Perro pila argentino

**Perro pila argentino** (Argentínsky pes Pila) je jedným z plemien bezsrstých psov. Jeho kohútiková výška sa pohybuje v rozmedzí 25 až 45 cm a je rozšírený v provinciách severozápadnej Argentíny.

## Pôvod
Argentínsky pes Pila je plemeno psa veľmi podobné čínskemu chocholatému psovi, mexickému naháčovi (Xoloitzcuintle) a peruánskemu bezsrstému psovi (peruánsky naháč, naháč), z ktorého sa pravdepodobne vyvinul. O pôvode týchto psov z predkolumbovského obdobia existujú rôzne teórie (výnimku tvorí čínsky chocholatý pes, ktorého v prvej polovici 20. storočia v USA vyšľachtili Ida Garrett a Debra Woods z peruánskeho naháča). Archeologické výskumy však poukazujú na to, že tieto psy žili na americkom kontinente už pred približne tritisíc rokmi. Rozdiely medzi jednotlivými psími odrodami – existujú pádne dôvody na to, aby sa v tomto prípade hovorilo o psích odrodách, nie o plemenách – pravdepodobne vyplývajú z ich izolácie, ktorá vznikla najmä po dobytí amerických území Španielmi.

Až do inkskej kolonizácie v 15. storočí nášho letopočtu sa nenašli žiadne záznamy o existencii týchto psov na území dnešnej Argentíny. Ríša Inkov sa rozprestierala na severe Ameriky cez Andy, územie Ekvádoru, severného a stredného Čile, južnej Kolumbie a severozápadnej Argentíny. Inkovia posielali svojich vyslancov do vzdialených kolónií s cennými darmi, aby posilnili väzby s týmito kolóniami, a medzi tieto dary patrili aj vzácne „*khalas*“ (kečuánsky výraz znamenajúci nahý alebo bezvlasý).

O necelé storočie od inkskej kolonizácie, po príchode Španielov, sa obchod medzi Argentínou a Peru udržiaval najmä prostredníctvom argentínskych provincií Salta a Jujuy, no privážanie psov z územia porazenej civilizácie sa zastavilo. V Španielsku o tieto bezsrsté tvory nebol záujem, boli brané iba ako kuriozita, ktorú príležitostne predvádzali na európskych dvoroch. Okrem toho bol všetok obchod medzi Južnou a Strednou Amerikou nahradený dodávkami cenného koloniálneho tovaru do Španielska, pričom psy sa nepovažovali za cenné. Kvôli tomuto a tiež v dôsledku miestnej izolácie vznikli v nasledujúcich storočiach rôzne odrody bezsrstých psov. Medzi tieto odrody patria mexické a peruánske plemená schválené Medzinárodnou kynologickou federáciou a ďalšie plemená z celej Latinskej Ameriky vrátane plemena argentínskej Pily. V tomto článku opíšeme argentínsku Pilu v jej dlhonohej *chacoanskej* odrode (pochádzajúcej z argentínskej provincie Chaco) avšak existujú aj krátkonohé, odrody s telom súdkovitého tvaru – o ktorých tiež existuje dostatok archeologických záznamov. Tieto psy sa pravdepodobne vyvinuli vo vysokohorských oblastiach, čo sa predpokladá na základe ich telesnej stavby, ktorá je lepšie prispôsobená chladu a zníženému obsahu kyslíka v ovzduší.

V koloniálnych časoch a ešte aj v 20. storočí si domorodci, stredná vrstva a kreolskí vidiečania v severozápadnej Argentíne argentínske Pily veľmi vážili a dali im toto pomenovanie, pričom použili hovorový výraz pre bezvlasých alebo nahých. Cenili si ich pre ich hrejivú srsť, používali sa na vyhrievanie postelí a ako liečebné vankúše, najmä pre starších ľudí trpiacich reumou (v takom prípade sa im vo viacerých mestách Ría de la Plata až do polovice 19. storočia hovorilo „*calientapies*“, čiže „ohrievači nôh“, pretože počas chladných dní sa zohrievali tak, že sa v sede pritúlili k nohám svojich majiteľov, ako o tom svedčí aj vtedajší argentínsky politik a diplomat Lucio V. Mansilla (1831-1913). Cenili si ich aj ako strážcov, pretože boli vždy ostražití voči akémukoľvek nezvyčajnému pohybu alebo hluku vo svojom okolí.

## Vzhľad
náhľad|Andský pes Pila
Argentínska Pila *chacoanskej* odrody sa podľa veľkosti klasifikuje do troch skupín: malá (od 25 cm do 35 cm v kohútiku), stredná (od 35 do 45 cm) a veľká (väčšia ako 45 cm). Stavbou tela sa pila, ktorá sa v Argentíne označuje ako „*chaco*“, podobá na trpasličieho pinča, má ale kratší chrbát a vyššie umiestnený chvost ako ostatné bezsrsté plemená. Pri pohybe sa chvost nesie v oblúku nad chrbtom, ideálne tak, aby sa jeho špička dotýkala chrbta. Pila kráča pomerne rýchlo a pružne a robí malé kroky. Pily sú mimoriadne obratné, rýchle bežkyne schopné šplhať a robiť veľké skoky.

Andská odroda argentínskeho psa Pila má kratšie nohy, a teda aj nižší vzrast a predĺžené telo.

Hlava Pily je stredne dlhá a mierne klenutá, s podobnou dĺžkou tváre a lebky. Oči sú stredne veľké, výrazné a sfarbené v závislosti od farby kože od čiernej po žltú. Ňufák je úzky, čeľusť nedostatočne vyvinutá, uši veľmi pohyblivé a umiestnené pomerne vysoko. Nie sú také veľké ako u jej peruánskych a mexických príbuzných. Pri spozornení ich Pila vzpriami.

Stupeň alopécie sa u jednotlivých jedincov líši: niektoré psy sú úplne bez srsti s výnimkou fúzov, iné majú výrazné chumáče srsti na hlave, chvoste a nohách, hoci nikdy nie také husté ako čínsky chocholatý pes. U niekoľkých vzácnych jedincov môže byť na chrbte sotva badateľné ochlpenie s občasnými dlhšími vlasmi. Žiadna z týchto srstí, či už na chvoste alebo na tele, sa však nepodobá pravej srsti: na chvoste je vždy riedka, so štetinovou štruktúrou, keď je krátka, a hodvábnejšou, keď je dlhá. Pile zvyčajne chýbajú črenové zuby. Rezáky by však mala mať zdravé a v ideálnom prípade by mala mať aj zahnuté tesáky ako je to aj u iných plemien, hoci Pile často chýbajú alebo majú kónický tvar.

Nie všetky šteniatka z vrhu budú bezsrsté. Rovnako ako u všetkých ostatných bezsrstých plemien s výnimkou amerického bezsrstého teriéra je genetický faktor zodpovedný za alopéciu neúplne dominantný a smrteľný. Takže každé žijúce šteňa bez srsti je heterozygotne bezsrstné/osrstené. Štatisticky teda platí, že na každé štyri plodné vajíčka z párenia, ktoré sú osrstené, pripadá jedno homozygotné (t. j. „čisto“ bez srsti) embryo, z ktorého sa nevyvinie životaschopné mláďa a ktoré je zvyčajne reabsorbované maternicou už v embryonálnom štádiu; dve embryá budú heterozygotné bezsrsté/osrstené a vyvinú sa ako bezsrsté môáďatá, no s premenlivým prejavom srsti na hlave, chvoste a nohách a príležitostne aj na iných častiach tela; a jedno embryo bude homozygotné so srsťou a vyvinie sa ako plne osrstené mláďa. Výsledkom párenia osrsteného psa s osrsteným nikdy nebudú bezsrsté šteniatka. Pri párení osrsteného psa s plešbezsrstým bude jedna polovica vrhu – štatisticky povedané – bezsrstá a druhá polovica bude mať normálnu srsť.

## Referencie

; Zdroje
* Anna Morton, *Chinese Crested Dog*, ISBN 978-0-7641-3540-8
* Cassels, Mónica S., *35 Años de Perros Pila*, texto bilingüe castellano/inglés. ISBN 978-987-1929-00-9
* *Diccionario de Americanismos en Salta y Jujuy* (República Argentina), Osán de Pérez Sáez, M.F. – Pérez Sáez, V. ISBN 84-7635-631-5

## Iné projekty

Kategória:Plemená psov z Argentíny
Kategória:Naháče