehralo a obsadilo konečné 4. miesto. Na ďalších dvoch turnajoch nebodovalo ani v jednom zápase a skončilo vždy na poslednom mieste.

V roku 2018 sa zúčastnilo prvého futsalového turnaja na Juhoamerických hrách, na ktorých obsadilo posledné miesto.

## Výsledky
;Majstrovstvá Južnej Ameriky 

;Juhoamerické hry 

;Svetový turnaj žien 
* *nezúčastnilo sa*

### Celková štatistika
*aktualizované k 29. júlu 2018*

## Referencie

## Pozri aj
* Peruánske národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Federación Peruana de Futbol  
* Peruánsky futsalový portál  

## Zdroj
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Krokinas z Larisy

**Krokinas** alebo **Kroukinas** (*Krokinas, Kroukinas*) bol olympijským víťazom v rokoch 404 a 396 pred Kr.

Krokina z tesálskej Larisy korunovali v Olympii na 94. hrách olivovým vencom za víťazstvo behu na jedno stadion a na 96. hrách za víťazstvo v behu na dve stadiá. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Beh na dve stadiá (diaulos) sa stal olympijskou disciplínou v roku 724 pred Kr.
  
Záznam o olympijskom víťazstve Krokina je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
 
Meno olympijského víťaza Krokina uvádza aj papyrus (*P.Oxy.XXIII 2381*) objavený na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Tento papyrusový fragment publikovaný v roku 1956 britským klasickým filológom a papyrológom Edgarom Lobelom, uvádza mená olympijských víťazov z 96. olympijských hier (z piatich olympionikov sú v úplnom znení čitateľní len dvaja). Krokinas (z Tesálie) je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v druhom riadku ako víťaz v behu na dve stadiá. 
 
Grécky historik Xenofón zaznamenal, že v roku, keď Krokinas dosiahol olympijské víťazstvo v behu na jedno stadion, bol v Sparte eforom *Eudios* a v Aténach archontom Pythodoros, ktorý sa počas svojej vlády pokúsil nastoliť oligarchiu. Aténčania preto zakázali používať jeho meno v súvislosti s datovaním udalostí toho roku a tento rok označovali len ako *rok archonta*.
   
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v behu na jedno stadion
Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v behu na dve stadiá
Obliak

náhľad|vpravo|Dobre vytriedené obliaky na morskom pobreží
**Obliak** alebo **okruhliak** (nevhodne valún) je fragment horniny alebo minerálu s priemerom 2 až 256 mm. Obliaky tvoria klasty štrku, zlepencov a brekcii a nemusia byť preto nevyhnutne oblé ako to evokuje ich názov. Ak sa obliaky v usadenej hornine dotýkajú, označuje sa takáto textúra ako podporná stavba zŕn. Naopak ak sú utopené v základnej hmote (matrix) napríklad ílovitého, vápnitého alebo piesčitého zloženia, označuje sa daná textúra ako podporná stavba základnej hmoty. V niektorých prípadoch môžu byť obliaky súčasťou gradačného zvrstvenia.

Obliaky vznikajú eróziou starších hornín, vyvretého, sedimentárneho aj metamorfného pôvodu. Obliaky sú zvyčajne opracované, čím sa odlišujú od ostrohranných klastov v brekcii. Obrúsenie obliakov je zvyčajne spôsobené transportom vo vode, kde do seba úlomky hornín narážajú a obrusujú sa. Vietor v súčasnej Zemskej atmosfére nedokáže trasportovať v suspenzii väčšie častice ako 1 mm a jeho schopnosť pohybovať v prízemných vrstvách väčšími časticami je malá.

## Poznámky


## Referencie

Kategória:Sedimenty
Royal Suspension Chain Pier

[thumb|''The Chain Pier at Brighton, Royal Pavilion'', maľba [William Turner|Williama Turnera znázorňujúca Royal Suspension Chain Pier]]
[thumb|''The Chain Pier, Brighton'', maľba [John Constable|Johna Constablea]]
**Royal Suspension Chain Pier** (známy aj ako ***Chain Pier*** alebo ***Brighton Chain Pier***) je názov zničeného móla, ktoré stálo v anglickom meste Brighton.

Autorom móla bol Samuel Brown, ktorý je známy najmä kvôli návrhu reťazového mosta Union Bridge na rieke Tweed. Výstavba sa začala v októbri 1822 a po dokončení v novembri 1823 sa stalo prvým veľkým mólom v Brightone. Celková dĺžka móla bola . Štyri hlavné visuté rozpätia boli  dlhé a  široké. Pylóny boli  vysoké. Mólo bolo viackrát poškodené, napr. v rokoch 1833 a 1836. V roku 1896 bolo mólo vyhlásené za nebezpečné a namiesto neho malo byť postavené nové (dnes Brighton Pier). Nakoniec bolo zničené 4. decembra 1896 počas búrky.

V súčasnosti sú počas nízkych prílivov viditeľné základy pilierov.

Súbor:Royal Chain Pier model, Brighton Museum and Art Gallery.jpg|Model móla vystavený v Brighton Museum & Art Gallery
Súbor:An oak foundation pile of the Royal Suspension Chain Pier Brighton exposed at very low tide.jpg|Pozostatky pilierov

## Referencie

## Pozri aj
* Trinity Chain Pier

## Iné projekty

Kategória:Bývalé stavby
Kategória:Architektúra z 1823
Kategória:Móla
Kategória:Reťazové mosty
Mólo

thumb|Riečne mólo
**Mólo** je pevná alebo plávajúca stavba, ktorá slúži k zabezpečeniu prístupu k plavidlám kotviacim na vodnej ploche alebo vodnom toku. Pri móle musí byť dostatočná hĺbka, aby loď nenarazila na dno.

Najdlhšie mólo sa nachádza v Southend-on-Sea v Anglicku (tzv. Southendské mólo) a má dĺžku .

## Pozri aj
* Prístav

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Móla
Venezuelské národné futsalové družstvo žien

**Venezuelské národné futsalové družstvo žien** je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Venezuelu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *Federación Venezolana de Fútbol* (FVF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším úspechom sú 2 bronzové medaily z juhoamerických majstrovstiev.

## Vrcholné podujatia
Venezuelské družstvo sa predstavilo na 3 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2007. Hneď na prvom turnaji získalo bronzovú medailu, keď v zápase o 3. miesto zvíťazilo nad . Na nasledujúcom turnaji v brazílskom Campinas bronzový úspech zopakovalo, keď v zápase o 3. miesto tentoraz zvíťazilo nad . Na turnaji v roku 2011, ktorý organizovala práve Venezuela, sa dokázalo zo základnej skupiny opäť prebojovať do semifinále. Ale v ňom s  ako aj v zápase o bronz s  prehralo a skončilo celkovo štvrté.

Družstvo sa okrem toho zúčastnilo aj troch Svetových turnajov žien, kde zakaždým skončilo už v základnej skupine.

## Výsledky
;Majstrovstvá Južnej Ameriky 

;Svetový turnaj žien 

### Celková štatistika
*aktualizované k 25. decembru 2015*

## Referencie

## Pozri aj
* Venezuelské národné futsalové družstvo mužov

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Federación Venezolana de Fútbol 
* Futsalová komisia FVF  
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Gramatik

**Gramatik** môže byť
* odborník v gramatike, pozri pod gramatika (jazykoveda)
* autor knihy gramatiky
* učiteľ v antike, pozri gramatik (antika)
* titul v Byzancii, pozri grammatikos
*priezvisko:
** Vavrinec Gramatik, katolícky spisovateľ, prekladateľ (* 1882† 1956)
* slovinský producent elektronickej hudby

## Poznámky


## Referencie
Nikolaj Michajlovič Kropačev

**Nikolaj Michajlovič Kropačev** (; * 8. február 1959, Petrohrad, Ruská SSR, Sovietsky zväz) je ruský právnik, od roku 2008 rektor Petrohradskej štátnej univerzity.

Od roku 1985 odborný asistent katedry trestného práva na Leningradskej štátnej univerzite, v roku 1993 získal akademický titul docenta na katedre trestného práva. Za profesora bol vymenovaný v roku 2001.

Je členom predstavenstva ruského zväzu rektorov, členom predstavenstva Združenia advokátov Ruska a laureát ocenenia "Právnik roka" v roku 2010.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Ruskí právnici
Kategória:Osobnosti z Petrohradu
Kategória:Rektori Petrohradskej štátnej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Petrohradskej štátnej univerzite
Tichon Zacharovič Siomuškin

**Tichon Zacharovič Siomuškin** (staršie: **Sjomuškin**, ; * 13. jún 1900, Staraja Kutľa† 6. máj 1970, Moskva) bol ruský sovietsky spisovateľ. V roku 1949 vyhral Stalinovu cenu druhého stupňa.

## Životopis
Tichon Siomuškin sa narodil 13. júna 1900 v rodine dedinského stolára. Základné vzdelanie získal v Krajskej základnej škole, po ktorej dva roky študoval učiteľstvo na cirkevnej škole (absolvoval ju v roku 1916 a získal právo vyučovať). Nejak čas Siomuškin pracoval ako učiteľ v dedinskej škole obce Iľmeno. V rokoch 1922-1924 študoval diaľkovo na Pedagogickej fakulte Moskovskej štátnej univerzity.

Na Čukotke pôsobil osem rokov. Z tohoto obdobia pochádzajú viaceré knihy: napr. romány *Чукотка* a *Алитет уходит в горы* (ocenený Stalinovou cenou za rok 1948).

Od roku 1952 člen KSSZ.

## V slovenčine
* *Alitet odchádza do hor : Román*. Bratislava : Spoločnosť priateľov klasických kníh, 1950. 257 s.
* *Čukotka*. Bratislava : Obroda, 1950. 450 s.
* *Na Čukotce svitá : Román*. Bratislava : Spoločnosť priateľov klasických kníh, 1950. 248 s.

## Poznámky


## Referencie


## Zdroj

Kategória:Ruskí pedagógovia
Kategória:Sovietski spisovatelia
Dobytie Izmajilu

**Dobytie Izmajilu** označuje obliehanie a následné dobytie tureckej pevnosti Izmajil ruskými vojskami, ktoré sa odohralo v roku 1790 počas rusko-tureckej vojny prebiehajúcej v rokoch 1787 až 1792. Záverečnému útoku na pevnosť velil Alexandr Vasilievič Suvorov, ktorý počas vojny dosiahol mnoho významných víťazstiev, v roku 1788 sa mu podarilo dobyť pevnosť Očakov.

Obliehanie sa začalo už v marci 1790. Dňa 13. decembra 1790 dorazil na miesto Suvorov, ktorý bol poverený cárovnej obľúbencom a generálom Grigorijom Potemkinom útokom na pevnosť. Po príchode a prieskume bojiska začal pripravovať svojich vojakov na útok. Ruskí vojaci nacvičovali na maketách pevnosti útok a prekonávanie obranných prvkov. Pevnosť bola totiž v nedávnej minulosti Turkami zmodernizovaná a prestavaná za pomoci francúzskych projektantov. Turci tak reagovali na predošlé dobytie pevnosti Rusmi v roku 1770. Pevnosť vďaka tomu podľa slov Suvorova, ktorý si prehliadol opevnenia, nemala slabé miesto.

Suvorov poslal veliteľovi pevnosti seraskirovi Ajdozle Mehmet pašovi 24-hodinové ultimátum, ktoré ten odmietol so slovami: „Skôr bude Dunaj tiecť opačným smerom a nebesá sa zrútia na zem, než sa podarí obsadiť Izmajil.“ Samotný ruský útok na pevnosť sa začal 22. decembra o pol šiestej ráno, predchádzalo mu dvojdňové ostreľovanie pevnosti. Už o ôsmej ráno toho istého dňa boli opevnenia pod kontrolou Rusov, ale odpor Turkov v uliciach mesta pokračoval až do štvrtej hodiny poobede. Pri krvavých bojoch v uliciach ruské vojská pobili i 10-tisíc obyvateľov mesta. 

Turecké straty dosiahli 26 000 mužov a ďalších 9 000 bolo zajatých (2 000 z nich do nasledujúceho dňa na následky zranení zomrelo), kým ruské 1 815 padlých a 2 445 ranených. Množstvo tureckých mŕtvych bolo také vysoké, že sa Rusi rozhodli nahádzať ich telá do Dunaja, touto úlohou boli poverení tureckí zajatci. Rusi sa zmocnili všetkých diel, 400 štandard; veľkých zásob proviantu a cenností. Za veliteľa pevnosti bol vymenovaný Michail Illarionovič Kutuzov. Pád pevnosti vyvolal v Európe silný ohlas. 

Vojna sa napokon skončila 9. januára 1792 podpísaním mieru v moldavských Jasách, ktorý posunul rusko-tureckú hranicu na Dnester a potvrdil ruské vlastníctvo Krymského polostrova. Izmajil, ktorý leží za Dnestrom, zostal súčasťou Osmanskej ríše až do roku 1812.

Na pamiatku dobytia pevnosti bol 24. december (sic) určený za jeden z dní vojenskej slávy Ruska.

## Referencie

## Zdroj
*

Kategória:Bitky rusko-tureckých vojen
Kategória:Bitky na Ukrajine
Kategória:Bitky v 1790
Kategória:Bitky Ruskej ríše
Martin Karplus

**Martin Karplus** (* 15. marec 1930, Viedeň, Rakúsko† 28. december 2024, Cambridge, Massachusetts, USA) bol americký teoretický chemik, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu.

## Životopis
Narodil sa v rakúskej Viedni. Ešte keď bol dieťaťom, jeho rodina v marci 1938, niekoľko dní po nacistickom anšluse, utiekla z Rakúska. Potom strávil niekoľko mesiacov vo švajčiarskom Zürichu a vo francúzskom La Baule, následne rodina emigrovala do USA.

V roku 1950 získal bakalársky titul na Harvard University, potom pokračoval v štúdiu na California Institute of Technology. V roku 1953 získal pod vedením Linusa Paulinga titul Ph.D. V rokoch 19531955 bol pod vedením Charlesa Coulsona postdoktorandom na Oxfordskej univerzite. V rokoch 19601967 učil na University of Illinois at Urbana-Champaign a na Columbia University, následne odišiel na Harvard.

Jeho vedecká práca zasahovala do rôznych oblastí fyzikálnej chémie, napríklad NMR spektroskopie, chemickej dynamiky, kvantovej chémie a hlavne do oboru molekulárnej dynamiky, konkrétne simulácií biomolekúl.

V roku 2013 získal Nobelovu cenu za chémiu, spoločne s Michaelom Levittom a Ariehom Warshelom.

Karplus zomrel 28. decembra 2024.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Zoznam publikácií  
* Stručný profil na stránkach Harvardovej univerzity 

## Zdroj

Kategória:Chemici USA
Kategória:Rakúski chemici
Kategória:Chemici židovského pôvodu
Kategória:Vysokoškolskí pedagógovia USA
Kategória:Vyučujúci na Columbia University
Kategória:Vyučujúci na Harvard University
Kategória:Vyučujúci na Štrasburskej univerzite
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny z USA
Kategória:Rakúski nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Zahraniční členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Absolventi California Institute of Technology
Kategória:Absolventi Harvard University
Kategória:Naturalizované osobnosti USA
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Čestní občania Viedne
Kategória:Osobnosti z Viedne
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Viedenskej univerzity
Michael Levitt

**Michael Levitt** (* 9. máj 1947, Pretória) je americko-britsko-izraelský biofyzik a dlhoročný profesor na Stanfordovej univerzite, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu.

## Život
Narodil sa v juhoafrickom meste Pretória do židovskej rodiny, ktorá predtým bývala v litovskom meste Plungė.

Na Univerzite v Cambridgi získal titul Ph.D. v obore výpočtová biológia. Od roku 1967 vedecky pracoval na Weizmannovom inštitúte vied, kde spoločne s profesorom Shneiorom Lifsonom a jeho vlastným študentom Ariehom Warshelom s pomocou počítačového modelovania skúmali chovanie biomolekúl.

V rokoch 19801989 pôsobil na Weizmannovom inštitúte vied ako profesor chemickej fyziky. Potom sa stal profesorom štruktúrnej biológie na kalifornskej Stanfordovej univerzite.

V roku 2013 získal Nobelovu cenu za chémiu, spoločne s Martinom Karplusom a Ariehom Warshelom.

Je držiteľom troch občianstiev, amerického, britského a izraelského. Polovicu roka žije v Izraeli, kde žije jeho manželka a deti.

## Referencie

* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Popis Levittovho výskumu  

Kategória:Biofyzici
Kategória:Britskí biológovia
Kategória:Britskí fyzici
Kategória:Chemici USA
Kategória:Vedci USA
Kategória:Britskí vedci
Kategória:Izraelskí vedci
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Britské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Izraelské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Vedci židovského pôvodu
Kategória:Vysokoškolskí pedagógovia USA
Kategória:Britskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Izraelskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny z USA
Kategória:Britskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Izraelskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Vyučujúci na Stanford University
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Polynikos z Tespií

náhľad|Oxyrhynský papyrus 222
**Polynikos** (*Polynikos*) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 448 pred Kr.

Meno olympijského víťaza Polynika z boiótskych Tespií je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Polynikos je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v tridsiatom ôsmom riadku vpravo. Názov jeho domovskej krajiny na papyruse chýba (Πολύνικος... – Polynikos z...).
 
Domovské mesto a meno Polynika je vyryté do kamennej stély, ktorú archeológovia objavili na konci 19. storočia pri prímorskom boiótskom mestečku Délion. Na tejto stéle je menný zoznam niekoľkých bojovníkov z Tespií padlých v roku 424 pred Kr. v bitke pri Déilone.
  
Zápasenie dorastencov (palé paidón) sa v Olympii zaradilo do programu hier v roku 632 pred Kr. a jeho prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty. 
     
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v zápasení
Starčevská kultúra

náhľad|Mapa ukazuje územný rozsah starčevskej kultúry
**Starčevská kultúra** bola neolitická kultúra. Rozšírená bola na území juhovýchodnej Európy v 1. pol. 6. tisícročia pred Kr. Delí sa na 4 stupne. V záverečnom stupni sa začínajú objavovať vplyvy vinčianskej kultúry. 

Spolu s krišskou kultúrou tvorí kultúrny komplex **Starčevo – Kőrős – Criş**.

## Charakteristika
Sídliska tejto kultúry boli budované na riečnych terasách a tvorili ich príbytky, ktoré mali štvorcovitý pôdorys. Ručne vyrábaná keramika je prevažne hrubých tvarov a zdobia ju ryhy, vpichy, plastické lišty alebo barbotino. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom (pšenica, proso, jačmeň), chovom (hovädzí dobytok, ovca, koza), lovom (jeleň, diviak) a rybolovom. Kult úrodnosti a plodnosti dokladá viacero hlinených antropomorfných či zoomorfných sošiek.

## Zdroj
* starčevská kultúra. In: 

Kategória:Archeologické kultúry v Maďarsku
Kategória:Archeologické kultúry v Rumunsku
Kategória:Archeologické kultúry na Ukrajine
Kategória:Archeologické kultúry