Ulla Koppelová

**Ulla [[Bülowovci (šľachtická rodina)|Bülowová]] Lemvigh-Müllerová Koppelová** (neprechýlene Ulla Bülow Lemvigh-Müller Koppel; * 18. marec 1948, Kodaň, Dánsko) je dánska divadelná a filmová herečka, ktorá sa v posledných rokoch pre chorobu viac angažuje vo výtvarnom umení. Predtým, ako sa vydala, bola známa ako **Ulla Lemvigh-Müller** a neskôr často vystupovala ako **Ulla Koppel**.

## Kariéra
Ulla Koppelová vyrastala v dome, kde bol klavír a spev, a odtiaľ pochádza jej znalosť a láska k hudbe a piesňam všetkých druhov. Hudbu nielen spievala a hrala, ale aj na ňu tancovala, a väčšinu svojho detstva a mladosti strávila v tréningovej miestnosti v Kjellsons na Godthåbsvej.

Keď v rozhlase počula čítanie poézie Jørgena Reenberga, začalo sa jej páčiť aj herectvo a aranžmány a prostredníctvom amatérskeho divadla bola prijatá do študentskej školy Odense Teater, ale po prvom roku tam prestala chodiť, pretože školu vnímala ako staromódnu a autoritársku. Namiesto toho navštevovala Svalegangen v Aarhuse a krátko nato debutovala vo filme *Jeg elsker blåt* z roku 1968. V roku 1969 sa vydala za Andersa Koppela zo Savage Rose a v priebehu niekoľkých rokov s ním mala tri deti – Saru, Marie a Benjamina.

Po troch pôrodoch sa začiatkom 70. rokov 20. storočia vrátila na javisko a pridala sa k divadelnej skupine Solvognen, kde pomáhala s inscenáciou predstavenia *Købmandsliv* v Grå Hal v Christianii. V tomto desaťročí bola aktívna aj v divadelných skupinách ako Comedievognen a Skifteholdet, ako aj v niekoľkých filmoch a zohrala hlavnú úlohu Adolfine v televíznom seriáli *[[Fiskerne (televízny seriál)|Fiskerne]]*. V istom čase založila revue skupinu 4 x Rita, ktorá mala veľký úspech s viac ako 600 predstaveniami troch rôznych predstavení s hudbou, satirou a čiernym humorom.

Neskôr vystupovala sólovo v predstaveniach, ktoré si sama napísala, okrem iného v Café Liva v Kodani. Recenzent Jens Kistrup napísal o *Nem Husholdning* z 1984: „Je to potešenie!“. Vystupovala aj s poetickými predstaveniami, kde s hudobným sprievodom recitovala básne z mnohých krajín. „Fra den hvide verden“, „Atlas“, „Det regner i hele verden“ a „Under himlens tag“.

V 80. rokoch 20. storočia mala Ulla Koppelová možnosť režírovať, okrem iného v divadle Bøssehuset v Christianii, kde v roku 1982 inscenovala hru *Stuepigerne* od Jeana Geneta a v roku 1991 hru *Kærlighedskoncilet* od Panizzu. Uviedla tiež sériu predstavení v iných divadlách v Kodani, často na základe textov, ktoré sama napísala alebo upravila. Recenzentka Lise Garsdalová opísala inscenáciu hry *En Hel Dags Kærlighed* od Sidsel Falsig Pedersenovej v roku 1998 ako „studenú a čistú pramenitú vodu stekajúcu po chrbte, filtrovanú pre sentimentálnosť a osladujúcu ľútosť“ a o hre *Tingeltangel* v Krudttøndene v roku 2002, ktorá bola o dvoch hlavných postavách dadaistického hnutia, Søren Vinterberg napísal: „intenzívne a inteligentné, vtipné a smutné, dva dojímavé ľudské osudy a v nich takmer storočné umelecké hnutie, ktoré je nekompromisne „modernejšie“ ako väčšina súčasných diel“.

Spolupráca s jej manželom Andersom Koppelom viedla ku kantátam, piesňam, opere (*Rebus*, 2000) a najnovšie k sérii detských piesní *Efter skoletid*.

Ulle Koppelovej v posledných rokoch diagnostikovali sklerózu, ktorá sa postupne zhoršovala, ale choroba nedokázala zastaviť jej aktivity. Znamenalo to však, že sa musela vyjadrovať sedavejším spôsobom. Začala sa preto venovať výtvarnému umeniu a vystavovala vo viacerých galériách. Jej obrazy a postavy vyjadrujú humor, energiu, odhodlanie a radosť zo života.

## Filmografia
* *[[Jeg elsker blåt]]* (1968)
* *[[Stille dage i Clichy]]* (1970)
* *[[Den forsvundne fuldmægtig (film)|Den forsvundne fuldmægtig]]* (1971)
* *[[Smil mand!]]* (1972)
* *[[Afskedens time]]* (1973)
* *[[Nyt legetøj]]* (1977)
* *[[Fiskerne (televízny seriál)|Fiskerne]]* (1977)
* *[[Terror (film)|Terror]]* (1977)
* *[[Vejen til byen]]* (1978)
* *[[Cirkus Casablanca]]* (1981)

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Dánske herečky