open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arabská filozofia

**Arabská filozofia** alebo **islamská filozofia** je jedna z najvýznamnejších a najbohatšich národných filozofií vytvorená Arabmi a príslušníkmi mnohých iných národov používajúcich arabčinu, ktorá slúžila ako medzinárodný jazyk, podobne ako latinčina v stredovekej Európe.

Arabská filozofia tvorí charakteristický celok podobne ako západná filozofia, čínska filozofia, indická filozofia. Je výraznou súčasťou arabskej kultúry.

Začína sa výraznejšie presadzovať od 9. storočia, a za dobu jej rozkvetu možno považovať 12. storočie. Jej strediskami boli na islamskom východe Bagdad, na západe Córdoba.

Na islamskú filozofiu mala veľký vplyv grécka filozofia (hlavne Aristoteles a Platon). Arabi sa s ňou zoznámili prostredníctvom sýrskych učencov (recepcia antického myslenia v Sýrii). Ďalej ju ovplyvnilo indické myslenie (indická filozofia) a vychodná teozofia. Nijaký islamský filozof nemohol zároveň nebrať do úvahy Korán.

Konštantinopol ako hlavné mesto Východorímskej ríše sa od roku 330 stal na vyše tisíc rokov duchovným centrom Východu. Tu sa stretlo grécke filozofické myslenie, rímske chápanie štátu a kresťanská viera, aby sa navzájom ovplyvňovali a vytvárali určitú syntézu. Bolo celkom prirodzené, že sa tu komentovala Aristotelova logika a Platónove dialógy.

Tieto komentáre sa v arabských krajinách (medzi ktoré vtedy patrila Sýria, Perzia, Turecko a Egypt) stali východiskom takého rozkvetu vied a filozofie, aký vtedajší Západ nepoznal.Platí to najmä o období rokov 800 až 1200. Bez zveličenia možno povedať, že arabskí učenci zachránili dedičstvo
gréckej filozofie, predovšetkým Aristotelov filozofický odkaz.

Arabskú filozofiu zvyčajne delia na vychodnú s centrom v Bagdade a na západnú s centrom v Córdobe.

Najstarší bagdadskí filozofi boli zároveň lekármi a prirodovedne orientovanými účencami: Al Kindí a Al Fárábí. Obidvoch zreteľne ovplyvnil novoplatonizmus, najmä učenie o emanácii (vyžarovaní) všetkých javov z jedného ducha.

Až Avicenna potláča vplyv novoplatonizmu v prospech Aristotela.
Avicennovo hlavné dielo 'Kniha uzdravenia' je niekoľkozväzkovou encyklopédiou filozofie a ostatných vied (logiky, fyziky, matematiky, metafyziky).

V 9. storočí vznikol v španielskej Córdobe, na územi, ktoré ovládali Arabi,
kalifát. Toto panstvo sa roku 756 oddelilo od Bagdadu. Tu dochádza k arabskému
osvojovaniu si Aristotelovho učenia. Najvýznamnejším predstaviteľom je Averroes.

Islamskú filozofiu tvoria tri veľké prúdy:
* dialektika mutakallimov
* islamský novoplatonizmus
* islamský aristotelizmus

## Externé odkazy
*
Klasická arabská filozofia

**Klasická arabská filozofia** je prvé obdobie vývinu arabskej filozofie v časovom rozmedzí 9. stor.- 12. stor. Je významnou súčasť stredovekej filozofie.
Predchádza arabskej filozofie storočí temna. Väčšinou sa stotožňuje s arabskou
alebo islamskou filozofiou vôbec.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Arabská filozofia
Africká filozofia

**Africká filozofia**  je kontinentálna filozofia Afriky a súčasť africkej kultúry.

## Pozri aj
* négritude

## Externé odkazy

* 

Kategória:Africká kultúra
Kategória:Filozofia podľa oblasti
Filozofia absolútneho ducha

**Filozofia absolútneho ducha** je završujúca časť filozofie, ktorá podáva výklad absolútneho ducha v jeho troch formách sebapoznávania/sebauskutočňovania: v umení, v náboženstve a filozofii.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Georg Hegel
Arabská filozofia storočí temna

**Arabská filozofia storočí temna** je druhá etapa vývinu arabskej filozofie v časovom rozmedzí 13. stor. až 18. stor.. Dominuje tu Ibn Chaldún Abú Zajd Abdarrahmán, zakladateľ arabskej
filozofie dejín, a as-Sujútí Džaláladdín, azda najplodnejší arabský autor.

## Pozri aj
* arabská filozofia
* arabistika
* islam

## Externé odkazy
* 

## Zdroje
* Fleissig, J. - Bahbouh, Ch.: Malá encyklopedie islámu, 1993
* Korán

Kategória:Arabská filozofia
Filozofia arabskej renesancie a súčasnosti

**Filozofia arabskej renesancie a súčasnosti** je arabská filozofia (alebo islamská filozofia) 18. stor. až 20. stor., čiže obdobia, kedy sa Arabi dostávajú do styku s európskymi mocnosťami, ktoré postupne okupujú rôzne arabské krajiny alebo regióny (Angličania Egypt, Francúzi, Alžírsko, Tunisko, Líbyu, pod európsku nadvládu sa dostáva postupne aj Sýria, Palestína, Libanon a Irak.

Za všetko tu možno spomenúť napr. Islamskú deklaráciu od A. Izetbegoviča.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Arabská filozofia
Argentínska filozofia

**Argentínska filozofia** je súčasť latinskoamerickej filozofie; má spomedzi latinskoamerických
národných filozofií (spolu s Peru a Uruguajom) vynikajúce postavenie.

## Externé odkazy

* 

## Pozri aj

* Argentína
* argentínski filozofi
* latinskoamerická filozofia
* španielska filozofia
Bill Berry

**William „Bill“ Thomas Berry** (* 31. júl 1958, Duluth, Minnesota, USA) je americký hudobník, ktorý bol bubeníkom skupiny R.E.M od roku 1980 do roku 1997.

Kategória:Rockoví bubeníci USA
Kategória:Členovia skupiny R.E.M.
Kategória:Osobnosti z Minnesoty
Baroková filozofia

**Baroková filozofia** je filozofia explikujúca barokový životný pocit (cf. napr. desengaňo) a barokové implicitné významové útvary. 

Základnými konštituentami barokovosti filozofie sú: antitetickosť, úsilie o harmóniu, systém a poriadok, heroickosť, extatickosť, nacionálnosť, dynamickosť, teatrálnosť, pansofickosť. 

Baroková filozofia existuje približne v časovom intervale druhej polovice 16. storočia až prvej polovice 18. storočia. 

Významnými útvarmi barokovej filozofie je baroková scholastika (F. Suarez) a baroková mystika (Tereza Avilská, Jakob Böhme, Ignác z Loyoly a ďalší).

## Predstavitelia

* Ján Bayer
* George Berkeley
* René Descartes
* Baltasar Gracián
* Ignác z Loyoly
* Ján z Kríža
* Jan Amos Komenský
* Gottfried Wilhelm Leibniz
* John Locke
* Blaise Pascal
* Baruch Spinoza
* Francisco Suárez
* Terézia Ježišova
* Giovanni Battista Vico

## Pozri aj

* barok
* novoveká filozofia
* barokové umenie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Novoveká filozofia
Biblická filozofia

**Biblická filozofia** je  filozofia obsiahnutá v knihách Starého zákona a Nového zákona (ide tu o prínos pre myslenie, teda nie o vlastný obsah, ktorý je predmetom teológie). Filozofický prínos Biblie mal možnosť uplatniť sa a rozvinúť v celom vtedajšom kultúrnom svete v prvých storočiach kresťanského letopočtu, no nestalo sa tak.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Náboženská filozofia
Filozofia boha

**Filozofia boha** je jedna z genitívnych filozofií.

## Pozri aj
*Boh
*Bytie
*Teológia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia náboženstva
Britská filozofia

**Britská filozofia** je súčasť európskej filozofie rozvíjajúca sa vo Veľkej Británii a zahrňujúca
anglickú filozofiu a škótsku filozofiu.

## Externé odkazy
* 

Britská filozofia
Budhistická filozofia

**Budhistická filozofia** je náboženská filozofia tvoriaca filozofickú zložku budhizmu. Jedným zo základných učení sú nasledujúce štyri vznešené pravdy.

1. Celý ľudský život je utrpením, pretože všetko je pominuteľné. V oblasti nami uchopiteľného niet nijakého pevného prazákladu, nijaká substancia, všetko je iba dianie; neexistuje ani nijaké substanciálne ja. Opätovné zrodenie nespočíva v návrate tej istej pozemskej osobnosti, ale v prísnej kauzálnej súvislosti ovládajúcej prechod od jednej existencie k druhej i prechod medzi stavmi tej istej existencie.

2. Pôvodcom utrpenia je túžba a nevedomosť. Utrpenie sa podrobne opisuje v učení o dvanásťstupňovom kauzálnom nexe. Predpokladom staroby a smrti je zrodenie. Zrodenie je ale len vtedy, keď je vznikanie. Vznikanie má opäť svoju podmienku – pochopenie, pretože bez pochopenia zmyslového sveta by bol život smerujúci k novému zrodeniu nemožný. Pochopenie sa však deje len na základe túžby alebo žiadostivosti. Žiadostivosť sa živí vnímaním. To je zapríčinené stykom zmyslov s vecami. Zmysly majú svoj predpoklad *meno a tvar*, ktoré sa tvoria, keď je vedomie rodiaceho sa človeka počaté v matke. Nové vedomie je ďalším pôsobením tvarovania predchádzajúceho vedomia. Tieto tvarovania majú však svoju príčinu v nevedomosti. Treba teda zrušiť túto nevedomosť, čím sa zrušia medzipríčiny i posledný účinok – utrpenie.

3. Koniec utrpenia vyplýva z bezozvyškového zrušenia túžby. Iba čiastočné zrušenie túžby vedie k nebeskej alebo pozemskej existencii, z ktorých môže byť dosiahnutý posledný stupeň – nirvána. Tento stav však môže nastať aj pred smrťou, ak plameň žiadostivosti celkom vyhasne. Nirvána nie je ničota, lež úplné odpútanie sa od všetkého pominuteľného a strastiplného. Čo je mimo tohto negatívneho určenia, nemožno povedať vzhľadom na to, že prekračuje všetku skúsenosť a každý pojem. Názorné vylíčenia, ktoré sa pokúšajú prispôsobiť rozumeniu širších vrstiev, exponujú nirvánu často ako rajský stav.

4. Cestou k tomuto cieľu je osemstupňová cesta, ktorá obsahuje etické a meditatívne požiadavky ako joga. Na vrchole etických požiadaviek, ktoré nie sú samoúčelom, ale prostriedkom na odbúranie prekážok duchovného vzostupu, stojí šetrenie všetkého živého činom, slovom a myšlienkou.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofické hnutia a smery
Kategória:Budhizmus
Bulharská filozofia

**Bulharská filozofia**  je európska filozofia, ktorej začiatky spadajú do 9. stor. a súvisia s kritikou náboženstva Jána Exarchu a bogomilov.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa oblasti
Kategória:Veda a technika v Bulharsku
Filozofia budúcnosti

**Filozofia budúcnosti** je súbor filozofických úvah o budúcnosti, súčasť futurológie.

## Externé odkazy

* 

## Zdroj
* Sauer, W.: *Philosophie der Zukunft. Eine Grundlegung der Kultur* 1926

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Kategória:Futurológia
Buržoázna filozofia

**Buržoázna filozofia** bola filozofia na Západe resp. v Česko-Slovensku a v ďalšich krajinách pred nástupom komunistických režimov. Výraz *buržoázna filozofia* sa v Česko-Slovensku používal v období 1948-1989 v oficiálnej filozofii a s degradujúcim významom na odlíšenie nemarxistickej filozofie, považovanej za chybnú a nebezpečnú, od marxistickej filozofie resp. marxisticko-leninskej filozofie, vyhlasovanej za jedine správnu.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofické smery
Byzantská filozofia

**Byzantská filozofia** je súčasť byzantskej kultúry; profiluje sa v priebehu postupného vzďaľovania byzantskej cirkvi a latinskej cirkvi v dôsledku ikonofilizmu Byzantskej ríše v 6. - 7. storočí.

Predchodcami/iniciátormi byzantskej filozofie sú grécki cirkevní otcovia Prokopios z Gazy, Leontios z Byzancie a Ján Damašský.

Byzantská filozofia pestovala predovšetkým platónsko-aristotelovskú tradíciu a na rozdiel od západnej Európy, ktorá odmietala antiku a uprednostňovala askézu, v Byzancii sa popri náboženstve pestovala antická kultúra v plnom rozsahu kontinuálne od staroveku.

Byzantská filozofia sa začína Fótiom a jeho intelektuálnym kruhom, ktorého popredným členom bol aj Konštantín Filozof a vrcholí Michaelom Psellom a Nikeforom Blemmydesom.

Ešte jeden rozkvet zažila v renesančnom Taliansku v predstaviteľoch, ako Bessarion, Georgios Trapezuntios a i. Pozri aj Florentská Akadémia. Mystický prúd byzantskej filozofie reprezentuje najmä Symeón Nový Teológ a Nikolaos Kavasilas.

## Predstavitelia
* Bessarion
* Ján Filoponos
* Fotios
* Konštantín Filozof
* Maximus Confessor
* Georgios Gemistos Plethon
* Michael Psellos

## Literatúra
### Monografie v češtine a slovenčine
* 
* 
* 

### Články
* 
* 
* 

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Filozofia podľa oblasti
Kategória:Byzantská ríša
Česká filozofia

**Česká filozofia** sa vyznačuje nechuťou k pestovaniu systematickej (*špekulatívnej*) filozofie, preto v Čechách  nevzniká *čistá* filozofia, lež filozofia nezriedka spojená s inými oblasťami duchovna - najmä s umením, náboženstvom, politikou, výchovou alebo špeciálnymi vedami. Českému mysleniu je bližšie nešpekulatívne, skôr k praktickým úlohám smerujúce kladenie filozofických otázok a hľadanie odpovede na ne. Českými filozofmi európskeho formátu sú najmä Jan Amos Komenský, Tomáš Garrigue Masaryk a Jan Patočka.

## Externé odkazy
*
Klasická čínska filozofia

[thumb|140px|[Lao-c’]]
[thumb|140px|[Jin a jang]]
**Klasická čínska filozofia** je svetonázorová teória, prúd a filozofické školy na území historickej Číny v priebehu asi 3 tisícročí. Základom je ontologický model bipolárnej prírodnej dialektiky Jin a jang, ktorej bytostnou podstatou je tvorivá energia *Te* v procese Cesty *Tao* univerza.

## Dejiny
Čínska filozofia vznikla začiatkom prvého tisícročia pred našim letopočtom. V 8. storočí pred Kr. - 5. storočí pred Kr. bolo v nej už rozšírené učenie o piatich živloch alebo praprvkoch prírody (vody, ohňa, kovu, dreva a zeme), ktorých spojením sa vytvára všetka rozmanitosť javov a vecí. V Knihe premien (I-ťing) sa vyčleňuje osem prvopočiatkov, z ktorých sa utvára rozmanitosť sveta. Súčasne v čínskej filozofii vznikajú hlavné princípy učenia o protikladných a vzájomne spätých silách - jin a jang, ktorých pôsobenie sa pokladalo za príčinu pohybu a premenlivosti v prírode. Jin a jang boli symbolmi svetla a tmy, kladného a záporného, mužského a ženského počiatku v prírode.

Hlavný predstaviteľ tohto obdobia Lao-c’, zakladateľ taoizmu, na neho nadviazal Konfucius, zakladateľ konfucianizmu, na ktorý nadväzuje neotaoizmus filozofa Wang Pi.

V 3. stor. prenikol do Číny budhizmus, v 4. stor.-7. stor. vznikla špecifická čínska podoba budhistickej filozofie, tzv. zen-budhizmus (čchan).

Od 8. stor. nastala renesancia konfucianizmu.

V 11. stor.-12. stor. vznik neokonfucianizmu.

Filozofický vývin čínskej klasickej filozofie dovŕšili Wang Jang-ming (prelom 15. stor. - 16. stor.) a Wang Fu-č' (17. stor.).

Počnúc 18. stor. a najmä v 19. stor. vplyv európskej filozofie, najmä sociálnych utópií, od zač. 20. stor. vplyv nemeckej klasickej filozofie, americkych politologických teórií a ruského marxizmu.

## významové útvary
*aktivita
*mužskosť
*nebo
*pasivita
*zem

## Periodizácia čínskej filozofie
*staroveká čínska filozofia (8. storočie pred Kr. - 1. storočie)
*filozofia čínskeho stredoveku (1. storočie - 10. storočie)
*filozofia čínskeho novoveku (11. storočie - 19. storočie)
*čínska filozofia 20. storočia

## Smery, školy, učenia
*Čchan
*budhistická filozofia
*konfucianizmus
*novokonfuciovstvo
*taoizmus
*učenie o piatich živloch
*jin a jang
*tao

## Pozri aj
*čínska filozofia

## Zdroje
* 
*I-ťing (Kniha premien)
*Lao-c’: O Ceste Tao a Jej tvorivej energii Te
*Ve světě taoismu. Sborník, 1992

Kategória:Čínska filozofia
Filozofia čínskeho novoveku

**Filozofia čínskeho novoveku** je tretie odobie vývinu čínskej filozofie, ktoré nasledovalo po etape
filozofie čínskeho stredoveku, predchádzalo činskej filozofii 20. storočia a je vymedzené časovým rozmedzím probližne 11. stor. až 19. stor. V tomto období
došlo k vzniku neokonfucianizmu, zavřšil sa vývin klasickej čínskej filozofie a počnúc 18. stor. sa začínal prejavovať vplyv európskej filozofie, najmä sociálnych utópií.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Čínska filozofia
Kategória:Novoveká filozofia
Filozofia čínskeho stredoveku

**Filozofia čínskeho stredoveku** je druhé obdobie vývinu činskej filozofie, ktoré nasledovalo po období
starovekej čínskej filozofie a predchádzalo filozofii čínskeho novoveku a spadá do rozmedzia 1. storočia až 10. storočia

## Pozri aj
*čínska filozofia
*filozofia čínskeho novoveku

## Externé odkazy
* 

Kategória:Čínska filozofia
Kategória:Stredoveká filozofia
Filozofia človeka

**Filozofia človeka** je oblasť filozofického skúmania zameraného na človeka; pozri
filozofická antropológia.

## zdroj
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Filozofia dejín

**Filozofia dejín** dejín je filozofická reflexia dejín, ktorá sa opiera o interpretáciu a hodnotenie najmä výsledkov výskumu a výkladu dejín. Filozofia dejín sa teda neuspokojuje konštatovaním toho, čo bolo, ale chce vystihnúť, ako vôbec dejiny vznikajú, pátra po ich etickej hodnote a po ich zmysle a cieľoch. V tomto zmysle ide o výklad dejín, čiže o hľadanie odpovede na otázku týkajúcu sa príčin, hybných síl a cieľov dejín; filozofie dejín sa ďalej chápe ako teória a metodológia historickej vedy. Pojem filozofie dejín pochádza od Voltaira. Zatiaľ čo slovné spojenie *filozofia dejín* pochádza od Voltaira, jej faktické korene siahajú do antiky.

## Názory na filozofiu dejín
### Kierkegaard
Kierkegaard paradigmaticky sformuloval argument proti oprávnenosti filozofie dejín: *"Človek nemôže byť zároveň hercom, divákom i autorom drámy dejín. V dráme dejín je len hercom a nemôže mať prehľad o celku. S týmto, rozlične variovaným argumentom sa stretávame u všetkých kritikov  filozofie dejín.

Autor:Peter Gunar
===Koestler===
[[Arthur Koestler|Koestlerova]] filozofia dejín má v dôsledku svojej umeleckoliterárnej vyjadrenosti väčší vplyv než rovnakoorientované koncepcie vyjadrené v jazyku filozofie (napr. [[Oswald Spengler|Spenglerova]], [[Arnold Joseph Toynbee|Toynbeeho]], [[Nikolaj Alexandrovič Berďajev|Berďajevova]], [[Karl Jaspers|Jaspersova]], [[Martin Heidegger|Heideggerova]]).

==Literatúra o Filozofii dejín==
* [[Jacob Burckhardt]]: *Weltgeschichtlichen Betrachtungen* (Úvahy o svetových dejinách), [[1905]]
* [[Johann Gottlieb Fichte]]: *Die Grundlage des gegenwärtigen Zeitalters* (Základné črty súčasnej doby), [[1800]]
* [[Georg Wilhelm Friedrich Hegel]]: *Filozofia dejín*, [[1957]]
* Georg Wilhelm Friedrich Hegel: *Vorlesungen über die Philosophie der Geschichte*, [[1837]]
* [[Johann Gottfried von Herder]]: *Ideen zur Philosophie der Geschichte der Menschheit* (Idey k filozofii dejín ľudstva), [[1784]]
* [[Immanuel Kant]]: *Ideen zu einer allgemeinen Geschichte in weltbürgerlicher Absicht* (Idey k všeobecným dejinám zo svetoobčianskeho pohľadu), [[1784]]
* [[Gotthold Ephraim Lessing]]: *Die Erziehung des Menschengeschlechts*, [[1781]]
* [[Karl Marx]] a [[Friedrich Engels]]: *Das kommunistische Manifest* (Komunistický manifest), [[1848]]
* [[Charles de Secondat, Baron de Montesquieu]]: *De l'Esprit des Lois* (Duch zákonov), [[1748]]
* [[Novalis]]: *Die Christenheit oder Europa* (Kresťanskosť alebo Európa), [[1802]]
* [[Giovanni Battista Vico]]: *Principii di una scienza nuova d'intorno alla comune natura delle nazioni'' (Základy novej vedy o prirodzenej povahe národov), 1725

## Externé odkazy
* 
* 
* 


Kategória:Filozofia podľa predmetu
Heideggerova filozofia dejín

**Heideggerova filozofia dejín** predstavuje dejinnofilozofickú konštrukciu, ktorá umožňuje formou pojmového básnenia a vytvárania nových mýtov vyjadriť dejinnú orientáciu emocionálneho rozpätia základných nálad určitých sociálnych vrstiev; iba vo výnimočnom prípade dokáže reálne orientovať konkrétne spoločenskovedné disciplíny, resp. prakticko-duchovnú činnosť. Jej expresívna hodnota je niekoľkonásobne väčšia než jej kognitívna hodnota.

## Pozri aj
*Martin Heidegger

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia dejín
Nacionalistická filozofia dejín

**Nacionalistická filozofia dejín** vedome vytvára sociálne a historické mytológie, pričom neskrýva svoju averziu k akejkoľvek forme kritického pojmového myslenia. 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia dejín
Kategória:Nacionalizmus
Čínska filozofia 20. storočia

**Čínska filozofia 20. storočia** je posledná etapa vývinu čínskej filozofie, ktorá nasleduje po období
filozofie čínskeho novoveku. Od začiatku storočia sa v nej uplatňuje vplyv nemeckej klasickej filozofie, amerických politologických teórií a ruského marxizmus.

## Predstavitelia
* Mao Ce-tung

## Pozri aj
* čínska filozofia
* súčasná filozofia

## Externé odkazy

* 

Kategória:Čínska filozofia
Kategória:Súčasná filozofia
Orwellova filozofia dejín

**Orwellova filozofia dejín** má v dôsledku svojej umeleckoliterárneho vyjadrenia väčší vplyv než rovnako orientované koncepcie vyjadrené v jazyku filozofie (napr. Oswald Spengler, Arnold Joseph Toynbee, Nikolaj Alexandrovič Berďajev, Karl Jaspers, Martin Heidegger). Autorom je George Orwell.

## Zdroj
* 

Kategória:Filozofické koncepty
Peter Buck

**Peter Lawrence Buck** (6. december 1956, Berkeley, Kalifornia) je gitarista a zakladateľ bývalej skupiny R.E.M. spolu s Billom Berrym, Mikeom Millsom, a Michaelom Stipeom.

## Iné projekty

Kategória:Rockoví gitaristi USA
Kategória:Členovia skupiny R.E.M.
Kategória:Osobnosti z Berkeley (Kalifornia)
Filozofia dialógu

**Filozofia dialógu** je súhrn koncepcií súčasnej filozofie, podľa ktorých sa existencia človeka opiera o bytie niečoho iného a neuchopiteľného, ktoré sa prejavuje v osobnosti druhého človeka, v Ty; jeho najkrajnejším horizontom je osobne poňatý Boh. Človek je týmto Ty trvale oslovovaný a vyzývaný, aby mu odpovedal alebo sa mu zodpovedal, takže jeho existencia je vlastne stály dialóg.

Filozofia dialógu sa často prekrýva s personalizmom a existencializmom.

Zakladateľom filozofie dialógu je Ferdinand Ebner a Franz Rosenzweig.

## Predstavitelia
*Martin Buber
*Ferdinand Ebner
*Emmanuel Lévinas
*Jean-Luc Marion
*Franz Rosenzweig
*Eugen Rosenstock-Huessy
*Hans Waldenfels

## Pozri aj
* súčasná filozofia
* filozofia 20. storočia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Kategória:Existencializmus
Filozofia ducha

**Filozofia ducha** je súčasť Hegelovej filozofie, ktorá nasleduje po filozofia prírody a uzatvára systém filozofie. Filozofia ducha zahrňuje filozofiu subjektívneho ducha, filozofiu objektívneho ducha a filozofiu absolútneho ducha.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofické výhonky
Kategória:Georg Hegel
Filozofia existenciality

**Filozofia existenciality** je filozofický výskum existenciality. Podľa Letza je filozofia existenciality súhrn všetkého, čo nejakým spôsobom (reálne, ideálne i hodnotovo a rozumovo) existuje alebo môže existovať. Zahrnuje teda najširší predmetný horizont filozofovania, ktorý nie je správne apriórne zužovať. V rámci filozofie existenciality má osobitný význam filozofia reality.

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Ontológia
Feministická filozofia

**Feministická filozofia** je budovanie teoretickej bázy feministického hnutia najmä 
zviditeľňovaním špecifickosti ženskej perspektívy a ženského prístupu k riešeniu filozofických
problémov minulosti a súčasnosti. 

Organizáciou, ktorá medzinárodne podporuje rozvoj feministickej filozofie, je Medzinárodná asociácia filozofiek (International Association of Philosophers).

Podľa  Kiczkovej *vo feministickej filozofii už dlhšiu dobu pretrváva úsilie odkrývať stopy prítomnosti žien vo filozofii. Ďalej je to úsilie skúmať príčiny, pre ktoré boli ženy spravidla z dejín filozofie vylučované, a napokon aj snaha objasňovať dôvody ich neľahkého prenikania z 'periférie' do rovnocenného, akceptovaného filozofického diskurzu. Feministické myslenie obsahuje silný kritický rozmer, ktorý smeruje najmä proti monopolizácii filozofie (analogicky aj iných vied) mužmi. Usiluje sa o svojský typ analýzy (až [[dekonštrukcia|dekonštrukcie]]) patriarchálneho myslenia, jeho historických foriem, podmienok utvárania a presadzovania v rôznych sférach modernej spoločnosti.* *…vzťahu [[feminizmus|feminizmu]] a [[postmoderna|postmoderny]]... sa dnes vo feministických diskusiách venuje veľká pozornosť.* (Nové slovo 24/1992;14)

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofické hnutia a smery
Kategória:Feminizmus
Filozofia filozofie

**Filozofia filozofie** je súbor filozofických úvah o filozofii, sebareflexia filozofie. Filozofia filozofie tvorí podstatnú súčasť metafilozofie.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Francúzska filozofia

**Francúzska filozofia** je národná vetva európskej filozofie, súčasť francúzskej kultúry. Francúzska filozofia si neustále udržiava kontakt s celkovým rytmom spoločenského života a politického života Francúzov a zasahuje bezprostredne do praxe.

## Externé odkazy
* 


Kategória:Filozofia podľa oblasti
Kategória:Veda a technika vo Francúzsku
Stredoveká francúzska filozofia

V stredoveku bolo Francúzsko hlavným útočiskom scholastiky (Pierre Abélard). Parížska univerzita bola v 13. storočí ohniskom západnej filozofie, istý čas na nej pôsobil Tomáš Akvinský a Duns Scotus.

## Zdroj
* 

Kategória:Stredoveká filozofia
Kategória:Francúzska filozofia
Genitívna filozofia

**Filozofia genitívna** je filozofia niečoho čiže filozofická reflexia čiastkovej oblasti skúmanej špeciálnou vedou. Neexistuje nijaká čiastková oblasť ľudského poznania alebo konania, ktorá by nemohla byť témou filozofického uvažovania.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofická terminológia
Filozofia evolúcie

**Filozofia evolúcie** je súhrn všetkých filozoficko-špekulativnych pokusov o systematické vysvetlenie evolúcie.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Kategória:Evolúcia
Hegelova filozofia

**Hegelova filozofia** je súbor G. W. F. Hegelom vytvorených filozofém.

Podľa Jána Kollára sa vyznačuje abstraktným odborníctvom a odtrhnutosťou od života. 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Georg Hegel
Helenistická filozofia

**Helenistická filozofia** (iné názvy: **poklasické obdobie gréckej filozofie**, **helénska filozofia**) je etapa antickej filozofie alebo starogréckej filozofie a rímskej filozofie v období počnúc Alexandrom Veľkým (356 - 323 pred Kr. a končiac Augustom a obdobie do konca staroveku (polovica 6. storočia).

Grécko stratilo národnú samostatnosť. Namiesto neveľkých mestských štátov nastúpili veľké monarchie, čím sa charakter gréckej spoločnosti radikálne zmenil.

Zmenil sa charakter gréckej filozofie. Do popredia sa dostali otázky, ktoré súvisia s postavením človeka v neistých časoch. Filozofi sa sústreďujú na etickú problematiku, hľadajú také postoje k životu a k svetu, ktoré zodpovedajú požiadavkám múdrosti a dôstojnosti. Vznikajú nové smery, ktoré zodpovedajú novým pomerom, a to epikureizmus, stoicizmus a skepticizmus, na druhej strane pokračovali vo svojom pôsobení školy, ktoré boli založené skôr. Boli to najmä Akadémia a peripatetická škola. Až v tomto období vznikajú filozofické systémy v pravom zmysle slova. Filozofické problémy sa utrieďujú a detailne prepracovávajú. Filozofia sa chápe ako univerzálna náuka o svete a filozofi ju delia na logiku, fyziku a etiku. Snaha o sústavnosť mala negatívny následok v tom, že viedla k dogmatizmu. Filozofické školy pritom medzi sebou polemizovali na vysokej intelektuálnej úrovni.

Predstaviteľmi helenistickej filozofie boli Filon z Alexandrie, Klement Alexandrijský, Origenes, Pyrrhon z Elidy.

## Zdroje

## Ďalšia literatúra
* 
* 


Kategória:Antická filozofia
Filozofia hodnôt

**Filozofia hodnôt** je filozofická disciplína, ktorá skúma noeticko-ontologickú povahu hodnôt. Je to užšia disicplína než axiológia.

## Predstavitelia
* Hugo Münsterberg

## Pozri aj
* Hodnota
* Axiológia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Holandská filozofia

**Holandská filozofia** je súčasť európskej filozofie a holandskej kultúry, ktorá sa samostatne rozvíja od 13. storočia v holandsko-flámskom priestore. Ako prvý predstaviteľ holandskej filozofie sa niekedy uvádza Heinrich z Gentu, ktorý vytvoril originálny filozofický systém.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa oblasti
Filozofia hudby

**Filozofia hudby** (*hudobná filozofia*) je jedna z genitívnych filozofií. Filozofia hudby sa snaží dopátrať základných zákonitostí existencie a vývinu hudby, avšak cez konkrétne historické a kultúrno-geografické formy jej jestvovania. Pojem filozofie hudby závisí od kategórií, ktoré intervenujú v procese konštituovania pojmu filozofie hudby.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Kategória:Hudba
Nová a súčasná indická filozofia

**Nová a súčasná indická filozofia ** je tretia etapa vývinu indickej filozofie počnúc 18 storočím až podnes. Nasleduje po poklasickej indickej filozofii.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Indická filozofia
Klasická grécka filozofia

**Klasická grécka filozofia** je klasické obdobie gréckej filozofie a druhé obdobie vývinu starogréckej filozofie. Ide o vrcholné obdobie vývinu antickej filozofie alebo starogréckej filozofie.

Začína sofistami a vrcholí Sokratom, Platónom a Aristotelom (5. stor. pred Kr. - 4. stor. pred Kr.).

Klasická grécka filozofia nasleduje po období ranej gréckej filozofie a predchádza obdobiu helenistickej filozofie.

Hlavným strediskom gréckej filozofie sa stávajú Atény. Duchovná atmosféra demokratických Atén bola priaznivá pre rozvoj filozofie, i keď tam ešte nakonci 5. stor. pred Kr. narážala na odpor nábožensky a konzervatívne zmyšľajúcich vrstiev.

## Zdroje

## Ďalšia literatúra
*
Poklasická indická filozofia

**Poklasická indická filozofia** je stredné obdobie vývinu indickej filozofie, ktoré nasleduje po starovekej indickej filozofii, predchádza novej a súčasnej indickej filozofii a možno ho vymedziť časovým rozmedzím 10. až 18. storočia.

## Vývoj indickej filozofie
Počiatky indickej filozofie nachádzame už vo védach - súbore posvätného, náboženského vedenia rôzneho veku (asi 1200 pred Kr. až asi 600 pred Kr.), ktoré tvorí základ brahmanského naboženstva a filozofického systému; záver véd tvoria upanišády, kde sa pozornosť sústreďuje na pojem poznania: duša je nositeľom poznania, sama je však nepoznateľná a zmyslami nepostihnuteľná, nad všetkými bohmi a prirodnými silami stojí svetový duch - brahma, ktorý preniká celým vesmírom a je súčasťou individuálnej duše - átmanu.

Po tomto skôr mytologickom období vzniká rad smerov, z ktorých najväčší význam má budhizmus; budhizmus (zakladateľom je Budha asi 563-483) preberá z tradície vieru v odplatu dobrých a zľych skutkov a učenie o kolobehu života; podstatou života je utrpenie a budhizmus hlása cesty ako ho prekonať a ako dosiahnuť konečný cieľ - stav, kedy končí kolobeh životov a tým aj utrpenie; svojím dôrazom na premáhanie utrpenia, na sebavychovu osobnosti zapôsobil na ďalší vývoj východných filozofií skôr v moralistickom než v náboženskom zmysle. Džinizmus (zakladateľom Džina, vl. menom Mahavíra Vardhamána, okolo 6. stor. pred Kr.) spája náboženské špekulácie s filozofickými úvahami, pričom hlása dualizmus a zdôrazňuje zdokonaľovanie človeka; tieto nábožensko-filozofické smery obsahujú mnoho materialistických a racionalistických prvkov. V neskoršom období v nich začínajú pevládať náboženské prvky a mysticizmus; na prelome letopočtu sa presadzuje synkritické učenie hinduizmu, zaoberajúce sa otázkou zmyslu ľudského života; moderná indická filozofia rozvíja potom princípy novovédantizmu, ale je aj pod vplyvom európskej, nezriedka náboženskej, filozofie.

## Delenie indickej filozofie
* staroveká indická filozofia (15. storočie pred Kr. - 10. storočie)
* poklasická indická filozofia (10. storočie - 18. storočie)
* nová a súčasná indická filozofia (18. storočie - 20. storočie)

## Pramene indickej filozofie
* Brahmany
* Upanišády
* Védy

## Smery, školy a učenia indickej filozofie
* ádvaita
* bárhaspatia
* brahmanizmus
* budhizmus
* mahájánový budhizmus
* Čárvaka
* džinizmus
* džňánajoga
* budhistická filozofia
* hínajána
* hinduizmus
* joga
* lókájata
* madhjámika
* mahájána
* mímánsa
* njája
* sánkhja
* sarvástiváda
* sáutrántika
* stháviraváda
* únjaváda
* tantrizmus
* théraváda
* vaišéšika
* védánta
* védizmus
* višištádvaita

## Pozri aj
* ahinsá
* indická filozofia
* budhizmus
* hinduizmus
* India
* Indovia
* indické náboženstvo
* brahman
* Ceylón
* daršana
* dharma-čakra
* staroveká indická filozofia
* východná filozofia
* Himaláje
* Indický oceán
* Indovia
* karma
* kšatrijovia
* indická kultúra
* nirvána
* predstavitelia indickej filozofie
* sanskrit
* Srí Lanka
* tat tvam asi
* zoznam literatúry o indickej filozofii

## Zdroje
* 
* 
* Zbavitel, D.: Indické literatúry. Literatúra starej a strednej doby, 1963

## Externé odkazy
* 

Kategória:Indická filozofia
Iónska filozofia

**Iónska filozofia** je grécka filozofia najstaršieho obdobia, ktorú vytvorili filozofi maloázijských iónskych miest. Je prvou etapou vývinu predsokratovskej filozofie. 

## Predstavitelia
* Táles
* Anaximandros
* Anaximenes z Milétu
* Hérakleitos z Efezu
* Kratylos

## Pozri aj
* milétska škola

## Zdroj
* 

Kategória:Antická filozofia
Izraelská filozofia

**Izraelská filozofia** je židovská filozofia, ktorej centrom je Hebrejská univerzita v Jeruzaleme. Filozofia sionistického hnutia po vzniku štátu Izrael. Najvýznamnejším predstaviteľom je Martin Buber, spoluzakladateľ štátu Izrael. Hlavným cieľom je výskum predpokladov všestranného kultúrneho rozvoja Izraela.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Izrael
Kategória:Filozofia podľa oblasti
Japonská filozofia

**Japonská filozofia** zatiaľ čo si ostrovná ríša Japonsko zachovávala v rámci veľkého kultúrneho okruhu Číny svoju samostatnosť, japonská filozofia sa vyvíjala pod čínskym vplyvom až kým sa v 19. storočí po prvýkrát dostala do kontaktu s európskou kultúrou. Na druhej strane mala krajina predpoklady k tomu, aby svojským spôsobom ďalej rozvíjala budhizmus a konfucianizmus, ktorý do Japonska prišiel z Číny.

Japonská filozofia je len dcérskou vetvou čínskej filozofie.

## Pozri aj
*japonský budhizmus
*japončina
*Japonsko
*japonská kultúra
*predstavitelia japonskej filozofie
*šintoizmus
*zenbudhizmus

## Externé odkazy
*
Filozofia jazyka

**Filozofia jazyka** je disciplína, ktorá sa zaoberá ontologickými problémami jazyka na jednej strane a filozofickou podstatou jazykovedných teórií aj metód na druhej strane, teda základnými otázkami lingvistiky, týkajúcimi sa odôvodnenia stavby a fungovania jazyka ako prostriedku myslenia, komunikovania a vývinu spoločnosti. Filozofia jazyka sa vzhľadom na svoj zovšeobecňujúci charakter stýka s viacerými disciplínami - so semiotikou, psycholingvistikou, etnolingvistikou, sociolingvistikou, s historicko-porovnávacou jazykovedou i s teóriou prekladu.

Filozofiu jazyka považujú aj za smer filozofie 20. storočia spriaznený s pozitivistickým odporom k metafyzike a, ktorá sa zaoberá sa skôr poznaním. Predstaviteľom filozofie jazyka je Karl Otto Apel. 

## Externé odkazy
* 


Kategória:Filozofia podľa predmetu
Kategória:Jazykoveda
Kanadská filozofia

**Kanadská filozofia ** je súčasť americkej filozofie, ktorá sa začína rozvíjať rokom 1945. Vyznačuje sa dvojjazyčnosťou a v súlade s tým aj s orientáciou na anglosaskú kultúru a francúzsku kultúru.

## Pozri aj
*americká filozofia
*severoamerická filozofia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa oblasti
Kategória:Veda a technika v Kanade
Katolícka filozofia

**Katolícka filozofia** je náboženská filozofia, kresťanská filozofia, filozofická zložka katolicizmu.

Katolícka filozofia je filozofický systém zdôvodňujúci základné teoretické východiská katolicizmu. Oficiálnou katolíckou filozofiou je
tomizmus. 

V katolíckej filozofii existujú aj neortodoxné tendencie, napr. katolícky personalizmus, katolícky existencializmus, kresťanský evolucionizmus.

## Predstavitelia
*Augustín z Hippa
*Tomáš Akvinský

## Externé odkazy
* 

Kategória:Katolícka cirkev
Kategória:Náboženská filozofia
Klasická filozofia

**Klasická filozofia** je filozofia novovekého racionalizmu,
novovekého empirizmu, osvietenstva a nemeckého idealizmu. Klasickou filozofiou sa myslí vývinový interval rámcovaný
menami F. Bacon, Descartes a Hegel.

Vyvrcholenie klasickej filozofie spadá do konca 18. storočia a prvej tretiny
19. storočia.

Klasickú filozofiu zvyknú kontraponovať poklasickej filozofii alebo
súčasnej filozofii.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Novoveká filozofia
Mike Mills

**Michael Edward Mills** (* 17. december 1958, Orange County, Kalifornia, USA) je basgitarista a zakladateľ bývalej skupiny R.E.M. spolu s Billom Berrym, Peterom Buckom, a Michaelom Stipeom.

Kategória:Rockoví basgitaristi USA
Kategória:Rockoví gitaristi USA
Kategória:Rockoví speváci USA
Kategória:Rockoví klaviristi USA
Kategória:Členovia skupiny R.E.M.
Kategória:Osobnosti z Kalifornie
Kresťanská filozofia

**Kresťanská filozofia** je náboženská filozofia, filozofická zložka kresťanstva, ktorá úzko súvisí s kresťanskou teológiou alebo tvorí jej súčasť; konfrontácia kresťanskej viery s práve vládnucou dobovou filozofiou. Súčasť kresťanskej kultúry. 

Kresťanská filozofia existuje od čias cirkevných otcov (3. storočie). Hoci mnohí cirkevní otcovia filozofiu zavrhovali, filozofia sa ako kresťanská filozofia v cirkvi presadzovala – najmä od Augustina. Od vrcholnej scholastiky (13. stor.) vystupuje kresťanská filozofia ako výlev *prirodzeného svetla* a kresťanská teológia ako výlev *nadprirodzeného svetla*.

Toto rozlíšenie opäť zaniká v období humanizmu a renesancie, pričom v reformácii, naopak, ožíva v podobe ostrého nepriateľstva medzi filozofiou a teológiou.

Neskôr kresťanská filozofia pokračuje v podobe (medzičasom zaniknutej) protestantskej, ako aj katolíckej novoscholastiky, ktorá na pápežov podnet od 1879 opäť ožíva ako neotomizmus, pričom sa niekedy zvykne označovať aj ako Philosophia perennis. Klasické, univerzálno-historické chápanie kresťanskej filozofie sa dnes považuje za prekonané.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Kresťanstvo
Kategória:Filozofické hnutia a smery
Kresťanská stredoveká filozofia

[náhľad|[Tomáš Akvinský|Svätý Tomáš Akvínsky je pravdepodobne najznámejším kresťanským stredovekým filozofom.]]
**Kresťanská stredoveká filozofia** je etapa kresťanskej filozofie a súčasť stredovekej filozofie koncentrovaná okolo predstavy Boha ako pôvodu a súhrnu všetkých ideí. Boh zo svojej jednoty vytvára rozmanitosť skutočnosti. Keďže všetko chápe v sebe samom, predstavuje Boh všeobecno ako také. Jednota, všeobecnosť, substancia, podstata, idea sú pojmy, ktoré opisujú Boha ako *ens realissimum* (najreálnejšie súcno).

Najvšeobecnejšie je najreálnejšie. Univerzálie ako najvšeobecnejšie rodové pojmy majú najväčší obsah reality. Proti tomuto stanovisku stredovekého realizmu vystupovali spochybňujúco predstavitelia stredovekého nominalizmu, zastávajúci názor, že univerzálie sú v konečnom dôsledku iba mená, ktorými človek označuje predmety. Vznikol spor o tom, čo je pôvodnejšie, a tým reálnejšie: či sú to univerzálne pojmy, alebo je to kresťanská stredoveká skúsenosť, ktorá hovorí o ceste k Bohu, a v konečnom dôsledku slúži na to, aby sme prerástli samých seba, aby sme prekonali samých seba. (pozri: spor o univerzálie).

## Pozri aj
* kresťanská filozofia
* stredoveká filozofia
* stredoveký nominalizmus
* stredoveký realizmus
* scholastika
* spor o univerzálie

## Zdroj
* 

Kategória:Kresťanská filozofia
Kategória:Stredoveká filozofia
Juhoslovanská filozofia

**Juhoslovanská filozofia** je skupina európskych filozofií, ktorá zahŕňa chorvátsku filozofiu, srbskú filozofiu, slovinskú filozofiu.

Samostatné filozofovanie sa na území Juhoslávie (v jeho západných častiach) objavuje už v 15. storočí v podobe humanizmu ešte pod vplyvom scholastickej tradície, najmä napätia medzi tomizmom a scotizmom.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa oblasti
Súčasná kresťanská filozofia

**Súčasná kresťanská filozofia** je skupina náboženskofilozofických smerov súčasnej filozofie filozoficky explikujúcich alebo rozvíjajúcich významové útvary generované katolicizmom, protestantizmom a pravoslávím v druhej polovici 19. storočia a v dvadsiatom storočí. Patrí sem napríklad novotomizmus, kresťansky orientovaný existencializmus, teilhardizmus, kresťansky orientovaný personalizmus (kresťanský personalizmus), dialektická teológia a i.

## Pozri aj
*kresťanská filozofia
*katolícka filozofia
*apologetika
*patristika
*scholastika
*novoscholastika
*neotomizmus
*kresťanstvo
*náboženská filozofia

## Zdroj
* 

Kategória:Kresťanská filozofia
Kategória:Kresťanstvo
Filozofia kultúry

**Filozofia kultúry** je súbor filozofických snáh o objasnenie fenoménu kultúry, jeho členenie podľa kultúrnych oblastí. Je to učenie o podstate, hodnote, idei, predpokladoch, cieli, hybných silách kultúry. Filozofia kultúry od svojich zárodkov v učení sofistov tematizuje kultúru v kontrapozícii k prírode, kontrapozícia *thesei* a *fysei*.

Keďže kultúra existuje iba v dejinách (resp. ako dejiny), prelína sa filozofia kultúry v nejednom ohľade s filozofiou dejín, či dokonca sa niekedy považujú za totožné.

Počnúc Rousseauom vystupuje filozofia kultúry ako kritika kultúry.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa predmetu
Kategória:Kultúra
Latentná filozofia

**Latentná filozofia** je filozofia existujúca v skrytej podobe ako podproces a výsledky iných
vývinových pásiem kultúry.

## Zdroj
* 

Kategória:Filozofický slovník
Latinskoamerická filozofia

**Filozofia latinskoamerická** alebo **iberoamerická filozofia** je vetva americkej filozofie, ktorá sa utvorila v rámci kultúrneho sveta Latinskej Ameriky.

Významným zdrojom originality je nadväzovanie na predkolumbovské obdobie, ktoré začalo asi pred 40 000 rokmi a skončilo roku 1492, keď *Nový svet* objavili Európania a zničili miestne civilizácie. Latinskoamerická filozofia sa vyznačuje intuíciou, špekuláciou a meditáciou, pričom táto posledná črta ju spája s ázijskou filozofiou.

## Bibliografia
* Jaquette, Jane (March 9, 2018) [1994]. *The Women's Movement In Latin America: Participation And Democracy, Second Edition*. Routledge. .
* 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofia podľa oblasti
Lingvistická filozofia

**Lingvistická filozofia** alebo **filozofia prirodzeného jazyka** je významná súčasť filozofie jazyka 20. stor., smer analytickej filozofie, ktorého jadro tvorí názor, že filozofické problémy sú problémy, ktoré možno vyriešiť (alebo odstrániť) buď tým, že jazyk zreformujeme alebo tým, že lepšie porozumieme jazyku, ktorý momentálne používame.

Pojem filozofie jazyka sa zaoberá jednak ontologickými problémami jazyka, filozofickou podstatou jazykovedných teórií a metód; rieši otázky lingvistiky jazyka a komunikácie. Predmetom výskumu je vedecká a aj nevedecká komunikácia, ktorá prebieha v jazyku, čo znamená priamy súvis so semiotikou, sociolingvistikou, etnolingvistikou, teóriami prekladu.

Filozofia prirodzeného jazyka sa delí na smery:
# Analytickú filozofiu prirodzeného jazyka, ktorá odmieta stanovisko, podľa ktorého je ho je filozofické problémy možné riešiť nástrojmi formálnej logiky - tzn. že jazyk chápe ako niečo objektívne, empiricky dané (cieľom nie je budovať umelý jazyk, ale analyzovať prirodzený jazyk s jeho premenami a mnohovýznamovosťou).

# Neanalytickú filozofiu prirodzeného jazyka, ktorá hovorí, že jazyk má neempircký, transcendentálny charakter - transcendentálny subjekt je predpokladom interdisciplinárnej komunikácie. Problém jazyka je, že o ňom hovoríme v jazyku. Medzi túto vetvu patria Humboldt, Gadamer, Jaspers, Heidegger a sčasti Habermas.

# Lingvistickú filozofiu: ide o vetvu Británie a USA z čoho vyplýva jej rozdielny prístup. Nadväzuje na Wittgensteina. Cieľom je porozumieť jazyku, ktorý používame a nevytvárať umelý jazyk. Spadá sem hermeneutika, ktorá skúma historický aspekt jazyka. Patria sem George Edward Moore, John Wisdom, Elisabeth Anscomb, John Langshaw Austin.

## Zdroje
* 
* TIEFENBACHEROVÁ, A. *Filozofia*. Bratislava: Aktuell, 2011.
* CORETH, E., EHLEN, P.,HAEFFNER, G., RICKEN, F. (eds.): *Filosofie 20. století*. Olomouc: Nakladatelství Olomouc, 2006.

Kategória:Analytická filozofia
Kategória:Jazykoveda
Oxfordská lingvistická filozofia

**Oxfordská lingvistická filozofia** alebo *oxfordská škola filozofie prirodzeného jazyka* je škola alebo smer filozofie prirodzeného jazyka, ktorý sa rozvinul koncom 40. rokov 20. storočia v Oxforde. 

Opieral sa o názor, že filozofické problémy možno vyriešiť (alebo odstrániť) lepším porozumením jazyku, ktorý momentálne používame. Jeho predstaviteľmi boli John Langshaw Austin, Max Black, Peter Thomas Geach, Herbert Paul Grice, Gilbert Ryle, Peter Frederick Strawson, James Opie Urmson, John Wisdom, Ludwig Wittgenstein.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Jazyková filozofia
Kategória:Analytická filozofia
Logicko-analytická filozofia

**Logicko-analytická filozofia** je orientácia analytickej filozofie, ktorá sa orientuje na logickú analýzu jazyka a ktorej počiatky sú späté s pôsobením Moora a Russella v Cambridge, s dielom Wittgensteina a Fregeho.

## Zdroj
* 

Kategória:Analytická filozofia
Marxistická filozofia

**Marxistická filozofia ** je smer súčasnej filozofie, filozofická zložka marxizmu.  V čase jej vzniku bola jedným zo scientistických prúdov poklasickej filozofie 19. storočia.

Hlavnými zložkami tejto filozofie (v jej pôvodnej podobe) sú dialektický materializmus (marxistická ontológia a gnozeológia) a historický materializmus (marxistická filozofia spoločnosti). Pôvodná marxistická filozofia vychádza predovšetkým zo zjednotenia princípu materiálnej jednoty sveta (t. j. hľadisko celostnosti, systémovosti, štruktúrnosti) a princípu vývoja (t.j. hľadisko vývinu, genézy, historickosti), čo umožňuje napríklad chápať v spoločnosti vznik, vývoj a transformáciu spoločenskoekonomických formácií, spoločenských organizmov.

Marxistickú filozofiu vytvorili najmä Karl Marx a Friedrich Engels na báze prác G. W. F. Hegela a L. Feuerbacha. Po Marxovi a Engelsovi marxistickú filozofiu rozpracúvali: Karl Kautsky, August Bebel, Georgij Valentinovič Plechanov, Lenin, György Lukács, Antonio Gramsci, Ernst Bloch, Karl Korsch, Trockij, Stalin a ďalší sovietski marxisti, čínski, indickí, japonskí marxisti, predstavitelia frankfurtskej školy, Roger Garaudy, Henri Lefebvre, Louis Althusser, Pierre Bourdieu, G. della Volpe, Cesare Luporini, Leszek Kołakowski, Karel Kosík, Egon Bondy, Jindřich Zelený, Igor Hrušovský, Ágnes Hellerová, neomarxisti, postsovietski marxisti a postmarxisti.

## Zdroje
* 
* filozofia marxistická. In: Pomocný slovník filozofie http://www.akademickyrepozitar.sk/sk/repozitar/pomocny-slovnik-filozofie.pdf

Kategória:Marxizmus-leninizmus
Kategória:Filozofické smery
Filozofia matematiky

**Filozofia matematiky** je jedna z genitívnych filozofií, súhrn filozofických úvah o matematike.

## Externé odkazy
* 


Kategória:Filozofia podľa predmetu
Náboženská filozofia

**Náboženská filozofia** je filozofická zložka náboženstva a (alebo) teológie. Je to súbor konfesionálne viazaných filozofických koncepcií. Niekedy ju považujú aj za filozofiu náboženstva. Náboženská filozofia vysvetľuje fundamentálne významové útvary generované v rámci toho ktorého náboženstva, v prvom rade významové útvary vyjadrované v úvahách o božskom alebo karmanickom. Predstaviteľom náboženskej filozofie je Romano Guardini.

## Externé odkazy
*
Filozofia náboženstva

**Filozofia náboženstva** je filozofická reflexia fenoménu náboženstva, špeciálne gnozeológia, logika, metafyzika náboženstva. Počiatky modernej filozofie náboženstva siahajú až do vzniku pojmu prirodzeného náboženstva v 17. storočí. Filozofiou náboženstva bola taktiež v tom období vznikajúca *prirodzená teológia* (v protiklade k teológii zjavenia). 
Predstaviteľmi filozofie náboženstva sú Jean Améry, Peter Antes, Emil Brunner, Martin Buber, Henry Duméry.

## Externé odkazy
* 


Kategória:Filozofia podľa predmetu
Filozofia nahuatl

**Filozofia nahuatl** je filozofia Aztékov a iných kmeňov hovoriacich jazykom
nahuatl. Túto filozofiu spolu s kultúrou zničili európski dobyvatelia v jej prvopočiatkoch, ktoré zodpovedali asi tak situácii v Grécku ešte pred prvými Miléťanmi.

## Pozri aj

* nahuatl
* Aztékovia
* svet (filozofia nahuatl)

## Literatúra

* Acosta, J. de: Historia Natural y Moral de las Indias, 1940
* Alba, C. H.: Estudios comparado entre el Derecho azteca y el Dercho Positivo Mexicano, 1949
* Alva Ixtlilxóchitl, Fernado de, Vease Ixtlilxóchitl
* Anales de Cuauhtitlán, en Códice Chimalpopoca, ed. fototípica y traducción del Lic. Primo F. Velásquez 1945
* Katz, F.: Staré americké civilizace, 1989
* Lehmann, W.: Die Geschichte der Königreiche von Colhuacan und Mexico, 1938
* León-Portilla, M.: Filosofija nagua. Issledovanija istočnikov, 1961
* León-Portilla, M.: La filosofia nahuatl. Estudiada en sus fuentes, 1959 (2. vyd.)
* Motýľ z obsidiánu, 1974
* Tanec živlů. Poezie starých Aztéků, 1976

## Externé odkazy
* 

Kategória:Aztékovia
Národná filozofia

**Národná filozofia** je súbor filozofov a filozofických učení toho ktorého národa. 

Existencia národnej filozofie sa považuje za istý indikátor kultúrnej vyspelosti alebo zrelosti národa.

Často sa do národnej filozofie zahrňujú nielen explicitné filozofické významové útvary, ale aj implicitné filozofické významové útvary.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofický slovník
Nemecká filozofia

**Nemecká filozofia** je filozofia Nemecka a/alebo Nemcov.

Nemci sa podieľali už na utváraní scholastiky, kedy písali po latinsky a so svojou filozofiou boli úzko spätý so západným, aristotelovsko-platónovsko-kresťanským myslením. Prvopočiatky filozofie, ktorú možno nazvať *nemeckou*, predstavuje tzv. ženská mystika (Frauenmystik).

## Externé odkazy
*
Klasická nemecká filozofia

**Klasická nemecká filozofia** je vyvrcholenie novovekej filozofie, najvýznamnejší príspevok nemeckej filozofie v období novoveku, prezentovaný učením Kanta, Fichteho, Schellinga,
Hegela a Feuerbacha. Je to Kantov kritický idealizmus, nemecký idealizmus Fichteho, Schellinga a Hegela a antropologický materializmus Feuerbacha.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemecká filozofia