open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mária Bernarda Bütlerová

**Mária Bernarda Bütlerová**, vlastným menom **Verena Bütlerová**, (* 28. máj 1848, Auw, Švajčiarsko  – † 19. máj 1924, Cartagena, Kolumbia) bola švajčiarska mníška a zakladateľka Kongregácie františkánskych sestier misionárok Panny Márie Pomocnice. Katolícka cirkev ju od roku 2008 uznáva za svätú.

## Život
Verena Bütler sa narodila roľníkovi a debnárovi Heinrichovi a jeho manželke Kataríne 28. mája 1848 ako štvrtá v poradí a v ten deň bola aj pokrstená. Ako 12-ročná prijala v apríli 1860 1. sväté prijímanie. O 7 rokov neskôr, v novembri 1867, vstúpila medzi kapucínky do kláštora Maria Hilf v Altstättene, kde prijala rehoľné meno Mária Bernarda. Tu bola v roku 1880 zvolená za jeho predstavenú.

V júni 1888 spolu s ďalšími šiestimi sestrami odišla na misiu do Ekvádoru, kde založila Kongregáciu františkánskych sestier misionárok Panny Márie Pomocnice, ktorej povolanie je výchovné a charitatívne. Sestry učili a opatrovali chorých v Chone. Medzi ich ďalšie aktivity patrila duchovná a zdravotnícka pomoc všetkým sociálnym vrstvám obyvateľstva či zakladanie nemocníc. Spoločenstvo bolo uznané miestnym biskupom v roku 1912 a pápežom Piusom XI. v roku 1938.

V roku 1895 vypukla v Ekvádore revolúcia pod vedením Eloya Alfara, ktorá chcela obmedziť moc duchovenstva. Mária Bernarda bola kvôli tomu nútená utiecť z krajiny spolu s ďalšími 14 sestrami a našla útočisko u biskupa v Cartagene v Kolumbii. Tu založili ďalšie filiálne spoločenstvo, v ktorom prežila zvyšok svojho života (kongregácia sa uchytila aj v Rakúsku či Brazílii). Zomrela 19. mája 1924 po 56 rokoch zasväteného života a 38 rokoch misionárstva.

## Kanonizácia
Sestra Mária Bernarda Bütlerová bola 29. októbra 1995 blahorečená Jánom Pavlom II. Podkladom k vyhláseniu bolo uznanie spontánneho uzdravenia rakoviny v mozgu dieťaťa v roku 1967 za zázrak.

Dňa 12. októbra 2008 ju pápež Benedikt XVI. vyhlásil za svätú. Cestu ku kanonizácii otvoril dekrét (v zmysle kánonického práva) z júla 2007, ktorým uznal za zázrak uzdravenie lekárky v Kolumbii, ktorá bola postihnutá chronickou obštrukčnou chorobou pľúc.

Je prvou švajčiarskou sväticou kanonizovanou od roku 1848.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informácie o sestre na stránke obce (po nemecky) 
* Mary Bernard (Verena) Bütler (1848-1924) 

## Zdroj

Kategória:Švajčiarske kresťanské osobnosti
Kategória:Mníšky
Kategória:Zakladatelia rádov
Kategória:Blahorečení Jánom Pavlom II.
Kategória:Kanonizovaní Benediktom XVI.
Kategória:Svätci
Kategória:Osobnosti z kantónu Aargau
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 19. mája
Patrik Salmon

**Patrik Salmon** (* 1557, Dublin, Írsko – † 4. júl 1594, Dorchester, Anglicko) bol írsky katolícky kňaz a jezuita, ktorý bol spolu s Thomasom Bosgravom a Johnom Careym popravený počas prenasledovania katolíkov za vlády Alžbety I. Je blahoslavený v Katolíckej cirkvi.

## Životopis
Patrik Salmon sa narodil v Dubline v Írsku.

Keď bol počas prenasledovania katolíckych kňazov za vlády Alžbety I. jezuitský kaplán John Cornelius zatknutý šerifom z Dorsetshire na hrade Chideock, cestou stretol Tomáša Bosgrave. Ten mu ponúkol svoj vlastný klobúk, keďže ho vyvliekli bez jeho klobúka. Za túto pomoc bol Bosgrave zatknutý. Spolu s ním boli zadržaní aj dvaja hradní služobníci Patrik Salmon a John Carey.

Johna Cornelia previezli do Londýna a predviedli ho pred arcibiskupa z Canterbury, lorda pokladníka a ďalších. Tí sa snažili vyhrážkami a mučením získať mená všetkých tých, ktorí mu poskytli prístrešie alebo pomoc. Priviezli ho späť do Dorchestra. Cornelius bol obvinený z velezrady, pretože sa vrátil do Anglicka napriek zákonu namiereného proti jezuitom z roku 1584. Ostatní zadržaní boli obvinení zo zločinu poskytnutia pomoci osobe, o ktorej vedeli, že je kňazom. Patrikovi Salmonovi, podobne ako ostatným spoluobvineným, navrhli, že ho nepopravia, ak prijme protestantizmus. Patrik Salmon to odmietol.

Súdny proces sa konal v hlavnej sále dnešného hotela Chideock House. Dňa 2. júla 1594 boli všetci odsúdení na smrť a o dva dni neskôr popravení v Dorchestri v grófstve Dorset v Anglicku. Prvým obeseným bol John Carey, ktorý pred popravou predniesol slávnostné vyznanie viery. Patrick Salmon pred obesením nabádal divákov, aby prijali katolícku vieru, za ktorú on a jeho spoločníci dávali svoje životy. Následne popravili Tomáša Bosgrave a Jána Kornélia. Všetky telá boli získané a riadne pochované hradnou pani Lady Arundell.

## Kanonizácia
Mučeníka Patrika Salmona vyhlásil za blahoslaveného 15. decembra 1929 pápež Pius XI. Rímskokatolícka cirkev si ho pripomína 4. júla.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Dublinu
Kategória:Britskí katolícki blahoslavení
Kategória:Popravení obesením
Kategória:Írski kresťanskí mučeníci
Kategória:Írski katolícki blahoslavení
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 4. júla
Jony Ive

Sir **Jonathan Paul Ive**, KBE, HonFREng, RDI (* 27. február 1967, Londýn) je britský priemyselný a produktový dizajnér a podnikateľ. V rokoch 1997 až 2019 bol vedúcim dizajnérom (*chief design officer*, *CDO*) spoločnosti Apple Inc. (do roku 2015 bol známy ako *senior vice principal* pre priemyselný dizajn) a pôsobí ako rektor Royal College of Art.

Ive nastúpil do spoločnosti Apple v septembri 1992. Koncom 90. rokov 20. storočia bol po návrate spoluzakladateľa Steva Jobsa do spoločnosti povýšený na *senior vice principal* priemyselného dizajnu a v roku 2015 na CDO. Ive úzko spolupracoval s Jobsom počas ich spoločného pôsobenia v Apple a okrem iného zohral dôležitú úlohu pri návrhoch počítačov iMac, Power Mac G4 Cube, iPodov, iPhonov, iPadov, MacBookov a častí používateľského rozhrania mobilného operačného systému iOS. Podieľal sa aj na stavbách, ako sú Apple Park a Apple Stores. Z Apple odišiel v júli 2019.

Narodil sa v Londýne, kde žil do veku 12 rokov, kedy sa jeho rodina presťahovala do Staffordu. Študoval dizajn na Newcastle Polytechnic a neskôr ho zamestnala londýnska začínajúca dizajnérska firma Tangerine. Po nástupe do Apple začal navrhovať PowerBooky a počítače Mac. V roku 2012 napokon prijal americké občianstvo a stal sa britsko-americkým štátnym príslušníkom. V máji 2017 bol pozvaný na Royal College of Art ako jej riaditeľ, pričom jeho funkčné obdobie bolo stanovené na päť rokov, teda do mája 2022.

Za svoje návrhy a patenty získal rôzne ocenenia a vyznamenania. V Spojenom kráľovstve bol vymenovaný za Royal Designer for Industry (RDI), Honorary Fellow of the Royal Academy of Engineering (HonFREng) a Knight Commander of the Order of the British Empire (KBE). V roku 2018 mu bolo udelené Professor Hawking Fellowship of the Cambridge Union Society. V ankete BBC z roku 2004 bol označený za najvplyvnejšiu osobu britskej kultúry. Jeho návrhy boli označené za neoddeliteľnú súčasť úspechov spoločnosti Apple, ktorá sa stala najväčšou v oblasti informačných technológií podľa tržieb a najväčšou na svete podľa trhovej kapitalizácie.

Dňa 27. júna 2019 v rozhovore pre *[[Financial Times]]* oznámil, že po 27 rokoch odchádza zo spoločnosti Apple a spolu s priemyselným dizajnérom Marcom Newsonom zakladá vlastnú dizajnérsku firmu LoveFrom. Rodina Agnelliovcov ho najala, aby od roku 2021 pracoval na vozidlách Ferrari.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Londýna
Kategória:Anglickí dizajnéri
Kategória:Apple
Kategória:Držitelia Radu britského impéria
Kategória:Commanders of the Order of the British Empire
Švajčiarska superliga 2015/2016

**Švajčiarska superliga 2015/2016** bol 119. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže.  Titul obhajoval Basel, nováčikom súťaže bolo Lugano. Sezóna začala 18. júla 2015 a skončila 25. mája 2016.

Basel získal 19. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2016/2017 sa spolu s ním kvalifikoval aj Young Boys. Do Európskej ligy UEFA 2016/2017 sa kvalifikovali Zürich, Luzern, Grasshoppers Zürich a Vaduz. Do 2. ligy zostúpil Zürich.

## Tímy v sezóne 2015/2016

## Tabuľka

zdroj: weltfussball.at
Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 3) vyšší počet strelených gólov vo všetkých zápasoch.
**#** - pozícia; **Z** - zápasy; **V** - výhry; **R** - remízy; **P** - prehry; **G** - skóre; **+/-** - rozdiel skóre; **B** - body; **z** - zostup

## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Poznámky

## Referencie

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka
* Švajčiarsky futbalový zväz
* weltfussball.at

## Zdroj

Kategória:Švajčiarska superliga
Kategória:Futbal v 2015
Kategória:Futbal v 2016
Kategória:2015 vo Švajčiarsku
Kategória:2016 vo Švajčiarsku
Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1213 m)

**Volovec** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne  severne od Rožňavy. Často býva mylne stotožňovaný s neďalekým rovnomenným vrchom ().

## Poloha
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na území okresu Rožňava a na katastrálnom území obce Betliar, okrajovo i Gemerská Poloma. Najbližším sídlom je severovýchodne situovaná Henclová, severozápadne leží Hnilec, juhozápadne Gemerská Poloma, južne Betliar, Rožňava a Čučma a juhovýchodne Pača.

## Opis
Volovec leží v rovnomennom masíve, ktorý je súčasťou hlavného hrebeňa, medzi sedlom Volovec a Čertovou hoľou (). Západne leží Vysoký vrch (), Závor () a Balochova hoľa (), južne Turecká (), Sporný () a Rákoš (), východne je sedlom oddelený rovnomenný vrch (), Skalisko (), Malá skala (), Tri chotáre (), Žobrácka poľana (), Suchý vrch () a Kečka () a severne Breziny (), Čertova hoľa () a Hoľa (). Východné svahy hrebeňa odvodňuje potok Henclová do Tichej vody v povodí rieky Hnilec, voda z južných svahov odteká Betliarskym potokom a zo severozápadných Dlhým potokom do rieky Slaná. Na vrchol vedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkych holín a lokalít s nízkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no blízke sedlo je dostupné:

* po  červeno značenej turistickej trase (Cesta hrdinov SNP):
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Čertovu hoľu 
** od juhovýchodu zo sedla Krivé cez Skalisko
* po  zelenej turistickej značke:
** od juhu z Čučmy cez rázc. pri chate Volovec
** od severu z Henclovej 
* po  žltej turistickej značke:
** od juhozápadu z Betliara 
** od juhu z lokality Grexa v Rožňavskej doline, okolo chaty Volovec

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1284 m)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Betliar (obec)
Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1284 m)

**Volovec** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne  severne od Rožňavy. Často býva mylne stotožňovaný so susedným Skaliskom ().

## Poloha
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Rožňava a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Henclová. Najbližším sídlom je severne situovaná Henclová, juhovýchodne leží Úhorná, južne Pača, Rožňava, Čučma a Betliar a juhozápadne Gemerská Poloma.

## Opis
Volovec leží v rovnomennom masíve, ktorý je súčasťou hlavného hrebeňa, medzi sedlom Volovec a Skaliskom (). Severne sa nachádza Čertova hoľa (), Kečka () a Suchý vrch (), východne Šedovská skala (), Zlatý stôl (), Žobrácka poľana (), Tri chotáre (), Skalisko, Ramzová () a Biele skaly (), južne Malá skala (), Stredný vrch (), Sporný () a Turecká () a západne Vysoký vrch (), Balochova hoľa () a Volovec (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje Tichá voda do rieky Hnilec, vodu z južných odvádza potok Laz do Čučmianskeho potoka v povodí rieky Slaná. Vrcholom vedie značená turistická Cesta hrdinov SNP a na južnom úbočí stojí chata Volovec. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.

## Prístup
* po  červeno značenej turistickej trase (Cesta hrdinov SNP):
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Čertovu hoľu a sedlo Volovec
** od juhovýchodu zo sedla Krivé cez Skalisko
* po  zelenej turistickej značke:
** od juhu z Čučmy cez rázc. pri chate Volovec a Skalisko
** od severu z Henclovej cez sedlo Volovec
* po  žltej turistickej značke:
** od juhozápadu z Betliara cez sedlo Volovec
** z lokality Grexa v Rožňavskej doline, okolo chaty Volovec a cez Skalisko

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1213 m)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Betliar (obec)
Kategória:Hencovce
Kadlubský potok

**Kadlubský potok** je potok v Prešovskom kraji, v regióne Horný Zemplín. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy. Ústi do Pichnianky. Má dĺžku  a je tokom IX. rádu. 

## Prameň
Pramení v  na severnom okraji územia obce Pichne v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne severozápadne od vrchu *Parta* s  v okrese Snina v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez lesný aj poľnohospodársky extravilán, mení smer na západ, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu a lesa *Parta*, ľavým brehom obmýva úpätie lesa *Gorguľatá*, veľkým oblúkom postupne mení smer na juhozápad až juhovýchod, v  priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z poľa *Nemcova hora*, v  priberá bezmenný ľavostranný prítok z južných svahov vrchu *Parta*, mení smer na juh, preteká cez les *Brezník*, samotný vrch *Brezník* s  je na pravom brehu, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu *Kadlubný* s , preteká zmiešaným poľnohospodárskym a lesným extravilánom, pravým brehom obmýva úpätie poľa a vrchu *Osoj* s , v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva úpätie lesa *Kýčera*, preteká cez južnú časť intravilánu Pichní, podteká cestu z Pichní do Sniny, v južnej časti územia Pichní ústi do Pichnianky ako jej ľavostranný prítok. Pichnianka je ďalej prítokom Pčolinky, ktorá ústi do Cirochy.
Preteká v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy a v ich geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má iba bezmenné menej dôležité prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v názve vrchu *Kadlubný* na území obce Pichne, úpätím ktorého preteká. Zo slovného základu *kadlub* vo význame *žľab vydlabaný z kmeňa* po rozšírení o adjektívnu príponu *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Kadlubský potok*. Najstarší zachovaný písomný doklad názvu obce je z roka 1312 v podobe *Pihnye, Pyhnhe*, 1773 *Pihne*, 1808 *Pichne*. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Kadlubský potok* je jedinečným hydronymom (2023-02-18).

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Pichne
Hannah Stilley Gorby

**Hannah Stilley Gorby** (* 1746, New Castle, Delaware – † 1840, Brandywine, Maryland) bola američanka, niektorými zdrojmi považovaná za najstaršie narodenú osobu, ktorá bola zachytená na fotografii.

## Životopis
Hannah sa narodila v roku 1746 v New Castle v Delaware Jonathanovi Stilleymu (17091765) a Magdalene Vandeverovej (17181765). Jej rodičia boli americkí kolonisti so vzdialeným švédskym pôvodom. Mala 7 sestier a 4 bratov. Vydala sa za Josepha Gorbyho (17491825) 20. decembra 1770 v kostole Svätej Trojice vo Wilmingtone, mala s ním 6 detí.

## Fotografia
Fotografia, dagerotypia, bola zrejme urobená okolo roku 1840. Existuje však veľa pochybností o spoľahlivosti informácií a dátumov. Pravdepodobne jediným zdrojom identifikácie fotografického portrétu je kniha Alvy Gorbyho z roku 1936 *The Gorby family : origin, history and genealogy*. Je v nej však aj niekoľko chýb, ktoré spochybňujú spoľahlivosť informácií.

Napriek tomu túto fotografiu mnohí považujú za portrét osoby narodenej v najstaršom roku.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1746
Kategória:Úmrtia v 1840
Kategória:Osobnosti z Delaware
Kategória:Fotografie
Zemfira

**Zemfira Talgatovna Ramazanova** (; * 26. august 1976, Ufa, RSFSR, dnes Rusko) známa ako **Zemfira** () je ruská rocková speváčka. Patrí medzi najpopulárnejšie speváčky v Rusku a ďalších bývalých sovietskych republikách.

## Životopis

Zemfira vyrastala v rodine strednej triedy v Baškirsku, na východnom okraji európskeho Ruska. Má tatárske a baškirské korene. Od piatich rokov navštevovala hudobnú školu v Ufe, v detskom zbore spievala ako sólistka.

Začiatkom 90. rokov sa v Rusku stala čoraz populárnejšou. Najprv bola členkou ruského juniorského basketbalového tímu. Potom nasledovalo členstvo v rôznych rockových kapelách. V roku 1996 začala svoju sólovú kariéru. 

Zemfira je držiteľkou viacerých speváckych ocenení a jej piesne sú populárne medzi rusky-hovoriacimi ľuďmi. 

V júli 2015 Zemfira počas koncertu v Tbilisi zobrala z publika ukrajinskú vlajku a priviazala ju k stojanu na mikrofón. Ukrajinské aj ruské médiá to hodnotili ako „plánovanú akciu“, aj keď z úplne odlišných perspektív. Podľa publicistu Novej Gazety však išlo o spontánne gesto, ktoré malo vyjadriť priateľstvo, úctu a súcit s obyvateľmi Ukrajiny.

Počas ruskej vojny proti Ukrajine vo februári 2022, ktorá sa v Rusku nesmie verejne nazývať vojnou, sa na jej domovskej stránke zobrazovali iba slová „нет войне“ (nie vojne). Jej pieseň "Не Стреляйте" ("Nestrieľajte"), ktorú zložila v roku 2005, bola opäť prijatá v ruskom protivojnovom hnutí a znovu vydaná s aktuálnym videoklipom. 

Zemfira opustila Rusko, so svojou priateľkou Renatou Litvinovou, keď začala vojna a odvtedy žije spolu s ňou v Paríži. Ruské médiá ju obviňujú zo „zrady“ a „pokrytectva“. 19. mája 2022 vydala hudobné video s názvom Мясо (“Mäso”) s výraznými kresbami, ktoré sa zaoberá vojnou na Ukrajine. Vo februári 2023 bola Zemfira ruským ministerstvom spravodlivosti klasifikovaná ako zahraničný agent. Ministerstvo vysvetlilo, že Zemfira „otvorene podporovala Ukrajinu, koncertovala v nepriateľských krajinách, vystupovala proti špeciálnej vojenskej operácii a dostávala podporu zo zahraničia“.

## Albumy
* 1999 — «Земфира» 
* 2000 — «Прости меня моя любовь» 
* 2002 — «Четырнадцать недель тишины» 
* 2005 — «Вендетта» 
* 2007 — «Спасибо» 
* 2013 — «Жить в твоей голове» 
* 2021 — «Бордерлайн»
* 2021 — «Ах» (мини-альбом)

## Iné projekty
 

## Zdroj

Kategória:Ruské speváčky
Kategória:Ruské osobnosti tatárskeho pôvodu
Kategória:Ruské LGBT osobnosti
Turecká (vrch)

**Turecká** () je vrch v Revúckej vrchovine, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne  severozápadne od Rožňavy. Je najvyšším vrchom rovnomenného podcelku.

## Poloha
Nachádza sa na východnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Turecká. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie mesta Rožňava a obce Betliar, Gemerská Poloma a Rudná. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaný Betliar a Gemerská Poloma, juhozápadne leží Rožňavské Bystré a Rakovnica, južne Rudná a juhovýchodne mesto Rožňava.

## Opis
Turecká leží v hrebeni, vedúcom zo sedla Filipka juhovýchodným smerom k Rožňave. Severne sa nachádza vrch Lučice (), Vysoký vrch () a Závor (), východne Skalisko (), Ramzová (), Biele skaly (), Pipitka () a Rákoš (), južne Dievčenská skala (), Drieňovec () a Červený kopec () a západne Štít (), Košarisko (), Ivaďov () a Repisko (). Masív patrí do povodia rieky Slaná; vodu zo severných a východných svahov odvádzajú krátke prítoky rieky, západné svahy odvodňuje potok Zimná voda a južné Rudiansky potok, oba smerujúce do Honského potoka. Vrcholom vedie značený Chodník Pavla Jozefa Šafárika. Na vrchole stojí rozhľadňa.
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s horskými lúkami, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Rozhľadňa na vrchole však umožňuje nerušený kruhový rozhľad, odkiaľ je vidieť okolité vrcholy pohoria, no tiež Slovenský kras, Volovské vrchy, Slovenský raj, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Stolické vrchy a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.

## Prístup
* po  zelenej turistickej značke (Chodník Pavla Jozefa Šafárika):
** od severozápadu hlavným hrebeňom zo sedla Filipka cez Repisko
** od juhovýchodu z Rožňavy

## Referencie

## Pozri aj
* Revúcka vrchovina
* Turecká (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Revúckej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Revúckej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Betliar (obec)
Kategória:Gemerská Poloma
Kategória:Rožňava
Kategória:Rudná (okres Rožňava)
Pohár majstrov európskych krajín 1955/1956

**Pohár majstrov európskych krajín 1955/1956** bol 1. ročník najprestížnejšej európskej futbalovej súťaže klubov.

Finále sa odohralo v Parc des Princes v Paríži, 13. júna 1956. Z víťazstva sa tešili hráči Real Madrid, ktorí zdolali francúzsky klub Reims .

## Tímy

## Vyraďovacia fáza

### Pavúk

### 1. kolo
Prvé zápasy sa hrali od 4. septembra do 1. novembra a odvety od 12. októbra do 23. novembra 1955.

|}

### Štvrťfinále
Prvé zápasy sa hrali od 23. novembra 1955 do 18. januára 1956, odvety od 28. novembra 1955 do 12. februára 1956.

|}

### Semifinále
Prvé zápasy sa hrali 4. a 19. apríla, druhé zápasy 18. apríla a 1. mája 1956.

|}

### Finále
Finále sa odohralo 13. júna 1956 v Parc des Princes v Paríži, vo Francúzsku.

## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Referencie

## Externé odkazy

* Sezóna 1955/56 na stránkach UEFA
* Všetky zápasy sezóny
* 50 rokov Pohára majstrov (PDF), UEFA, október 2004.

## Zdroj

Kategória:Futbal v 1955
Kategória:Futbal v 1956
Kategória:Liga majstrov UEFA
Výška trojuholníka

**Výška [[trojuholník]]a** je kolmá úsečka spustená z vrcholu na protiľahlú stranu. Priesečník výšky s príslušnou stranou sa nazýva *päta výšky*. Každý trojuholník má tri výšky. Menšej strane zodpovedá väčšia výška. Priamky, na ktorých ležia výšky, sa pretínajú v jednom bode, ktorý sa nazýva ortocentrum. Ortocentrum leží vo vnútri trojuholníka, ak je ostrouhlý. V pravouhlom trojuholníka splýva s vrcholom, kde je pravý uhol. Pri tupouhlom trojuholníku leží ortocentrum mimo trojuholník. Spojnice piet výšok tvoria ortický trojuholník. Pravouhlý trojuholník nemá ortický trojuholník, pretože jeho dve päty výšok splývajú. Ortocentrum ostrouhlého trojuholníka je stredom kružnice vpísanej jeho ortickému trojuholníku; ortocentrum tupouhlého trojuholníka je stredom jednej z kružníc pripísaných jeho ortickému trojuholníku. Výšky sa označujú malým písmenom *v* s dolným indexom príslušnej strany: va vb vc

Pre výšky trojuholníka platí
:v_a:v_b:v_c = \frac{1}{a}:\frac{1}{b}:\frac{1}{c}
Pre veľkosti  výšok platí
:v_a = b\sin\gamma = c\sin\beta
:v_b = a\sin\gamma = c\sin\alpha
:v_c = a\sin\beta = b\sin\alpha

Výška trojuhelníka
## Výška a obsah trojuholníka
Obsah trojuholníka sa vypočíta podľa vzorca:

S=\frac{v_a.a}{2}=\frac{v_b.b}{2}=\frac{v_c.c}{2}

## Zdroj

Kategória:Trojuholník
Charlie Hunnam

**Charlie Hunnam** (; * 10. apríl, 1980, Newcastle upon Tyne, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický herec. Je známy z televízneho seriálu *[[Zákon gangu]]* (2008–2014).

## Detstvo a mladosť
Hunnam sa narodil v Newcastle upon Tyne ako syn baletky a majiteľa obchodu. Má staršieho brata Williama a dvoch mladších nevlastných bratov z matkinej strany, Olivera a Christiana.

Keď mal Hunnam 12 rokov,  jeho matka sa znovu vydala a rodina sa presťahovala do Melmerby, v Cumbrii. Počas dospievania hrával rugby. Študoval scénické umenie a vyštudoval teóriu filmu a históriu filmu so zameraním na scénické umenie. Plánoval písať a režírovať svoje vlastné filmy.

## Kariéra
Hunnamova herecká kariéra začala celkom náhodou: hral sa so svojím bratom počas cesty za nákupom topánok, keď si ho všimli a ponúkli mu hrať malú rolu v televíznom seriáli *Byker Grove*. Neskôr, hral v televíznom seriály *Queer as Folk* (1999 - 2000), kde stvárnila homosexuála Nathana Maloneya, a ešte v tom rovnakom roku, si zahral vo filme *Whatever Happened to Harold Smith?* Po dokončení oboch projektov sa Hunnam presťahoval do Los Angeles, aby sa venoval naplno hereckej kariére.

V roku 2000 stvárnil postavu Gregora Ridea v televíznom seriáli *Young Americans*. V roku 2002 hral vo filme *Nicholas Nickleby* a o rok neskôr, stvárnil vedľajšiu rolu vo filme *[[Návrat do Cold Mountain]]*. V roku 2005 účinkoval v britskom filme *Hooligans*, po boku Elijaha Wooda a v rovnakom roku, bol Hunnam zaradený do zoznamu stovky najsexi mužov podľa časopisu "ELLE".

V roku 2008 začal hrať v kriminálnej dráme *[[Zákon gangu]]*, kde stvárnil hlavnú postavu. Hunnam pokračoval v hraní v televíznom projekte až do vydania poslednej epizódy poslednej sezóny, ktorá sa konala koncom roka 2014. 

V roku 2015 prijal vedľajšiu úlohu vo filme Purpurový vrch, po boku Mii Wasikowskej a Jessicy Chastain. V roku 2017 hral hlavnú úlohu vo filme *Král Artuš: Legenda o meči*. V roku 2019 sa pripojil k hereckému obsadeniu *Slušní chlapci*, kde si zahral po boku Hugha Granta, Colina Farrella a Matthewa McConaugheyho. 

Od roku 2022 hral v televíznom seriály *Šantaram*. V októbri 2025 stvárnil Hunnam odsúdeného vraha a vykrádača hrobov Eda Geina v seriáli *Monštrum: Príbeh Eda Geina*, tretej sérii biografického kriminálneho seriálu *Monštrum*, ktorý pre Netflix vytvorili Ryan Murphy a Ian Brennan. Hunnam sa podieľal aj na výkonnej produkcii.

## Súkromný život
Hunnam bol ženatý s herečkou Katharine Towne, v rokoch 1999 až 2002. Od roku 2005 je vo vzťahu s umelkyňou Morganou McNelis.

Hunnam má dyslexiu, ako aj strach z baktérií a špiny. V roku 2016 začal trénovať brazílske jiu-jitsu a získal modrý pás v októbri 2018.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Anglickí filmoví herci
Kategória:Anglickí televízni herci
Kategória:Osobnosti z Newcastlu upon Tyne
Kategória:Anglické osobnosti škótskeho pôvodu
Kategória:Anglické osobnosti írskeho pôvodu
Lysos

**Lysos** môže byť:
* obec v Cyperskej republike, pozri Lysos (obec)
* starogrécky sochár, pozri Lysos (sochár)

## Zdroje
Hrabinský potok (prítok Stežnej)

**Hrabinský potok** je potok v Beskydskom predhorí. Má dĺžku  a je tokom IX. rádu. 

## Prameň
Pramení v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne na západnom úbočí vrchu Hôrka (), juhozápadne od obce Inovce v okrese Sobrance v Košickom kraji. Preteká územím geomorfologickom podcelku Ublianska pahorkatina.

## Opis toku
Od prameňa tečie západným smerom cez lesný aj poľnohospodársky extravilán, v  podteká cestu z obce Inovce do obce Beňatina, ľavým brehom obmýva úpätie poľa *Minčolík*, ľavým brehom obmýva úpätie lesa aj pasienka *Zaňová*. Stáča sa na severozápad a sever, pravým brehom obmýva úpätie pasienka *Vrch*, pravým brehom obmýva pasienok aj pole *Valentovec*. Pravým brehom obmýva les *Lutovište* a v  opúšťa územie Inoviec. Pokračuje na územie obce Ruský Hrabovec a zároveň priberá pravostranný bezmenný prítok z lesa *Lutovište*, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  priberá pravostranný bezmenný prítok zo západného úbočia *Paprtného vrchu* a ľavým brehom obmýva úbočie lesa *Zlomište*. Priberá krátky bezmenný pravostranný prítok a v nadmorskej výške  ústi do Stežnej v povodí Ublianky ako jej pravostranný prítok. Má iba bezmenné menej dôležité prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v názve lesa *Hrabiny* rozprestierajúcom sa na území obce Ruský Hrabovec a z väčšej časti na území obce Inovce, úpätím ktorého preteká. Zo slovného základu *hrabina* vo význame *súvislý porast s prevahou hraba obyčajného, latinsky Carpinus betulus* po rozšírení o adjektívnu príponu *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Hrabinský potok*. Charakteristický výskyt hraba obyčajného v dotknutom priestore potvrdzuje aj samotný názov obce Ruský Hrabovec, najstarší zachovaný písomný doklad názvu obce je z roku 1567 v podobe *Hraboc*, 1773 *Oros Hrabovecz*, 1808 *Ruský Hrabowec*.. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2007. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Hrabinský potok* nie je jedinečným hydronymom, existujú tri vodné toky rovnakého názvu.

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Sobrance
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Inovce
Kategória:Ruský Hrabovec
Lysos (sochár)

**Lysos** () bol starogrécky sochár.
 
Lysos, macedónsky sochár z neznámeho obdobia (možno z 3. stor. pred Kr.), bol podľa Pausania autorom sochy Krianna z Élidy, olympijského víťaza v behu ťažkoodencov, umiestnenej v Olympii.  
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Lafaes (sochár)

**Lafaes** () bol starogrécky sochár.
 
Lafaes, grécky sochár pôvodom z Fliuntu, bol podľa Pausania autorom drevenej sochy Herakla v Sikyóne a pravdepodobne aj sochy Apolóna v achájskej Aigeire, ak je možné dôverovať Pausaniovmu úsudku, ktorý uvádza: „*Apolónova svätyňa je veľmi stará a rovnako stará je i socha z dreva, nezahalená a veľkých rozmerov. Nikto z domácich mi nevedel povedať meno umelca, avšak kto videl v Sikyóne Herakla, dosvedčil by mi, že taktiež Apolón v Aigeire je dielo toho istého fliuntského Lafaa.*“ 
  
Obdobie jeho tvorby nie je známe, ale keďže obe sochy boli zhotovené z dreva a Pausanias ich výslovne vyhlásil za staroveké, len ťažko je možné predpokladať, že bol činný neskôr ako v 6. stor. pred Kr.
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Balochova hoľa

**Balochova hoľa** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne  severne od Rožňavy.

## Poloha
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na území okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Gemerská Poloma. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Henclová, južne ležiaca Čučma, Rožňava a Betliar a juhozápadne Gemerská Poloma.

## Opis
Balochova hoľa leží v rázsoche, ktorá vybieha západným smerom z Volovca () v hlavnom hrebeni medzi sedlom Volovec a Čertovou hoľou (). Západne sa nachádza Biela skala (), Vysoký vrch () a Závor (), južne Turecká (), Sporný () a Rákoš (), východne Malá skala (), Skalisko (), Volovec (), Kečka () a plytkým sedlom oddelený druhý, nižší Volovec () a Breziny (), Čertova hoľa (), Hoľa () a Peklisko (). Masív patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu zo severných svahov odvádza Dlhý potok, zo západných Bindíkovský potok a z južných Betliarsky potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva rozsiahla holina s nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný zo sedla Volovec, prístupného:

* po  červeno značenej turistickej trase (Cesta hrdinov SNP):
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Čertovu hoľu 
** od juhovýchodu zo sedla Krivé cez Skalisko
* po  zelenej turistickej značke od severu z Henclovej 
* po  žltej turistickej značke:
** od juhozápadu z Betliara južným úbočím Balochovej hole

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Betliar (obec)
Kategória:Gemerská Poloma
Lafaes

**Lafaes** () môže byť:
* tyran Argosu v 6. stor. pred Kr., pozri Lafaes z Argosu
* starogrécky sochár, pozri Lafaes (sochár)

## Zdroje
Kečka (vrch vo Volovských vrchoch)

**Kečka** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Henclová, približne  severne od Rožňavy.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na území okresu Gelnica a na katastrálnom území obce Henclová. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Henclová, severozápadne leží Hnilec, západne Vlachovo a Gočovo, juhozápadne Gemerská Poloma a južne Betliar, Čučma a Rožňava.

## Opis
Kečka leží v rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z hrebeňa medzi Volovcom () a sedlom Volovec. Severne sa nachádza Uherčíková (), Breziny () a Chajzárka (), východne Veľké sedlo (), Suchý vrch (), Zlatý stôl (), Žobrácka poľana () a Tri chotáre (), južne Malá skala (), Skalisko () a Volovec () a západne Volovec (), Balochova hoľa (), Čertova hoľa () a Hoľa (). Hrebeň patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu z východných svahov odvádza potok Tichá voda, zo západných jej prítok Henclová. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, zväčša riedky lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je  možné pozorovať najmä okolité vrcholy pohoria, no tiež Kráľovu hoľu, malú časť Vysokých Tatier, Levočské vrchy a Branisko.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z Henclovej, príp. hrebeňom zo sedla Volovec. Západným úpätím vedie údolím potoka Henclová  zeleno značený Chodník Pavla Jozefa Šafárika z Henclovej.

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Henclová
Psylakos

**Psylakos** alebo **Fylakos** () bol starogrécky sochár.
 
Psylakos, grécky sochár neznámeho pôvodu a neznámej doby, bol podľa Pausania spoluautorom sochy Dia v Olympii: „*Iná socha Dia je umiestnená vedľa [[Kleosthenes z Epidamnu|Kleosthenovho]] voza, zmienim sa o nej v neskoršom rozprávaní (VI, 10); socha Dia je dar [[Megara|Megarčanov]] a vyhotovili ju bratia Psylakos a [[Onaithos]] a ich synovia. Nemôžem však povedať nič o ich veku ani o ich vlasti, ani o tom, u koho sa vyučili.*“
 
Pausanias sa o ďalších sochárskych dielach bratov nezmieňuje. U Plínia sa ich mená v zozname sochárov nenachádzajú. V starovekých spisoch sa tvorba sochárskeho diela s viac ako dvomi sochármi spomína len dvakrát (socha Dia od bratov Psylaka a Onaitha a ich synov; súsošie Laokoóna a jeho synov pripísaná trom rodoským sochárom Agésandrovi, Polydórovi a Athanodórovi).

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Vinica (slúžnovský okres)

**Okres Vinica** (dobový názov okres *Nekyje*) bol jedným zo slúžnovských okresov Hontianskej župy v Uhorsku a Česko-Slovensku. Okres pretrval aj do obdobia po vyhlásení Česko-Slovenskej republiky. Svoju pôsobnosť ukončil 1. januára 1923. Sídlom okresu bola Vinica (vtedajší názov *Nekyje*).

## Historický vývoj
Po vyhlásení Martinskej deklarácie 30. októbra 1918 a pripojení územia Slovenska k Česko-Slovensku prebralo územie Slovenska župný a municipálny systém pochádzajúci z obdobia Rakúsko-Uhorska. Zaisťoval to zákon č.11/1918 Zb. z. a n. vydaný Národným výborom československým v Prahe, ktorý mal zabezpečiť kontinuitu a nerušený prechod správy do nového štátneho úradu. Jedným z provizórnych administratívnych celkov na území Slovenska bola prvorepubliková Hontianska župa, ktorá vznikla pripojením väčšej časti pôvodnej uhorskej Hontianskej župy k Česko-Slovensku, čo bolo dodatočne potvrdené podpísaním Trianonskej mierovej zmluvy dňa 4. júla 1920.

Hontianska župa, ako aj jej slúžnovské okresy, zanikla 1. januárom 1923. Od tohto dátumu bolo uvedené do platnosti nové župné zriadenie, ktoré nahradilo dovtedajšiu územnú správu na Slovensku. Územie bývalého slúžnovského okresu Nekyje bolo prevedené do novej ''Pohronskej/Zvolenskej'' župy a rozdelené pod správu nových okresov Krupina a Modrý Kameň.

## Slovenské Ďarmoty
Južnú hranicu okresu aj Hontianskej župy tvorila rieka Ipeľ, ktorá zároveň tvorila hranicu medzi Česko-Slovenskom a Maďarským kráľovstvom. To dalo vznik obci Slovenské Ďarmoty, ktoré vznikli vynatím časti *Ujtelep*, ležiacej na československom brehu rieky, z novohradského župného mesta Balážske Ďarmoty. Až po uzavretí Trianonskej mierovej zmluvy vznikla oficiálne samostatná obec Slovenské Ďarmoty, ktorá bola na základe spádovosti pripojená do *nekyjského* okresu v Hontianskej župe.

## Geografia
Okres Vinica susedil na západe s okresom Šahy, na severe s okresom Krupina, na východe s okresom Modrý Kameň a na juhu s Maďarským kráľovstvom.

## Administratívne členenie
Do okresu Vinica v roku 1919 patrili obce:
* Balog
* Bátorová (tiež Bátorovce)
* Malá Čalomija (tiež Malá Čalumina)
* Veľká Čalomija (tiež Veľká Čalumina)
* Čebovce
* Čeľovce
* Slovenské Ďarmoty
* Ďurkovce
* Fedýmeš
* Hrušov (tiež Hrušovo)
* Chrastínce
* Inám
* Kleňany
* Koláre
* Kosihovce (tiež Kosihy)
* Ipolské Kosihy
* Kamenné Kosihy (tiež Kamenné Kosy)
* Lesenica (tiež Lesenice)
* Nanince (tiež Lúka Ňanince)
* Nekyje (tiež Nekynce)
* Opatovce
* Opava
* Dolné Plachtince
* Horné Plachtince
* Prostredné Plachtince (tiež Stredné Plachtince)
* Dolné Príbelce
* Horné Príbelce
* Sečenka
* Selany
* Širákov
* Trebušovce (tiež Terbušovce)
* Veľká Ves
* Záhorce (tiež Záhora)
*Uvedené sú dobové názvy obcí.*

## Pozri aj
* Hontianska župa (Česko-Slovensko)
* Hontianska župa (Uhorsko)
* Hont (slovenský región)

## Referencie

Kategória:Hont
Kategória:Slúžnovské okresy
Kategória:Administratívne členenie Česko-Slovenska
Kategória:Vinica
Tymidylátkináza

**Tymidylátkináza** () je enzým, ktorý katalyzuje fosforyláciu tymidínmonofosfátu (TMP), čím vzniká tymidíndifosfát (TDP). Reakcia prebieha v prítomnosti iónu horčíka a adenozíntrifosfátu (ATP):

: ATP + TMP \rightleftharpoons ADP + TDP

Tymidylátkináza je všadeprítomný enzým, ktorý má hmotnosť asi 25 kDa, a je dôležitý v syntéze tymidíntrifosfátu (TTP), ktorý sa potom používa pri syntéze DNA. Informácie o funkcii tymidylátkinázy pochádzajú zo štúdie mutantov *[[Saccharomyces cerevisiae]]*. Štruktúrna a funkčná analýza naznačujú, že cDNA kóduje autentickú ľudskú tymidylátkinázu. Hladina mRNA a aktivita enzýmov odpovedali bunkovému cyklu a fázam rastu buniek. U ľudí je tymidylátkináza kódovaná génom *DTYMK*.

Tymidylátkináza je dôležitý enzým, pretože umožňuje syntézu TDP. Všetky ostatné deoxynukleoziddifosfáty (dNDP) vznikajú redukciou odpovedajúcich nukleoziddifosfátov (NDP), avšak TDP nemá ribonukleozidový analóg. Musí preto vznikať samostatnou fosforyláciou TMP pomocou tymidylátkinázy.

## Štruktúra
Na konci roku 2007 bolo známych 40 štruktúr pre tento enzým, ktoré boli uložené do Protein Data Bank: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , ,  a .

## Referencie

## Pozri aj

* Tymidínkináza
* Tymidylátsyntáza
* Tymidínkináza v klinickej chémii

## Literatúra

* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Transferázy
Bátovce (slúžnovský okres)

**Okres Bátovce** bol jedným zo slúžnovských okresov Hontianskej župy v Uhorsku a Česko-Slovensku. Okres pretrval aj do obdobia po vyhlásení Česko-Slovenskej republiky. Svoju pôsobnosť ukončil 1. januára 1923. Sídlom okresu boli Bátovce.

## Historický vývoj
Po vyhlásení Martinskej deklarácie 30. októbra 1918 a pripojení územia Slovenska k Česko-Slovensku prebralo územie Slovenska župný a municipálny systém pochádzajúci z obdobia Rakúsko-Uhorska. Zaisťoval to zákon č.11/1918 Zb. z. a n. vydaný Národným výborom československým v Prahe, ktorý mal zabezpečiť kontinuitu a nerušený prechod správy do nového štátneho úradu. Jedným z provizórnych administratívnych celkov na území Slovenska bola prvorepubliková Hontianska župa, ktorá vznikla pripojením väčšej časti pôvodnej uhorskej Hontianskej župy k Česko-Slovensku, čo bolo dodatočne potvrdené podpísaním Trianonskej zmluvy dňa 4. júla 1920.

Dňa 21. septembra 1922 vláda Česko-Slovenskej republiky vydala nariadenie č. 275/1922 Zb., ktorým mesto Baňská Štiavnica-Belá stratilo štatút municipálneho mesta a bolo prehlásené za veľkú obec. Zároveň  sa stalo sídlom nového slúžnovského okresu. Ten vznikol pripojením  prevažnej väčšiny obcí zo stávajúcich slúžnovských okresov Hontianskej župy, konkrétne okresov Krupina a Bátovce.

Hontianska župa, ako aj jej slúžnovské okresy, zanikla 1. januárom 1923. Od tohto dátumu bolo uvedené do platnosti nové župné zriadenie, ktoré nahradilo dovtedajšiu územnú správu na Slovensku. Celé územie bývalého slúžnovského okresu Bátovce bolo prevedené do novej Zvolenskej župy (XVIII.) pod správu nového okresu so sídlom v Leviciach.

## Geografia
Okres Bátovce v roku 1919 susedil na západe s okresmi Levice a Zlaté Moravce, na severe susedil s okresmi Svätý Kríž (nad Hronom) a municipálnym mestom Banská Štiavnica-Belá, na východe s okresmi Zvolen, Krupina a Šahy a na juhu s okresom Pastovce. V roku 1922 sa novým severným susedom stal okres Banská Štiavnica-Belá.

## Administratívne členenie

## Pozri aj
* Slúžnovský okres
* Hontianska župa (Česko-Slovensko)
* Hont (slovenský región)
* Zvolenská župa (1923-1928)

## Referencie

Kategória:Hont
Kategória:Slúžnovské okresy
Kategória:Administratívne členenie Česko-Slovenska
Kategória:Bátovce
Synnoón

**Synnoón** () bol grécky sochár v 5. stor. pred Kr.

Synnoón, grécky sochár z Aiginy, tvoriaci z bronzu, bol činný začiatkom 5. stor. pred Kr.  Pausanias ho uvádza ako žiaka Aristokla zo Sikyónu (zakladateľa sochárskej školy v Sikyóne, jednej z najstarších a najslávnejších sochárskych škôl), brata nemenej slávneho Kanacha, v nástupníctve sochárskej školy a ako učiteľa svojho syna Ptolicha. Nezachovala sa žiadna zmienka o jeho dielach.
 
Tento sled škôl, aj keď nie je potvrdený zachovanými signovanými dielami, pravdepodobne svedčí o prelínaní aigínskej a sikyónskej sochárskej školy.
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Čertova hoľa

**Čertova hoľa** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Henclová, približne  severne od Rožňavy.

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Gelnica a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Henclová, Nálepkovo a Gemerská Poloma. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí situovaná Henclová, severovýchodne ležiace Nálepkovo, severozápadne Hnilec a južne Gemerská Poloma a Betliar.

## Opis
Čertova hoľa leží v hlavnom hrebeni, vedúcom zo sedla Súľová na Skalisko (), medzi Volovcom () a Hoľou (). Východne sa nachádza Uherčíková (), Breziny (), Suchý vrch (), Zlatý stôl (), Žobrácka poľana () a Kečka (), južne Malá skala (), Skalisko (), vyšší () aj nižší Volovec () a Balochova hoľa (), západne Závor (), Biela skala () a Smrečinka () a severne Hoľa (), Surovec () a Pálenica (). Severné svahy odvodňuje potok Surovec, východné Henclová, oba smerujúce do rieky Hnilec, voda z juhozápadnej časti hrebeňa odteká Dlhým potokom do Slanej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s rozsiahlymi holinami, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Čergov, Levočské vrchy, časť Vysokých Tatier, Kráľovu hoľu, Stolické vrchy a Revúcku vrchovinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no juhozápadným úbočím vedie traverzom Cesta hrdinov SNP. 

* po  červeno značenej magistrále:
** od severozápadu zo sedla Súľová cez Peklisko
** od juhu zo Skaliska cez sedlo Volovec
* po  zeleno značenej trase (Chodník Pavla Jozefa Šafárika) z Henclovej cez sedlo Volovec
* po  žltej značke z Betliara cez sedlo Volovec

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Henclová
Kategória:Nálepkovo
Kategória:Gemerská Poloma
Surovec

**Surovec** môže byť:

* surový, brutálny, bezcitný človek, pozri pod brutalita
* prírodná rezervácia vo Vysokých Tatrách, pozri Surovec (chránené územie)
* vrch () vo Volovských vrchoch, pozri Surovec (vrch vo Volovských vrchoch)
* vrch () v Tatrách, pozri Surovec (vrch v Tatrách)
* potok vo Volovských vrchoch, pozri Surovec (prítok Hnilca)
Veľká cena Bahrajnu 2023

**Veľká cena Bahrajnu 2023** (angl. **Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix 2023**), ktorá sa uskutočnila 5. marca 2023 na pretekárskom okruhu Bahrain International Circuit v meste Sachir  zhruba 30 km od hlavného mesta Bahrajnu Manama  bola úvodná Veľká cena sezóny 2023 Majstrovstiev sveta Formule 1.

Úradujúci majster sveta jazdcov je holandský pretekár Max Verstappen, ktorý v roku 2022 získal svoj druhý majstrovský titul, zatiaľ čo tím Red Bull Racing je úradujúcim majstrom sveta konštruktérov po tom, čo v predchádzajúcej sezóne získal titul prvýkrát od roku 2013.

Oscar Piastri a Logan Sargeant debutovali vo Formule 1 na Veľkej cene Bahrajnu, zatiaľ čo Nyck de Vries, ktorý už absolvoval jedny preteky ako rezervný jazdec na Veľkej cene Talianska 2022, začal svoju prvú sezónu ako pravidelný jazdec, v tíme Scuderia AlphaTauri. Okrem toho sa Nico Hülkenberg vrátil ako jazdec tímu Haas.

## Priebeh kvalifikácie
Max Verstappen vyhral kvalifikáciu pred svojím tímovým kolegom z Red Bullu Sergiom Pérezom a Charlesom Leclercom z Ferrari. Dosiahol tak na svoju 21. Pole position. Prvú päťku doplnili Carlos Sainz Jr. a dvojnásobný majster sveta Fernando Alonso, ktorý pred sezónou prestúpil do tímu Aston Martin.

## Priebeh pretekov
Holandský pretekár Max Verstappen dosiahol svoje 36. víťazstvo vo Veľkej cene. Jeho tímový kolega Sergio Pérez skončil druhý, čím Red Bull získal „double“, najlepší možný tímový výsledok. Fernando Alonso doplnil stupne víťazov svojím 99. pódiovým výsledkom - vo svojich prvých pretekoch za Aston Martin. Carlos Sainz bol štvrtý a Lewis Hamilton piaty. Charles Leclerc bol dlho na ceste za pódium, kým mu porucha motora v 39. kole zabránila dokončiť preteky; v čase odstúpenia bol na treťom mieste.

Lance Stroll skončil šiesty, hoci 12 dní pred pretekmi musel podstúpiť operáciu zápästia kvôli nehode na bicykli pred sezónou, pri ktorej si zlomil aj prst na nohe.

## Výsledky
### Kvalifikácia

**Poznámky:**
*  – Lando Norris a Logan Sargeant dosiahli v Q1 zhodné časy na kolo. Norris postúpil do Q2, keďže svoj čas dosiahol skôr.

### Preteky

**Poznámky:**
*  – Nico Hülkenberg dostal 15-sekundovú penalizáciu za prekročenie traťových limitov. Na jeho konečné umiestnenie nemal trest vplyv.

## Priebežné poradie šampionátu
;Poradie o Pohár jazdca (Top 5)

;Poradie o Pohár konštruktérov (Top 5)

## Referencie

Kategória:Formula 1 v roku 2023
Kategória:Veľká cena Bahrajnu
Kategória:2023 v Bahrajne
Babie leto (rozlišovacia stránka)

**Babie leto** môže byť:

* suché slnečné obdobie na jeseň, pozri babie leto
* novela slovenského spisovateľa S. H. Vajanského z roku 1882, pozri Babie leto (Vajanský)
* slovenský film z roku 2017, pozri Babie leto (film)