Bohdan Andrijovyč Didyckyj

**Bohdan Andrijovyč Didyckyj** (vlastným menom **Teodosij**, resp. **Feodosij Andrijovyč Didyckyj**; * 1. február 1827, Uhniv, Rakúske cisárstvo, dnes Ukrajina† 19. január 1909, Ľvov, Rakúske cisárstvo, dnes Ukrajina) bol ukrajinský spisovateľ, redaktor a novinár pochádzajúci z východnej Haliče. Patril k spisovateľom s promoskovskou orientáciou.

## Životopis
Bohdan Andrijovyč Didyckyj sa narodil 1. februára 1827 v meste Uhniv v rodine gréckokatolíckeho kňaza Andrija Didyckého a jeho manželky Marianny, rodenej Kučynskej. Narodil sa ako dvojča s bratom Antonijom. Študoval na gymnáziách v mestách Ľvov a Przemyśl a následne na Viedenskej univerzite.

Už v mladosti prejavil záujem o literatúru. Pod vplyvom Tarasa Hryhorovyča Ševčenka a Ivana Petrovyča Kotľarevského vydal zbierku *Pisni ruskoho kobzaria* (po slovensky *Piesne ruského kobzara*). Známou sa stala aj jeho poéma *Buj-Tur Vsevolod, kňaz Kurskyj* (po slovensky *Buj-Tur Vsevolod, knieža kurské*).

Zaujal rázne odmietavý postoj proti používaniu latinky v ukrajinčine, o čom písal v publikácii *O neudobnosti latinskoj azbuki v pismennosti ruskoj* (po slovensky *O nepohodlí latinskej azbuky v písomnosti ruskej*). Po roku 1848 prechádzal na promoskovskú orientáciu. Vydal brožúru *V odin čas naučiťsia molurusinu po-velikorusski* (po slovensky *Za hodinu sa naučí malorusín po veľkorusky*), kde vyjadril názor, že existuje jeden „ruský jazyk“ s dvoma možnosťami výslovnosti. Brožúru vydal anonymne, avšak rakúska polícia ju skonfiškovala.

Didyckyj sa narodil ako Feodosij. Po revolúcii v roku 1848 však začal používať pseudonym Bohdan, čo predstavuje doslovný slovanský preklad gréckeho mena *Theodóros*.

Ako novinár sa aktívne angažoval pri vydávaní časopisu *[[Slovo (časopis, 1861 – 1887)|Slovo]]* (po slovensky *Slovo*) a almanachu *Halycka Zoria-aľbum* (po slovensky *Haličská hvierzda-album*). Svoje pamäte napísal v publikácii *Svoježitevi zapiski* (po slovensky *Zápisy svojho života*). Väčšinu svojich poém napísal v tzv. jazyčiji, majú však nižšiu umeleckú hodnotu. Vytvoril a v roku 1849 publikoval vlastný preklad *[[Slovo o pluku Igorovom|Slova o pluku Igorovom]]* do tzv. jazyčija.

Počas rokov 1861 až 1871 redigoval časopis *[[Slovo (časopis, 1861 – 1887)|Slovo]]* (po slovensky *Slovo*) vydávaný najskôr v národnom jazyku, neskôr v tzv. jazyčijí, kde písal články informujúce haličského čitateľa o tvorbe Tarasa Hryhorovyča Ševčenka či Osypa-Jurija Adaľbertovyča Feďkovyča a ďalších. Vďaka jeho úsiliu ľvovská litografia A. Kostkevyča v roku 1862 vydala prvý portrét Tarasa Hryhorovyča Ševčenka na Haliči.

Bohdan Didyckyj v roku 1866 v Ľvove vydal učebnicu otca Mychajla Obrociho*Ruska čytanka dľa nyžčoji hymnaziji* (po slovensky *Ruská čítanka pre nižšie gymnáziá*), kde boli prvýkrát v rámci haličského vyučovacieho programu uvedené diela naddniprianskych spisovateľov (Leonid Ivanovyč Hlibov, Jevhen Pavlovyč Hrebinka, Mychajlo Oleksandrovyč Maksymovyč, Taras Hryhorovyč Ševčenko...). Touto učebnicou sa začala výučba diela Tarasa Hryhorovyča Ševčenka v ukrajinských školách.

Bohdan Andrijovyč Didyckyj zomrel 19. januára 1909. Bol pochovaný v spoločenskej hrobke moskovofilov na Lyčakivskom cvyntari (po slovensky Lyčakovskom cintoríne) v Ľvove.

## Diela

* *Pisni ruskoho kobzaria* (po slovensky *Piesne ruského kobzara*, 1853).
* *Koňušyj* (po slovensky *Koniar*, 1853).
* *Narodna istorija Rusi* (po slovensky *Národná história Rusi*, 1858).
* *O neudobnosti latinskoj azbuki v pismennosti ruskoj* (po slovensky *O nepohodlí latinskej azbuky v písomnosti ruskej*, 1859).
* *Spor o ruskuju azbuku* (po slovensky *Spor o ruskú azbuku*, 1859).
* *Buj-Tur Vsevolod, kňaz Kurskyj* (po slovensky *Buj-Tur Vsevolod, knieža kurské*, 1860).
* *Narodnaja istorija Rusi ot načala do novejšich vremen... Časť vtoraja* (po slovensky *Národná história Rusi od začiatku modernej doby... Časť druhá*, 1868).

## Referencie


## Literatúra
* 
* 
* 

## Zdroj
* 

Kategória:Ukrajinskí spisovatelia
Kategória:Ukrajinskí novinári
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity