open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nikias (hrnčiar)

**Nikias** () bol atický hrnčiar, pôsobiaci v polovici 6. storočia pred Kr.

Nikias bol aténsky hrnčiar z neskoro archaického obdobia. Jeho signatúra sa nachádza na jednej z vôbec najstarších známych panatenajských amfor (druhá tzv. *burgonská panatenajská amfora* je uložená v Britskom múzeu v Londýne), ktorá sa datuje približne do rokov 560 – 550 pred Kr.. Táto konkrétna amfora, ktorá je v súčasnosti súčasťou zbierky Metropolitného múzea umenia (Metropolitan Museum of Art 1978.11.13.) v New Yorku, nesie maľovaný nápis *ΝΙΚΙΑΣ ΕΠΟΙΕΣΕΝ* (Nikias epoiesen) – *Nikias ma „zhotovil“*, čo potvrdzuje, že bol výrobcom amfory (prítomnosť podpisu hrnčiara na nádobách tohto tvaru je zriedkavá.). Je to jediný známy podpis tohto hrnčiara. Výzdobu amfory niektorí znalci pripisujú maliarovi Sikelovi.
 
Od polovice 6. storočia pred Kr. odmeňovali Aténčania víťazov panatenajských hier, ktoré sa konali každé štyri roky, amforami s olivovým olejom z posvätných olivových hájov. Mali štandardizovaný objem (jeden meteres, približne 40 litrov). Boli zdobené čiernofigúrovou maliarskou technikou, na jednej strane bola zobrazená bohyňa Aténa, patrónka Atén a hier, na druhej strane výjavy z hier. Panatenajská amfora hrnčiara Nikia je významná aj preto, že okrem jeho podpisu má aj nápis *ΤΟΝ ΑΘΕΝΕΘΕΝ ΑθΛΟΝ* (ton Athenethen athlon) – „zo súťaží v Aténach“ a na druhej strane amfory pri zobrazení šprintujúcich mužov nápis označujúci športovú disciplínu *ΑΝΔΡΟΝ ΣΤΑΔΙΟΝ* (andron stadion) – *stadion mužov* (najmenej o 20 až 30 rokov skôr ako prvá známa literárna zmienka o tejto disciplíne). Existuje 48 panatenajských amfor datovaných do rokov 560 až 530 pred Kr. a iba 19 z týchto váz si zachovalo dostatok reverzných zobrazení poskytujúcich svedectvo o atletických a jazdeckých súťažiach konaných v prvých rokoch hier. Približne päťdesiat percent (alebo 10 z 19) zobrazuje beh na jedno stadion, ako napríklad amfora podpísaná hrnčiarom Nikiom.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Nikias (syn Hermokla)

[náhľad|Atický [červenofigúrová keramika|červenofigúrový zvoncový kratér, slávnostné odovzdávanie cien víťazom po pretekoch s pochodňami, cca 420 – 400 pred Kr., British Museum 1898,0716.6, Londýn]]
**Nikias** () bol atický hrnčiar, pôsobiaci približne v rokoch 420 až 400 pred Kr.
 
Nikias, syn Hermokla, bol aténsky hrnčiar v klasickom období (pracoval počas neskorej fázy peloponézskej vojny). Známy je len svojím jediným podpisom *ΝΙΚΙΑΣ ΕΡΜΟΚΛΕΟΥΣ ΑΝΑΦΛΥΣΤΙΟΣ ΕΠΟΙΕΣΕΝ* (Nikias Hermokleous Anaflystios epoiesen)  – *Nikias syn Hermokla z dému Anaflystos ma „zhotovil“* na zvoncovom kratéry vyrobenom v jeho hrnčiarskej dielni (British Museum 1898,0716.6, Londýn). Tento hrnčiar spolupracoval s anonymným maliarom váz, známym pod konvenčným menom Nikiov maliar.
 
Fýla Antiochis, ku ktorej patril Nikiov démos Anaflystos, evidentne vyhrala preteky s pochodňami na slávnosti Prométheia a zvoncový kráter bol namaľovaný na oslavu tejto udalosti. Preteky s pochodňami v Panathénaiách a Prométheii boli predmetom výzdoby aj na iných vázach. Preteky s pochodňami boli bežnou súčasťou kultových osláv k pocte troch bohov spojených s ohňom: Prometea, Héfaista a Atény.
 
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Ivan Gondáš

Ing. **Ivan Gondáš** (* 3. február 1964, Trenčianske Teplice) je slovenský verejný činiteľ, podnikateľ a bývalý politik SNS.

## Životopis
Vyštudoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. V roku 1992 pôsobil ako hlavný kontrolór Martina. Vo voľbách do Federálneho zhromaždenia ČSFR v roku 1992 bol zvolený za poslanca Snemovne národov za SNS (Stredoslovenský volebný kraj). Vo federálnom parlamente zotrval do zániku Česko-Slovenska. Svojím hlasom prispel k prijatiu ústavného zákona o zániku spoločného štátu. V roku 1994 niekoľko mesiacov pôsobil vo výkonnom výbore Fondu národného majetku SR. V nasledujúcich parlamentných voľbách v roku 1994 a 1998 kandidoval za SNS aj do NR SR. V roku 1998 sa uvádza ako riaditeľ pobočky Moravia banky v Žiline. V roku 2000 sa ako správca pre výkon nútenej správy Dopravnej banky, a. s. v Banskej Bystrici spomína Ing. Ivan Gondáš. V komunálnych voľbách v roku 2010 kandidoval na post poslanca mestského zastupiteľstva v Martine ako nezávislý kandidát. V tom čase sa uvádza ako podnikateľ.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Trenčianskych Teplíc
Kategória:Politici SNS (1990)
Kategória:Slovenskí komunálni politici
Kategória:Poslanci česko-slovenského Federálneho zhromaždenia
Kategória:Slovenskí podnikatelia
Kategória:Osobnosti z Martina
Kategória:Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1978/79

**Česko-slovenská hádzanárska liga mužov** v **sezóne 1978/79** bol 27. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 12 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul získala TJ Dukla Praha, pre ktorú to bol 17. titul v histórii.

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Po novom sa súťaž skladala z dvoch častí - zo základnej a nadstavbovej časti. Základná časť pozostávala z 22 kôl a každý s každým sa v nej stretol 2-krát doma a vonku. Družstvá sa po nej rozdelili na dve nadstavbové skupinyo 1. až 6. miesto a o 7. až 12. miesto. V každej zo skupín sa odohrali 2 turnaje, kde družstvá odohrali jednokolovo zápasy každý s každým, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Dve posledné družstvá z tejto skupiny zostúpili do svojich nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL).

## Účastníci

## Výsledky
### Základná časť

### Nadstavbová časť
#### Skupina o 1.6. miesto
* turnaje v Gottwaldove a Spišskej Novej Vsi

#### Skupina o 7.12. miesto
* turnaje v Trnave a Chrudime

## Konečné umiestnenie

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1978/79

## Zdroje
* Průcha, Lukáš. Historie házené v Československu a v českých zemích  
* Denník Šport
* Denník Rudé právo

Kategória:Hádzaná v 1978
Kategória:Hádzaná v 1979
Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga mužov
Meng-čou (kozmická loď)

thumb|Maketa kozmickej lode ''Meng-čou'' vystavená v roku 2023

**Meng-čou** (; doslova: *„Vysnívaná loď“*), predtým známa ako **pilotovaná kozmická loď novej generácie** ( – *sin-i-taj caj-žen fej-čchuan*; ), je typ opakovane použiteľnej kozmickej lode vyvinutej a vyrábanej Čínskou aerokozmickou spoločnosťou pre vedu a technológie (CASC). Prototyp kozmickej lode absolvoval svoj prvý bezpilotný skúšobný let 5. mája 2020.

Táto dopravná loď je navrhnutá na výskum Mesiaca v spojení s lunárnym modulom Lan-jüe (; doslova: „Objatie Mesiaca“), ktorý by mal pristáť s ľudskou posádkou na Mesiaci do konca 20. rokov 21. storočia. V súčasnosti sa vyvíja aj verzia lode pre lety na nízku obežnú dráhu Zeme, ktorá bude dopravovať kozmonautov na Čínsku vesmírnu stanicu. Táto verzia pre nízku obežnú dráhu je náhradou za lode Šen-čou.

## Referencie

## Pozri aj
* Lan-jüe (lunárny modul)
* Orion (kozmická loď)
* Dragon 2
* Boeing Starliner
* Oriol (kozmická loď)
* Gaganján

## Iné projekty

Kategória:Kozmické lode
Kategória:Pilotované kozmické lode
Kategória:Kozmonautika v Číne
Papajovský potok

**Papajovský potok** je vodný tok v Javorníkoch na území okresu Čadca. Je to pravostranný prítok Kysuce, má dĺžku približne 3,2 km a je tokom IV. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení na severe strednej časti Javorníkov, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky a časti Javornícka hornatina, na juhovýchodných svahoch Hričovca (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v blízkosti sedla, oddeľujúceho Hričovec () a Čemerku (), tečie severovýchodným smerom. Onedlho prijíma ľavostranný prítok z úbočia Hričovca a menší pravostranný z oblasti Čemerky. Tečie popod Solisko (), v strednej časti v lokalite Kypusovia priberá významný pravostranný prítok z oblasti Zápač a stáča sa na sever. Pokračuje popod Papajovu Kykulu () zalesneným údolím, ktoré sa postupne rozširuje a les ustupuje ľudským obydliam. Vteká do osady Papajovci a už bez významnejších prítokov smeruje k osade Kopanice, kde sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Papajovský potok pramení a preteká iba územím Makova v okrese Čadca v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Javorníky, Vysoké Javorníky, Javornícka hornatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Javorníkoch
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Makov (okres Čadca)
Írske národné ženské futbalové družstvo

**Írske národné ženské futbalové družstvo** reprezentuje Írsko na medzinárodných ženských futbalových súťažiach.

## História
V roku 1973 bola založená Írska futbalová asociácia žien a v rovnakom roku odohral ženský tím aj svoj prvý zápas. Priateľský zápas proti Walesu vyhrali Írky 3:2. Súťažný debut mali 19. septembra 1982 v zápase kvalifikácie na Majstrovstvá Európy vo futbale žien 1984 proti Škótsku, ktorý Írky prehrali 3:0.

V apríly 2017 družstvo požadovalo lepšie podmienky od futbalovej asociácie, hrozili bojkotovať domáci zápas proti Slovensku. Požadovali vyššie výplaty za zápas a výplatu pre amatérske hráčky, kvôli vymeškaniu práce. Bojkot sa skončil dohodou a zápas sa odohral.

## Trénerský tím

Zdroj.

## Súťažné štatistiky

### Majstrovstvá sveta

### Majstrovstvá Európy

### Liga národov

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Národné ženské futbalové družstvá
Kategória:Futbal v Írsku
Kategória:Írske národné družstvá
Lunárny modul

[thumb|[Starship HLS (Human Landing System), pristávací modul systému Starship, ktorý má prevážať astronautov z lunárnej obežnej dráhy na povrch Mesiaca a späť]]

**Lunárny modul** () je mesačný pristávací modul určený na prepravu astronautov medzi kozmickou loďou na obežnej dráhe Mesiaca a mesačným povrchom. V roku 2025 je lunárny modul Apollo jediným mesačným pristávacím modulom, ktorý sa použil pri letoch ľudí do vesmíru, pričom v rokoch 1969 až 1972 absolvoval šesť pristátí na Mesiaci v rámci amerického programu Apollo.

V rámci programu Apollo sa použil lunárny modul pre dvojčlennú posádku (tretí člen posádky zostával na obežnej dráhe Mesiaca vo veliteľskom module). Americký lunárny modul prvýkrát letel počas misie Apollo 9, ale pri tomto lete bol testovaný len na obežnej dráhe Zeme. Na obežnej dráhe okolo Mesiaca sa odskúšal pri lete Apollo 10. Prvé pristátie s ľuďmi na Mesiaci potom absolvoval s misiou Apollo 11. Pri lete Apollo 13 došlo k zlyhaniu kozmickej lode a astronauti použili pripojený lunárny modul ako záchranný čln (zdroj energie, kyslíka, ...) počas obletu Mesiaca a letu späť k Zemi.

Lunárny modul LK vyvinutý v Sovietskom zväze bol menší, jednomiestny a postavený na základe lode Sojuz. Vzhľadom na meškanie Sovietov v „pretekoch o Mesiac“ nikdy na Mesiac neletel. Po pristátí Američanov na Mesiaci bol z propagandistických dôvodov utajený celý sovietsky mesačný program.

V programe Artemis, ktorý by mal vrátiť Američanov na Mesiac, bude vyvinutý úplne nový lunárny modul. Mal by vychádzať z konštrukcie kozmickej lode Starship, ktorá je momentálne v testovacej fáze bezpilotných letov.

## Referencie

## Pozri aj
* lunárny modul Apollo
* mesačný pristávací modul

## Iné projekty

Kategória:Prieskum Mesiaca
Kategória:Pristávacie moduly
Kategória:Pilotované kozmické lode
Postaľ

**Postaľ** je potok v regióne Horehronie, v území obcí Heľpa a Pohorelá v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Veporské vrchy. Ústi do Rácova. Od sútoku zdrojníc po ústie má dĺžku . Rád toku IV. 
## Sútok zdrojníc
Vodný tok *Postaľ* vzniká sútokom zdrojníc v  v lesnom extraviláne územia obce Heľpa, na západnom svahu vrchu Rácovo s , v okrese Brezno. Juhozápadná zdrojnica pramení v ; má dĺžku . Juhovýchodná zdrojnica pramení v ; má dĺžku tiež .
## Opis toku
*Postaľ* tečie od sútoku zdrojníc severozápadným smerom cez lesný extravilán územia obce Heľpa, skrúca sa na sever, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z doliny *Dupačka*, preteká cez dolinu *Rácovská dolina*, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z úpätia vrchu Černákov vrch s , v  opúšťa územie Heľpy a vteká na územie obce Pohorelá, v  priberá pravostranný bezmenný prítok pritekajúci z úpätia vrchu Vasilov s , v  priberá ľavostranný bezmenný prítok z vrchu a lesa *Brestinka*, v  v lesnom extraviláne Pohorelej ústi do vodného toku Rácov ako jeho ľavostranný prítok. Rácov ďalej ústi do Hrona. *Postaľ* patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Pramení a tečie v území obce Heľpa a ďalej preteká a ústi do Rácova v území obce Pohorelá. Patrí do geomorfologického celku Veporské vrchy ich geomorfologického podcelku Fabova hoľa . Vodný tok *Postaľ* má päť bezmenných prítokov. Vodný tok *Postaľ* patrí celým svojim tokom do ochranného pásma Národného parku Muránska planina.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Postaľ* nemá zreteľný pôvod; je potrebný ďalší výskum. Názov *Postaľ* patrí do skupiny jednoslovných názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Postaľ* bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Postaľ* je jedinečným hydronymom; (december 2025). 
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch
Kategória:Heľpa
Kategória:Pohorelá
Kategória:Povodie Hrona
Mesačný pristávací modul

[thumb|Robotický pristávací modul ''Vikram'' [India|indickej misie Čandraján-3 na povrchu Mesiaca, 30. august 2023]]
[thumb|[Lunárny modul Apollo pomenovaný *Eagle*, v ktorom pristáli prví ľudia na Mesiaci]]

**Mesačný pristávací modul** () alebo **lunárny pristávací modul** () je kozmická loď určená na pristátie na povrchu Mesiaca. V roku 2025 je lunárny modul Apollo jediným mesačným pristávacím modulom, ktorý sa použil pri letoch ľudí do vesmíru, pričom v rokoch 1969 až 1972 absolvoval šesť pristátí na Mesiaci v rámci amerického programu Apollo. Na mesačnom povrchu pristálo aj niekoľko robotických pristávacích modulov a niektoré z nich priniesli vzorky na Zem.

Konštrukčné požiadavky na tieto moduly závisia od faktorov, ktoré sú dané užitočným zaťažením, rýchlosťou letu, požiadavkami na pohon a konfiguračnými obmedzeniami. Medzi ďalšie dôležité konštrukčné faktory patria celkové energetické požiadavky, dĺžka misie, typ operácií na povrchu Mesiaca a systém podpory života, ak je modul obsadený posádkou. Relatívne vysoká gravitácia (vyššia ako u všetkých známych asteroidov, ale nižšia ako u všetkých planét slnečnej sústavy) a absencia mesačnej atmosféry znemožňujú použitie aerodynamického brzdenia, takže pristávací modul musí použiť pohon na spomalenie a dosiahnutie mäkkého pristátia.

## Referencie

## Pozri aj
* lunárny modul
* lunárny modul Apollo

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prieskum Mesiaca
Kategória:Pristávacie moduly
Tunel Biela skala

**Tunel Biela skala** je plánovaný dvojrúrový tunel s dĺžkou 610 metrov, ktorý sa má nachádzať na rýchlostnej ceste R3 v úseku Nižná – Dlhá nad Oravou. Navrhovaná maximálna rýchlosť v tuneli je 80 km/h.

## Technická špecifikácia
Tunel Biela skala je navrhnutý v trase rýchlostnej cesty R3 cez skalný masív južne od kóty Biela skala () a prírodnej rezervácie Bielska skala v katastri obce Podbiel. V uvedenom úseku trasa R3 križuje horský chrbát medzi údolím Studeného potoka a údolím rieky Oravy. Tunel bude tvorený dvomi jednosmernými tunelovými rúrami (t.j. s jednosmernou premávkou). Kategória tunela je stanovená ako T 8,0 (2 tunelové rúry, v každej tunelovej rúre 2 jazdné pruhy, šírka pruhu 3,75 metra, šírka vozovky medzi obrubníkmi 8,0 m). Návrhová rýchlosť je 80 km/hod.

Štúdia realizovateľnosti z roku 2015 predpokladá výstavbu tunelových rúr novou rakúskou tunelovacou metódou. Vetranie tunela je navrhnuté ako pozdĺžne pomocou prúdových ventilátorov. Technológia pre tunelové rúry je navrhnutá na jednosmernú dopravnú prevádzku, preto počas odstavenia jednej z rúr bude premávka presmerovaná na obchádzkovú (pôvodnú) trasu. Tunel je navrhnutý s priebežnou drenážou, ktorá slúži na odvádzanie horninovej vody z okolia tunelovej rúry. Vozovková voda z tunela bude odvádzaná železobetónovými štrbinovými obrubníkovými žľabmi. V celom tuneli je navrhnutá betónová vozovka.

## Referencie

## Pozri aj
* Harmonogram výstavby diaľnic a rýchlostných ciest
* Zoznam cestných tunelov na Slovensku

## Externé odkazy
* Odkaz na štúdiu realizovateľnosti (R3 Tvrdošín – križovatka D1)

Kategória:Cestné tunely na Slovensku
Kategória:Doprava v okrese Tvrdošín
Kategória:Podbiel
Dánske národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov

**Dánske národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov** je národné hokejové mužstvo, ktoré reprezentuje Dánsko na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov.

## Účasti na Majstrovstvách sveta

### Účasť v elitných kategóriach
**Oficiálne turnaje**

### Účasť v nižších divíziách

## Externé odkazy

* https://ishockey.dk/

Kategória:Dánske národné družstvá
Kategória:Národné hokejové mužstvá hráčov do 20 rokov
Kategória:Ľadový hokej v Dánsku
Kozmický let s ľudskou posádkou

[thumb|Americká astronautka [Tracy Caldwellová Dysonová pozoruje Zem z modulu *[[Cupola]]* Medzinárodnej vesmírnej stanice]]
[thumb|Japonský astronaut [Akihiko Hošide pri fotení vesmírneho selfie počas výstupu do otvoreného vesmíru]]

**Kozmický let s ľudskou posádkou**, označovaný tiež ako **pilotovaný kozmický let**, je let do vesmíru s človekom na palube kozmickej lode, pričom kozmická loď je často ovládaná priamo posádkou na palube. Kozmická loď môže byť tiež diaľkovo ovládaná z pozemných staníc na Zemi alebo autonómne, bez priameho zásahu človeka.

Prvým človekom, ktorý letel do vesmíru, bol sovietsky kozmonaut Jurij Gagarin, ktorý odštartoval 12. apríla 1961 v rámci programu Vostok na začiatku vesmírnych pretekov. Dňa 5. mája 1961 sa Alan Shepard stal v rámci programu Mercury prvým Američanom vo vesmíre. V rokoch 1968 až 1972 ľudia deväťkrát leteli k Mesiacu v rámci amerického programu Apollo. Od roku 2000 sú nepretržite prítomní na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Dňa 15. októbra 2003 letel do vesmíru v rámci programu Šen-čou prvý čínsky kozmonaut Jang Li-wej. 

V súčasnosti sú Spojené štáty, Rusko a Čína jedinými krajinami s verejnými alebo komerčnými programami schopnými uskutočňovať lety do vesmíru s ľudskou posádkou. Neštátne spoločnosti zaoberajúce sa letmi do vesmíru pracujú na vývoji vlastných programov letov s ľudskou posádkou, napr. pre vesmírny turizmus alebo komerčný výskum vo vesmíre. Prvý súkromný kozmický let s ľudskou posádkou bol suborbitálny let na SpaceShipOne 21. júna 2004. Prvý komerčný orbitálny let s posádkou uskutočnila spoločnosť SpaceX v máji 2020, keď na základe zmluvy s vládou Spojených štátov dopravila astronautov NASA na ISS.

## Referencie

## Pozri aj
* kozmický let
* zoznam pilotovaných vesmírnych letov
* zvieratá vo vesmíre
* kozmická medicína

## Iné projekty

Kategória:Kozmické lety
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Infiesto (film z roku 2023)

***Infiesto*** je španielsky filmový triler z roku 2023, ktorý napísal a režíroval Patxi Amezcua a v ktorom hrajú hlavné úlohy Isak Férriz a Iria del Río. Film mal premiéru na platforme Netflix 3. februára 2023.

## Dej
Mladá žena menom Saioa je nájdená špinavá a zranená na vidieckej ceste v Španielsku. Zrúti sa na parkovisku a je identifikovaná ako dievča, ktoré zmizlo pred tromi mesiacmi. V raných fázach lockdownu COVID-19 dostávajú prípad inšpektor Samuel García a podinšpektorka Marta Castro, pracujúci s minimálnou podporou.

Saioina matka Julie prichádza do nemocnice, kde jej dcéra zostáva v bezvedomí. Podozrivý nevlastný otec neprináša nové stopy. Po prebratí Saioi terapeutka Paz obmedzí výsluchy. Jediná stopa pochádza od vodiča, ktorý videl dievča na križovatke. Polícia nájde opustenú budovu a dvoch hippies pestujúcich kanabis – bez súvislosti s prípadom.

Vyšetrovanie sa zmení po hlásení o pokuse o únos zo strany zločinca prezývaného „Zabijak psov“. V stodole nájdu provizórnu posteľ a piesok na výrobu vína, rovnaký ako na Saioinom oblečení. Po návrate zistia, že muž ušiel a zabil svojho psa. Skrytá miestnosť jasne ukazuje známky väznenia.

Pandemická kontrola vedie k jeho zatknutiu, ale spácha samovraždu a kričí: „Toto je len začiatok!“ Pozornosť sa presúva na jeho bratranca, ktorý prezradí komplica „Démona“. V jeho karavane policajti len-tak uniknú výbušnej pasci a nájdu fotografie mladých ľudí v bielom.

Démonov brat je Saioin nevlastný otec. Pod tlakom odhalí úkryt. Po prestrelke je Démon zatknutý a priznáva, že patrí k sekte uctievajúcej boha Taranisa, vedenej „Prorokom“. Saioa potvrdí tretiu osobu.

García je suspendovaný za použitie nadmernej sily. Castro spája vypálenú značku na Saioinom tele s pacientom psychiatrie; Lidia Vega prezradí, že skutočným Prorokom je policajt Ramos. Ramos postrelí Garcíu a utečie. Stopy vedú Castro do opustenej bane, kde Ramosa zastrelí. Film končí správami o narastajúcich prípadoch COVID-19.

## Obsadenie
* Isak Férriz ako Samuel
* Iria del Río ako Castro
* Juan Fernández Mejías ako komisár Basterra
* Ismael Fristchi ako „Mataperros“ (Zabíjač psov)
* Isabel Naveira ako Paz Nogueira
* Ana Villa ako Julia
* María Mera ako Lidia Vega
* José Manuel Poga ako Marquina („Démon“)
* Luis Zahera ako Marquina

## Produkcia
V novembri 2021 bolo oznámené, že spoločnosti Vaca Films a Netflix začali s nakrúcaním filmu *Infiesto* v meste Gijón v Astúrii. Film napísal a režíroval Patxi Amezcua a ide o jeho prvý režijný projekt po desiatich rokoch, po filmoch 25 kilates (2009) a Séptimo (2013). Na nakrúcanie boli využité aj ďalšie lokality v Galícii, napríklad nemocnica San Rafael a kaplnka San Amaro.

## Uvedenie
Dňa 17. januára 2023 spoločnosť Netflix vydala trailer a oznámila premiéru filmu na 3. februára 2023.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Filmy z 2023
Kategória:Španielske filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Marcovský potok

**Marcovský potok** je krátky vodný tok v Turzovskej vrchovine na území okresu Čadca. Je to pravostranný prítok Kornianky v povodí Kysuce, má dĺžku približne 2,2 km a je tokom VI. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti Turzovskej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Zadné vrchy, na juhovýchodných svahoch Zlámanej (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste v lokalite Poľana tečie severovýchodným smerom. Onedlho opúšťa súvislý les a tečie údolím s riedkym, kopaničiarskym osídlením do osady Komaníková. Na jej západnom okraji priberá významný pravostranný prítok z oblasti Sidorky a onedlho i dvojicu pravostranných prítokov z oblasti Marcovci. Na dolnom toku opúšťa údolie a v nadmorskej výške približne  sa vlieva pravostranne do Kornianky v povodí rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Marcovský potok pramení a v hornej časti preteká územím obce Vysoká nad Kysucou, následne pokračuje do katastra Korne. Preteká iba okresom Čadca v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Turzovská vrchovina, Zadné vrchy

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Turzovskej vrchovine
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Korňa
Kategória:Vysoká nad Kysucou
Peter Mercell

Ing. **Peter Mercell** (* 9. máj 1964, Trenčín) je bývalý poslanec Federálneho zhromaždenia a v 90. rokoch politik HZDS. 

## Životopis
Absolvoval štúdium na Vysokej škole dopravy a spojov v Žiline. Po roku 1989 sa zapojil do politického života. Vo voľbách do Federálneho zhromaždenia ČSFR v roku 1992 bol zvolený za poslanca Snemovne národov za HZDS (Stredoslovenský volebný kraj). Vo federálnom zhromaždení zotrval do zániku federácie. V tomto období sa uvádza ako samostatný technológ ČSD - ŽOS Zvolen 25. novembra 1992 svojím hlasom prispel k prijatiu ústavného zákona o zániku spoločného štátu. V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku II. triedy za jeho zásluhy pri vzniku Slovenskej republiky.

## Referencie


Kategória:Osobnosti z Trenčína
Kategória:Osobnosti zo Zvolena
Kategória:Absolventi Žilinskej univerzity v Žiline
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Slovenskí inžinieri
Kategória:Laureáti Radu Andreja Hlinku II. triedy
Kategória:Narodenia 9. mája
Kategória:Narodenia v 1964
Júlia Hlavatá

MUDr. **Júlia Hlavatá** (* 8. január 1939, Kostolný Sek – † 27. september 2010) bola slovenská lekárka a politička HZDS.

## Životopis
Absolvovala štúdium na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracovala ako obvodná lekárka a neskôr aj riaditeľka polikliniky v Šuranoch. Po roku 1989 vstúpila do politického života. V roku 1990 sa spomína ako členka okresnej rady VPN v Nových Zámkoch. V parlamentných voľbách v roku 1992 bola zvolená za poslankyňu Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ČSFR za HZDS (Západoslovenský volebný kraj). V Federálnom zhromaždení zotrvala do zániku federácie. 25. novembra 1992 svojím hlasom prispela svojím hlasom k prijatiu ústavného zákona o zániku ČSFR. Po komunálnych voľbách v roku 1994 zasadala v šurianskom mestskom zastupiteľstve.

## Referencie


Kategória:Narodenia 8. januára
Kategória:Narodenia v 1939
Kategória:Osobnosti zo Šurian
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Syntéza peptidov

**Syntéza peptidov** je proces výroby peptidov, teda zlúčenín zložených z aminokyselín viazaných amidovými väzbami, ktoré sa označujú i ako peptidové väzby. Peptidy sa chemicky syntetizujú kondenzáciou karboxylovej skupiny jednej aminokyseliny s aminoskupinou inej aminokyseliny. Zvyčajne je nutné použiť chrániace skupiny, aby sa predišlo nechceným reakciám s rôznymi bočnými reťazcami aminokyselín. Chemický syntéza peptidov typicky začína na konci s voľnou karboxylovou skupinou peptidu (C-konci) a postupuje smerom ku koncu s voľnou aminoskupinou (N-koncu). Biosyntéza bielkovín (dlhých peptidov) u žívých organizmov prebieha v opačnom smere.

Chemická syntéza peptidov môže prebiehať pomocou bežných metód používaných pre roztoky, avšak vo väčšine výskumov a vývojov boli tieto metódy nahradené metódami syntézy na pevnej fáze. Syntéza v roztoku je stále užitočná vo výrobe malých peptidov pre priemysel.

Chemická syntéza umožňuje výrobu peptidov, ktoré je náročné exprimovať v baktériách, syntézu z neprirodzených aminokyselín, úpravy hlavného reťazca peptidov/bielkovín (peptidovej kostry) a syntézu peptidov obsahujúcich <small>D</small>-aminokyseliny.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Peptidy
Kategória:Biochemické metódy
Kategória:Biochémia
Ligová fáza Ligy majstrov žien UEFA 2025/2026

Ligová fáza Ligy majstrov žien UEFA 2025/2026 začala 7. októbra 2025 a skončila 17. decembra 2025. 18 tímov súťažilo o 12 miest vo vyraďovacej fáza Ligy majsteriek 2025/2026.

## Formát
Každý tím odohral 6 zápasov, 3 doma a 3 vonku proti 6 rôznym tímom. Všetky tímy sú v jednej ligovej tabuľke (švajčiarsky systém). Tímy boli rozdelené do 3 košov podľa ich klubového koeficientu. Každý tím hral proti 2 tímom z každého koša, jeden zápas doma a jeden vonku. 4 najlepšie tímy z tabuľky postúpili do štvrťfinále. Tímy na piatom až ôsmom mieste hrajú vyraďovacie zápasy proti tímom na deviatom až dvanástom mieste. Tímy na trinástom až osemnástom mieste vypadávajú.

## Nasadenie tímov

## Losovanie

Zdroj.

## Tabuľka

## Zápasy

### 1. zápas

### 2. zápas

### 3. zápas

### 4. zápas

### 5. zápas
 Bronze}}

### 6. zápas

## Referencie

## Pozri aj
* Ligy majsteriek UEFA 2025/2026
* Kvalifikácia Ligy majsteriek UEFA 2025/2026
* Vyraďovacia fáza Ligy majsteriek UEFA 2025/2026
* Európsky pohár žien UEFA 2025/2026

Kategória:Liga majstrov žien UEFA
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1979/80

**Česko-slovenská hádzanárska liga mužov** v **sezóne 1979/80** bol 28. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 12 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul obhájila TJ Dukla Praha, pre ktorú to bol 18. titul v histórii.

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Súťaž sa skladala z dvoch častí - zo základnej a nadstavbovej. Základná časť pozostávala z 22 kôl a každý s každým sa v nej stretol 2-krát doma a vonku. Družstvá sa po nej rozdelili na dve nadstavbové skupinyo 1. až 6. miesto a o 7. až 12. miesto. V každej zo skupín sa odohrali 2 turnaje, kde družstvá odohrali jednokolovo zápasy každý s každým, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Dve posledné družstvá z tejto skupiny zostúpili do svojich nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL).

## Účastníci

## Výsledky
### Základná časť

### Nadstavbová časť
#### Skupina o 1.6. miesto
* turnaje v Košiciach a Prahe

#### Skupina o 7.12. miesto
* turnaje v Bratislave a Martine

## Konečné umiestnenie

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1979/80

## Zdroje
* Průcha, Lukáš. Historie házené v Československu a v českých zemích  
* Denník Šport
* Denník Rudé právo

Kategória:Hádzaná v 1979
Kategória:Hádzaná v 1980
Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga mužov
Brodek

**Brodek** je potok v severnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Bebravy, meria 1,6 km a je tokom V. rádu.

## Prameň
Tečie v Strážovských vrchoch, pramení v podcelku Nitrické vrchy, Basky, na južnom svahu Záhradčia (820 m n. m.) v nadmorskej výške približne 570 m n. m.

## Opis toku
Najprv tečie na juh a priberá nevýrazný bezmenný pravostranný prítok. Následne tečie popod vrch Hrádok (so zrúcaninou hradu Čierna Lehota). Cez lokalitu Sklady sa dostáva do užšej krasovej dolinky, v ktorej sa tvoria krútňavové hrnce a iné krasové javy. Prechádza okolo obecného cintorína obce Čierna Lehota. Následne vteká do intravilánu obce a pri historickej budove starej školy sa vlieva do Bebravy.

## Referencie

# 

Kategória:Vodné toky v okrese Bánovce nad Bebravou
Kategória:Povodie Bebravy
Mária Bahurinská-Ottová

**Mária Bahurinská-Ottová**, rod. **Bahurinská** (iný zápis priezviska: **Ottová**, krycie mená: **Tamara**, **Radúz**; * 25. november 1921, Prešov† 22. máj 1957, Praha) bola partizánka zapojená do protifašistického odboja na Slovensku vrátane Slovenského národného povstania. Po vojne pracovala ako úradníčka, no v 50. rokoch bola perzekvovaná komunistickým režimom.

## Život
Narodila sa v rodine Gizely Bahurinskej, rod. Hrabčákovej a úradníka Jozefa Bahurinského (* 1899† 1980), ktorý sa počas vojnovej Slovenskej republiky angažoval v občianskych odbojových skupinách Obrana národa a Flóra a od roku 1943 sa podieľal na organizácii východoslovenského partizánskeho hnutia.

Po zmaturovaní na gymnáziu v Prešove študovala na Lekárskej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, avšak štúdium nedokončila, zrejme pre zapojenie do odboja.

Do odboja sa zapojila už v roku 1939. Najprv spolupracovala s občianskymi odbojovými skupinami, neskôr aj s komunistickým odbojom. Od roku 1943 spolupracovala s vedením partizánskeho hnutia na východnom Slovensku, najmä s partizánskym zväzkom Čapajev. Od 20. augusta 1944 do spojenia s postupujúcou Červenou armádou vo februári 1945 bola príslušníčkou Osobitnej partizánskej brigády Klementa Gottwalda na spravodajskom a zdravotníckom úseku, pričom plnila aj zásobovacie úlohy.

Po oslobodení pracovala ako úradníčka a bola členkou Ústredného výboru Zväzu slovenských partizánov. V 50. rokoch ju československý komunistický režim spolu s manželom Ernestom Ottom nespravodlivo väznil v súvislosti s vykonštruovaným procesom proti „titovským špiónom a rozvratníkom“ (pozri nižšie), pričom oficiálnym dôvodom jej zatknutia 12. januára 1950 bolo *„podozrenie z vlastizrady a* [...] *nedovolené ozbrojovanie“*.

## Osobný život
Zosobášila sa so stredoškolským profesorom Ernestom Ottom (* 1917† 1962), aktívnym príslušníkom komunistického protifašistického odboja, ktorý po oslobodení pracoval na Povereníctve školstva a národnej osvety v Bratislave až kým ho 25. novembra 1949 nezatkli *„pre podozrenie z protištátnej činnosti“* a v máji 1950 neodsúdili na trest smrti vo vykonštruovanom procese proti „titovským špiónom a rozvratníkom“, pričom neskôr mu bol trest znížený na doživotie, v roku 1960 bol prepustený a v roku 1964 posmrtne rehabilitovaný.

## Vyznamenania
* Rad Slovenského národného povstania I. triedy (1946)
* Československý vojnový kríž 1939
* Medaila Za zásluhy I. stupňa
* Medaila Partizánovi Veľkej vlasteneckej vojny I. stupňa

## Poznámky

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 
* 

Kategória:Osobnosti z Prešova
Kategória:Slovenskí partizáni
Kategória:Osobnosti SNP
Scéna (dramatický útvar)

**Scéna** je drobný dramatický útvar, ktorý je z hľadiska svojej témy aj výstavby samostatne uzavretým celkom. Vyznačuje sa redukovaným dejom (môže zobrazovať iba jednu dramatickú situáciu), malým počtom osôb (často jediná), prevahou verbálnej zložky nad fyzickou akciou, pričom môže mať podobu monológu, príp. monologického prehovoru. Svojou krátkosťou a nenáročnosťou vyhovoval predovšetkým potrebám ochotníckeho divadla.

Výrazom **scénka** sa označuje takýto krátky dramatický útvar najmä ak má komický charakter. *[[Malá encyklopédia žurnalistiky]]* (1982) za scénku označuje: *„krátky rozhlasový dramatický útvar využívajúci rozhlasové špecifiká. Jeho obsah sa sústreďuje na jednu myšlienku, bez vedľajších [[Motív (literatúra)|motívov]]. Využíva jednotu miesta, času a deja. S.*[cénky] *môžu byť dramatické, [[Satira|satirické]] a [[Veselohra|veseloherné]], príp. situačné. V rozhlasovej [[Žurnalistika|žurnalistike]] sa s. vyskytuje ako dok.*[umentárny] *útvar, v kt.*[orom] *sa dialogickou formou rekonštruujú niekt.*[oré] *staršie skutočné udalosti s aktuálnym spoločenským významom.“*

## Referencie

Kategória:Dráma
Inšpicient

**Inšpicient**, resp. **inšpicientka** (z ) je osoba pracujúca v umeleckej správe divadla (alebo televízie) zodpovedná za plynulý priebeh skúšok a predstavení.

V jednom divadle ich spravidla pracuje viac, pričom pre každú inscenáciu je určený stály inšpicient, resp. stála inšpicientka. Na základe pokynov režiséra, resp. režisérky organizuje a usmerňuje plynulý priebeh činnosti súboru na javisku aj v zákulisí, zúčastňuje sa skúšok i všetkých predstavení inscenácie a predkladá hlásenia o ich priebehu.

## Inšpícia na Slovensku
Medzi dlhoročných inšpicientov a inšpicientky v slovenských divadlách patrili:
* v Slovenskom národnom divadle: Gustáv Arbét (19491970), Ján Drlička (19481976), Štefan Gabriš, Jozef Holdoš (19461981), Jozef Klein (19451970), Michal Stránsky (19631977), Ondrej Priatka (19761996),
* na Novej scéne (dnes Divadlo Nová scéna): Alica Čuzdyová-Doležalová (19531982), A. Chromý, A. Letko, M. Michaletzová,
* v Divadle pre deti a mládež v Trnave (dnes Divadlo Jána Palárika): J. Farkašová,
* v Divadle Andreja Bagara: L. Olšanská, M. Oravcová,
* v Divadle Slovenského národného povstania v Martine (dnes Slovenské komorné divadlo): I. Kuzma, J. Barto, I. Kollár,
* v Divadle Jozefa Gregora Tajovského: S. Bartal, Z. Jevčinová, E. Tomaščík, J. K. F. Procházka,
* v Štátnom divadle Košice (dnes Národné divadlo Košice): Anna Cveková-Bašistová, S. Grünwaldová, M. Králiková, A. Hingis,
* v Divadle Jonáša Záborského: J. Fecko, J. Koršo, P. Marcin,
* v Ukrajinskom národnom divadle v Prešove: Š. Kotlík,
* v Maďarskom oblastnom divadle v Komárne: I. Krizsmarek.

## Poznámky

## Referencie

Kategória:Divadlo
Kategória:Televízia
Kategória:Povolania
Béres

**Béres** môže byť:
* priezvisko (prechýlene **Béresová**), pozri Béres (priezvisko), napr.:
** Michal Béres (1879?), dámsky kaderník a redaktor, pozri pod Salón Béres
** Anna Béres, rod. Balgiewicz (18871955), kozmetička, pozri pod Salón Béres
* holičský, kadernícky a kozmetický salón na Hlavnej ulici v Košiciach v rokoch cca 19041936, pozri Salón Béres

## Pozri aj
* Béreš
Béreš

**Béreš** (prechýlene **Bérešová**) je slovenské priezvisko.

## Známi nositelia
* Eva Bérešová, rod. Gregorová (* 1943), tanečnica, členka baletu Divadla Jozefa Gregora Tajovského (19611984)
* Ján Béreš (18941970), funkcionár Komunistickej strany Československa, zakladajúci člen a funkcionár socialistických telovýchovných organizácií
* Jozef Béreš ml. (* 1984), automobilový pretekár
* Katarína Berešová (* 1987), atlétka, vytrvalostná bežkyňa
* Monika Bérešová (* 1960), komunálna politička, bývalá primátorka Sečoviec (20032010)
* Ondrej Béreš (* 1932), tanečník, člen a sólista baletu Štátneho divadla Košice (19541975)
* Viktor Béreš (* 1977), ekonóm, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky (20032005)
* Zuzana Berešová (* 1980), klaviristka

## Pozri aj
* Béres

## Referencie

Kategória:Priezviská na Slovensku
Ázijská jazdecká divízia

**Ázijská jazdecká divízia** bola jazdeckou divíziou Bielej armády počas ruskej občianskej vojny. Divízia sa skladala z Buriatov, Tatárov, Baškirov, Mongolov z rôznych kmeňov, Číňanov, Mandžuov, Kozákov, poľských exulantov a mnohých ďalších.

## Vznik
Divíziu sformoval v Zabajkalsku barón Roman von Ungern-Sternberg 28. mája 1919. Pozostávala zo zvyškov rozpusteného Domorodého jazdeckého zboru Bielej armády.

## Dejiny
Od 18. marca 1920 bola priamo podriadená vrchnému veliteľovi všetkých ozbrojených síl východných oblastí Ruska atamanovi Semionovovi a od 21. mája 1920 bola súčasťou Ďalekovýchodnej armády.

Po Kolčakovej porážke Červenou armádou a následnom rozhodnutí Japonska stiahnuť svoje expedičné jednotky zo Zabajkalska, Semionov, neschopný odolať tlaku boľševických síl, plánoval ústup do Mandžuska.

Ungern to však videl ako príležitosť na realizáciu svojho monarchistického plánu. 7. augusta 1920 porušil svoju vernosť Semionovovi a transformoval svoju Ázijskú jazdeckú divíziu na partizánsky oddiel. Neskôr v tom istom mesiaci jednotka prekročila mongolsko-ruské hranice kvôli útokom Červenej armády a Ľudovej revolučnej armády Ďalekého východu. Tento presun do Mongolska Semionov nepovolil. V Mongolsku sa oddiel spojil s ďalšími silami Bielej armády, napríklad s jednotkami plukovníkov N. N. Kazagrandiho a A. P. Kaigorodova, aby bojoval proti čínskym a červeným silám.29. septembra bola divízia vyradená zo Semionovej Ďalekovýchodnej armády. Počas evakuácie Ďalekovýchodnej armády zo Zabajkalska do Primorského kraja pozdĺž čínskej východnej železnice sa divízia vydala inou cestou.

### Vstup do Mongolska
náhľad|Šialený barón Roman von Ungern-Sternberg
2. októbra 1920 divízia o sile okolo 900 mužov (v podstate o sile asi jedného práporu), so svojimi štyrmi plukmi a delostrelectvom, vstúpila do Mongolska, keď Bogdchán súhlasil s ponukou von Ungern-Sternberga oslobodiť Mongolsko od čínskych okupantov. Bojové jadro divízie tvorilo osem zabajkalských kozáckych eskadrón. Divízia oslobodila mongolské hlavné mesto Urgu od Číňanov a dvakrát sa pokúsila preraziť do Zabajkalska, ale utrpela ťažké straty.  V júni 1921 divízia pozostávala z 3 500 mužov, ale v bitke pri Trojickosavskom stratila až 2/3 mužov. V záverečnom strete mali von Ungernove sily približne 1 000 vojakov. Počas ústupu, pobúrení krutým zaobchádzaním svojho veliteľa, dôstojníci vyhnali Ungerna a divízia sa v dvoch brigádach pod velením Esaula Makeeva a potom plukovníka Ostrovského (pod skutočným vedením plukovníka M. G. Tornovského) presunula do Mandžuska, kde bola v auguste 1921 odzbrojená.

## Referencie

Kategória:Ruská občianska vojna
Kategória:Dejiny Mongolska
Dáždený potok

**Dáždený potok** je krátky vodný tok v Turzovskej vrchovine na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Kornianky v povodí Kysuce, má dĺžku približne 3 km a je tokom VI. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti Turzovskej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Zadné vrchy, neďaleko samoty Lietava, v nadmorskej výške približne  Od prameňa v súvislom lesnom poraste pod hrebeňom tečie južným smerom, využívajúc terén údolia. Lokalitou Na doline pokračuje k osade Barčákovci, pričom sa postupne mierne stáča na juhovýchod. Cez Daždené vedie už hustejšie obývanou oblasťou do osady Dubáčovci, ktorá patrí do miestnej časti Nižná Korňa. Na dolnom toku sa oblúkom opäť stáča na juh, križuje hlavnú cestu a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Kornianky v povodí rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Dáždený potok pramení a preteká iba územím obce Korňa v okrese Čadca v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Turzovská vrchovina, Zadné vrchy

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Turzovskej vrchovine
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Korňa
Salón Béres

náhľad|V inzeráte na salón v nemeckojazyčných košických novinách ''Kaschauer Zeitung'' (9. apríl 1910) Michal Béres avizuje, že ''„za prijateľné ceny vykonáva všetky druhy služieb a na požiadanie naučí každú dámu, ako si sama upraviť účes“''
[náhľad|Inzerát na salón v novinách ''[Slovenský Východ* (16. apríl 1922)]]
*'Salón Béres** bol uznávaný holičský, kadernícky a kozmetický salón na [[Hlavná ulica (Košice)|Hlavnej ulici]] v [[Košice|Košiciach]] v rokoch cca 19041936, ktorý sídlil v [[Andrášiho palác (Košice)|Andrássyho paláci]].

== Dejiny ==
Základom budúceho Salónu Béres bol salón v dome na východnej strane Hlavnej ulice naproti [[Urbanova veža|Urbanovej veži]] (dnes [[súpisné číslo]] 103), ktorý zriadil Peter Gábrits pochádzajúci zo [[Subotica|Subotice]] po tom, čo sa v 60. rokoch 19. storočia usadil v Košiciach, pričom ako jeden z prvých košických holičov vo svojom podniku zaviedol aj dámske kaderníctvo. Zomrel 12. februára 1904 a po jeho vdova Berta Gábrits, rod. Vebel salón predala dámskemu kaderníkovi Michalovi Béresovi.

**Michal Béres** (; * [[21. august]] [[1879]], Košice† ?) sa vyučil vo [[Viedeň|Viedni]] a svoje zručnosti ďalej rozvíjal v najznámejších salónoch vo Viedni, [[Berlín]]e, [[Drážďany|Drážďanoch]] a v [[Hamburg]]u, pričom sa vypracoval na odborníka vo farbení vlasov. Gábritsov salón zmodernizoval a neskôr presunul do Andrássyho paláca, kde zriadil »Salón Béres«. V roku 1909 sa jeho manželkou stala **Anna Béres**, rod. **Balgiewicz*' (* [[1887]]† [[1955]]), ktorá získala kozmetické vedomosti na študijnom pobyte v [[Budapešť|Budapešti]] u francúzskych [[Dermatológia|dermatológov]], vďaka čomu v roku 1913 rozšírila ponuku služieb salónu o kozmetické zákroky a poradenstvo pri starostlivosti o pleť, pričom kozmetické a skrášľovacie prípravky získavala od osvedčených dodávateľov z Budapešti. *„*[M]*oderne zariadený a vybavený“* salón tak spĺňal *„*[n]*ajvyššie kritériá odbornosti a spoľahlivosti vo svojom odbore“*.

Renomé podniku zvyšovala aj skutočnosť, že v rokoch 19261928 a 19301938 M. Béres vykonával funkciu hlavného a zodpovedného redaktora odborného časopisu holičských a kaderníckych majstrov *Fodrászok Lapja''.

V roku 1936 sa majiteľom salónu stal holič a kaderník Štefan Oláh (; * 1905† 1981), ktorý ho viedol od roku 1928. V tom čase zamestnával 12 osôb a dve až tri osoby mal vo výučbe. Ako kaderníčka tu pracovala aj jeho manželka Helena Oláh, rod. Sztary (* 1905† 1995, ⚭ 1927).

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 
* 
* 

Kategória:Dejiny Košíc
Kategória:Zaniknuté podniky na Slovensku
Roman Fiodorovič Ungern von Sternberg

Barón **Nikolaj Robert Maximilián Freiherr von Ungern-Sternberg** (; * 10. január 1886, Graz† 15. september 1921, Novonikolajevsk), často označovaný ako **Roman von Ungern-Sternberg** alebo **barón Ungern**, bol ruský vojenský vodca v ruskej občianskej vojne a potom nezávislý vojvodca, ktorý zasiahol v Mongolsku proti Číne.

Bol príslušníkom baltskej nemeckej menšiny Ruskej ríše a ultrakonzervatívnym monarchistom, ktorý sa po ruskej revolúcii v roku 1917 usiloval o obnovenie monarchie a o oživenie Mongolskej ríše pod vládou Bogd chána. Pre svoju náklonnosť  k vadžrajánovému budhizmu a excentrické, často násilné zaobchádzanie s nepriateľmi aj s vlastnými ľuďmi získal prezývku „Šialený barón“ alebo „Krvavý barón“.

Vo februári 1921 Ungern na čele Ázijskej jazdeckej divízie vyhnal čínske jednotky z Mongolska a obnovil panovnícku moc Bogd chána. Počas päťmesačnej okupácie Vonkajšieho Mongolska nastolil poriadok v hlavnom meste Ikh Chüree (dnes Ulanbátar) zastrašovaním a brutálnym násilím proti boľševictvu a čínskemu obyvateľstvu. V júni 1921 odcestoval na východnú Sibír, aby podporil protiboľševické partizánske sily a odvrátil spoločnú inváziu Červenej armády a mongolských povstalcov. Táto akcia nakoniec viedla k jeho porážke. 

20. augusta 1921 ho odzbrojili mongolskí príslušníci jeho divízie a odovzdali boľševikom. 15. septembra 1921 bol v Novonikolajevsku odsúdený za kontrarevolúciu. Po šesťhodinovom vykonštruovanom procese bol vyhlásený za vinného toho istého dňa bol popravený.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Ruskí šľachtici
Kategória:Nemeckí šľachtici
Kategória:Príslušníci Bielej armády
Kategória:Ruské vojenské osobnosti
Kategória:Osobnosti ruskej občianskej vojny
Kategória:Osobnosti z Grazu
Ubikvitín

**Ubikvitín** je malá (8,6 kDa) regulačná bielkovina, ktorá sa nachádza vo väčšine tkaniva eukaryotických organizmov, teda je všadeprítomný, z čoho pochádza jeho názov (lat. *ubīque*, všade). Gideon Goldstein objavil ubikvitín v roku 1975 a neskôr bola táto bielkovina charakterizovaná v priebehu 70. a 80. rokov 20. storočia. V ľudskom genóme sa nachádzajú štyri gény pre ubikvitín: UBB, UBC, UBA52 and RPS27A. Ubikvitín je termostabilný a evolučne vysoko konzervovaný.

Naviazanie ubikvitínu na bielkovinu sa nazýva **ubikvitinácia**. Tento proces ovplyvňuje bielkoviny mnohými spôsobmi: môže ich označiť, aby sa rozložili v 26S proteazóme; pozmeniť ich bunkové rozmiestnenie (lokalizáciu); ovplyvniť ich aktivitu; alebo sprostredkovať či zabrániť interakciám medzi bielkovinami. Ubikvitinácia prebieha v troch krokoch: aktivácia, konjugácia a ligácia, za čo sú postupne zodpovedné ubikvitín-aktivujúce enzýmy (E1), ubikvitín-konjugujúce enzýmy (E2) a ubikvitínligázy (E3). Výsledkom tejto kaskády je naviazanie ubikvitínu na inú bielkovinu, a to na lyzín pomocou izopeptidovej väzby, na cysteín pomocou tioesterovej väzby, na serín, treonín alebo tyrozín pomocou esterovej väzby, alebo na aminoskupinu na N-konci bielkoviny pomocou peptidovej väzby. Tento proces využíva ATP.

Počas úpravy bielkovín môže byť naviazaný jeden ubikvitín (**monoubikvitinácia**) alebo reťazec ubikvitínov (**polyubikvitinácia**). Prvá molekula ubikvitínu sa viaže pomocou C-koncovej karboxylovej skupiny na konkrétny lyzín, cysteín, serín, treonín alebo N-koniec danej bielkoviny. Dodatočné molekuly ubikvitínu sú vždy naviazané pomocou svojho C-konca na jeden zo siedmich lyzínov alebo N-koncový metionín predchádzajúceho ubikvitínu. Tieto aminokyseliny, pre ktoré sa používajú jednopísmenové skratky „K“ (lyzín) a „M“ (metionín) a ich poradie v sekvencii, predstavujú napríklad M1, K29, K48. Takto vzniká reťazec molekúl ubiktivínu. Polyubikvitinácia smeruje bielkoviny na rozklad v proteazómoch len ak sú ubikvitíny naviazané na konkrétnych pozíciách, typicky K29 alebo K48, zatiaľ čo polyubikvitinácia na ostatných pozíciách (napr. M1, K6, K11 alebo K63) a monoubikvitinácia môžu regulovať rôzne iné procesy, napríklad presuny molekúl počas endocytózy, zápaly, transláciu a opravu DNA.

Za objav toho, že reťazce ubikvitínov smerujú bielkoviny k proteazómu, kde dochádza k ich rozkladu a recyklácii, získali Aaron Ciechanover, Avram Herško a Irwin Rose Nobelovu cenu za chémiu v roku 2004.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Bielkoviny
Kategória:Posttranslačné modifikácie
Kategória:Štruktúra proteínov