open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mária Remeňová

**Mária Remeňová** (* 27. júl 2000, Dolný Kubín) je slovenská biatlonistka, ktorá reprezentuje Slovensko na Zimných olympijských hrách v Miláne a Cortine 2026.

Debutovala v biatlone na Zimných olympijských hrách 2026 vo vytrvalostných pretekoch na 15km, kde obsadila s časom 50:01,7 min. a šiestimi trestnými minútami 82. miesto. Zúčastní sa aj šprintu a štafety.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Mária Remeňová na stránke Medzinárodnej lyžiarskej federácie 
* Mária Remeňová na stránke Medzinárodnej biatlonovej únie 
* Mária Remeňová na stránke SOŠV

Kategória:Osobnosti z Dolného Kubína
Kategória:Slovenskí biatlonisti
Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2026
Vladyslav Mychajlovyč Heraskevyč

**Vladyslav Mychajlovyč Heraskevyč** (; * 12. január 1999, Kyjev) je ukrajinský športovec. Reprezentuje Ukrajinu v skeletone.

## Športová kariéra
Heraskevyča trénuje jeho otec Mychajlo Heraskevyč. Heraskevyč je prvý skeletonista Ukrajiny.

### Olympijské hry
Počas Zimných olympijských hier 2018 konaných v Pchjongčchangu získal 12. miesto.

#### 2022
Počas Zimných olympijských hier 2022 konaných v Pekingu niekoľko dní pred začiatkom ruskej invázie Ukrajiny ukázal transparent s odkazom „No War in Ukraine“ (Nie vojne na Ukrajine). Heraskevyč získal 18. miesto.

#### 2026
Na Zimných olympijských hrách 2026 bol vlajkonosičom Ukrajiny na otvorení hier. Podľa výsledkov z tréningov mal šancu na medailu, hoci nie ako favorit. Mohla to byť prvá ukrajinská medaila týchto hier. 9. februára 2026 Heraskevyč oznámil, že jeho prilba bola zakázaná. Fotkami na prilbe si chcel uctiť športovcov, ktorí padli počas ruskej invázie Ukrajiny.

Ráno pred súťažou sa Heraskevyča pokúšala prehovoriť prezidentka MOV Kirsty Coventry, ale neúspešne. Heraskevyč mal porušiť pravidlo 40.2 Olympijskej charty, ktoré hovorí o slobode slova v súlade s hodnotami olympijského hnutia a Výkonného výboru MOV. Heraskevyč bol diskvalifikovaný 45 minút pred začiatkom pretekov. Medzinárodný olympijský výbor mu navrhol, aby súťažil v inej prilbe a kontroverznú prilbu priniesol po súťaži.

V piatok, 13. februára 2026, Heraskevyč neuspel na Športovom arbitrážnom súde (CAS). Prípad rozhodol jeden arbitrátor. *„Účastník hier má povinnosť riadiť sa pravidlami MOV zhrnutých v Pokynoch o vyjadrovaní sa športovcov. Tie zabezpečujú primeranú rovnováhu medzi právom športovca vyjadriť svoje názory a právom mať plnú pozornosť na predvedenie športového výkonu počas súťaže. CAS prejavuje sympatie s pánom Heraskevičom a jeho snahe vyjadriť smútok za padlými. Dostal však príležitosť vyjadriť svoje posolstvo iným spôsobom než priamo počas pretekov, a to v tréningových jazdách, na sociálnych sieťach či v mixzóne,“* uviedol súd. Heraskevyč dúfal, že súd konaný v Miláne vyhrá, ale keďže sa konal až po pretekoch, situáciu by to nezmenilo. Heraskevyč odišiel z olympijskej dediny vo štvrtok večer. Skoršie kritizoval, že v dejiskách olympiády vidno ruské vlajky aj keď sú oficiálne zakázané, kritizoval rozhodnutie povoliť ruským a bieloruským športovcom súťažiť ako neutrálnym ako aj rozhodnutie prideliť Zimné olympijské hry 2014 ruskému Soči.

## Ocenenia
* (2025): Rad slobody

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Vladyslav Mychajlovyč Heraskevyč na webe Medzinárodnej bobovej a skeletonovej federácie

Kategória:Osobnosti z Kyjeva
Kategória:Ukrajinskí skeletonisti
Kategória:Ukrajinskí olympionici
Kategória:Skeletonisti na Zimných olympijských hrách 2018
Kategória:Skeletonisti na Zimných olympijských hrách 2022
Kategória:Skeletonisti na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Olympijskí vlajkonosiči Ukrajiny
Kategória:Laureáti Radu slobody (Ukrajina)
Kategória:Vlajkonosiči na Zimných olympijských hrách 2026
Ľudovít Francúzsky (1707 – 1712)

**Ľudovít, vojvoda Bretónsky** (* 8. január 1707 – † 8. marec 1712) bol dedičom francúzskeho trónu. Bol potomkom Ľudovíta, vojvody Burgundského (* 1682 – † 1712) a jeho manželky Márie Adely Savojskej.

Bol najstarším synom dauphina, čím bol prezývaný ako s*yn Francúzska*. Ľudovít prišiel na svet na pôde Zámku Versailles ako syn Ľudovíta, vojvodu z Burgundska. Bol vymenovaný za vojvodu Bretónskeho ako nástupca svojho zosnulého brata Ľudovíta (* 1704 – † 1705), ktorý bol prvým držiteľom tohto titulu za dlhých až dvesto rokov.

V čase svojho narodenia bol Ľudovít tretím v poradí ako nástupca na trón a to po svojom otcovi a starom otcovi Ľudovítovi, veľkému Dauphinovi (* 1661 – † 1711). Predchádzal mu starší brat, ktorý bol nositeľom mena taktiež ako Ľudovít. Prišiel na svet roku 1704, lenže po veľmi krátkom čase, presnejšie roku 1705 skonal ako dieťa.

Roku 1711 skonal jeho starý otec a to presnejšie Ľudovít, veľký Dauphin. Hneď rok po tejto pietnej udalosti zomrel dokonca jeho otec, teda Ľudovít, vojvoda burgundský.

Vojvoda bretónsky sa tak roku 1712 a to presne v čase smrti svojho otca stal ako päťročné dieťa francúzskym dauphinom, pričom tento šľachtický titul mu udelil jeho prastarý otec, ktorým bol vtedy už starý francúzsky kráľ menom Ľudovít XIV. Tento titul mu však náležal dosť krátko, pretože v ten istý rok zomrel taktiež on.

Bol vychovávaný pod dohľadom kráľovskej guvernantky Louise de Prie. Rovnako ako jeho rodičia, taktiež i on zomrel na osýpky. Miestom jeho posledného bolaBazilika Saint-Denis.

Jeho mladší brat sa stal dauphinom a napokon roku 1715 bol slávnostne korunovaný ako kráľ Ľudovít XV.

## Rodokmeň a predkovia

## Pozri aj
* Ľudovít Francúzsky (rozlišovacia stránka)
* Ľudovít Francúzsky (1682 – 1712)
* Mária Adela Savojská
* Ľudovít XV.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Francúzski vojvodovia
Kategória:Francúzski šľachtici
Kategória:Bourbonovci
Kategória:Pochovaní v bazilike Saint-Denis
Kategória:Osobnosti z Versailles
Ekdémos

**Ekdémos** (iné názvy: **Ekdélos**, **Ecdemus**; ) bol významný platónsky filozof a štátnik z Megalopolisu, ktorý žil v 3. storočí pred Kr. Preslávil sa ako bojovník proti tyranii a aktívny účastník politického života v helénskom Grécku.

## Život a pôsobenie
Spolu so svojím priateľom a spolužiakom Démofanom bol žiakom Arkesilaa, predstaveného aténskej Akadémie. Svoje filozofické vzdelanie uplatňovali v politickej praxi s cieľom obnoviť slobodu v gréckych mestských štátoch:
* **Megalopolis:** Okolo roku 251 pred Kr. sa podieľal na zvrhnutí tyrana Aristodéma v ich rodnom meste Megalopolis.
* **Sikyón:** Krátko nato pomáhal Aratovi zo Sikyónu pri vyhnaní tyrana Nikokla a pri zjednotení mesta s Achájskym spolkom.
* **Kyrené:** Na žiadosť občanov mesta Kyrené odišiel spolu s Démofanom do severnej Afriky, kde spravovali štát a zaviedli reformy, ktoré priniesli mestu stabilitu a prosperitu.
Bol tiež jedným z vychovávateľov slávneho stratéga Filopoimena, ktorému vštepoval cnosti potrebné pre vedenie štátu a vojska.

## Rozdiel v menách
* **Ekdémos:** túto formu používa najmä Ploutarchos v životopise Filopoimena.
* **Ekdélos:** túto formu preferuje historik Polybios.

## Referencie

## Pozri aj
* Platónova akadémia

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Pavol Goga

PaedDr. **Pavol Goga** (* 24. jún 1963) je slovenský učiteľ a politik, súčasný poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a Nitrianskeho samosprávneho kraja za stranu SMER-SD.

## Životopis
Goga študoval na pedagogickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre odbor slovenský jazyk a dejepis. Po štúdiu pracoval ako učiteľ na základnej škole, neskôr ako stredoškolský učiteľ na Gymnáziu v Topoľčanoch. V rokoch 20022006 pôsobil ako poslanec na Mestskom zastupiteľstve v Topoľčanoch. Medzi rokmi 20062010 bol členom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS.

Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov 2005 kandidoval za stranu SMER – sociálna demokracia a ziskom 5 729 hlasov sa stal poslancom Nitrianskeho samosprávneho kraja. V parlamentných voľbách 2006 kandidoval za stranu SMER-SD zo 68. miesta kandidátky a so ziskom 2 696 nebol zvolený za poslanca NR SR. Avšak 1. augusta 2006 sa stal poslancom NR SR ako náhradník za Milana Mojša. Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov 2009 kandidoval za koalíciu KDH, ĽS-HZDS, SDKÚ-DS, SMER a so ziskom 5 082 hlasov sa stal poslancom Nitrianskeho samosprávneho kraja.

V parlamentných voľbách 2010 kandidoval za stranu SMER-SD zo 41. miesta kandidátky a so ziskom 2 647 hlasov sa stal poslancom NR SR. V parlamentných voľbách 2012 opäť kandidoval za stranu SMER-SD z 42. miesta kandidátky a so ziskom 4 228 hlasov sa stal poslancom NR SR. Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov 2013 kandidoval za koalíciu SMER-SD, KDH a so ziskom 3 232 hlasov sa stal poslancom Nitrianskeho samosprávneho kraja.

V parlamentných voľbách 2016 kandidoval za stranu SMER-SD z 52. miesta kandidátky a so ziskom 1 604 hlasov nezískal dostatočný počet hlasov na poslanecký mandát NR SR. Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov 2017 kandidoval za koalíciu SMER-SD, SNS, MOST-HÍD a so ziskom 3 478 hlasov sa stal poslancom Nitrianskeho samosprávneho kraja. V parlamentných voľbách 2020 kandidoval za stranu Smer zo 44. miesta no ziskom 1 161 mu nestačilo pokračovať v poslaneckom mandáte. 

Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov 2022 kandidoval za koalíciu SMER-SD, SNS a s 3 726 hlasmi nezískal dostatočný počet hlasov na pokračovanie mandátu poslanca Nitrianskeho samosprávneho kraja.  V parlamentných voľbách 2023 opätovne kandidoval za stranu SMER-SD z 51. miesta kandidátky a so ziskom 1 850 hlasov sa do parlamentu nedostal. V novembri 2023 nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Národnej rady SR Igora Melichera. 28. októbra 2024 na 15. riadnom Zastupiteľstve NSK zložil sľub a nahradil tým zaniknutý mandát Petra Baláža.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil poslanca NR SR

Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici Smeru
Kategória:Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Kategória:Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Kategória:Poslanci NR SR (2012 – 2016)
Kategória:Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Kategória:Poslanci NR SR (2023 – 2027)
Kategória:Poslanci Nitrianskeho samosprávneho kraja
Orthagoras

**Orthagoras** (; 7. storočie pred Kr.) bol zakladateľom najdlhšie trvajúcej tyranskej dynastie v starovekom Grécku, ktorá vládla v meste Sikyón približne jedno storočie (cca 676 – 576 pred Kr.). Podľa antických prameňov sa k moci dostal ako populárny vojenský veliteľ, pričom jeho vláda bola charakteristická rešpektovaním zákonov a náklonnosťou k ľudu.

## Pôvod a vzostup k moci
Podľa tradície zaznamenanej u Aristotela a neskorších autorov bol Orthagoras synom Andreasa. Antické pramene často uvádzajú, že Andreas aj Orthagoras boli „mageiros“ (*μάγειρος*), čo sa tradične prekladá ako mäsiar alebo kuchár. Moderná historiografia však naznačuje, že v archaickom období išlo o prestížnu funkciu spojenú s rituálnymi obetami, čo by svedčilo skôr o vznešenom pôvode rodiny než o nízkom sociálnom postavení.

Svoju kariéru začal ako vojak a vďaka odvahe v boji bol zvolený do funkcie polemarcha (veliteľa vojska). K moci mu dopomohlo využitie nespokojnosti pôvodného nedórskeho obyvateľstva voči vládnucej dórskej aristokracii.

## Charakter vlády a Pýthijské hry
Vláda Orthagora a jeho nasledovníkov bola považovaná za výnimočne stabilnú. Aristoteles vo svojej *Politike* vysvetľuje, že Orthagorovci si udržali moc takmer sto rokov, pretože vládli umiernene a v súlade s existujúcimi zákonmi.

Dynastia kládla veľký dôraz na náboženskú prestíž:
* **Pýthijské hry:** Orthagorovci využili účasť Sikyónu v prvej svätej vojne na upevnenie vzťahov s delfskou veštiarňou. Investície do kultu Apolóna a podpora Pýthijských hier urobili zo Sikyónu jedno z kultúrnych centier vtedajšieho sveta.

## Nástupcovia
Po Orthagorovi vládla jeho rodina ďalšie generácie. Medzi jeho nástupcov patril brat Myrón a najmä slávny pravnuk Kleisthenés zo Sikyónu, ktorý bol starým otcom aténskeho reformátora Kleisthena a prastarým otcom Perikla.

## Referencie

## Pozri aj
* Tyrania (Grécko)
* Kleisthenes (Sikyón)

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:7. storočie pred Kr.
Kategória:Vládcovia Sikyónu
Aischines (tyran)

**Aischines** (; 6. storočie pred Kr.) bol posledným tyranom mesta Sikyón z dynastie Orthagorovcov. Jeho vláda sa skončila približne v roku 510 pred Kr. vojenským zásahom Sparty, čím zanikla najdlhšie trvajúca tyranská dynastia v starovekom Grécku.

## Pád dynastie
Aischines nastúpil k moci v období, kedy sa politická situácia na Peloponéze zásadne menila. Sparta pod vedením kráľa Kleomena I. začala aktívne presadzovať politiku zvrhávania tyranií a nastoľovania spriatelených oligarchických režimov.

Hlavné príčiny jeho pádu:
* **Zásah Sparty:** Okolo roku 510 pred Kr. vtrhlo spartské vojsko do Sikyónu a Aischines bol donútený odísť do vyhnanstva. Tento akt bol súčasťou širšieho spartského úsilia o vytvorenie Peloponézskeho spolku.
* **Strata vnútornej podpory:** Na rozdiel od zakladateľa dynastie Orthagora, Aischines už nedisponoval takou mierou popularity medzi obyvateľstvom, čo Sparťanom uľahčilo jeho zvrhnutie.

## Historický význam
Zvrhnutím Aischina sa skončila éra, ktorá trvala približne sto rokov. Po jeho vyhnaní sa Sikyón stal pevnou súčasťou spartského bloku a prešiel na oligarchickú formu vlády. Meno Aischines sa v antických zoznamoch tyranov spomína ako bod, kde sa „vzorová tyrania“ zmenila na neudržateľný režim.

## Referencie

## Pozri aj
* Orthagoras
* Kleisthenes (Sikyón)
* Tyrania (Grécko)

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:6. storočie pred Kr.
Kategória:Vládcovia Sikyónu
Bystrá (prítok Bobroveckého potoka)

**Bystrá** je vodný tok v Podtatranskej brázde na území okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Bobroveckého potoka v povodí Oravy, má dĺžku približne 3,5 km a je tokom VI. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v Podtatranskej brázde, v jej podcelku Zuberská brázda, v sedle Bôrik (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v zalesnenom horskom sedle v závere doliny Mihulčie tečie východným smerom. Po celý čas sleduje cestu z Oravíc do Zuberca a zároveň okraj Tatranského národného parku. Priberá množstvo prevažne ľavostranných prítokov zo svahov Skorušiny () a Blatnej (). V strednej časti priberá významnejšie pravostranné prítoky zo svahov mohutnej Osobitej () a Mihulčia () na okraji Západných Tatier a mierne sa stáča severovýchodným smerom. V dolnej časti vedie oblasťou nesúvislého porastu a pod vrchom Jašteričie () sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Bobroveckého potoka, prítoku Oravice v povodí rieky Oravy. Viaceré zdroje uvádzajú Bystrú ako prítok Oravice a Bobrovecký potok ako prítok Bystrej. Tento článok však vychádza z podkladov Úradu geodézie, kartografie a katastra SR, ktoré uvádzajú Bystrú ako prítok Bobroveckého potoka. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Bystrá pramení a na hornom toku preteká územím obce Vitanová, následne prechádza do katastra mesta Tvrdošín v okrese Tvrdošín v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy
* Podtatranská brázda, Zuberská brázda

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podtatranskej brázde
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Tvrdošín
Kategória:Vitanová
Kategória:Tvrdošín
Orthagorovci

**Orthagorovci** ( – *Orthagoridai*) bola tyranská dynastia, ktorá vládla v starogréckom meste Sikyón približne jedno storočie (cca 676 – 510 pred Kr.). Podľa Aristotela išlo o najdlhšie trvajúcu tyraniu v dejinách Grécka, čo pripisoval ich umiernenej vláde, rešpektovaniu zákonov a podpore ľudu.

## Dejiny a predstavitelia
Vzostup dynastie bol spojený so sociálnym napätím v archaickom Sikyóne, kde rodina Orthagorovcov využila nespokojnosť pôvodného nedórskeho obyvateľstva voči vládnucej dórskej aristokracii.

K hlavným predstaviteľom patrili:
* **[[Orthagoras]]:** zakladateľ dynastie a prvý tyran (pôvodne veliteľ vojska – polemarchos).
* **[[Myrón zo Sikyónu|Myrón]]:** brat Orthagora, známy víťazstvom v olympijských pretekoch vozov v roku 648 pred Kr.
* **[[Kleisthenes (Sikyón)|Kleisthenés]]:** najvýznamnejší člen rodu. Reformoval kmeňové zriadenie mesta a výrazne zasiahol do celogréckej politiky počas prvej svätej vojny.
* **[[Aischines (tyran)|Aischines]]:** posledný tyran, ktorého v roku 510 pred Kr. zvrhlo spartské vojsko pod vedením kráľa Kleomena I.

## Historický odkaz
Vláda Orthagorovcov je v historiografii vnímaná ako obdobie hospodárskeho a kultúrneho rozkvetu. Sikyón sa za ich vlády stal centrom sochárstva a umenia. Rodové väzby dynastie siahali až do Atén; dcéra Kleisthena Sikyónskeho, Agaristé, sa vydala za Megakla z rodu Alkmaiónovcov, čím sa Orthagorovci stali predkami aténskych štátnikov Kleisthena a Perikla.

## Referencie

## Pozri aj
* Sikyón (mesto)
* Tyrania (Grécko)

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:Panovnícke rody
Theodor Pištěk

**Theodor Pištěk** môže byť:
* český herec a režisér (* 1895† 1960), pozri Theodor Pištěk (herec)
* český výtvarník, maliar a kostymér, syn predošlého (* 1932† 2025), pozri Theodor Pištěk (výtvarník)

Pištěk, Theodor
Biatlon na Zimných olympijských hrách 2026 – šprint mužov

**Šprint mužov** na 10 kilometrov v biatlone na Zimných olympijských hrách 2026 sa konal v biatlonovom stredisku Südtirol Arena v Anterselve 13. februára 2026.

Víťazom sa stal Francúz Quentin Fillon Maillet, pred Nórmi Vetle Sjåstad Christiansenom a Sturla Holm Laegreidom.

## Výsledky

## Referencie

## Zdroj

Šprint mužov
Aristodémos (Megalopolis)

**Aristodémos** (; † 251 pred Kr., Megalopolis), prezývaný *Chréstos* (Dobrotivý), bol tyranom arkádskeho mesta Megalopolis v 3. storočí pred Kr. Napriek svojej povesti umierneného vládcu bol nakoniec zvrhnutý a zabitý pri prevrate vedenom žiakmi Platónovej akadémie.

## Vláda a politika
Aristodémos sa k moci dostal s podporou macedónskeho kráľa Antigona Gonata, ktorý v tom čase dosadzoval tyranov do gréckych miest, aby si zabezpečil vplyv na Peloponéze. 

Hoci bol tyranom, jeho prídomok *Chréstos* naznačuje, že sa snažil o populárnu politiku a podporu nižších vrstiev. Počas svojej vlády úspešne bránil mesto pred útokmi Sparty a v bitke pri Megalopolise (cca 262 pred Kr.) porazil spartské vojsko, pričom v boji padol spartský kráľ Akrotatos.

## Pád a smrť
Napriek vojenským úspechom a relatívnej popularite rástol proti jeho osobnej moci odpor medzi intelektuálnou elitou mesta. Okolo roku 251 pred Kr. zorganizovali jeho spoluobčania a filozofi Ekdémos a Démofanés, ktorí sa vrátili z aténskej Akadémie, sprisahanie. Aristodémos bol pri tomto prevrate zavraždený, čo viedlo k obnoveniu demokratického zriadenia a neskoršiemu vstupu Megalopolisu do Achájskeho spolku.

## Referencie

## Pozri aj
* Ekdémos
* Démofanés
* Megalopolis

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:3. storočie pred Kr.
Goliáš

**Goliáš** (prípadne **Goliáš z Gatu**, **Goliáš z Gétu**, **Goliáš Gatský**; * ?, Gat† 11. stor. pred Kr., Efes Damíme) je biblická starozákonná postava, filištínsky bojovník obrovského vzrastu, ktorý je v boji porazený a zabitý izraelským mladíkom, budúcim kráľom Dávidom.

## Goliáš v Biblii

### Pôvod a charakter
Goliáš pochádzal z mesta Gat (Gét) a pravdepodobne bol potomkom kanaánskeho kmeňa obrov – *refajim*, ktorí našli po porážke od Ammónovcov útočisko u Filištíncov (2 Sam 21, 22; Dt 2, 2021).

[náhľad|vľavo|[Michelangelo Buonarroti, *Dávid a Goliáš*, freska, 1509, Sixtínska kaplnka, Vatikán]]

Biblia ho nazýva „prostredníkom“ (dosl. „ten, čo stojí medzi dvoma vojskami“) alebo „silákom“. Podrobný opis Goliášovej výzbroje (1 Sam 17, 57) je literárny prostriedok, ktorý zdôrazňuje jeho význam ako bojovníka.

Podľa masoretského textu bol vysoký šesť lakťov a jednu piaď (1 Sam 17, 4), čo zodpovedá takmer 3 metrom. Podľa Septuaginty však iba „4 lakte a piaď“, teda približne 2 metrom.

### Súboj
Počas vlády kráľa Saula sa filištínske a izraelské vojská utáborili oproti sebe v Efes Damíme, medzi Sochom a Azekou (1 Sam 17,13). Počas 40 dní Goliáš naháňal hrôzu izraelskému vojsku tým, že vyzýval protivníkov na súboj (1 Sam 17,411,16). Goliášovu výzvu nakoniec prijal mladý Dávid, ktorý zároveň odmietol Saulom ponúknutú vojenskú výstroj a  ozbrojený len pastierskou palicou a prakom, zviedol s Goliášom súboj (1 Sam 17,2440). 

[náhľad|[Tiziano Vecelli, *David a Goliáš*, olej na plátne, medzi 1542 a 1544, Santa Maria della Salute, Benátky]]
[vľavo|náhľad|anonymný autor, ''Boj medzi Dávidom a Goliášom'', nástenná maľba, 12. storočie, Museu Nacional d’Art de Catalunya, [Barcelona]]

V Biblii je ukázaný náboženský charakter tohto súboja: Goliáš preklínal Dávida v mene svojich bohov, Dávid však bojoval proti Goliášovi „*v mene Pána zástupov, Boha izraelských šíkov, ktorého si hanobil*“, aby dokázal, že Hospodin nezachraňuje svoj vyvolený ľud zbraňami (1 Sam 17,4547). Kameňom vrhnutým z praku Dávid zrazil Goliáša na zem a potom mu odťal hlavu. Dávidovo víťazstvo obrátilo filištínske vojsko na útek. Dávid odovzdal Goliášov meč do svätyne v Nobe; kde ho neskôr kňaz Achímelech dal opätovne Dávidovi, keď utekal pred Saulom do Gatu (1 Sam 21,9).

V poetickej forme je Dávidovo víťazstvo nad Goliášom zachytené v Žalme 151. Podľa inej tradície sa zabitie Goliáša pripisuje istému Elchanánovi (2 Sam 21,19). V 1 Krn 20,5 sa však uvádza, že porazil nie Goliáša, ale jeho brata Lachmího. Niektorí autori sa snažia tieto texty zosúladiť s hlavným príbehom: buď vykladajú meno Elchanán ako jeden z variantov mena Dávid alebo v ňom vidia stopu staršieho opisu boja s Goliášom, ktorý bol neskôr prenesený do cyklu tradícií o Dávidovi. 

Príbeh Dávidovej konfrontácie s Goliášom má množstvo paralel v antickej literatúre, kde súboj medzi predstaviteľmi dvoch strán často rozhodla o výsledku dôležitejšej bitky.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Biblické postavy
Kategória:Filištínci
Kategória:Zabití v boji
Kategória:Úmrtia v 11. storočí pred Kr.
Ľubomír Tatarka

**Ľubomír Tatarka** (* 29. marec 1958, Banská Bystrica – † 22. december 2025, Slovenská Ľupča), prezývaný **Čalamacha**, bol slovenský ľudový hudobník, gajdoš, spevák, multiinštrumentalista, výrobca ľudových hudobných nástrojov a pastierskych predmetov. Patril k významným osobnostiam súčasnej slovenskej gajdošskej tradície a bol prvým cechmajstrom Cechu slovenských gajdošov.

## Životopis
Narodil sa 29. marca 1958 v Banskej Bystrici. Po celý život bol spätý najmä so Slovenskou Ľupčou, kde žil a aktívne pôsobil. Vyučil sa za automechanika, vodiča a strojníka stavebných strojov.

Pochádzal z hudobníckej rodiny. Starý otec z Hájnikovej bol výborným muzikantom a stará mama z Detvy uznávanou speváčkou. Hudobný talent zdedil aj po otcovi.

Už ako dvanásťročný vyrábal píšťalky, črpáky a pastiersky riad, neskôr fujary. Hre na gajdách sa začal venovať približne v štrnástich rokoch. Neabsolvoval hudobnú školu; učil sa od tradičných nositeľov, medzi nimi Juraja Michelíka, Jána Plieštika, Jána Huďana a ďalších.

Zaujímal sa o tradičnú pastiersku kultúru, navštevoval salaše a zaznamenával piesne a spomienky staršej generácie. Bol známy dôrazom na autenticitu a rešpektom k pôvodným technikám hry a výroby nástrojov.

## Hudobná činnosť
Vytvoril si vlastný interpretačný štýl vychádzajúci z tradícií stredného Slovenska, najmä z oblasti Podpoľania, okolia Banskej Bystrice a Detvy. 

Zúčastňoval sa stretnutí gajdošov v Lehote a všetkých ročníkov Folklórnych slávností pod Poľanou v Detve, ako aj festivalu vo Východnej.

Vystupoval na mnohých folklórnych podujatiach na Slovensku i v zahraničí. V máji 2025 sa zúčastnil aj na medzinárodných Stretnutiach gajdošov, lirníkov a spevákov v poľskom Mielniku a Radziwiłłówke.

Bol považovaný za výraznú osobnosť slovenskej folklórnej scény a most medzi tradičnou a súčasnou generáciou gajdošov.

## Výroba nástrojov
Okrem hry sa aktívne venoval výrobe ľudových hudobných nástrojov. Vyrábal gajdy v ladení F, A a D. 

Spolu s Jánom Šteskom zhotovil podpolianske gajdy, s Jurajom Dufekom inovecké a oravské gajdy. Vyrábal tiež píšťalky, fujary, črpáky a ďalšie pastierske predmety.

Bol známy rozsiahlymi znalosťami tradičnej konštrukcie nástrojov a rešpektovaním historických foriem.

## Organizačná činnosť
Bol zakladateľom festivalu stredovekej a súčasnej gajdošskej hudby v Slovenskej Ľupči. 

Počas dvoch funkčných období pôsobil ako prvý cechmajster Cechu slovenských gajdošov.

## Úmrtie
Zomrel 22. decembra 2025 vo veku 67 rokov. Jeho úmrtie vyvolalo výraznú odozvu v slovenskej folklórnej obci, ktorá ho označila za významnú osobnosť gajdošskej tradície.

## Referencie

Kategória:Slovenskí hudobníci
Kategória:Interpreti a kapely ľudovej hudby
Kategória:Výrobcovia hudobných nástrojov
Kategória:Multiinštrumentalisti
Kategória:Osobnosti z Banskej Bystrice
Vydra

**Vydra** (v zoológii zastarano: *vidra*) môže byť:
* v zoológii:
** slovenské rodové meno všetkých recentných rodov z podčeľade vydry (Lutrinae), čiže slovenské rodové meno rodov *Lutra* (vrátane bývalých rodov *Lutrogale*, *Aonyx*, *Paraonyx* a *Amblonyx*), *Hydrictis*, *Lontra*, *Enhydra* a *Pteronura*, pozri Lutra (a prípadne Lutrogale, Aonyx, Paraonyx a Amblonyx), Hydrictis, Lontra, Enhydra a Pteronura (alebo pozri pod vydrorodé či pod lasicovité)
** staršie: slovenské rodové meno rodu *Lutra* v jeho staršom ponímaní a niekedy aj rodu *Enhydra*, čiže slovenské rodové meno časti rodu *Lutra* v jeho súčasnom ponímaní (presnejšie: rodu *Lutra* v jeho súčasnom ponímaní okrem taxónov *Aonyx*, *Paraonyx* a *Amblonyx*), celých rodov *Hydrictis* a *Lontra* a niekedy aj *Enhydra*, pozri Lutra, Hydrictis, Lontra, Enhydra
** príslušník podčeľade vydry - pozri nižšie
** vydra riečna (*Lutra lutra*)
* kožušina príslušníkov podčeľade vydry (Lutrinae), pozri vydra (kožušina)
* planétka, pozri 21290 Vydra
* rieka v Česku, pozri Vydra (rieka)
* priezvisko, napr.:
** František Vydra (1869–1921) – český továrnik a výskumník
** Jaromír Vydra (* 1933) – český futbalista, tréner
** Jindřich Vydra (* 1930) – český výtvarník
** Jiří Vydra (* 1938) – český maliar a sochár
** Josef Vydra (1836–1911) – český tanečný majster, skladateľ, amatérsky pilot balónu
** Jozef Vydra (* 1884 - 1959) - slovenský etnograf
** Lukáš Vydra (viacero osôb)
** Marie Vydrová (1851–1946) – česká politička ČSSD a KSČ
** Markéta Vydrová (* 1968) – česká ilustrátorka
** Matěj Vydra (* 1992) – český futbalista
** Miroslav Vydra – český scenárista a dramaturg
** Otakar Vydra (1901–1982) – česko-slovenský atlét
** Petr Vydra (* 1972) – český herec, komik a spisovateľ
** Stanislav Vydra (1741–1804) – český kňaz, matematik a národný buditeľ
** Václav Vydra (viacero osôb)

**Vydry** môže byť:
* množné číslo slova vydra
* podčeľaď Lutrinae, synonymum: vydrorodé, pozri vydrorodé (alebo pozri pod lasicovité)

## Referencie
Alkmaiónovci

**Alkmaiónovci** alebo **Alkmeónovci** ( – *Alkmaiónidai*) boli vplyvný a bohatý aristokratický rod (*genos*) v starovekých Aténach. Zohrali kľúčovú úlohu pri zvrhnutí tyranie a budovaní aténskej demokracie, hoci ich pôsobenie bolo poznačené náboženským prekliatím a častým vyhnanstvom.

## Prekliatie Alkmaiónovcov (Kylónovo znesvätenie)
Politické dejiny rodu zásadne ovplyvnila udalosť z roku 632 pred Kr.. Archón Megaklés z rodu Alkmaiónovcov vtedy potlačil pokus Kylóna o nastolenie tyranie. Napriek tomu, že Kylónovi prívrženci hľadali náboženský azyl pri oltári bohyne Atény, Alkmaiónovci ich dali popraviť. Tento akt bol vnímaný ako náboženský zločin a na celý rod bolo uvrhnuté *prekliatie* za „znesvätenie“ (*miasma*). Rodina bola následne vyhnaná z Atén a prekliatie sa stalo trvalým politickým nástrojom ich odporcov (napríklad Sparty) počas nasledujúcich dvoch storočí.

## Významní predstavitelia
Rod sa preslávil strategickými sobášmi a politickým vplyvom:
* **[[Megakles I.]]:** archón zodpovedný za potlačenie Kylónovho povstania.
* **[[Megakles II.]]:** oženil sa s Agaristé, dcérou sikyónskeho tyrana Kleisthena, čím prepojil Alkmaiónovcov s dynastiou Orthagorovcov.
* **[[Kleisthenes (Atény)|Kleisthenés]]:** významný reformátor, ktorý v roku 508 pred Kr. položil základy aténskej demokracie.
* **[[Perikles]]:** najvýznamnejší aténsky štátnik, ktorý po matke Agaristé (vnučke sikyónskeho tyrana) patril k tomuto rodu.
* **[[Alkibiades]]:** kontroverzný politik a vojvodca z obdobia peloponézskej vojny.

## Politický vplyv
Alkmaiónovci boli dlhodobými odporcami tyranie Peisistratovcov. Počas vyhnanstva financovali prestavbu chrámu v Delfách, čím si získali podporu delfskej veštiarne, ktorá neskôr pomohla presvedčiť Spartu k oslobodeniu Atén.

## Referencie

## Pozri aj
* Atény
* Kleisthenes (Atény)
* Orthagorovci

Kategória:Staroveké Atény
Kategória:Panovnícke rody
Biatlon na Zimných olympijských hrách 2026 – šprint žien

**Šprint žien** na 7,5 km v biatlone na Zimných olympijských hrách 2026 sa konal v biatlonovom stredisku Südtirol Arena v Anterselve 14. februára 2026.

Víťazkou sa stala Nórka Maren Kirkeeideová pred dvojicou francúzskych reprezentantiek Océane Michelonovou a Lou Jeanmonnotovou.

## Výsledky

## Referencie

## Zdroj

Šprint žien
Lucas Braathen

**Lucas Pinheiro Braathen** (* 19. apríl 2000, Oslo) je brazílsko-nórsky zjazdový lyžiar. Na Zimných olympijských hrách 2026 získal prvú zimnú olympijskú medailu pre Brazíliu a pre Južnú Ameriku vôbec.

## Životopis
Pinheiro Braathen sa narodil v Osle nórskemu otcovi a brazílskej matke. Neskôr sa rodičia rozišli a Pinheiro Braathen strávil mladosť križovaním Atlantiku, presťahoval sa 21 krát než dosiahol vek 22 rokov. Najskôr sa lyžovaniu vyhýbal a radšej hral futbal. Jeho vzorom bol Ronaldinho.

### Športová kariéra
Svoju prvú súťaž pod Medzinárodnou lyžiarskou federáciou absolvoval v roku 2016 kedy získal 28. miesto. Od 8. decembra 2017 súťaží v Európskom pohári a od 8. decembra 2018 vo Svetovom pohári.

Pre Nórsko získal 23 medailí zo svetového pohára, ale vo veku 23 rokov sa rozhodol prestať súťažiť. O rok bol však naspäť a v novembri 2025 získal prvé prvenstvo na svetovom pohári za Brazíliu. Zmenu reprezentácie z Nórska na Brazíliu vykonal k júnu 2024. V sezóne 2025/2026 pred Olympiádou získal ešte 10 umiestnení v prvej šestke.

Na Zimných olympijských hrách 2026 súťažil v obrovskom slalome. V prvom kole bol najrýchlejší a s časom 1:13,92 mal pred favoritom Marcom Odermattom, víťazom zo ZOH 2022 náskok 95 stotín sekundy. Brazílčan, posledný na štarte, si v druhom kole náskok udržal a zvíťazil s celkovým časom 2:25,00. Vyhral tak prvú olympijskú medailu zo zimnej olympiády nielen pre Brazíliu, ale aj pre Južnú Ameriku. Pinheiro Braathen bol vlajkonosičom počas otvorenia olympiády.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Lucas Pinheiro Braathen na webe Medzinárodnej lyžiarskej federácie

Kategória:Osobnosti z Osla
Kategória:Brazílski alpskí lyžiari
Kategória:Brazílski olympionici
Kategória:Nórski alpskí lyžiari
Kategória:Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2022
Kategória:Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Medailisti na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Brazílski olympijskí víťazi
Kategória:Olympijskí víťazi v alpskom lyžovaní
Kategória:Vlajkonosiči na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Olympijskí vlajkonosiči Brazílie
Železničná stanica Dulliken

**Železničná stanica Dulliken** () je železničná stanica v obci Dulliken, vo švajčiarskom kantóne Solothurn. Je to medziľahlá zastávka na trati Olten – Aarau. 

## Spoje
Od zmeny cestovného poriadku v decembri 2023 nasledujúce spoje ponúkané Zürcher Verkehrsverbund (ZVV), vrátane nočných spojov (SN11), zastavujú v Dullikene:

* RegioExpress : tri spiatočné víkendové zájazdy do Arth-Goldau.
* S-Bahn v Aargau:
** : hodinové spoje medzi Langenthalom a Badenom.
** : hodinové spoje medzi Oltenom a Rotkreuzom.
* S-Bahn v Zürichu:
** : v piatok a sobotu v noci, hodinové spoje medzi Winterthurom a Oltenom, cez Zürich HB.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Železničná stanica Dulliken – SBB 

## Zdroj

Kategória:Železničné stanice vo Švajčiarsku
Dulliken

**Dulliken** (po alemansky *Dullike*) je obec v severnom Švajčiarsku, v kantóne Solothurn, v administratívnej jednotke (*Amtei*) Olten-Gösgen, v okrese Olten. Leží na rieke Aare.

## Demografia
K 31. decembru 2021 v Dullikene žilo 5 183 obyvateľov. V roku 2021 44,8% obyvateľstva tvorili osoby, ktoré sa narodili mimo územia Švajčiarska.

## Partnerské mestá
*  Ammerndorf, Nemecko

## Doprava
Cez obec prechádza hlavná cesta č. 5 a nachádza sa tu aj železničná stanica.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Obce vo Švajčiarsku
Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2026 – obrovský slalom mužov

**Obrovský slalom mužov** na Zimných olympijských hrách 2026 sa konal v lyžiarskom stredisku Stelvio v Bormiu 14. februára 2026.

Víťazom sa stal Brazílčan Lucas Pinheiro Braathen pred dvojicou švajčiarskych reprezentantov Marcom Odermattom a Loïcom Meillardom.

## Výsledky

## Referencie

## Zdroj

Obrovský slalom mužov
Jastrabský potok (prítok Prochotského potoka)

**Jastrabský potok** je potok v regióne Tekov, na území obcí Horná Ždaňa a Prochot v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Vtáčnik a ústi do Prochotského potoka. Má dĺžku  a je tokom IV. rádu. 
## Prameň
Jastrabský potok pramení v  v severozápadnej časti územia obce Horná Ždaňa v lesnom extraviláne vo vzdialenosti  juhovýchodne od vrchu Tisové bralo s , v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. 
## Opis toku
Jastrabský potok tečie od prameňa cez lesný extravilán územím obce Horná Ždaňa severovýchodným smerom, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z pasienka Kiare, sleduje obecnú hranicu medzi obcami Horná Ždaňa a Prochot, mení smer na východ, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok zo samoty Lazy a vteká na územie obce Prochot, v  v lesnom extraviláne pri samote Kopanica ústi do Prochotského potoka ako jeho pravostranný prítok. Prochotský potok ďalej ústi do Hrona. 
Jastrabský potok patrí do okresu Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Pramení a preteká na území obce Horná Ždaňa, ďalej preteká a ústi do Prochotského potoka na území obce Prochot. Nachádza sa v geomorfologickom celku Vtáčnik v geomorfologickom podcelku Nízky Vtáčnik. Jastrabský potok má dva bezmenné prítoky. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku Jastrabský potok má pôvod v apelatíve jastrab s významom dravý vták v stredoveku po vycvičení používaný na lov menšej poľnej zveri a vtáctva. Zo slovného základu jastrab po rozšírení o formant prídavného mena -ský a po kombinácii so slovom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Jastrabský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Význam názvu Jastrabský potok je potok s charakteristickým výskytom hniezdisk jastraba v svojom povodí. Názov vodného toku Jastrabský potok bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej štandardizovanej hydronymie vodných tokov hydronymum Jastrabský potok nie je jedinečným hydronymom; na Slovensku sú tri vodné toky s týmto štandardizovaným názvom (február 2026).
## Referencie

 
 
Kategória:Vodné toky v okrese Žiar nad Hronom
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky vo Vtáčniku
Kategória:Horná Ždaňa 
Kategória:Povodie Hrona
Nikokles zo Sikyónu

**Nikoklés** (; 3. storočie pred Kr.) bol posledným tyranom starogréckeho mesta Sikyón pred jeho vstupom do Achájskeho spolku. Jeho krátka, štvormesačná vláda v roku 251 pred Kr. predstavovala vyvrcholenie nestability v meste, ktorú ukončil až odvážny prevrat vedený Aratom.

## Vláda a bezpečnostné opatrenia
Nikoklés sa chopil moci po zavraždení tyrana Pasea. V snahe udržať si kontrolu nad mestom nechal vyhnať približne 80 popredných občanov. Antické pramene ho vykresľujú ako extrémne podozrievavého vládcu. Plutarchos uvádza, že Nikoklés mal strach z atentátu do takej miery, že jeho dom bol strážený psami a k spálni viedlo úzke schodisko, ktoré sa na noc uzatváralo padacími dverami.
 
## Pád a nočný útok
Jeho tyraniu ukončil v máji roku 251 pred Kr. precízne naplánovaný nočný útok. Mladý Aratos, podporovaný vyhnancami a priateľmi z Argu, využil rebríky na prelezenie hradieb v mieste, kde ich strážili psy (ktoré sa podarilo oklamať). Po prieniku do mesta Aratovi muži premohli tyranovu stráž bez krviprelievania medzi občanmi. Nikoklés, verný svojej povesti opatrného muža, využil vopred pripravenú podzemnú chodbu a z mesta utiekol do vyhnanstva.

## Historický odkaz
Po Nikoklovom úteku Aratos presvedčil Sikyónčanov, aby sa vzdali tyranie a pripojili mesto k Achájskemu spolku. Tento krok bol zlomovým bodom v dejinách Peloponézu, pretože Sikyón bol dórskym mestom, ktoré sa dobrovoľne pridalo k Achájskemu spolku, čím položil základy pre neskoršiu moc spolku pod vedením Filopoiména.

## Referencie

## Pozri aj
* Aratos zo Sikyónu
* Ekdémos
* Achájsky spolok

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:3. storočie pred Kr.
Kategória:Vládcovia Sikyónu
Paseas zo Sikyónu

**Paseas** (; † 251 pred Kr., Sikyón) bol tyranom starogréckeho mesta Sikyón v polovici 3. storočia pred Kr. K moci sa dostal po zavraždení svojho syna, tyrana Abantida, no jeho krátka vláda sa skončila násilnou smrťou rukou jeho nástupcu Nikokla.

## Vláda a smrť
Paseas pochádzal z vplyvnej rodiny, ktorá v Sikyóne nastolila tyraniu po zavraždení Kleinia (otca Arata). Potom, čo bol jeho syn Abantidas zavraždený na agore počas filozofickej diskusie, Paseas sa chopil moci, aby udržal rodinnú dominanciu nad mestom.

Jeho vláda však netrvala dlho. V roku 251 pred Kr. ho zavraždil ďalší sikyónsky občan, Nikoklés, ktorý sa následne vyhlásil za tyrana. Paseova smrť podčiarkla obdobie politickej nestability a násilných prevratov, ktoré v Sikyóne vládlo pred jeho vstupom do Achájskeho spolku.

## Referencie

## Pozri aj
* Abantidas
* Nikokles zo Sikyónu
* Aratos zo Sikyónu

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kleinias

**Kleinias** () môže byť:

* aténsky aristokrat z rodu Alkmaiónovcov, otec štátnika Alkibiada, pozri Kleinias (otec Alkibiada)
* aténsky aristokrat z rodu Alkmaiónovcov, mladší syn štátnika Alkibiada, pozri Kleinias (syn Alkibiada)
* sikyónsky politik a demokratický vodca, otec Arata, pozri Kleinias (otec Arata)
* pytagorejský filozof z Tarentu, priateľ Platóna, pozri Kleinias z Tarentu

## Referencie
Abantidas

**Abantidas** (; † cca 252 pred Kr., Sikyón) bol tyranom starogréckeho mesta Sikyón v polovici 3. storočia pred Kr. K moci sa dostal násilným prevratom, počas ktorého zavraždil demokratického vodcu Kleinia.

## Vláda a smrť
V roku 262 pred Kr. Abantidas zavraždil vtedajšieho vodcu mesta Kleinia a pokúsil sa vyhladiť aj jeho rodinu. Sedemročnému synovi Aratovi (neskoršiemu stratégovi Achájskeho spolku) sa podarilo uniknúť do vyhnanstva len vďaka náhode a pomoci príbuzných. Abantidas vládol mestu pevnou rukou približne desať rokov.

Jeho koniec bol pre tyranov príznačný – nezomrel v boji, ale stal sa obeťou atentátu. Bol zavraždený na agore (trhovisku) počas filozofickej diskusie, ktorej sa ako milovník vzdelanosti pravidelne zúčastňoval. Atentát vykonali dvaja sikyónski občania, Konón a Pantaleón, za podpory filozofov z aténskej Akadémie. Po jeho smrti sa moci chopil jeho otec Paseas.

## Referencie

## Pozri aj
* Paseas
* Aratos zo Sikyónu
 
Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:Vládcovia Sikyónu
Suchý potok (prítok Bobroveckého potoka)

**Suchý potok** je vodný tok v Západných Tatrách na území okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Bobroveckého potoka v povodí Oravy, má dĺžku približne 3,8 km a je tokom VI. rádu. Tečie územím Tatranského národného parku a národnej prírodnej rezervácie Osobitá.

## Priebeh toku
Potok pramení v Tatrách, v ich podcelku Západné Tatry a geomorfologickej časti Osobitá, na východných svahoch vrchu Javorina (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa pod hrebeňom v oblasti hornej hranice lesa v závere Suchej doliny tečie severným smerom. Na hornom toku vytvára východnú hranicu národnej prírodnej rezervácie Osobitá a pomerne veľkým spádom pokračuje do údolia. Priberá menší pravostranný a následne aj významný ľavostranný prítok spod sedla Pod Osobitou. V strednej časti prijíma ľavostranný potok z úbočia Osobitej (), stáča sa na severovýchod a priberá ďalší pravostranný prítok. Na sútoku s významným ľavostranným potokom spod Mihulčia () opúšťa hranicu rezervácie a stáča sa viac východným smerom, kde pod Šurkovkou priberá pravostranný potok spod vrchu Kýčer (). V následnom ohybe severným smerom priberá menšie pravostranné prítoky a na dolnom úseku ešte jeden ľavostranný potok. Opúšťa Suchú dolinu, vteká do Bobroveckej doliny a pod Ježovým vrchom () sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Bobroveckého potoka, prítoku Oravice v povodí rieky Oravy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Suchý potok pramení a preteká územím obce Vitanová, na dolnom toku vytvára hranicu s katastrom mesta Tvrdošín v okrese Tvrdošín v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy
* Tatry, Západné Tatry, Osobitá (geomorfologická časť)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Tvrdošín
Kategória:Vitanová
Kategória:Tvrdošín
Severská kombinácia

**Severská kombinácia** (starším názvom *závod združený*) je zimný šport kombinujúci skoky na lyžiach a beh na lyžiach. Vznikol v Nórsku v polovici 19. storočia a veľmi rýchlo si získal značnú popularitu. Na olympijských hrách sa prvýkrát objavil už v roku 1924 v Chamonix.

V súčasnej dobe sa v severskej kombinácii organizujú dva typy závodov:

* *závod jednotlivcov* – trvá jeden deň; skoky z K90 alebo K120, beh 10 km

* *závody družstiev* – štvorčlenné družstvá, 4×5 km

Organizátorom pretekov je Medzinárodná lyžiarska a snowboardingová federácia (FIS).

## Referencie


Severská kombinácia
Kategória:Športy vzniknuté v Nórsku
Auropolybázit

**Auropolybázit** (symbol Auplb) je minerál zo skupiny sulfosolí polybázitu-pearceitu, kryštalizujúci v trigonálnej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Ag15AuSb2S11. Typovou lokalitou je Šibeničný vrch pri Novej Bani, kde sa auropolybázit vyskytuje vo forme alotriomorfných zŕn do 0,2 mm veľkých, väčšinou lemovaných akantitom. Sprievodné minerály sú akantit, auropearceit, argentopolybázit, argentopearceit, pyrargyrit, proustit, stephanit, selenostephanit, roždestvenskajait-(Zn), zvěstovit-(Zn), zvěstovit-(Fe), naumannit, Au-Ag zliatiny, uytenbogaardtit, iodargyrit a bromargyrit.

Auropolybázit je tmavošedý až čierny, nepriehľadný (opakný) minerál izotypický s ostatnými polybázitmi a izoštruktúrny s auropierceitom. Minerál vznikal počas záverečného štádia vývoja epitermálneho systému kde nízkoteplotné, redukované, sírou bohaté a nízkosalínne fluidá boli schopné transportovať kovy Au, Ag, Sb a As vo forme tiokomplexov pri takmer neutrálnom pH. Tieto fluidá neboli schopné transportu kovov ako Cu, Pb a Zn, čo vysvetľuje špecifické zloženie minerálu, aj celej minerálnej asociácie na lokalite.

## Referencie

Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Megakles II.

**Megakles II.** alebo **Megaklés II.** (; 6. storočie pred Kr.) bol vplyvný aténsky politik z rodu Alkmaiónovcov. Bol kľúčovou postavou vnútropolitických bojov v Aténach v období pred nastolením Peisistratovej tyranie a významne posilnil prestíž svojho rodu spojením so sikyónskym tyranským „domom“.

## Politický vzostup a frakčné boje
V období po Solónových reformách sa aténska aristokracia rozdelila na tri znepriatelené mocenské bloky. Megakles II. stál na čele strany „pobrežných“ (*paralioi*), ktorej vplyv sa opieral o obyvateľstvo pobrežných oblastí Attiky a rozvíjajúcu sa vrstvu obchodníkov. Jeho hlavnými oponentmi boli Lykourgos, reprezentujúci záujmy šľachty z úrodných vnútrozemských nížin, a Peisistratos, ktorý získal podporu chudobnejších vrstiev z horských oblastí.

## Vzťah k Peisistratovi a exil
Megaklova politika sa vyznačovala snahou o mocenskú rovnováhu. Po počiatočnom odpore voči Peisistratovi s ním uzavrel dočasné spojenectvo, ktoré spečatili politickým sobášom Peisistrata s Megaklovou dcérou (jej meno pramene neuvádzajú). Toto spojenectvo sa však čoskoro rozpadlo, keďže Peisistratos odmietal s dcérou „znesväteného“ rodu splodiť dediča, čo Megakla urazilo a viedlo k opätovnému vyhnaniu Alkmaiónovcov z Atén.

## Súťaž o ruku Agaristé
Ešte pred vrcholom svojej aténskej kariéry Megakles II. dosiahol významný medzinárodný úspech víťazstvom v súťaži o ruku Agaristé, dcéry sikyónskeho tyrana Kleisthena. Podľa Herodota Kleisthenés po ročnom skúšaní kandidátov uprednostnil Megakla pre jeho vznešený pôvod a primerané správanie, čím ho vyzdvihol nad aténskeho rivala Hippokleida. Z tohto spojenia sa narodil slávny reformátor Kleisthenés.

## Referencie

## Pozri aj
* Alkmaiónovci
* Peisistratos
* Kleisthenes

Kategória:Politici starovekého Grécka
Kategória:Staroveké Atény
Cynthia Browaeysová

**Cynthia Browaeysová** (* 24. máj 1984) je bývala belgická futbalistka, ktorá hrala na pozícii útočníčky a stredopoliarky.

## Životopis
S futbalom začala v roku 1993. Vo veku 12 rokov prestúpila do VC Dames Eendracht Aalst, kde tri roky hrala v mládežníckych tímoch. V roku 1999 postúpila do prvého tímu. V roku 2002 prestúpila do RSC Anderlecht (ženský tím), kde hrala jedenásť sezón. V júli 2013 oznámila koniec svojej kariéry. V júni 2014 sa stala matkou.

## Vyznamenania
* Belgický šampión (4): 1999, 2000, 2001, 2002
* Víťazka Belgického pohára (2): 2005, 2013

## Štatistiky
;Pohár UEFA
* 5 zápasov

## Externé odkazy
* Článok na *vrouwenteam.be (1)*
* Článok na *vrouwenteam.be (2)*

## Zdroj

Kategória:Belgické futbalistky
Saint-Memmie Olympique

**Saint-Memmie Olympique** je francúzsky ženský futbalový klub so sídlom v meste Saint-Memmie. Klub patril medzi účastníkov najvyššej francúzskej súťaže Division 1 Féminine, v ktorej pôsobil v rokoch 1995 – 1996 a následne 1999 – 2006.

## História
Klub vznikol pod názvom *Association Sportive de Saint-Memmie*. Od začiatku 90. rokov pôsobil v národných súťažiach a v roku 1992 sa predstavil v druhej najvyššej lige *National 1B*.

V sezóne 1995/96 postúpil do najvyššej súťaže Division 1 Féminine. Po krátkom pôsobení sa v roku 1999 opäť vrátil medzi elitu, kde zotrval až do roku 2006.

Najlepším ligovým výsledkom bolo 5. miesto v sezóne 2000/01. Po zostupe z najvyššej súťaže sa klub postupne presunul do regionálnych líg.

Saint-Memmie Olympique je známy aj ako klub, ktorý vychoval viaceré významné hráčky francúzskeho národného tímu, najmä Marinette Pichon, jednu z najlepších strelkýň v histórii francúzskeho ženského futbalu.

## Štadión
Domáce zápasy hrával na štadióne *Stade Déborah Jeannet*.

## Úspechy
* **Division 2 Féminine**
** víťaz: 1998/1999

## Významné hráčky
* Marinette Pichon - od roku 1992 do roku 2002 a potom od roku 2003 do roku 2004
* Gaétane Thiney - od roku 1998 do roku 2006
* Élise Bussaglia - od roku 2000 do roku 2002
* Aude Banasiak
* Cady Diatou Diallo
* Déborah Jeannet

## Súhrn po sezónach

## Referencie

## Externé odkazy
* Saint-Memmie Olympique

Kategória:Ženské futbalové kluby vo Francúzsku