open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gábor Papp

**Gábor Papp** môže byť:

* maďarský bedmintonista (* 1972), pozri Gábor Papp (bedmintonista) 
* maďarský maliar (1872 – 1931), pozri Gábor Papp (maliar) 
* maďarský šachista (* 1987), pozri Gábor Papp (šachista) 

Papp, Gábor
Playa del Inglés

**Playa del Inglés** je turistické letovisko, nachádza sa v južnej časti ostrova Gran Canaria. Jedno z najväčších turistických letovísk v Španielsku, spolu so susednými mestami tvorí konglomerát turistických stredísk na ostrove.

## Prístup
Z Las Palmas do Playa del Inglés po diaľnici GC-1.

## Opis
Administratívne patrí pod San Bartolomé de Tirajana, počet stálych obyvateľov je 7,515 (rok 2013). Obyvateľstvo stále rastie vďaka prisťahovalcom najmä zo Spojeného kráľovstva a škandinávskych krajín.
Najväčšou výhodou Playa del Inglés sú rozľahlé piesočnaté pláže a duny ktoré sa nachádzajú na východ od *Dunas de Maspalomas*.

Stredisko sa začalo budovať od roku 1962. Od začiatku bolo plánované ako veľké centrum pre voľný čas a masovú turistiku. Prvý investor bol Alejandro Del Castillo Conde de la Vega Grande, ktorý sa rozhodol na začiatku 60. rokov vytvoriť centrum, ktoré by konkurovalo severu ostrova s hlavným mestom Las Palmas. Pred tým sa tu nachádzali paradajkové plantáže, ktoré neboli pre nedostatok vody na zavlažovanie plodín životaschopné. Za desať rokov po skúpení pozemkov začali vyrastať rôzne hotely, apartmány a bungalovy. Pri vstupe do strediska od diaľnice je viditeľné rozdelenie budovanie vysokým pásom hotelov pozdĺž pobrežia a bytových domov postavených na kopcoch. Na rozdiel od severného San Fernando, Playa del Inglés je letovisko orientované na zahraničných turistov, väčšina z nich sú z Nemecka, Škandinávie a Spojeného kráľovstva, aj keď v poslednej dobe sa to mení.

## Infraštruktúra

Playa del Inglés nemá typické centrum, preto maloobchod, služby a reštaurácie sú umiestnené v nákupných centrách (skrátene CC = Centro Comercial). Najznámejšie a najvyhľadávanejšie je C.C.Yumbo, Kasbah alebo Cita.

## Gay turistika
thumb|Piesočné duny|right
V priemere medzi 15 až 20 percentami turistov, ktorí navštívia ročne Playa del Inglés, patrí ku gay komunite. Od začiatku 70. rokov dvadsiateho storočia je Playa del Inglés svetovým centrom cestovného ruchu gayov. Až 16 rezortov v oblasti má exkluzivitu "gay only" ubytovania. Tento segment turistov priťahujú miestne piesočné duny ukončené veľkou nudistickou plážou ( gay pláž má číslo 7 ) a početné kluby, bary a reštaurácie (sústredené najmä v najväčšom gay nákupnom centre Európy C.C.Yumbo ).

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Canaryforum.com Playa del Ingles – Gran Canaria (ang.)

Kategória:Kanárske ostrovy
Kategória:Pláže
Kategória:Prímorské letoviská
Bukovský

**Bukovský** je české a slovenské priezvisko. Na Slovensku je  najčastejšie v Galante, Matúškove (okres Galanta), Bratislave a Šúrovciach (okres Trnava). V Česku je najrozšírenejšie v Prahe.

## Známi nositelia
* Branislav Bukovský (1968 – 2014), slovenský rímskokatolícky kňaz
* Igor Bukovský (* 1966), slovenský lekár, propagátor vegetariánskej výživy
* Ján Bukovský (1924 – 2010), rímskokatolícky arcibiskup USA slovenského pôvodu
* Lev Bukovský (* 1939), slovenský matematik
* Petr Bukovský (* 1947), český textár
* Stanislav Bukovský (1889 – 1942), český politik zavraždený nacistami
* Vilém Bukovský (1831 – 1899), český konštruktér mostov
* Barbora Bukovská, slovenská aktivistka

## Pozri aj
* Bukovský potok
* Bukowski
* Bukovskij

Kategória:Slovenské priezviská
Kategória:České priezviská
Kategória:Priezviská na Slovensku
Kategória:Priezviská v Česku
Bukowski (priezvisko)

**Bukowski** je poľské priezvisko. Na Slovensku sa nevyskytuje, v Česku je najčastejšie v Ostrave.

## Známi nositelia
Pozri v článku Bukowski.

Kategória:Poľské priezviská
Kategória:Priezviská v Poľsku
Kategória:Priezviská v USA
Kategória:Priezviská v Česku
Kategória:Priezviská v Nemecku
Kategória:Priezviská v Rakúsku
Oineus (syn Porthaóna)

náhľad|''Oineus'', čiernofigúrový lekythos, cca 500 pred Kr.
**Oineus** (, ) je v gréckej mytológii syn a nástupca kalydónskeho kráľa Porthaóna.

Kalydónsky kráľ Oineus so svojou manželkou Althaiou, dcérou aitólskeko kráľa Thestia, boli rodičmi Meleagra, organizátora lovu na kalydóskeho diviaka, Tydea, ktorý bol jedným z vodcov vojenskej výpravy "siedmich proti Tébam" a dcéru Déianeiru, druhú manželku hrdinu Hérakla.(podľa iných verzií aj synov Toxea, Thyrea, Klymena a dcéry Gorgu a Perimédu)

Oineus mal jedného roka mimoriadne dobrú úrodu hrozna. V deň oberačky obetoval všetkým bohom, ale zabudol na bohyňu Artemis. Urazená bohyňa nato poslala do jeho krajiny obrovského diviaka, ktorý všetko pustošil. Diviak bol taký nebezpečný, že sa na žiadosť jeho syna Meleagra museli spojiť najlepší poľovníci celého Grécka a až ich spoločné úsilie dokázalo zastaviť jeho ničivé výčiny.

Podľa niektorých antických autorov Oinea vo vyššom veku zosadil z trónu Agrios a uväznil ho. Neskôr ho oslobodil a pomstil vnuk Diomédes, ktorý Agria a jeho synov zabil a Oinea opäť dosadil na trón.Podľa iných Oineus odišiel s Diomédom do Argu, kde sa dožil vysokého veku. Keď zomrel, pomenovali po ňom novozaložené mesto Oinoiu. 
 
## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Čiune Sugihara

**Čiune Sugihara** (* 1. január 1900 – † 31. júl 1986) bol japonský diplomat, vicekonzul v Litve v roku 1939 – 1940. 
thumb|Československý pas s v vízom, ktoré udelil roku 1940 diplomat Sugihara.
thumb|Sugihara na Litovskej poštovej známke (2004).
V rozpore s pokynmi prideľoval tranzitné víza do Japonska  židovským utečencom z krajín obsadených nacistickým Nemeckom.

## Zdroj
* Čiune Sugihara  - umrel
*

Kategória:Narodenia v 1900
Kategória:Úmrtia v 1986
Kategória:Japonskí diplomati
Kategória:Spravodliví medzi národmi
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Poľskej republiky
Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2013

**Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2013** boli v poradí 3. Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Východoázijská basketbalová asociácia (EABA). Konali sa v Inčchone, v Kórejskej republike od 16.21. mája 2013, za účasti 7 tímov. Víťazom sa tretíkrát v rade stala domáca Kórejská republika, ktorá na turnaji vyhrala všetky zápasy.

Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá Ázie 2013, ktoré sa uskutočnia na Filipínach. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovalo 5 najlepších družstiev.

## Účastníci

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play off
#### Stretnutia o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutia o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Majstrovstvá 2013 na stránke asia-basket.com 
* Majstrovstvá 2013 na stránke Ázijskej basketbalovej federácie 
* Majstrovstvá 2013 na stránke Kórejskej basketbalovej federácie 

Kategória:Basketbal v 2013
Kategória:Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale
Basketbal
Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale

**Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale** je najvyššie východoázijské medzinárodné podujatie v basketbale, ktoré riadi Východoázijská basketbalová asociácia (EABA). Jeho história siaha do roku 2009, kedy sa v Japonsku konali prvé majstrovstvá Juhovýchodnej Ázie mužov. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou a zatiaľ len v mužskej kategórii. Dominuje v nich družstvo , ktoré vyhralo na 3 turnajoch.

Majstrovstvá tiež slúžia ako kvalifikácia na majstrovstvá Ázie. 

## Zoznam

## Medailová bilancia družstiev

## Referencie

## Pozri aj
* Majstrovstvá Ázie v basketbale
* Basketbal na Východoázijských hrách

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka FIBA Asia  
* Ázijský basketbalový portál
Petalonema alatum

**Petalonema alatum** je sinica (cyanobaktéria, cyanoprokaryot) popísaná a po prvýkrát pozorovaná a zakreslená škótom Dugaldom Carmichaelom pod názvom *Oscillatoria allata* v knižnej publikácii od Grevilleho z roku 1826 a publikovaná pod dodnes platným názvom *Petalonema alatum* britom Milesom Josephom Berkeleyom v roku 1833.

Je to prokaryot, baktéria s rastlinným typom fotosyntézy, ktorá vytvára bohaté štrukturované mukopolysacharidové (slizové) obaly v tvare do seba zapadajúcich lievikov. Táto štruktúra v plošnom priemete v mikroskope pripomína vtáčie pero, preto má táto baktéria prívlastok "alatum". Tieto obaly sú v priemere široké až 270 μm a preto sú viditeľné voľným okom ako nitkovité útvary ("nema" = nitka). Jej názov v latinizovanej gréčtine Petalonema alatum odráža aj jej vzhľadové vlastnosti a dal by sa preložiť ako "širokonitka perovitá".

Domovom (ekotopom) pre túto vláknitú sinicu sú najmä vlhké vápencové steny, na ktorých vytvára s inými sinicami, baktériami, machorastami a mikromycétami šedé až šedohnedé nárasty. Na Slovensku bola nájdená na vápencových stenách v roklinách Národného parku Slovenský raj.
Je to pozoruhodný prokaryot so špecializovanými bunkami na viazanie vzdušného dusíka označované ako heterocyty, ktoré svojou žltou alebo oranžovou farbou kontrastujú v modrozelenom/tyrkysovom trichóme vegetatívnych buniek. 

## Zdroj
*

Kategória:Tolypothrichaceae
Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2009

**Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2009** boli 1. Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Východoázijská basketbalová asociácia (EABA). Konali sa v meste Komakie, v prefektúre Aiči, v Japonsku od 10.14. júna 2009, za účasti 6 tímov. Víťazom sa stala domáca , ktorá zvíťazila vo všetkých zápasoch.

Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá Ázie 2009, ktoré sa uskutočnili v Číne. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovalo 2 najlepšie družstvá a Čína, ktorá si zabezpečila postup automaticky už skôr. Družstvo  sa tiež dostalo na ázijský šampionát, keď mu udelená divoká karta.

## Výsledky
### Základné skupiny

#### Skupina A

#### Skupina B

### Play off
#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Zdroj
* Majstrovstvá 2009 na stránke asia-basket.com 

Kategória:Basketbal v 2009
Kategória:Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale
Basketbal
Kategória:2009 v Japonsku
Druhá marocká kríza

[right|thumb|[SMS Panther.]]
**Druhá marocká kríza** (iné názvy: **agadirská kríza, skok Panthera do Agadiru, Panthersprung**) bola kríza v medzinárodných vzťahoch, ktorá vypukla v roku 1911 následkom umiestnenia početných francúzskych jednotiek do marockého vnútrozemia. Francúzsko vyslalo jednotky na pomoc marockému sultánovi, ktorý čelil povstaniu. Vyslanie jednotiek odôvodňovalo ochranou miestnych Európanov a ich majetku. Francúzsko tak porušilo nielen algeciraskú zmluvu (ktorá ukončila prvú marockú krízu), ale aj francúzsko-nemeckú dohodu z roku 1909. Nemecko reagovalo vyslaním delovej lode ''Panther'' do marockého prístavu Agadir 1. júla 1911 pod zámienkou ochrany nemeckých obchodných záujmov.

Nemecko využilo udalosť na otestovanie spojenectva medzi Britániou a Francúzskom. Takisto žiadalo kompenzácie od Francúzov za uznanie kontroly nad Marokom. Briti boli znepokojení prítomnosťou lode *Panther* v Maroku, pretože sa domnievali, že Nemci vybudujú v Agadire námornú základňu, ktorá by ohrozovala ich základňu v neďalekom Gibraltáre. Preto do oblasti poslali bitevné lode. Briti podporili Francúzsko podobne ako počas prvej marockej krízy a ukázali tak pevnosť srdečnej dohody.

## Dohra
thumb|250px|Zástup francúzskych jednotiek na pochode do stanového tábora v Maroku, 30. marec 1912.
náhľad|Francúzsko-španielsky protektorát nad Marokom. Zelenou je vyznačená francúzska časť, ružovou španielska.
Francúzsko po zažehnaní krízy vytvorilo spolu so Španielskom nad Marokom (30. marca 1912) úplný protektorát, čím ukončilo aj zvyšky formálnej nezávislosti krajiny.

Namiesto nasmerovania Britov k Nemecku došlo vinou strachu a nepriateľstva, ktorý Nemci v Britoch vyvolali, k ešte väčšiemu zblíženiu s Francúzskom. 

## Zdroj

Kategória:Medzinárodné vzťahy
Kategória:Tretia francúzska republika
Kategória:Dejiny Maroka
Kategória:1911
Kategória:Dejiny Afriky
Závitnicovka

**Závitnicovka** (iné názvy: **spirogyra**, **spirogýra**; lat. *Spirogyra*) je rod rias z čeľade *[[Zygnemataceae]]* z radu jarmovky (*Zygnematales*) z triedy spájavky/spájavé riasy (*Conjugatophyceae* alebo *Zygnematophyceae*). Sú to vláknité riasy. 

Závitnicovka sa bežne vyskytuje v stojatých vodách rôznej kvality, niekedy vytvára bohaté svetlozelené chumáče, ktoré pri letnom slnku často plávajú na hladine rybníka či jazera. Sú to netoxické riasy významné v ekosystéme stojatých a periodických vôd.

Mikroskopicky sú identifikovateľné podľa špirálovito stočených pásovitých nástenných chloroplastov, ktoré, keď sú v počte dva, pripomínajú nazeleno sfarbenú dvojzávitnicu DNA. Vlákna sú jednoduché a nerozkonárené. Bunkové steny majú povrchovú vrstvu slizkú a aj preto sa makroskopické chumáče týchto rias dajú rozoznať po hmate tak, že medzi prstami kĺžu (na rozdiel napr. od chumáčov zelenej sifonokladálnej riasy *Cladophora* (žabí vlas), ktoré sú na pohmat drsné).

U rodu závitnicovka sa nevyskytujú žiadne bičíkaté štádiá. Vyskytuje sa u nich preto iný spôsob pohlavného rozmnožovania ako u zelených rias (*[[Chlorophyceae]]*). Nepohlavne sa rozmnožujú pomocou partenospór alebo autospór, hrubostenných jednobunkových útvarov, ktoré sa vytvoria z vegetatívnej bunky v rámci vlákna. Pohlavný spôsob rozmnožovania u závitnicovky predstavuje spájanie (konjugácia), kde splývajú dva pohlavne odlišné protoplasty buniek zväčša v samičom gametangiu (morfologicky väčšom) za vzniku zygoty, ktorá sa potom zaobalí a vytvorí zygospóru, označovanú aj ako hypnozygota. Hypnozygota závitnicovky je jediným diploidným štádiom v jej ontogenéze.

## Galéria

Spirogyra 001 40x Darkfield lensused G.jpg|Spirogyra fragment v tzv. „darkfield“ mikroskope
Spirogyra 001 40x DIC3 A.jpg|Filament Spirogyry
Spirogyra 001 40x DIC3 B.jpg|Spirogyra
Spirogyra 001 40x Ph3 A.jpg|Spirogira, koniec filamentu



## Zdroje

*

Kategória:Jarmovky
Robert J. Büchler

**Robert Jehošua Büchler** (* 1. január 1929, Topoľčany, Česko-Slovensko – † 14. august 2009, Lahavot Chaviva, Izrael) bol slovensko-izraelský historik, mierový aktivista a člen medzinárodného výboru väzňov koncentračného tábora Buchenwald-Dora.

## Životopis
Robert Büchler sa narodil ako syn židovských rodičov v západoslovenských Topoľčanoch v roku 1929. Roku 1942 odvliekli 57 jeho príbuzných do koncentračného tábora v Osvienčime, kde boli neskôr zavraždení. On sám sa spolu s rodičmi a sestrou do Osvienčimského vyhladzovacieho tábora dostal až v roku 1944.

23. januára 1945 dorazil s pochodom smrti do koncentračného tábora Buchenwald, kde ho spolu s ďalšími 900 deťmi a dospievajúcimi umiestnili do detského bloku 66 takzvaného „Malého tábora“. Krátko pred oslobodením tábora jednotkami americkej 3. armády bol odoslaný na ďalší pochod smrti, z ktorého sa mu však pri durínskom Eisenbergu podarilo utiecť.

Po svojom návrate do Topoľčian zistil, že z celej širokej rodiny prežili holokaust len jedna teta a jeden strýko..
V roku 1949 emigroval do Izraela, kde spoločne s asi stovkou ďalších, ktorí prežili koncentračné tábory, založil kibuc „Lahavot Haviva“.

Ako historik a riaditeľ archívu sa venoval štúdiu a dokumentácii holokaustu (*Šoa*). Napísal celý rad článkov o svojich zážitkoch a niekoľko odborných prác, ktoré sa zaoberali dejinami európskeho židovstva. Büchler spracoval ako jeden z prvých dejiny detského bloku 66 v buchenwaldskom lágri, ktorým sa celé roky venovala len malá pozornosť. V 80. rokoch odovzdal svoju spomienkovú prácu archívu tamojšieho pamätníku..

Od 60. rokov bol členom medzinárodného výboru väzňov koncentračného tábora Buchenwald-Dora. V posledných rokoch svojho života bol jeho služobne najstarším členom.

## Referencie

## Zdroj
* 

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Izraelskí historici
Kategória:Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Izraelské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Väzni koncentračného tábora Buchenwald
Kategória:Väzni koncentračného tábora Auschwitz
Kategória:Preživší holokaust
Kategória:Osobnosti z Topoľčian
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2015

**Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2015** bola kontinentálna kvalifikácia v basketbale žien, ktorú organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). V 1. kole sa zúčastnilo 14 európskych štátov, ktoré súťažili o 4 miesta na postup do 2. kola kvalifikácie. Tie postúpili do semifinálového a ich víťazi do finálového kola. Druhého kola sa zúčastnilo 22 družstiev, ktoré súťažili v 6 kvalifikačných skupinách. Na záverečný turnaj postúpil víťaz 1. kola a 11 družstiev z 2. kola. 1. kolo kvalifikácie sa začalo 7. júna a skončilo sa 25. júna 2013, 2. kolo trvalo od 7. júna do 25. júna 2014. 

## Priamy postup
Priamo postúpili 2 hostiteľské krajiny a prvých 6 družstiev z ME 2013, ktoré sa zároveň zúčastnili MS 2014:
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  

## Nasadenie do výkonnostných košov
FIBA Europe nasadila tímy do výkonnostných košov podľa umiestnenia tímov na predchádzajúcej kvalifikácii a finálovom turnaji ME 2013.
;1. kolo

;2. kolo
Hrá v nej 10 družstiev, ktoré sa nekvalifikovali na MS 2014 a 13 nepostupujúcich družstiev z 1. kola tejto kvalifikácie. Nasadenie do výkonnostných košov oznámila FIBA Europe v novembri 2013:

## Výsledky
### 1. kolo
#### Skupina A
 Bertrange

#### Skupina B
 Samokov

#### Skupina C
 Helsinki

#### Skupina D
 Ramla

#### Semifinále 1. kola

#### Finále 1. kola

### 2. kolo
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

#### Skupina E

#### Skupina F

## Referencie

## Pozri aj
* Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2015

## Externé odkazy
* Kvalifikácia 2015 na stránke Európskej basketbalovej federácie 
* Kvalifikácia 2015 na stránke todor66.com 
* Kvalifikácia na stránke eurobasket.com 

Kategória:Basketbal v 2013
Kategória:Basketbal v 2014
Kategória:Majstrovstvá Európy v basketbale žien
Al-Mukallá

**Al-Mukallá** (arab. písmom المكلا - Al-Mukallá ) je mesto a zároveň hlavný námorný prístav v arabskom štáte Jemen. Nachádza sa v pobrežnej oblasti Hadramawt v Adenskom zálive. Mesto je s počtom obyvateľov okolo 300 000 piate najväčšie v krajine. 

Al-Mukallá leží na juhu Arabského polostrova a z juhu ho obmýva Indický oceán. Leží pri púšti, takže tu dopadá malé množstvo zrážok. Za mestom sa rozprestiera sopečné pohorie.

Kategória:Mestá v Jemene
Perimédé (dcéra Oinea)

**Perimédé** alebo **Periméda** (, ) je v gréckej mytológii dcéra kalydónskeho kráľa Oinea.

Antický autor Pausanias uvádza, že Periméda bola manželkou sidónskeho kráľa Agénora a mala s ním dcéry Astypalaiu a Európu. Podľa iných antických zdrojov bola Európa dcérou Agénora a jeho manželky Télefassy.

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Kauza Cervanová

**Kauza Cervanová** môže byť:

* prípad vraždy Ľudmily Cervanovej v roku 1976, pozri Vražda Ľudmily Cervanovej
* slovenský dokumentárny film o tomto prípade z roku 2013, pozri Kauza Cervanová (film)
* dvojdielna kniha od publicistu Petra Tótha venovaná tomuto prípadu, pozri Kauza Cervanová (kniha)
Toxeus (syn Oinea)

**Toxeus** (, ) je v gréckej mytológii syn kalydónskeho kráľa Oinea a jeho manželky Althaie.
 
O Oineovom synovi Toxeovi je z antiky známy len záznam od Apollodora z Atén, ktorý uvádza, že mal bratov Meleagra, Thyrea a Klymena a sestry Gorgu a Déianeiru.Zomrel rukou vlastného otca, keď s pohŕdaním preskočil obrannú priekopu, ktorú nechal otec vyhĺbiť okolo Kalydónu.

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Karl Urban (herec)

**Karl Heinz-Urban** (* 7. jún 1972, Wellington, Nový Zéland) je novozélandský herec. Jeho najznámejšou rolou je postava Éomera v druhej a tretej časti filmovej trilógie ''Pán prsteňov'' režiséra Petera Jacksona, Dr. Leonarda "Bonesa" McCoya vo filme *[[Star Trek (film)|Star Trek]]* a *[[Star Trek: Do temnoty]]*. Ďalej hral postavu Caesara v *[[Xena (televízny seriál)|Xene]]*, a Vďaka v **, a sudcu Dredda vo filme *[[Dredd]]*. Od roku 2013 je jednou z hlavných postáv v seriáli *[[Almost Human]]*. 

Jeho otec, nemecký imigrant, vlastnil obchod s koženými výrobkami, kým jeho matka jeden čas pracovala pre *Film Facilities* vo Wellingtone. Práve cez ňu sa dostal do styku s klasickým novozélandským filmom a vyvinul sa uňho záujem o filmový priemysel. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Karl Urban v *Memory Alpha - The Star Trek Wiki*
* Karl Urban v *Lord of the Rings Wiki*

## Zdroj

Kategória:Novozélandskí divadelní herci
Kategória:Novozélandskí filmoví herci
Kategória:Novozélandskí televízni herci
Kategória:Osobnosti z Wellingtonu
Kategória:Novozélandské osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Žijúci ľudia
Jicchak Sade

**Jicchak Sade** (: יצחק שדה, narodený ako **Jicchak Landsberg**; 19. august 1890, Lublin, Ruské impérium – † 21. august 1952, Tel Aviv-Jafo, Izrael) bol židovský vojak, jeden zo zakladateľov jednotiek Palmach, veliteľ Hagany a spolutvorca izraelskej armády. Bol známy aj pod prezývkou „Ha-Zaken“ (*Starec*).

## Biografia
[thumb|left|200px|Jicchak Sade v roku [1938 pri zakladaní kibucu Chanita, po jeho ľavici Jigal Alon, po pravici Moše Dajan]]
Narodil sa v Lubline v Ruskom impériu. Počas prvej svetovej vojny slúžil v ruskej armáde, v ktorej bol vyznamenaný za statočnosť a povýšený na veliteľa práporu. Roku 1920 presídlil pod dojmom správ o smrti Josefa Trumpeldora (s ktorým sa osobne poznal) do vtedajšej mandátnej Palestíny. Tu si zmenil priezvisko na hebrejské Sade (*Pole*) a okamžite sa zapojil do činnosti židovských jednotiek Hagana. V roku 1921 sa zúčastnil na prvom kurze pre veliteľov Hagany, ktorý sa konal v Tel Avive a v Kfar Giladi. 

V Palestíne založil pracovné oddiely Gdud Ha-Avoda, ktoré tvorili kolektívy židovskej mládeže nasadzované na verejné práce na výstavbe dopravnej infraštruktúry alebo židovských osád. Po vypuknutí arabského povstania v roku 1936 sa zapojil na veliteľskej úrovni do činnosti Hagany. V nej presadzoval ofenzívnu politiku spočívajúcu v odvetných výpadoch proti arabským ozbrojencom. Prvý protiúder podnikla Hagana pod jeho velením v júni 1936, kedy špeciálna jednotka Ha-Nodedet zasiahla v Judských vrchoch v okolí Jeruzalema. Hagana sa koncom 30. rokov 20. storočia podieľala aj na zakladaní nových opevnených osád typu Hradba a veža. Jicchak Sade sa tak priamo zúčastnil napríklad na zriaďovaní kibucu Chanita na libanonských hraniciach.

Bol jedným zo zakladateľov elitných židovských jednotiek Palmach, a v roku 1941 sa stal ich prvým veliteľom. V tom istom čase sa zároveň podieľal na príprave plánov na prípadnú obranu severnej Palestíny pred očakávaným nacistickým útokom.

Od roku 1945 bol poverený velením Hagany. V tomto období koordinoval židovský odboj proti pokračujúcej britskej vláde.

Počas vojny za nezávislosť v roku 1948 osobne velil niektorým operáciám. Šlo napríklad o obranu dediny Mišmar ha-Emek v apríli 1948. Zúčastnil sa aj bojov o Jeruzalem. V júli 1948 velil priamo časti vojsk pri Operácii Danny východne od Tel Avivu. Koncom toho istého roku viedol útok na egyptské vojsko v Negevskej púšti. 

Na konci vojny sa stiahol z aktívnej vojenskej služby, ovplyvnil ale výrazne podobu rodiacej sa izraelskej armády. V penzii sa venoval publicistike a písaniu memoárov. Zomrel 21. augusta 1952 a je pochovaný v kibuci Givat Brenner.

## Referencie


## Pozri aj
* Jicchak Rabin

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Izraelské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Ruské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Sionisti
Kategória:Židovskí bojovníci
Kategória:Príslušníci Hagany
Kategória:Izraelskí generáli
Kategória:Osobnosti na izraelských poštových známkach
Karl Urban

**Karl Urban** môže byť meno nasledujúcich osôb:
* Karl von Urban (1802–1877), rakúsky poľný podmaršál
* Karl Urban (politik) (1855–1940), rakúsko-uhorský, resp. predlitavský priemyselník a politik 
* Karl Urban (pilot) (1894–1918), rakúsko-uhorské letecké eso
* Karl Urban (herec) (* 1972), novozélandský herec

Urban, Karl
Infúzia

náhľad|Infúzia
**Infúzia**, **infúzne prípravky** sú sterilné kvapalné prípravky, určené k parenterálnemu podávaniu väčších objemov tekutín formou vnútrožilovej kvapôčkovej infúzie. Sú to iónové, molekulárne, alebo koloidné roztoky alebo jemne dispergované emulzie na báze olej - voda. Infúzia je typ injekcie vedľa bolusu.

Infúzia je na rozdiel od injekcie vnútrožilové podanie väčšieho množstva tekutiny, obvykle 500 ml a viac počas dlhšej doby (spravidla minút až hodín). Výnimočne možno aplikovať infúzie aj podkožne (príkladom sú inzulínové pumpy).

## Vlastnosti
Infúzne roztoky musia spĺňať následujúce kritéria:
* **[[Sterilizácia (mikrobiológia)|sterilita]]** (nesmie obsahovať živé alebo mŕtve mikroorganizmy)
* **[[Pyrogén|apyrogenita]]** (nesmie obsahovať látky vyvolávajúce horúčku)
* **[[Izotonický roztok|izotonicita]]** (musí mať rovnaký osmotický tlak ako krv)
* **[[izoacidita]]** (musí mať rovnaké pH ako krv)
* **[[izoviskozita]]** (v prípade krvných náhrad je nutné dbať, aby prípravok mal rovnakú viskozitu ako krv)

Na infúzie sú na rozdiel od injekcií kladené prísnejšie kritéria, pretože dodávajú do organizmu omnoho viac kvapaliny.

## Infúzie podľa použitia
* ako vehikulum pre liečivá
* pre parenterálnu výživu (cukry, aminokyseliny, tukové emulzie)
* pre poruchu zloženia a množstva telových tekutín
* ako náhrada krvnej plazmy

## Výroba
Výroba infúzií prebieha za rovnakých podmienok ako výroba injekcií. Rozpúšťadlom pre infúzie je injekčná voda (*aqua pro injectione*). Pre výrobu tukových emulzií sa používajú emulgátory (sójové fosfolipidy). Osmotický tlak sa upravuje chloridom sodným.
Ako obaly sa používajú sklené alebo plastové fľaše.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Liekové formy
Kategória:Liečba
Kategória:Žily
T-28

**T-28** bol sovietsky stredný viacvežový tank používaný v 30. a začiatkom 40. rokov 20. storočia. Jeden z prvých stredných tankov na svete.

## Vznik a vývoj
Prototyp tanku bol dokončený v roku 1931. Išlo o prvý viacvežový tank v sovietskej armáde. Výzbroj bola inštalovaná v troch vežiach, v hlavnej bol kanón a dva guľomety. V dvoch menších vežiach sa nachádzalo po jednom guľomete. Vyrábať sa začal v októbri 1932. Vyrábal sa v Putilovskej továrni v Leningrade. Tank slúžil od roku 1933 v súlade s vtedajšou koncepciou tankového boja na priamu podporu pechoty a bol navrhnutý ako útočný tank k vytváraniu prielomov v nepriateľskej obrane, najmä na ničenie nepriateľských opevnených bodov. V boji mal spolupracovať s ťažkými tankmi T-35, s ktorými zdieľal veľké množstvo súčiastok. V roku 1938 bol tank modernizovaný inštaláciou silnejšieho kanóna L-10 kalibru 76,2 mm do hlavnej veže a bol vyrábaný do roku 1940. Stroj prekonával svah so sklonom 43°, priekopu širokú , stenu vysokú  a brod hlboký .

2 tankové brigády vyzbrojené strojmi T-28 boli nasadené v sovietsko-fínskej vojne na prelome rokov 1939 a 1940. Stroje utrpeli pri bojoch s fínskymi protitankovými oddielmi silné straty. Ako nedostatočné sa ukázalo slabé pancierovanie strojov. Konštrukčná kancelária následne na základe bojových skúseností prikročila k modernizácií strojov a nové tanky vyrábané od roku 1940 pod označením T-28E a M niesli silnejší pancier a novú kónickú vežu z tankov T-35. Modernizované verzia mali pancier o hrúbke 23 až . Maximálna rýchlosť týchto tankov však klesla len na /h. Celkovo však bolo vyrobených iba niekoľko desiatok kusov tejto modernizovanej verzie. V továrni Charkovského traktorového závodu na modernizácii tohto typu súbežne pracoval tím mladých konštruktérov pod vedením Barykova a Cietsa. Súčasťou tohto tímu bol v tej dobe ešte neznámy M. Koškin, budúci hlavný konštruktér stredného tanku T-34.

Celkovo bolo vyrobených 500 až 600 tankov tohto typu. T-28 a viacvežové konštrukcie všeobecne sa v boji neosvedčili. Typ však bol významným medzníkom v produkcii sovietskych stredných tankov. Viacero nových myšlienok, ku ktorým viedol typ T-28 boli neskôr použité na nových konštrukciách neskôr nasadených počas druhej svetovej vojny.

## Nasadenie
Okrem zimnej vojny sa tanky zúčastnili úvodnej fázy bojov medzi ZSSR a Nemeckom. Z prvej línie boli tanky vyradené v roku 1942.

## Referencie
* Zaloga, S. J., Grandsen, J., *Soviet tanks and combat vehicles of World War II.* Arms and Armour Press, 1984, 232 s.

## Iné projekty

Kategória:Sovietske tanky
Kategória:Stredné tanky
Kategória:Tanky druhej svetovej vojny
T-50 (tank)

**T-50** bol ľahký tank, ktorý sa vyrábal v Sovietskom zväze počas druhej svetovej vojny od júla 1941 do februára 1942. Bol vyvíjaný ako náhrada obojživelného T-40. Návrh tanku bol výrobným závodom 174 Omsk predložený k posúdeniu a na základe úspešných testov bol v priebehu roku 1941 zaradený do služby. Konštrukcia tohto vozidla mala niektoré pokročilé funkcie, no bol zložitý a drahý, preto bolo vyrobených len 69 tankov. Nahradil ho ľahký tank T-60.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Fotografie tanku T-50 vo fínskom tankovom múzeu v Parole

Kategória:Sovietske tanky
Kategória:Ľahké tanky
Kategória:Tanky druhej svetovej vojny
Eurykleia

**Eurykleia** (, ) môže byť gréckej mytológii:
* otrokyňa v dome ithackého kráľa Odysea, pozri Eurykleia (mytológia)
* dcéra Athamanta, kráľa boiótskeho Orchomena, pozri Eurykleia (dcéra Athamanta)

**Eurykleia** môže byť aj:
* planétka, pozri 195 Eurykleia
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2014

**Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2014** bola európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na MS 2014, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konala sa od 23. mája 20135. januára 2014, zúčastnilo sa jej 40 družstiev a má niekoľko kôl. 1. kolo začínalo s 28 družstvami. 8 družstiev má právo kvalifikovať sa Majstrovstvá sveta, ktoré sa uskutočnia v Poľsku. 
 
## Nasadenie družstiev a systém kvalifikácie
CEV nasadila družstvá do troch kvalifikačných kôl podľa európskeho rebríčka krajín k 1. januáru 2013. V 1. kole pri nasadzovaní družstiev prihliadala aj na zemepisnú polohu jednotlivých krajín. Z 1. kola postúpili víťazi skupín priamo do 3. kola; družstvá na druhých miestach odohrali aj 2. kolo. Prvé 3 družstvá jedinej skupiny 2. kola postúpili do 3. kola. 3. kolo pozostávalo z 20 účastníkov, ktorí boli rozdelení do 5 skupín. Víťazi skupín 3. kola a najlepšie družstvo z druhých miest postúpili spolu s finalistami ME 2013 ( a ) na finálový turnaj. 

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v európskom rebríčku CEV k 1.1.2013. 

## 1. kolo
### Skupina A
 Záhreb 


### Skupina B
 Ľubľana 


### Skupina C
 Rakvere 
}''' || 1 200 ||správa  
|}

### Skupina D
 Kortrijk 


### Skupina E
 Halmstad 


### Skupina F
 Skopje 


### Skupina G
 Limassol 


## 2. kolo
 Almere, 2. až 6. október 2013 


## 3. kolo
### Skupina I
 Opava


### Skupina J
 Niš


### Skupina K
 Ludwigsburg


### Skupina L
 Paríž


### Skupina M
 Poprad


## Referencie

## Pozri aj
* Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 2014

## Externé odkazy
* Kvalifikácia na oficiálnej stránke CEV 
* Európska kvalifikácia na stránke todor66.com 

Kategória:Volejbal v 2013
Kategória:Volejbal v 2014
Kategória:Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2014
Tkáč

**Tkáč** môže byť:
* odborník v tkaní, pracovník tkáčovne, pozri tkáč (povolanie)
* priezvisko pozri Tkáč (priezvisko), napr.:
** Anton Tkáč (* 1951) slovenský cyklista
** Alojz Tkáč (* 1934) slovenský emeritný arcibiskup 
** Felix Ján Tkáč (* 1958) slovenský kňaz, spevák a hudobník
** Ján Tkáč (kňaz) (* 1945) slovenský kňaz
** Ján Tkáč (chemik) (* 1972) slovenský chemik, vedec
** Marián Tkáč (* 1949) slovenský ekonóm
** Ondrej Tkáč (kňaz) (* 1960) slovenský kňaz, spevák a hudobník
** Patrik Tkáč (* 1973) je slovenský podnikateľ a finančník
** Vojtech Tkáč (* 1949) slovenský politik
** Jarmila Tkáčová (* 1960) slovenská politička
** Slávka Tkáčová (* 1996) slovenská speváčka
Andrej Bičan

**Andrej Bičan** (* 4. január 1975, Bratislava) je slovenský moderátor, herec, zabávač a streamer. 

Vyštudoval Vysokú školu múzických umení a účinkoval v divadlách Nová scéna, Malá scéna a Divadle Pavla Országha Hviezdoslava.

Moderovať začal v TV Luna a do povedomia divákov sa výraznejšie zapísal zásluhou uvádzania súťažnej relácie STV *[[Maxihra]]*. Neskôr moderoval relácie *Schôdzka naslepo*, *Megabyte*, *Nákupná horúčka*, *5 minút slávy* a iné. Svoje skúsenosti využil na obrazovkách TV JOJ, kde účinkoval v zábavných programoch *Extrém*, *Na paškál*, Varí vám to a iné. Po návrate do verejnoprávnej televízie začal moderovať zábavno-súťažnú reláciu 5 proti 5. 

V roku 2012 získal ocenenie v ankete Osobnosť televíznej obrazovky, kde zvíťazil v kategórii *Zabávač/Moderátor zábavnej relácie*.V roku 2016 bol aj v show Tvoja tvár znie povedome. V súčasnosti streamuje na platforme Twitch.
V roku 2019 a v roku 2021 účinkoval v seriáli Delukse

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Kategória:Nová scéna
Kategória:Slovenskí televízni moderátori
Kategória:Slovenskí dabingoví herci
HC VSŽ Košice v sezóne 1991/1992

**[[HC Košice|HC VSŽ Košice]] v sezóne [[Česko-slovenská hokejová liga 1991/1992|1991/1992]]** hrali svoju 28. sezónu, ktorá bola celkovo 49. sezónou najvyššej hokejovej súťaže v Česko-Slovensku, ktorá niesla názov Federálna hokejová liga. Liga bola rozdelená na dve skupiny po 7 tímov. Skupinu východnú v ktorej hrali Košice a skupinu západnú. HC VSŽ vo svojej skupine mali tím Dukly Trenčín, Vítkovíc, AC ZPS Zlín, TJ DS Olomouc, ŠK Slovan Bratislava a ŠKP PS Poprad. V tejto skupine sa mužstvo po základnej časti umiestnilo na 3.mieste a tým si zabezpečilo postup do osemfinále play-off. V osemfinále narazili na súpera z Pardubíc, ktorého porazili 3:2 na zápasy, hoci po prvých dvoch domácich zápasoch mali vedenie 2:0. V poslednom rozhodojúcom zápase série však zabrali a svojho súpera presvedčivo zdolali 5:0 a tým postúpili do štvrťfinále.Vo štvrťfinále play-off na nich čakal oddýchnutý súper HC Chemopetrol Litvínov, ktorý skončil v západnej skupine na 2.mieste čím priamo postúpil do semifinále. Súper túto výhodu zúžitkoval naplno a po prvých dvoch zápasoch v Litvínove, ktoré HC Chemopetrol vyhral presvedčivo 7:1 a 7:2, bolo prakticky rozhodnuté. Tím Litvínova porazil HC VSŽ Košice a postúpil do semifinále.Košice obsadili nakoniec celkové 8. miesto. Majstrom sa stala slovenská Dukla Trenčín. Z ligy vypadol Zetor Brno. Do ligy sa vrátili České Budějovice
## Sezóna
### Káder
**Tréneri**
*  Ján Šterbák (* 11. jún 1952)
*  Vladimír Šandrik (* 14. marec 1951) 

### Liga
#### Herný systém
Ligu hralo 14 klubov rozdelených do dvoch skupín po 7 (východ, západ), kde každý s každým v rámci skupiny odohral 2 zápasy vonku a 2 doma a zároveň medziskupinami každý s každým 1 zápas vonku a doma. Takže dokopy každý tím odohral 24 zápasov so súpermi so svojej skupiny a 12 zápasov so súpermi z druhej skupiny. Po 38. kolách sa základná časť ukončila a prví dvaja zo skupiny postupovali rovno do štvrťfinále. Ďalšie 4 tímy šli do kvalifikácie(osemfinále) formou 3 z východu hral proti 6 zo západu atď. Posledné tímy skupín hrali sériu na 3 víťazné zápasy. Porazený z tejto série zostúpil do II.ligy, víťaz hral prelínaciu kvalifikáciu.

V play-off sa pri nerozhodnom výsledku pokračovalo 10 minútovým predĺžením; ak sa ani potom nerozhodlo, nasledovali samostatné nájazdy. Z každého družstva išli do série 5 hráči, ak sa nerozhodlo, z každého jeden hráč až do rozhodnutia.

#### Zápasy Základnej časti

#### Poradie po Základnej časti

#### Play-off
##### Osemfinále
Hralo sa na tri víťazné zápasy.

##### Štvrťfinále
Hralo sa na tri víťazné zápasy.

 
##### Pavúk

#### Štatistiky hráčov
**Zdroj:** eurohockey.com
##### Hráči v poli

##### Brankári

## Referencie

## Externé odkazy
* avlh.cz
* hckosice.sk
* hckefans.blog.cz - HC Košice - Pride of East
* eliteprospects.com
* Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige 
* História československého a českého hokeja 
* cs.wikipedia.org 

Kategória:Ľadový hokej v 1991
Kategória:Ľadový hokej v 1992
Kategória:Sezóny HC Košice
Raimond Bérenger IV. (Provensalsko)

**Raimond Bérenger IV.** (; * 1198, Aix-en-Provence – † 19. august 1245, Aix-en-Provence) bol provensalský gróf (1209 – 1245) a gróf z Forcalquier (1222 – 1245).

## Životopis
Narodil sa ako syn grófa Alfonza II. a Garsindy zo Sabranu. Alfonz II. zomrel už v roku 1209 a poručníkom budúceho, zatiaľ päťročného grófa, bol príbuznými stanovený Sancho z Roussilllonu, mladší brat jeho starého otca. Svojho grófstva sa ujal v roku 1219. 

5. júna 1219 sa oženil s vraj krásnou  a veľmi dôvtipnou Beatrix, dcérou savojského grófa Tomáša I. Z manželstva sa narodilo šesť detí. Dospelosti sa dožili štyri dcéry, ktoré sa stali manželkami kráľov.

Dedičkou grófstva sa stala najmladšia dcéra Beatrix. Vážne chorý Ramon Berenguer chcel odkázaním majetku do rúk Beatrix predísť tomu, aby grófstvo získala francúzska koruna a rozšírila tak svoje územné dŕžavy. 

 

Správou grófstva bola poverená po Ramonovej smrti grófka Beatrix a dlhoročný správca Romeo de Villeneuve. Beatrix bola vydatá za mladšieho brata francúzskeho kráľa Karola z Anjou. Gróf bol pochovaný v kostole v  Aix-en-Provence. Jeho hrobka bola zničená v roku 1793.

## Manželstvo a deti
Z manželstva s Beatrix Savojskou sa narodili štyri dcéry, ktoré sa vydali za kráľov okolitých krajín:
* Margaréta Provensalská (* 1221 – † 21. december 1295) ∞ 1234 francúzsky kráľ Ľudovít IX. (* 1214 – † 1270) 
* Eleonóra Provensalská (* 1223 – † 26. jún 1291) ∞ 1236 anglický kráľ Henrich III. (* 1207 – † 1272)
* Sancha Provensalská (* 1225 – † 9. november 1261) ∞ 1243 rímsky kráľ gróf Richard z Cornwallu (* 1209 – † 1272)
* Beatrix Provensalská (* 1231 – † 23. september 1267) ∞ 1246 sicílsky a neapolský kráľ Karol I. z Anjou (* asi 1226 – † 1285)

## Poznámky


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Zobrazenie marseillského groša Raimonda Bérengera IV.

Kategória:Narodenia v 1198
Kategória:Úmrtia 19. augusta
Kategória:Úmrtia v 1245
Kategória:Francúzski šľachtici
Kategória:Križiacka výprava proti albigéncom
Kategória:Osobnosti križiackych výprav
Kategória:Katolícki panovníci
Kategória:Osobnosti z Aix-en-Provence
OAS

thumb|Logo „OAS“
**OAS** je skratka názvu „Organizácia tajnej armády“ (franc. **Organisation armée secrète**). Bola to francúzska ultrapravicová nacionalistická a paravojenská organizácia vytvorená počas alžírskej vojny o nezávislosť 1954 – 1962. Jej cieľom bolo všetkými prostriedkami zabrániť, aby sa Alžírsko stalo nezávislým. Heslom OAS bolo: „L’Algérie est française et le restera“ (Alžírsko je francúzske a ním zostane).

Organizácia vznikla v Madride v januári 1961 ako reakcia niektorých francúzskych politikov a armádnych dôstojníkov na referendum usporiadané Charlesom de Gaulle, v ktorom sa tri štvrtiny Francúzov vyslovili za právo Alžírčanov na nezávislosť ich zeme. Medzi zakladateľov patrili dôstojníci Pierre Lagaillarde, Raoul Salan a Jean-Jacques Susini.

OAS spáchala viaceré teroristické akty, výbuchy vo Francúzsku a Alžírsku a 21. apríla 1961 uskutočnila neúspešný vojenský puč vo Francúzsku. Po podpísaní dohody v Éviane v marci 1962, ktorá zaručila Alžírsku nezávislosť od Francúzska, uskutočnila OAS ďalšiu vlnu vraždenia a bombových atentátov (napríklad pokus o atentát na Charlesa de Gaulla). Tieto teroristické akty boli potlačené francúzskou políciou, OAS bola rozpustená a niektorí jej členovia popravení.

## Vypuknutie povstania v Alžírsku za podpory OAS
* 25. január 1961 : zavraždenie alžírskeho advokáta Pierra Popieho členom  OAS André Canalom, 
* 11. február 1961 : vytvorenie OAS.
* 15. február 1961 : Vytvorenie partizánskej „Algérie française“ pri Mostaganem kapitánom grófom André Brousse de Montpeyroux a kapitánom Jean Souètreom. Deväť členov, z nich dvaja šéfovia boli zajatí žandármi 23. februára 1961.
* 31. marec 1961 : OAS zavraždilo Camille Blanca, starostu mesta Évian, ktorý súhlasil s prijatím vyslancov „FLN“(franc. Front de libération nationale) (slov. Front národného oslobodenia),  ktorí prišli na vyjednávania s francúzskou vládou. 
* 22. apríl 1961 : Alžírsky puč generálov. OAS a civili boli odstránení. „Hnutie francúzskeho odboja“ si stalo na čelo organizácie. Išlo o stály kontakt s dôstojníkmi „Commandos de l'Air“, ktorí istili strategické miesta v Alžíri proti vládnym úradníkom. Le 1. REP na nariadenia veliteľa Hélie de Saint Marca ochraňoval „Gouvernement général“, kde sa nachádzali pučisti a garda mesta. 
* 23. apríl 1961 : Do Alžíra prišiel generál Raoul Salan z Madridu a stretol sa s generálmi Maurice Challeom, André Zellerom a Edmond Jouhaudom.
* 26. apríl 1961 : Puč bol neúspešný. 
* 28. apríl 1961 : V jednom týždni bolo gaullistickou vládou zatknutých 200 dôstojníkov a 400 civilov a boli postavení pred Vysoký vojenský tribunál.

## Velitelia OAS
* Generál Raoul Salan
* Generál Edmond Jouhaud
* plukovník Yves Godard
* Jean-Jacques Susini
* doktor Jean-Claude Perez

## Pozri aj
Dominique Venner

## Zdroje
* 
* Encyklopedia Severnej Afriky 

Kategória:Dejiny Francúzska
Kategória:Polovojenské organizácie
Kategória:Terorizmus
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2013

**Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2013** boli v poradí 12. panamerické majstrovstvá v hádzanej žien, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konali sa v Santo Domingu, v Dominikánskej republike od 1.8. júna 2013, za účasti 10 tímov. Dominikánska republika hostila panamerické majstrovstvá druhýkrát, predtým hostila šampionát v roku 2007. Titul obhájila , ktorá vo finále zdolala svojho tradičného finálového súpera z .

Tieto panamerické majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2013, ktoré organizovalo Srbsko. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.

## Kvalifikácia
Na kongrese PATHF v roku 2012 bol schválený nový kvalifikačný systém pre panamerické šampionáty.
} || 4 || align=left| || 5766 || 6.-7.-
|-
| Stredoamerické hry 2013 || 1 || align=left| || 1 || -
|-
| Majstrovstvá Južnej Ameriky 2013 || 5 || align=left| || 11104101|| 1.2.-4.8.
|}
 Kvalifikačný turnaj v Mexiku sa neuskutočnil, pretože sa naň prihlásili namiesto plánovaných 7 iba 4 družstvá, ktoré sa tak priamo kvalifikovali na Panamerický šampionát.

## Nasadenia do výkonnostných košov
Losovanie prebehlo 27. apríla 2013 a družstvá boli nasadené do výkonnostných košov nasledovne:

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IHF.

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Stretnutie o 9. miesto

#### Stretnutia o 5.8. miesto

#### Stretnutie o 7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Panamerickej hádzanárskej federácie 

## Zdroje
* Panamerické majstrovstvá 2013 na stránke Panamerickej hádzanárskej federácie 
* Panamerické majstrovstvá 2013 na štatistickej stránke todor66.com 
* Panamerické majstrovstvá 2013 na stránke Argentínskej hádzanárskej federácie 
* Panamerické majstrovstvá 2013 na štatistickej stránke the-sports.org 

Kategória:Hádzaná v 2013
Kategória:Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien
Hádzaná
Kategória:2013 v Dominikánskej republike
Eurykleia (mytológia)

[náhľad|''Eurykleia prebúdza Pénelopu'', autorka:[Angelica Kauffman (1741–1807)]]
**Eurykleia** (, ) je v gréckej mytológii dcéra Ópova, otrokyňa v dome ithackého kráľa Odysea.

Eurykleiu, dcéru Ópovu, ešte v mladosti kúpil Odyseov otec Laertes za dvadsať volov. Laertes sa potom k nej správal slušne a nepokúšal sa mať s ňou intímny vzťah, pretože sa chcel vyhnúť konfliktu so svojou manželkou Antikleiou. Eurykleia sa následne stala pestúnkou jeho malého syna Odysea a neskôr aj Odyseovho syna Télemacha.

Po rokoch, keď musel Odyseus odísť do trójskej vojny, Eurykleia sa stala správkyňou domu a pomocníčkou jeho manželky Pénelopy. Počas celej 20-ročnej Odyseovej neprítomnosti sa o domácnosť príkladne starala a panej domu Pénelope verne slúžila.

Keď sa Odyseus do Ithaky po dlhej dobe vrátil, bohyňa Aténa mu zmenila podobu v záujme jeho bezpečnosti pred úkladnými nápadníkmi jeho manželky Pénelopy, ktorí ho chceli pripraviť nielen o manželku, ale aj o trón. Odyseus potom v podobe žobráka prišiel do svojho paláca. Pod zámienkou prosby o almužnu si zblízka obzrel všetkých nápadníkov, ktorí mu uštedrili len samé urážky. Pénelopé sa ho však zastala, lebo vo svojej ušľachtilosti nedovolila urážať ani žobráka a prikázala Eurykleie, aby mu umyla nohy a prichystala lôžko, ako sa na hosťa patrí.  Eurykleia ho potom pri umývaní nôh spoznala podľa jazvy na nohe, ktorá mu ostala po love na diviaka. Na jeho príkaz ale mlčala a umožnila mu tak vyskúšať vernosť svojej manželky a potrestať jej nápadníkov a služobníctvo, ktoré sa na ich stranu pridalo. Odyseus potom zhodil zo seba žobrácke handry, vysporiadal sa so svojimi nepriateľmi a zvítal sa so svojou manželkou. Následne sa ujal vlády vo svojom dome i v celom kráľovstve.

Odyseus si Eurykleiu pre jej vernosť a láskavosť veľmi vážil a oslovoval ju "matka". V antickom Grécku sa Eurykleia stala symbolom vernej a starostlivej služobníčky.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Óps

**Óps** (, ) môže byť gréckej mytológii:
* syn Peisénora, otec Odyseovej otrokyne Eurykleie, pozri Óps (syn Peisénora)
* otec Mela z Arkádie, pozri Óps (otec Mela)
Marcinko

**Marcinko** môže byť:

* nárečová domácka podoba mena Martin, pozri Martin (prvé meno)
* priezvisko, pozri Marcinko (priezvisko), napr.:
** Miroslav Marcinko (* 1964), slovenský hokejista, otec Tomáša
** Richard Marcinko (19402021), americký dôstojník zvláštnych jednotiek SEAL slovenského pôvodu
** Tomáš Marcinko (* 1988), slovenský hokejista
** Gabriela Marcinková (* 1988), slovenská herečka

## Pozri aj
* Marcin
* Marcinek
* Martinko
Marcinko (priezvisko)

**Marcinko** je slovenské priezvisko odvodené od nárečového variantu mena Martin. Najčastejšie je v Humennom a Prešove.

## Známi nositelia
Pozri v článku Marcinko.

## Pozri aj
* Marcin (priezvisko)
* Marcinek (priezvisko)

Kategória:Priezviská na Slovensku
Kategória:Priezviská v Česku
Kategória:Slovenské priezviská
Óps (syn Peisénora)

**Óps** (, ) je v gréckej mytológii syn Peisénora, otec Eurykleie 

Óps je známy len z Homérovho eposu Odysea, kde figuruje ako otec Eurykleie, otrokyne v dome ithackého kráľa Odysea, ktorú od neho kúpil Odyseov otec Laertes za dvadsať volov.

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Erginos

**Erginos** alebo **Ergínos** (, ) môže byť gréckej mytológii:
* syn boha Poseidóna, pozri Erginos (syn Poseidóna)
* syn a nástupca orchomenského kráľa Klymena, pozri Erginos (syn Klymena)
Páričkova ulica (Bratislava)

**Páričkova ulica** je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Nivy. Je pomenovaná podľa Jána Páričku, slovenského kníhtlačiara.

Je situovaná v širšom centre Bratislavy, od západu sa tiahne od Karadžičovej ulice a križuje ulice Šagátova, Revúcka, Pavlovova, Svätoplukova, Azovská, Niťová a na východnej strane končí na Dulovom námestí križovatkou s Košickou ulicou. Z juhu ohraničuje sídlisko 500 bytov.

Od západu sa na nej nachádza alebo s ňou bezprostredne susedí: obchodné centrum CBC, výšková budova VÚB banky, autobusová stanica a multifunkčné centrum Nivy, riaditeľstvo Zboru väzenskej a justičnej stráže (na Šagátovej ulici, ktorá je 40 metrovou slepou odbočkou z Páričkovej), areál bývalej Cvernovky (dnes developerské projekty Pradiareň 1900 a Zwirn). Okrem toho sú tu bytové domy s viacerými obchodnými prevádzkami v prízemiach.

Západný úsek od budovy VÚB po Svätoplukovu ulicu je jednosmerný a v roku 2021 tu bola v rámci rekonštrukcie súvisiacej s výstavbou multifunkčného centra Nivy obnovená segregovaná cyklotrasa R26, v lete 2022 v užšom profile predĺžená na Dulovo námestie, kde sa napája na cyklotrasu na Trenčianskej ulici.
žiadny|náhľad|Cyklotrasa R26 na Paríčkovej ulici

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Páričkova ulica na mape Bratislavy

Kategória:Ulice v Ružinove
The Dead Parrot

**The Dead Parrot** je skeč o mŕtvom papagájovi. Prvýkrát sa objavil vo vysielaní britskej televízie BBC v roku 1969 v 1. sérii programu Monty Python’s Flying Circus. 

Scénku napísala dvojica Graham Chapman a John Cleese. Michael Palin zosobňoval rolu predavača a John Cleese rolu muža reklamujúceho mŕtveho modrého papagája.

## Externé odkazy
*Video na YouTube

Kategória:Monty Python