open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andreas Bernard

**Andreas Bernard** (* 9. jún 1990, Bolzano, Taliansko) je taliansky profesionálny hokejový brankár, ktorý aktuálne pôsobí v tíme HC Merano v medzinárodnej európskej ICEHL. Preslávil sa ako pôsobením v rôznych elitných európskych ligách ako fínska Liiga, nemecká DEL, alebo švédska Hockeyallsvenskan, tak aj pravidelným reprezentovaním Talianska na medzinárodných turnajoch. 

## Kariéra
Andres Bernard patrí k najvýraznejším brankárom histórie talianskeho hokeja. Síce sa na rozdiel od Jasona Muzzattiho nedostal do NHL, ale stabilne sa objavoval v elitných európskych ligách. 

Dlhodobo pôsobil v najvyšeej fínskej súťaži  Liiga, kde v tíme Ässät Pori nastupoval v rokoch 2015-2019 ako prvý brankár. 

Veľkú časť kariéry strávil v medzinárodnej alpskej lige ICEHL, kde nastupoval v tímoch HC Bolzano, HC Pustertal Wölfe a Villacher SV.

Jeho jeidným klubovým úspechom bola výhra v talianskej najvyššej súťaži s Bolzanom v roku 2009. V roku 2013 bol v druhej najvyššej fínskej súťaži Mestis vyhlásený za najlepšieho brankára sezóny.

## Reprezentačná kariéra
Reprezentačná kariéra Andreasa Bernard je v istom slova zmysle bohatšia a významnejšia, než tá klubová. 

Taliansko reprezentoval na desiatich turnajoch Majstrovstiev sveta, aj v Elitnej Divízii aj v Divízii 1A. V Divízii 1A získal tri strieborné  (2013, 2016, 2018) a dve bronzové medaile (2010, 2024). Dvakrát bol menovaný do Top 3 hráčov svojho tímu v Elitnej Divízii a raz za najlepšieho hráča tímu v 1A Divízii. 

Na juniorskej úrovni sa zúčastnil dvoch Majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov Divízie 1A, a troch Majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov Divízie 1 a 2. Práve z Divízie 2 pomohol Talianom sa kvalifikovať vyššie v roku 2009, keď bol zároveň vyhlásený aj za najlepšieho brankára turnaju. 

Zúčastnil sa aj troch neúspešných olmypijských kvalifikácií.

## Referencie

Kategória:Talianski hokejisti
Kategória:Talianski hokejoví brankári
Kategória:Hráči Jukurit
Kategória:Hráči Ässät Pori
Kategória:Hráči SaiPa Lappeenranta
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2012
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2014
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2017
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2019
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2022
Kategória:Osobnosti z Bolzana
Pezinské nárečie

[náhľad|Miestny folklórny súbor Radosť oblečený v tradičných [krojoch]]
[náhľad|Skica [Lajo Slimák|Ľudovíta „Laja“ Slimáka, pezinského lingvistu]]

**Pezinské nárečie** alebo **pezinčina** je nárečie mesta Pezinok, ktoré je odnožou trnavského nárečia (trnavčiny). Nárečie obsahuje svojské výrazy a má tvrdú výslovnosť.

V rámci mesta sa nárečie veľmi líšilo. Dnešná historická mestská časť Grinava má vo svojej reči viac nemčiny. V hornej časti dnešnej historickej mestskej časti Cajla sa rozpráva inakšie ako v jej dolnej časti. Unikátne nárečové slová pochádzajú z vinohradníckeho remesla (*mamut*, *gantnáre*, *cvingíre*, *untrsatcl*, *tunka* a *škopek*).

V roku 2004 začala TV Pezinok vysielať reláciu s názvom *Okénko pezinčiny ze [[Lajo Slimák|strýcem Lajem]]*, ktorá neskôr vyšla aj na DVD. V rokoch 2011 a 2013 vydalo Občianske združenie 5P dve vydania *Výkladového slovníka pezinčiny*.

## Referencie

## Externé odkazy
* Slovník obce Pezinok – narecie.sk
* Slovník pezinčiny na Facebooku

Kategória:Nárečia slovenčiny
Kategória:Pezinok
Davide Fadani

**Davide Fadani** (* 3. február 2001, Miláno, Taliansko) je taliansky profesionálny hokejový brankár, ktorý aktuálne pôsobí v tíme EHC Kloten v najvyššej švajčiarskej súťaži National League.

## Kariéra
Davide Fadani hokejovo vyrastal najskôr v rodnom Miláne, a neskôr vo švajčiarskom Lugane. V ich hlavnom tíme hrajúcom v najvyššej švajčiarskej súťaži NLA HC Lugano debutoval na úrovni seniorského hokeja.

V rokoch 2020-2025 striedavo pôsobil v NLA (v Lugane a neskôr v HC Ambri-Piotta), ale najmä v nižšej Swiss League.

Až od sezóny 2025/2026 pravidelne nastupuje v NLA. Momentálne je prvým brankárom tímu EHC Kloten.

## Reprezentačná kariéra
Davide Fadani Taliansko reprezentoval na dvoch turnajoch Majstrovstiev sveta hráčov do 18 rokov Divízie 1B, kde sa v roku 2019 stal najlepším hráčom tímu.

Dvakrát sa taktiež predstavil aj v Divízii 1B Majstrovstiev sveta hráčov do 20 rokov, kde v roku 2019 získal ocenenie pre najlepšieho brankára.

Na seniorskej úrovni sa dosposiaľ predstavil na dvoch Majstrovstvách sveta: V roku 2022 v Elitnej Divízii a v roku 2025 v Divízii 1A, kde získla striebornú medailu a s tímom sa kvalifikovali späť medzi elitu.

V januári roku 2026 bol nominovaný do talianskeho výberu na Zimné olympijské hry 2026.

## Referencie

Kategória:Talianski hokejisti
Kategória:Talianski hokejoví brankári
Kategória:Talianski olympionici
Kategória:Hráči HC Ambri-Piotta
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2022
Kategória:Hokejisti na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Osobnosti z Milána
Gianluca Vallini

**Gianluca Vallini** (* 27. október 1993, Bolzano, Taliansko) je taliansky profesionálny hokejový brankár, ktorý aktuálne pôsobí v tíme HC Bolzano v najvyššej alpskej súťaži ICE Hockey League.

## Kariéra
Gianluca Vellini patrí k najúspešnejším talianskym hokejovým brankárom súčasnosti. Celú svoju klubovú kariéru strávil v Taliansku, kde už pôsobil buďto v najvyššej súťaži Serie A, alebo neskôr v Alpskej hokejovej lige, alebo elitnej alpskej súťaži ICEHL. 

V roku 2021 a 2022 získal s tímom Asiago Hockey *Taliansky superpohár*, rovnako ako aj taliansky ligový titul. Navyše v roku 2022 tím vyhral aj Alpskú hokejovú ligu. 

V nižších ligách Vallini pôsobil na pozícii prvého brankára, v ICEHL pôsobí v pozícii náhradníka. 

## Reprezentačná kariéra
Gianluca Vellini reprezentoval Taliansko na dvoch Majstrovstvách sveta (2017, 2019) a na neúspešnej olympijskej kvalifikácii (taktiež 2017). 

Na juniorskej úrovni. sa zúčastnil  Majstrovstiev sveta hráčov do 18 rokov Divízie 2 (2010), na ktorých sa pomohol ziskom zlatej medaile Talianom kvalifikovať do vyššej Divízie 1, kde sa predstavil v roku 2011 a získal striebornú medailu. 

Taktiež sa zúčastnil Majstrovstiev sveta hráčov do 20 rokov Divízie 1B (2013), kde získal bronzovú medailu.

V januári 2026 bol nominovaný do talianskej zostavy na  Zimné olympijské hry 2026.

## Referencie

Kategória:Talianski hokejisti
Kategória:Talianski hokejoví brankári
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2017
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2019
Kategória:Hokejisti na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Osobnosti z Bolzana
Malé Čelno

**Malé Čelno** je potok v regióne Horehronie, na území obce Podbrezová v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Veporské vrchy a ústi do Čelna. Má dĺžku  a je tokom IV. rádu. 
## Prameň
Malé Čelno pramení v  v južnom rohu lesného extravilánu územia obce Podbrezová, vo vzdialenosti  severne od vrchu Veľké Čelno s , v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji.
## Opis toku
Malé Čelno tečie od prameňa na sever cez lesný extravilán premiešaný trvalými trávnymi porastmi územím obce Podbrezová, pravým brehom obteká úpätie vrchu Mitrová s , esovite sa skrúca na severovýchod, tečie cez Podmitrovskú dolinu, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z doliny Studená, ľavým brehom obteká les Cintorín a úpätie vrchu Čelno s , v  priberá pravostranný bezmenný prítok pritekajúci z doliny Prostredná, ľavým brehom obteká chrbát Babkový grúň, pravým brehom obteká dolinu Rovienka, preteká dolinou Lopejské Čelno, pravým brehom obteká úpätie vrchu Belohrad so , v  ústi v južnom okraji intravilánu miestnej časti obce Podbrezová Lopeja do Čelna ako jeho pravostranný prítok. Čelno ďalej ústi do Hrona.. Malé Čelno patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Pramení, preteká a ústi do vodného toku Čelno na území obce Podbrezová. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Veporské vrchy v ich geomorfologickom podcelku Čierťaž. Malé Čelno má tri bezmenné prítoky. 

## Pôvod názvu
Druhý komponent názvu vodného toku Malé Čelno má pôvod v názve vodného toku Čelno a tento názov má pôvod v názve vrchu dnes Veľké Čelno s  s pôvodným významom geografický objekt situovaný prednou stranou, čelom k donátorovi názvu. Porovnaj aj väčší počet názvov z tohto slovného základu v blízkom okolí: vrch Čelno s , dolina i les Lopejské Čelno, dolina Predajnianske Čelno. Názov Čelno má formu historického menného adjektíva Čelen/ Čelna/ Čelno, dnes pociťovaného ako podstatné meno, podobne ako Komárno, Strečno, Brusno, Morovno, Brodno. Slovom Malé, prvým  komponentom názvu vodného toku Malé Čelno, bol názov potoka rozšírený na odlíšenie od dominantného, väčšieho potoka Čelno, do ktorého je Malé Čelno zaústené, a tým bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Malé Čelno ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Malé Čelno bol štandardizovaný v roku 2008. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Malé Čelno je jedinečným hydronymom (január 2026).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch 
Kategória:Podbrezová
Bečovský potok

**Bečovský potok** je vodný tok vo Zvolenskej kotline na území okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Zolnej v povodí Slatiny, má dĺžku približne 3,3 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení na východe strednej časti Zvolenskej kotliny, na rozhraní geomorfologických podcelkov Zvolenská pahorkatina a Ponická vrchovina, na západných výbežkoch vrchu Chochuľka (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa na okraji lesného porastu v blízkosti podhorských lúk a pasienkov, tečie západným smerom. Preteká širokým porastom vyššej vegetácie, zvlnenou krajinou južným úpätím Klimentovho vrchu (), údolím, na juhu tvoreným svahmi Bečovskej Chochuľky (). V strednej časti v lokalite Lazy pod Bučinou opúšťa súvislý les a okrajom horskej lúky pokračuje popri areáli družstva k miestnej časti Bečov. Bez významnejších prítokov vteká do intravilánu Bečova, kde križuje cestu II/591. Zakrátko opúšťa zastavanú oblasť a rovinatou krajinou sa v lokalite Dolný Rákoš, západne od Bečova, v nadmorskej výške približne , vlieva do riečky Zolná, prítoku rieky Slatiny. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Hron. 

Bečovský potok pramení a na hornom toku preteká hranicou katastrov obcí Čerín a Sebedín-Bečov v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji, na dolnom úseku už pokračuje len územím Bečova.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Slatiny
* Zvolenská kotlina, Zvolenská pahorkatina, Ponická vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline
Kategória:Povodie Slatiny
Kategória:Vodné toky v okrese Banská Bystrica
Kategória:Sebedín-Bečov
Kategória:Čerín
Športovec roka 1993 (Slovensko)

**Športovec roka 1993** bol 1. ročník ankety Klubu športových redaktorov o najlepšieho športovca Slovenska. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 12. januára 1994 v Dome športu v Bratislave za účasti predsedu Národnej rady SR Ivana Gašparoviča a podpredsedu vlády SR Mariána Andela. 

## Výsledky ankety
Najlepšou športovkyňou Slovenska, prvou v ére samostatnosti sa stala plavkyňa Martina Moravcová, ktorá v tomto roku získala svoju prvú „veľkú“ medailu, striebro z majstrovstiev Európy v Sheffielde a ďalšie finálové umiestnenia z majstrovstiev sveta v krátkom bazéne. V ankete hlasovalo 94 športových novinárov, 68 ich zaradilo na prvé miesto práve Moravcovú. Druhé miesto obsadil futbalista Peter Dubovský, kráľ strelcov posledného ročníka federálnej ligy a najlepší strelec reprezentácie RČS v kvalifikácii MS 1994, tretiu priečku kajakár Attila Szabó, bronzový medailista z majstrovstiev sveta v Kodani v disciplíne K-1 na 10 km. 

Najúspešnejším kolektívom sa stali , bronzové družstvo z majstrovstiev Európy v Perugii.

## Referencie

Kategória:Športovec roka na Slovensku
Kategória:Šport na Slovensku v 1993
Športovec roka 1994 (Slovensko)

**Športovec roka 1994** bol 2. ročník ankety Klubu športových redaktorov o najlepšieho športovca Slovenska. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 22. decembra 1994 v koncertnej sieni Slovenského rozhlasu v Bratislave.  

## Výsledky ankety
Najlepším športovcom roku 1994 sa stal cyklista Milan Dvorščík, strieborný medailista z majstrovstiev sveta v cestných pretekoch amatérov. Druhé miesto obsadila biatlonistka Martina Jašicová, ktorá získala na ZOH 1994 v Lillehammeri pre samostatné Slovensko prvé bodované umiestnenie v histórii olympijských hier. Tretí bol v ankete cyklista Ján Svorada, víťaz troch etáp na Giro d’Italia a jednej etapy na Tour de France. 

Najlepším kolektívom sa stali , šieste družstvo z Lillehammeru 1994 a víťaz C-skupiny majstrovstiev sveta. 
 

## Referencie

Kategória:Športovec roka na Slovensku
Kategória:Šport na Slovensku v 1994
Anaxandrides

**Anaxandrides** alebo **Anaxandridés** () môže byť:
* komický básnik v 4. stor. pred Kr., pozri Anaxandrides (komický básnik)
* grécky historik v 3. stor. pred Kr., pozri Alexandrides z Delf

## Referencie
Športovec roka 1995 (Slovensko)

**Športovec roka 1995** bol 3. ročník ankety Klubu športových redaktorov o najlepšieho športovca Slovenska. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 16. decembra 1995 v Dome kultúry v Pezinku.  

## Výsledky ankety
Najlepšou športovkyňou Slovenska sa druhý krát v histórii ankety stala plavkyňa Martina Moravcová, dvojnásobná medailistka z MS v krátkom bazéne a zlatá na Univerziáde vo Fukuoke. Druhé miesto obsadil Michal Martikán, bronzový z MS vo vodnom slalome v Nottinghame v kategórii C1, vo veku 16 rokov najmladší medailista v histórii svetových šampionátov. Tretiu priečku obsadili majstri sveta vo vodnom zjazde Vladimír Vala a Jaroslav Slúčik. 

V kategórii kolektívov obhájili prvenstvo z roku 1994 , víťazi turnaja B kategórie majstrovstiev sveta 1995, čím si vybojovali postup do elitnej A kategórie MS. 
 

## Referencie

Kategória:Športovec roka na Slovensku
Kategória:Šport na Slovensku v 1995
Futbalista roka 1993 (Slovensko)

**Futbalista roka 1993** bol 1. ročník ankety denníka Pravda o najlepšieho futbalistu roka na Slovensku. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 23. decembra 1993 v kongresovej hale hotela Forum v Bratislave za účasti predsedu Národnej rady SR Ivana Gašparoviča a podpredsedu vlády SR Mariána Andela. 

Futbalistom roka 1993 sa stal Peter Dubovský, kráľ strelcov posledného ročníka česko-slovenskej futbalovej ligy a najlepší strelec reprezentácie RČS v kvalifikácii MS 1994. Víťaznú trofej – sošku futbalistu od akademického sochára Stanislava Mikuša mu odovzdal Ján Popluhár, prvý víťaz ankety Futbalista roka v Česko-Slovensku z roku 1965.

## Výsledky ankety

## Referencie

Kategória:1993 na Slovensku
Kategória:Futbalista roka na Slovensku
Anaxandrides (komický básnik)

**Anaxandrides** () bol významný grécky básnik tzv. strednej komédie, ktorý pôsobil v Aténach v prvej polovici 4. storočia pred Kr.

Anaxandrides, syn *Anaxandra*, pochádzal pravdepodobne z mesta Kameiros na ostrove Rodos. V aténskych dramatických agónoch debutoval okolo roku 376 pred Kr. a jeho autorská aktivita je doložená až do polovice 4. storočia pred Kr., kedy sa v roku 349 pred Kr. naposledy spomína jeho účasť v básnickej súťaži.

V rámci literárnej histórie je Anaxandrides považovaný za jedného z kľúčových predstaviteľov, ktorí formovali žánrový prechod od politicky orientovanej starej komédie k novej komédii zameranej na súkromný život a medziľudské vzťahy. Významným inovačným prvkom v jeho tvorbe bolo zavádzanie milostných zápletiek a motívov únosov panien, ktoré sa neskôr stali kánonickými prvkami helenistickej novej komédie. Jeho dramatický odkaz sa vyznačuje syntézou mytologickej paródie (reprezentovanej titulmi ako *Anchisés* či *Prótesilaos*) so súčasnou sociálnou satyrou a didaktickým moralizovaním. Okrem komediálneho žánru sa Anaxandrides venoval aj lyrickej poézii, konkrétne písaniu dityrambov, čím potvrdzoval svoju všestrannosť v rámci súdobých hudobno-dramatických agónov.

Anaxandrides bol mimoriadne plodným autorom, ktorému sa pripisuje autorstvo celkovo 65 divadelných hier. Do súčasnosti sa z tohto súboru zachovalo 41 názvov diel a viac ako 80 textových fragmentov. Za ich uchovanie vďačíme predovšetkým neskorším antickým učencom, najmä Athénaiovi, ktorý ich citoval vo svojom encyklopedickom diele *Deipnosofistai* (Hodovníci). Počas svojej kariéry dosiahol v prestížnych dramatických agónoch celkovo desať víťazstiev, z ktorých tri získal na slávnosti Lénaia a zvyšných sedem na Veľkých Dionýziách. Antické pramene o ňom uvádzajú, že bol známy svojou prchkou povahou a vysokými nárokmi na vlastnú tvorbu; ak jeho hra u publika neuspela, údajne ju namiesto prepracovania radšej zničil alebo predal ako starý pergamen. Jeho postavenie rešpektovaného inovátora potvrdzuje aj skutočnosť, že ho vo svojich dielach *Rétorika* a *Etika Nikomachova* viackrát cituje Aristoteles.

Názvy jeho hier:

 
## Referencie

Kategória:Dramatici starovekého Grécka
Futbalista roka 1994 (Slovensko)

**Futbalista roka 1994** bol 2. ročník ankety denníka Pravda o najlepšieho futbalistu roka na Slovensku. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 23. decembra 1994 v hoteli Forum v Bratislave. 

Futbalistom roka 1994 sa stal Vladimír Kinder, so Slovanom Bratislava získal v sezóne 1993/94 majstrovský titul, v hráčskej ankete sa stal najlepším hráčom sezóny, v reprezentácii  ako jediný hráč nastúpil vo všetkých medzištátnych zápasoch roka. 

## Výsledky ankety

## Referencie

Kategória:Futbalista roka na Slovensku
Kategória:Šport na Slovensku v 1994
Futbalista roka 1995 (Slovensko)

**Futbalista roka 1995** bol 3. ročník ankety denníka Pravda o najlepšieho futbalistu roka na Slovensku. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 22. decembra 1995 v hoteli Forum v Bratislave. 

Futbalistom roka 1995 sa stal Dušan Tittel, ktorý sa stal aj Osobnosťou roka v ankete organizovanej redakciou športu STV a denníkom *Šport*.

## Výsledky ankety

## Referencie

Kategória:Futbalista roka na Slovensku
Kategória:1995 na Slovensku
Wojciech Waleczek

**Wojciech Waleczek** (* 8. marec 1980, Pyskowice, Poľsko) je poľský klavirista a profesor hudobného umenia.

## Život a vzdelanie
Študoval hru na klavíri na Hudobnej akadémii Karola Szymanowského v Katoviciach, kde v roku 2003 absolvoval magisterské štúdium s vyznamenaním. V roku 2014 získal doktorát v odbore hudobné umenie, v roku 2017 titul doktora habilitovaného a v roku 2022 mu prezident udelil titul profesora hudobného umenia.

Počas štúdia sa zúčastnil viacerých interpretačných kurzov a majstrovských tried v Poľsku aj v zahraničí. Vo svojej odbornej činnosti sa zameriava na klavírnu interpretáciu a hudobné vzdelávanie.

## Umelecká činnosť
Pôsobí ako sólista aj komorný hráč. Koncertoval v krajinách Európy, Ázie a Severnej Ameriky a zúčastnil sa viacerých medzinárodných hudobných festivaloch.

Jeho repertoár je zameraný najmä na klavírnu literatúru 19. a začiatku 20. storočia, predovšetkým na diela Franza Liszta a Franza Schuberta.

## Pedagogická činnosť
Popri koncertnej činnosti sa systematicky venuje pedagogickej práci. Pôsobí ako vysokoškolský pedagóg a profesor na Sliezskej univerzite v Katoviciach.

## Diskografia
* Franz Liszt – *Works for Violin and Piano* (2014, Naxos), s huslistom Voytekom Proniewiczom
* Franz Liszt – *Grandes études de Paganini, Transcendental Études after Paganini* (2017, Capriccio)
* Franz Liszt – *Harmonies poétiques et religieuses, S.172a* (2019, Naxos)
* Franz Schubert – *Rarities and Short Piano Works* (2021, Naxos)
* Franz Liszt – *Weihnachtsbaum* (2024, Naxos)

## Ocenenia a súťaže
### Súťaže a ceny
* 1996 – III. cena, Cena Arthura Rubinsteina a špeciálna cena Nadácie Kościuszkowskej na II. medzinárodnej súťaži mladých klaviristov „Arthur Rubinstein in memoriam” v Bydgoszczi.
* 1997 – I. cena a cena za najlepšie koncertné prevedenie na IV. celopoľskej súťaži klaviristov Franza Liszta vo Vroclave.
* 2000 – III. cena na VII. medzinárodnej súťaži klaviristov Franza Liszta „Premio Mario Zanfi” v Parme.
* 2002 – II. cena na Festivale mladých klaviristov v Gdaňsku.
* 2005 – III. cena na VI. medzinárodnej súťaži klaviristov Seilera v Palerme.
* 2005 – III. cena na III. medzinárodnej súťaži klaviristov Franza Liszta vo Vroclave.

### Štátne a rezortné vyznamenania
* 2017 – Čestný odznak „Zasłużony dla Kultury Polskiej”
* 2018 – Strieborný čestný odznak za zásluhy pre Sliezske vojvodstvo
* 2019 – Bronzový „Kríž zásluh“
* 2023 – Strieborný „Kríž zásluh“
* 2023 – Bronzová medaila „Zaslúžilý kultúre Gloria Artis”
* 2025 – Bronzová medaila „Zaslúžilý pre poľskú vedu Sapientia et Veritas”

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Poľskí klaviristi
Kategória:Poľskí hudobní pedagógovia
Kategória:Absolventi vysokých škôl v Poľsku
Georg Friedrich Puchta

**Georg Friedrich Puchta** (* 31. august 1798, Kadolzburg† 8. január 1846, Berlín) bol nemecký právnik, predstaviteľ historickoprávnej školy, respektíve pandektistiky. Je známy svojimi prácami o rímskom práve.

Puchta býva považovaný za jedného z najvýznamnejších predstaviteľov pandektistiky. Býva tiež tradične označovaný za jedného zo zakladateľov tzv. pojmovej jurisprudencie (), ktorá chápala právo ako systém založený na prísnej logike, v ktorom možno presne definovať pojmy a spoľahlivo vyvodiť závery.

## Život
Puchtov otec Wolfgang Heinrich Puchta bol právny spisovateľ a okresný sudca. V rokoch 1811 až 1816 mladý Puchta navštevoval gymnázium v ​​Norimbergu, následne odišiel študovať na univerzitu v Erlangene v Bavorsku. Po získaní doktorátu sa tam v roku 1820 etabloval ako súkromný docent (neplatený učiteľ uznaný univerzitou) a v roku 1823 bol vymenovaný za mimoriadneho profesora práva. V roku 1828 bol menovaný riadnym profesorom rímskeho práva v Mníchove. V roku 1835 prevzal katedru rímskeho a cirkevného práva v Marburgu. Z tohto postu odišiel v roku 1837 do Lipska a v roku 1842 nahradil na Berlínskej univerzite veľkého právnika Friedricha Carla von Savignyho. V roku 1845 sa Puchta stal členom pruskej Štátnej rady a legislatívnej komisie. Zomrel o rok neskôr.

## Dielo
Medzi Puchtove spisy patrí *Lehrbuch der Pandekten*„Učebná kniha Pandekt“ (1838), v ktorej objasnil dogmatickú podstatu rímskeho práva platného v Nemecku, a *Kursus der Institutions*„Kurz Inštitúcií“ (18411847), ktorý poskytol jasný obraz organického vývoja rímskeho práva. Ďalšími Puchtovými dielami boli *Gewohnheitsrecht*„Obyčajové právo“ (18281837) a *Einleitung in das Recht der Kirche*„Úvod do cirkevného práva“ (1840). Puchtove *Kleine civilistineschriften* („Stručné občianske spisy“), sú zbierkou 38 esejí o rôznych odvetviach rímskeho práva a boli vydané posmrtne v roku 1851.

Štát a právo vnímal Puchta ako produkty mystického „ľudového ducha“ () a primárnou úlohou právnikov bolo zosúladenie práva s „rozvojom ľudu“. Podľa Puchtu sú zdrojmi práva najprv Boh, potom národný duch ako neosobné a pôvodné vedomie ľudu.

## Referencie

Kategória:Nemeckí vedeckí spisovatelia
Kategória:Nemeckí právni romanisti
Kategória:Vyučujúci na Humboldt-Universität zu Berlin
Kafue

**Kafue** môže byť:

* mesto v Zambii, pozri Kafue (mesto)
* rieka v Zambii, pozri Kafue (rieka)
* národný park v Zambii, pozri Národný park Kafue
* okres v Zambii v provincii Lusaka, pozri Kafue (okres)
* volebný okrsok pre parlamentné voľby v Zambii, pozri Kafue (okrsok)
* záplavová oblasť v Zambii, pozri Kafue Flats
De novo návrh liečiv

***De novo'' návrh liečiv''' alebo ***de novo* dizajn liečiv*' je výpočtový prístup v návrhu liečiv, pri ktorom sa nové chemické štruktúry navrhujú „od základov“ (*de novo*), teda bez priameho vyhľadávania v existujúcich databázach molekúl. Cieľom je identifikovať potenciálne bioaktívne zlúčeniny prostredníctvom systematického prehľadávania chemického priestoru pomocou výpočtových algoritmov. Na rozdiel od virtuálneho skríningu, ktorý pracuje s už známymi zlúčeninami, *de novo* prístupy umožňujú generovanie úplne nových molekúl s potenciálne odlišnými farmakologickými vlastnosťami.

## História
Počítačovo asistovaný *de novo* návrh liečiv vznikol ako samostatná disciplína v rámci počítačom asistovaného návrhu liečiv (CADD) koncom 20. storočia. Prvé automatizované prístupy počítali s konštrukciou molekúl priamo v aktívnom mieste biologického cieľa pomocou algoritmov, ktoré sa snažili riešiť chemický priestor bez potreby prehľadávania existujúcich databáz zlúčenín. Tieto rané metódy kládli dôraz na lokálnu optimalizáciu a heuristiky pre efektívne zostavovanie ligandov. *De novo* dizajn sa tak stal doplnkom k iným virtuálnym technikám, ako je vyhľadávanie v databázach či high-throughput screening.

## Proces ''de novo'' návrhu liečiv
Proces *de novo* návrhu liečiv je iteratívny a zahŕňa tri kroky: generovanie, hodnotenie a optimalizáciu kandidátnych molekúl. V rámci štruktúrovo orientovaného *de novo* dizajnu sa vychádza zo znalosti trojrozmernej štruktúry biologického cieľa, najčastejšie bielkoviny. Tieto štruktúry sú získavané pomocou röntgenovej kryštalografie, NMR spektroskopie alebo kryo-elektrónovej mikroskopie. Ak experimentálna štruktúra nie je dostupná, možno použiť homologické modelovanie.

### Spôsoby generovania molekúl
Na generovanie nových molekúl sa využívajú rôzne výpočtové prístupy, ktoré sa líšia spôsobom reprezentácie chemického priestoru:

* metódy založené na fragmentoch, pri ktorých sa molekuly konštruujú postupným spájaním menších chemických fragmentov v zvolenom mieste cieľa.
* generovanie založené na atómoch, ktoré pracuje s postupnými zmenami na úrovni jednotlivých atómov a chemických väzieb.
* metódy založené na reakciách, využívajúce databázy chemických reakcií a reaktantov.

### Hodnotenie generovaných molekúl
Generované molekuly sú hodnotené pomocou skórovacích funkcií a ďalších metrík, ktoré zohľadňujú napríklad ich väzbovú afinitu k cieľu (napr. bielkovine), fyzikálno-chemické vlastnosti (napr. rozpustnosť), syntetickú dostupnosť a predpokladané farmakokinetické charakteristiky. Hodnotenie slúži na výber kandidátov s najvyšším potenciálom pre ďalší experimentálny výskum.

## Referencie

Kategória:Farmakológia
Kategória:Počítačová chémia
Kategória:Medicínska chémia
Nyangani

**Nyangani** () je najvyšší vrch Zimbabwe. Prominencia vrchu je 1521 m. Tvorený je „pieskovcami so žilami diabasov“.

## Názov
Bývalý názov vrchu je Inyangani.

## Poloha
Nachádza sa blízko hranice s Mozambikom. Je súčasťou Národného parku Nyanga, kde sa tiež nachádzajú aj najvyššie vodopády krajiny, Mutarazi Falls.

## Galéria

Súbor:Nyangani.jpg|Vrchol
Súbor:Mt. Nyangani.jpg|Pohľad z vrcholu


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Dvojtisícovky v Zimbabwe
Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Roľnícke noviny

***Roľnícke noviny*** sú odborné noviny vydávané na Slovensku v slovenčine. Ako pravidelný dvojtýždenník začali noviny s týmto názvom vychádzať od roku 1930, a po krátkom zániku v roku 1950 ako náhrada za *[[Roľnícka nedeľa|Roľnícku nedeľu]]* od roku 1953. 

Ich cieľom je vzdelávať poľnohospodársku verejnosť a prinášali odborné a aktuálne informácie. 

## Dejiny
Ako pravidelný dvojtýždenník začali vychádzať od toku 1930. Úplne prvé, ukážkové a propagačné číslo však vyšlo už v decembri roku 1929. Náklad dvojtýždenníka bol okolo 19 tisíc. Spočiatku predstavovali prílohu *Hospodárskeho obzoru* na desiatich stranách (strany 8 až 18), no od roku 1935 začali vychádzať samostatne so *Sviatočnou prílohou*. Vydávali ho agrárnici zorganizovaní v Ústrednom družstve. Redaktorom bol Ján Plica a spolupracovníkom František Hečko.

Až do konca druhej svetovej vojny predstavovali odborné a stavovské periodikum. Cieľom novín bolo propagovať ovocinárstvo, záhradníctvo a živočíšnu výrobu. Prestavovali modernejšie metódy hospodárenia a informovali o vývoji v oblasti poľnohospodárstva. V priebehu svojho vydávania vychádzali neskôr ako týždenník, po vojne ako dvojtýždenník.

V roku 1950 bolo vydávanie pôvodných roľníckych novín komunistami zastavené z dôvodu reorganizácie družstevníctva. Už o tri roky však vznikli, ako dvojdenník a neskôr dokonca ako denník, rovnomenné noviny vydávané povereníctvom (ministerstvom) poľnohospodárstva a výživy. Toto periodikum formálne nahradilo *[[Roľnícka nedeľa|Roľnícku nedeľu]]*. 

V čase komunizmu patrili *Roľnícke noviny* k mainstreamovým periodikám. Ich náklad predstavoval podľa šéfredaktora Urbaníka okolo 150 až 160-tisíc kusov denne. Podľa *[[Encyklopédia Slovenska|Encyklopédie Slovenska]]* však mali koncom 70. rokov 20. storočia asi 75-tisícový náklad. Redakcia mala pobočky aj v Banskej Bystrici a Košiciach, a tvorilo ju viac ako 40 redaktorov. Noviny mali rôzne prílohy (*Poľovnícky obzor* 19541956) *Roľnícke noviny v obrazoch* (19561957), *Socialistické poľnohospodárstvo* (1960). V rokoch 1962 a 1976 boli vyznamenané cenou Za zásluhy o výstavbu. 

Dnešné noviny vydávané vydavateľstvom Petit Press v Nitre sa hlásia k odkazu prvorepublikových novín. Vo svojom podnadpise majú uvedené „*vychádzajú od roku 1930*“. Od júna 2003 vychádzajú opäť na týždennej báze.

V roku 2007 sa ich predaný náklad dlhodobo pohyboval okolo 6 000 výtlačkov, z čoho asi 70 % odoberali predplatitelia.

## Referencie

Kategória:Vzniklo v 1929
Kategória:Týždenníky na Slovensku
Kategória:Poľnohospodárstvo na Slovensku
Cortina d'Ampezzo

**Cortina d'Ampezzo** () je horské mesto a letovisko v provincii Belluno v severnej časti talianského Benátska. Nachádza sa v Dolomitoch a je obľúbeným strediskom zimných športov. Je známe lyžiarskymi podujatiami, okolitou krajinou, ubytovacími kapacitami a možnosťami zábavy. V roku 1956 sa tu konali VII. zimné olympijské hry, v roku 1963 majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní a v roku 2026 opäť XXV. zimné olympijské hry.

## Geografia
Cortina sa nachádza v centre údolia Valle d'Ampezzo (údolí rieky Boite) a nachádza sa medzi Cadore (na juhu) a Val Pusteria (na severe), Val d'Anisiei (na východe) a Agordom (na západe). Je takmer celkom obklopená Dolomitmi. Centrum mesta sa nachádza vo výške , najvyšší vrchol na jeho území Tofana di Mezzo dosahuje až 

## Charakter mesta
Pôvodne sa dnešná Cortina skladala z niekoľkých izolovaných dedín. Počas 50. rokov 20. storočia sa ale s rozvojom turizmu rýchlo rozrástla. Odlúčené a od mesta izolované zostali iba vzdialenejšie osady.

## Podnebie
Klíma v Cortine d'Ampezzo je typicky alpské, s krátkymi letami a zimami kolísajúcimi medzi studenými, snežnými a miernymi. Priemerné sezóny bývajú daždivé, studené a veterné.

## Kultúra
Cortina hostila v roku 1956 zimné olympijské hry. Pôvodne mala usporadúvať hry už v roku 1944, ale tie boli v roku 1941 zrušené kvôli druhej svetovej vojne.

V meste žil aj olympijský víťaz v bobovaní Eugenio Monti, ktorý bol prvým držiteľom Medaily Pierra de Coubertina.

Okolie Cortiny bolo miestom natáčania množstva filmov, napr. horolezecké scény z filmu Cliffhanger, fantasy Planeta Krull, bondovka Iba pre tvoje oči alebo Ružový panter.

## Politika
V októbri roku 2007 v meste prebehlo referendum, v ktorom približne 80 % obyvateľov hlasovalo za presunutie Cortiny a jej okolia z Benátska pod región Tridentsko-Horná Adiža. Dôvodom bola najmä vyššia autonómia susedného kraje a nižšie dane. Bol by to návrat do minulosti, pretože Cortina bola k Benátsku pripojená až v roku 1923. Predtým po stáročia patrila práve do Tirolska. Zmenu však neschválil taliansky parlament ani vláda benátskeho kraja.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
* 


Kategória:Mestá v Benátsku
Kategória:Dolomity
Malé Plavno

**Malé Plavno** je potok v regióne Horehronie, na území mesta Banská Bystrica v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Zvolenská kotlina a ústi do Hrona. Má dĺžku  a je tokom III. rádu. 
## Prameň
Malé Plavno pramení v  v strednej časti katastrálneho územia Šalková, mestskej časti Banskej Bystrice, na okraji lesného extravilánu, severozápadne od lesa Kozička, severozápadozápadne od doliny Malé Plavno a vo vzdialenosti  od východného okraja intravilánu Šalkovej, v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji.
## Opis toku
Malé Plavno tečie od prameňa severozápadným smerom cez lesný extravilán Šalkovej, vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, v  podteká miestnu komunikáciu v predĺžení Poľovníckej ulice v Šalkovej smerujúcej na východ do lesného extravilánu k vodnému toku Plavno, bez zmeny smeru v  na území mesta Banská Bystrica v strednej časti katastrálneho územia Šalková ústi do Hrona ako jeho ľavostranný prítok. Hron ďalej ústi do Dunaja. Malé Plavno patrí do okresu Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Pramení, preteká a ústi do rieky Hron na území mesta Banská Bystrica. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Zvolenská kotlina v jej geomorfologickom podcelku Bystrická vrchovina. Malé Plavno nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Druhý komponent názvu vodného toku Malé Plavno má pôvod v názve vodného toku Plavno, ktorý tečie neďaleko v susednej doline na východ od Malého Plavna a ústi tiež priamo do Hrona. Názov Plavno, homonymný aj s názvom doliny, ktorou preteká, má pôvod v slovnom základe plav- a v slovách plavný, plaviť, plavnica s pôvodným významom geografický objekt vhodný na splavovanie drevnej hmoty, brvien a pod. Názov Plavno má formu historického menného adjektíva Plaven/ Plavna/ Plavno, dnes pociťovaného ako podstatné meno, podobne ako Komárno, Strečno, Brusno, Morovno, Brodno. Slovom Malé, prvým  komponentom názvu vodného toku Malé Plavno, bol názov potoka rozšírený na odlíšenie od dominantného susedného väčšieho potoka Plavno, a tým bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Malé Plavno ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Malé Plavno bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Malé Plavno je jedinečným hydronymom (január 2026).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Banská Bystrica
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline 
Kategória:Banská Bystrica
Kategória:Povodie Hrona
Hrochotský potok

**Hrochotský potok** je vodný tok vo Zvolenskej kotline na území okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Zolnej v povodí Slatiny, má dĺžku približne 3,3 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení na východe strednej časti Zvolenskej kotliny, v geomorfologickom podcelku Ponická vrchovina, na severných svahoch vrchu Chochuľka (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v lokalite Dubový diel, západne od Hrochote, tečie západným smerom. Kopírujúc cestu do Hrochote vedie údolím, ktoré tvoria svahy Chochuľky a Medvedinca () a onedlho prechádza prírodnou rezerváciou Jelšovec. V strednej časti sa mierne stáča údolím popod Klimentov vrch (), kde už vedie hranicou podcelkov Ponická vrchovina a Zvolenská pahorkatina. Pokračuje južným úpätím vrchu Stráň (), kde lemuje okraj prírodnej rezervácie Čačínska cerina. Opúšťa dolinu i pásmo lesa a vteká do miestnej časti Čačín, kde križuje miestnu cestu. Už Zvolenskou pahorkatinou smeruje riečnou nivou na západ a následne sa, v nadmorskej výške približne , vlieva do riečky Zolná, prítoku rieky Slatiny. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Hron. 

Hrochotský potok pramení a na hornom toku preteká katastrom obce  Hrochoť, odkiaľ prechádza na územie obce Čerín v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Slatiny
* Zvolenská kotlina, Zvolenská pahorkatina, Ponická vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline
Kategória:Povodie Slatiny
Kategória:Vodné toky v okrese Banská Bystrica
Kategória:Hrochoť
Kategória:Čerín
Šachta

**Šachta** (n nem. Schacht) môže byť:
* v baníctva zvislá banská chodba, pozri šachta (baníctvo)
* v hutníctve, horná časť vysokej pece, pozri šachta (vysoká pec)
* v stavebníctve, vymurovaný zvislý otvor, pozri šachta (stavebníctvo)

## Referencie
Red Bull Racing RB22

**Red Bull RB22** je monopost tímu Formuly 1, ktorý je vyvinutý a nasadený tímom Oracle Red Bull Racing, na sezónu 2026 Majstrovstiev sveta Formuly 1. Vozidlo bolo oficiálne predstavené 15. januára 2026 a predstavuje začiatok novej technickej éry pre tím, vrátane vlastnej pohonnej jednotky vyvíjanej Red Bull Powertrains v partnerstve s automobilkou Ford.

## Vývoj
Monopost RB22 vznikol ako nástupca predchádzajúcich modelov Red Bull používaných v sezónach 2021 – 2025, pričom hlavnou zmenou je prechod na plne internú pohonnú jednotku Red Bull Ford Powertrains. Tento krok znamená nový milník v nezávislosti tímu od externých dodávateľov motorov.

Prvotná prezentácia RB22 prebehla pri špeciálnom podujatí v Detroite (USA), kde bol monopost odhalený v netradičnom formáte v spolupráci českého akrobatického pilota Martina Šonku.

## Technické charakteristiky
RB22 je navrhnutý v súlade s novými technickými predpismi Formuly 1 pre rok 2026, ktoré prinášajú rozsiahle zmeny v oblasti aerodynamiky, hybridných systémov a rozdelenia výkonu medzi spaľovacím motorom a elektrickou energiou. Monopost má:

* Novú pohonnú jednotku vyvinutú Red Bull Ford Powertrains s označením DM01, ktorá kombinuje vnútorné spaľovanie s významným podielom elektrického výkonu,
* Aerodynamiku a podvozok upravené pre nové pravidlá, vrátane aktívnych aerodynamických prvkov a kompaktnejších rozmerov.

Tieto úpravy majú zlepšiť konkurencieschopnosť a efektivitu stajne v novej ére, kde je význam elektrickej energie a aerodynamickej stability ešte vyšší než v predchádzajúcich sezónach.

### Dizajn
Monopost RB22 sa odlišuje aj vizuálne – tím opustil od predchádzajúceho matného povrchu a tmavej farebnej palety a prezentoval lesklé lakovanie s jasnejšími modrými odtieňmi a prvkami, ktoré pripomínajú historické farby Red Bullu.

### Jazdci
Pre sezónu 2026 budú za volant RB22 nastupovať:

* Max Verstappen – viacnásobný majster sveta Formuly 1 a vedúci jazdec tímu.
* Isack Hadjar – francúzsky pretekár debutujúci v hlavnom tíme Red Bull Racing.

## Referencie

Kategória:Monoposty Formuly 1
Alpine A526

**Alpine A526** je monopost tímu BWT Alpine F1 Team, ktorý tím používa v sezóne Majstrovstiev sveta Formuly 1 2026. Vozidlo predstavuje pre tím nový začiatok po náročnej sezóne 2025 a je koncipované podľa úplne nových technických predpisov, ktoré pre sezónu 2026 upravili pravidlá týkajúce sa aerodynamiky, pohonných jednotiek aj celkového dizajnu monopostov.

## Vývoj a predstavenie
A526 bol vyvinutý v dielňach stajne Alpine F1 v Enstone (Spojené kráľovstvo) s cieľom výrazne zlepšiť konkurencieschopnosť po sezóne 2025, v ktorej tím skončil na poslednom mieste v Pohári konštruktérov. Tím sa rozhodol ukončiť skorý vývoj predchádzajúceho monopostu a sústrediť všetky dostupné zdroje na nový model, aby bol pripravený na vstup do novej obdobia pravidiel a technológií.

Monopost bol oficiálne predstavený 23. januára 2026 pri netradičnom podujatí na palube výletnej lode sponzora MSC Cruises v prístave v Barcelone, kde boli odhalené aj jeho farby pre sezónu 2026.

### Technické charakteristiky
Alpine A526 je postavený v súlade s novými pravidlami Formuly 1 pre rok 2026, ktoré kladú dôraz na efektívnejšiu aerodynamiku a integráciu hybridných prvkov. Šasi monopostu tvorí monokok z kompozitu uhlíkových vlákien a hliníka s “plastovou” štruktúrou, vyvinutý s dôrazom na čo najnižšiu hmotnosť pri zachovaní maximálnej pevnosti a bezpečnosti.

V roku 2026 Alpine prechádza na pohonnú jednotku Mercedes‑AMG, čím skončí s vlastnou výrobou motorov pod značkou Renault a stane sa zákazníckym tímom Mercedesu. Tento krok je jedným z najvýraznejších technických posunov pri novom monoposte.

#### Aerodynamika
Nové pravidlá priniesli zásadné zmeny v aerodynamickej filozofii monopostov, čo sa odráža aj v dizajne A526. Tím sa zameral na optimalizáciu prúdenia vzduchu okolo karosérie s cieľom dosiahnuť vyššie rýchlosti v zákrutách aj na rovných úsekoch trate.

#### Farby a značenie
Lakovanie A526 kombinuje tradičné modré farby Alpine s výrazným ružovým odtieňom partnera BWT, ktorý je súčasťou názvu tímu od sezóny 2022. Toto farebné schéma bolo predvedené pri oficiálnej prezentácii monopostu na výletnej lodi v Barcelone.

### Jazdci
Do sezóny 2026 nastupujú za Alpine s monopostom A526 títo jazdci:

* Pierre Gasly – francúzsky pretekár, vedúci jazdec tímu a skúsený veterán F1.
* Franco Colapinto – argentínsky jazdec, ktorý v sezóne 2026 absolvuje svoju prvú plnú sezónu v tímovej pozícii.

### Testovanie a prvé kilometre
Pred oficiálnymi predsezónnymi testami A526 absolvoval tzv. shakedown na okruhu Silverstone, kde s ním Pierre Gasly uskutočnil prvé jazdy ešte pred oficiálnym odhalením. Toto bol zároveň prvýkrát, čo tím použil na monoposte motor Mercedes.

## Referencie

Kategória:Monoposty Formuly 1
Mešita Bajrakli

**Mešita Bajrakli** môže byť:

* v Bulharsku:
** Mešita Bajrakli (Samokov)

* v Srbsku:
** Mešita Bajrakli (Belehrad)
Emlembe

**Emlembe** alebo **Bulembu** () je najvyšší vrch Eswatini. Prominencia vrchu je 445 m. Vrch je súčasťou geografického regiónu Highveld.

## Názov
Názov je tiež známy ako Bulembu.

## Poloha
Nachádza sa na severozápade Eswatini, blízko hranice s Južnou Afrikou, blízko mesta Havelock. V meste je bývalá najväčšia baňa azbestu.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Tisícovky v Eswatini
Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Alberto Suárez Inda

Mons. **Alberto [[kardinál]] Suárez Inda** (* 30. január 1939, Celaya, Mexiko) je mexický rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup a kardinál. V rokoch 1995 až 2016 pôsobil ako arcibiskup metropolita arcidiecézy Morelia.

## Životopis
Narodil sa 30. januára 1939 v Mexiku. Študoval humanitné vedy v Morelii a potom v rokoch 1958 až 1965 navštevoval Pápežské latinskoamerické kolégium v Ríme. Za kňaza bol vysvätený 8. augusta 1964 a začal slúžiť ako vikár v Morelii a v Pátzcuare. Predtým, ako sa stal farárom v novozaloženej farnosti vo svojom rodnom meste, tiež učil.

## Biskup
5. novembra 1985 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za biskupa diecézy Tacámbaro. Apoštolský nuncius v Mexiku, arcibiskup Girolamo Prigione, ho vysvätil za biskupa 20. decembra toho istého roku. Spolusvätiteľmi boli arcibiskup z Morelie Estanislao Alcaraz y Figueroa a biskup koadjútor z Torreónu Luis Morales Reyes.

20. januára 1995 ho Ján Pavol II. vymenoval za arcibiskupa arcidiecézy Morelia. Jeho inštalácia sa uskutočnila 24. februára 1995. V roku 2004 sa stal viceprezidentom Mexickej biskupskej konferencie, ktorú zastával do roku 2009.

## Kardinál
Vatikán 11. decembra 2014 oznámil, že noví kardináli budú vymenovaní na konzistóriu 14. februára 2015. 4. januára 2015 pápež František oznámil mená 20 kardinálov, vrátane 15, ktorí mali menej ako 80 rokov. Emeritný pápež Benedikt XVI. sa opäť zúčastnil konzistória a pred obradom aj po ňom ho privítal pápež František. Na tomto konzistóriu ktoré sa konalo v bazilike sv. Petra bol vymenovaný za kardinálakňaza s titulárnym kostolom **San Policarpo**. Svoj titulárny kostol prevzal 11. októbra 2015.

V apríli 2015 bol menovaný za člena Kongregácie pre klérus a Pápežskej rady pre spravodlivosť a pokoj. Svoje členstvo v prvej z nich zostal až do dovŕšenia 80 rokov 30. januára 2019, kedy sa stal tiež neoprávneným voliť ako volič v budúcom pápežskom konkláve.

V októbri 2015 bol členom 14. riadneho plenárneho zasadnutia Biskupskej synody. 5. novembra 2016 pápež František prijal jeho rezignáciu na úrad arcibiskupa Morelie z dôvodu veku.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Mexickí kardináli
Kategória:Mexickí rímskokatolícki biskupi
Kategória:Mexickí rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Mexickí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Absolventi Pápežskej univerzity Gregoriany
Žiarsky potok (prítok Zolnice)

**Žiarsky potok** je vodný tok vo Zvolenskej kotline na území okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Zolnice v povodí Slatiny, má dĺžku približne 3,7 km a je tokom VI. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení na východe strednej časti Zvolenskej kotliny, v geomorfologickom podcelku Povraznícka brázda, na západných svahoch vrchu Hrochoť (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v menšom poraste nad obcou Hrochoť, tečie podhorskou lúkou západným smerom. Zakrátko vteká do obce a v jej centre sa postupne stáča na severozápad. Na okraji intravilánu opäť vteká do oblasti s vyššou vegetáciou a severovýchodným úpätím Chochuľky () pokračuje dolinou. Na strednom toku už vedie severným smerom cez oblasť lúk a pasienkov, lemovaný zväčša úzkym pásom vegetácie. Priberá významnejšie pravostranné prítoky a následne prechádza z geomorfologického podcelku Povraznícka brázda do podcelku Ponická vrchovina. Kopírujúc východné svahy Medvedinca () tečie lokalitou Poloň a onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Zolnice, prítoku riečky Zolná v povodí Slatiny. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Hron. 

Žiarsky potok pramení a preteká katastrom obce Hrochoť, na dolnom toku vytvára hranicu územia s obcou Dúbravica v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Slatiny
* Zvolenská kotlina, Zvolenská pahorkatina, Ponická vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline
Kategória:Povodie Slatiny
Kategória:Vodné toky v okrese Banská Bystrica
Kategória:Hrochoť
Kategória:Dúbravica
Športovec roka 1997 (Slovensko)

**Športovec roka 1997** bol 5. ročník ankety Klubu športových redaktorov o najlepšieho športovca Slovenska. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 20. decembra 1997 v Štúdiu S v Bratislave.  

## Výsledky ankety
Prvenstvo v ankete z roku 1996 obhájil Michal Martikán, majster sveta vo vodnom slalome v C1 jednotlivcov aj v kategórii hliadok 3 × C1. Na druhom mieste bol Igor Kováč, bronzový prekážkar z majstrovstiev sveta v atletike v Aténach. Tretie miesto obsadila stálica ankety Martina Moravcová, trikrát strieborná na majstrovstvách Európy v dlhom bazéne v Seville a štyrikrát zlatá na Univerziáde v Catanii. 

Mimoriadnu cenu udelili vzpieračovi Martinovi Tešovičovi, ktorý sa stal trojnásobným majstrom sveta v kategórii do 99 kg až po uzávierke hlasovania v ankete. 

Najlepším kolektívom sa stali , strieborné družstvo z majstrovstiev Európy v Maďarsku.  

Mimoriadna cena: Martin Tešovič, vzpieranie

## Referencie

Kategória:Športovec roka na Slovensku
Kategória:Šport na Slovensku v 1997
Športovec roka 1998 (Slovensko)

**Športovec roka 1998** bol 6. ročník ankety Klubu športových redaktorov o najlepšieho športovca Slovenska. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 19. decembra 1998 v Casíne-Café Reduta v Bratislave.  

## Výsledky ankety
Víťazkou ankety sa stala už tretí krát Martina Moravcová, na majstrovstvách sveta v dlhom bazéne v Perthe získala  tri medaily, trojnásobná majsterka Európy v krátkom bazéne v Sheffielde. Druhé miesto obsadil športový strelec Jozef Gönci, majster sveta v ľubovolnej malokalibrovke 3 × 40 a strieborný vo vzduchovej puške 60, tretí v ankete bol tenista Karol Kučera, semifinalista Australian Open 1998 a semifinalista Grand Slam Cupu v Mníchove. 

Najúspešnejším kolektívom sa stali členky biatlonovej štafety Slovenska Martina Schwarzbacherová, Anna Murínová, Tatiana Kutlíková a Soňa Mihoková, ktoré na ZOH v Nagane obsadili výborné štvrté miesto, keď ešte v polovici trate viedli. 

## Referencie

Kategória:Športovec roka na Slovensku
Kategória:Šport na Slovensku v 1998
Futbalista roka 1996 (Slovensko)

**Futbalista roka 1996** bol 4. ročník ankety denníka Pravda o najlepšieho futbalistu roka na Slovensku. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 23. decembra 1996 v hoteli Forum v Bratislave. Futbalistom roka 1996 sa stal Dušan Tittel, ktorý obhájil prvenstvo v ankete z roku 1995.

## Výsledky ankety

## Referencie

Kategória:Futbalista roka na Slovensku
Kategória:1996 na Slovensku
Futbalista roka 1997 (Slovensko)

**Futbalista roka 1997** bol 5. ročník ankety denníka Pravda o najlepšieho futbalistu roka na Slovensku. Výsledky ankety boli slávnostne vyhlásené 22. decembra 1997 v Radošinskom naivnom divadle v Istropolise v Bratislave. 

Futbalistom roka 1997 sa stal Dušan Tittel, bolo to jeho tretie víťazstvo v ankete za sebou, zo 49 hlasujúcich odborníkov ho dalo 43 na prvé miesto, zo 490 možných bodov získal 480. V reprezentácii  odohral v roku 1997 ako jediný všetkých 12 medzištátnych zápasov.

## Výsledky ankety

## Referencie

Kategória:Futbalista roka na Slovensku
Kategória:1997 na Slovensku