Portugalsko

**Portugalsko**, dlhý tvar **Portugalská republika**, je štát ležiaci na Pyrenejskom polostrove v juhozápadnej Európe, ktorého územie zahŕňa aj makaronézske súostrovie Azory a Madeiru. Je najzápadnejším bodom kontinentálnej Európy, jej pevninská západná a južná hranica so severným Atlantickým oceánom a na severe a východe portugalsko-španielska hranica predstavuje najdlhšiu neprerušovanú hraničnú líniu v Európskej únii. Jeho súostrovie tvoria dva autonómne regióny s vlastnými regionálnymi vládami. Na pevnine zaberá najväčšiu plochu región Alentejo, ktorý však patrí medzi najmenej husto osídlené regióny Európy. Hlavným mestom a najväčším mestom podľa počtu obyvateľov je Lisabon, ktorý je popri Porte a Algarve aj hlavným turistickým miestom.

Je to jedna z najstarších krajín v Európe, ktorej územie bolo nepretržite osídlené a o ktoré sa bojovalo už od praveku. Územie obývali keltské a iberské národy, ako napríklad Lusitánci, Gallaeci, Keltici, Turduli a Conii. Tieto národy mali určité obchodné a kultúrne kontakty s Feničanmi, starými Grékmi a Kartágincami. Neskôr tu vládli Rimania, po ktorých nasledovali nájazdy germánskych národov spolu s Alanmi a neskôr Maurov, ktorí boli nakoniec vyhnaní počas reconquisty. Portugalsko bolo prvýkrát založené ako grófstvo v rámci Leónskeho kráľovstva v roku 868 a formálne sa stalo nezávislým kráľovstvom na základe Zamorskej zmluvy v roku 1143.

V 15. a 16. storočí Portugalsko viedlo éru objavov a vytvorilo jednu z najdlhšie fungujúcich námorných a obchodných ríš, ktorá sa stala jednou z hlavných hospodárskych a politických mocností tej doby. Začiatkom 19. storočia viedli udalosti ako lisabonské zemetrasenie v roku 1755, okupácia krajiny počas napoleonských vojen a následná nezávislosť Brazílie v roku 1822 k výraznému úpadku predchádzajúceho bohatstva Portugalska. Nasledovala občianska vojna medzi liberálnymi konštitucionalistami a konzervatívnymi absolutistami o kráľovské nástupníctvo v rokoch 1828 až 1834. Revolúcia v roku 1910 zosadila portugalskú monarchiu a nastolila demokratickú, ale nestabilnú Prvú Portugalskú republiku, ktorú neskôr vystriedali autoritárske režimy *[[Ditadura Nacional]]* (Národná diktatúra) a *[[Estado Novo]]* (Nový štát). Demokracia bola obnovená po Karafiátovej revolúcii (1974), ktorá ukončila portugalskú koloniálnu vojnu a nakoniec stratila zvyšné koloniálne majetky.

Portugalsko malo hlboký kultúrny, architektonický a jazykový vplyv a jeho dedičstvo predstavuje približne 250 miliónov ľudí hovoriacich po portugalsky na celom svete. Dnes je to rozvinutá krajina s vyspelým hospodárstvom a významným odvetvím cestovného ruchu a infraštruktúry. Portugalsko je členom Organizácie Spojených národov, Európskej únie, schengenského priestoru a Rady Európy, bolo jedným zo zakladajúcich členov NATO, eurozóny, OECD a Spoločenstva portugalsky hovoriacich krajín.

## Etymológia
Slovo *Portugalsko* pochádza z kombinovaného rímsko-keltského názvu Portus Cale (dnešná aglomerácia miest Porto a Vila Nova de Gaia). Porto vychádza z latinského názvu pre prístav, *portus*; význam a pôvod názvu *Cale* je nejasný. Hlavným vysvetlením je etnonymum odvodené od národa Gallaeci, ktorý obýval severozápad Pyrenejského polostrova. Podľa jednej z teórií je *Cale* odvodeninou keltského slova pre „prístav“. Ďalšia tvrdí, že *Cala* bola keltská bohyňa. Niektorí francúzski vedci sa domnievajú, že môže pochádzať z *Portus Gallus*, prístavu Galov.

Okolo roku 200 pred n. l. Rimania počas druhej púnskej vojny dobyli Pyrenejský polostrov od Kartágincov. Pritom dobyli Cale, premenovali ho na *Portus Cale* („Prístav Cale“) a začlenili ho do provincie Gallaecia. V stredoveku sa región okolo Portus Cale stal známy Svébom a Vizigótom ako *Portucale*. Názov *Portucale* sa v 7. a 8. storočí zmenil na *Portugale* a v 9. storočí sa používal na označenie regiónu medzi riekami Douro a Minho. V 11. a 12. storočí sa už *Portugale*, *Portugallia*, *Portvgallo* alebo *Portvgalliae* označovalo ako *Portugalsko*.

## Dejiny

### Pravek
Oblasť bola obývaná ľuďmi približne pred 400 000 rokmi, keď sa sem dostal Homo heidelbergensis. Najstaršou ľudskou fosíliou nájdenou v Portugalsku je 400 000 rokov stará lebka H. heidelbergensis objavená v jaskyni Aroeira v roku 2014. Neskôr sa na severnom Pyrenejskom polostrove pohybovali neandertálci a bol nájdený zub v jaskyni Nova da Columbeira v Estremadure. Homo sapiens sapiens prišiel do Portugalska približne pred 35 000 rokmi a rýchlo sa rozšíril. Portugalsko obývali predkeltské kmene. Cynéti vyvinuli písomný jazyk a zanechali stély, ktoré sa nachádzajú najmä na juhu.

Začiatkom prvého tisícročia pred naším letopočtom vtrhlo do Portugalska zo strednej Európy niekoľko vĺn Keltov, ktorí sa zmiešali s miestnym obyvateľstvom a vytvorili niekoľko rôznych etnických skupín. Prítomnosť Keltov je doložená archeologickými a jazykovými dôkazmi. Ovládli väčšinu severného a stredného Portugalska, zatiaľ čo juh si zachoval starší charakter (predpokladá sa, že neindoeurópsky, pravdepodobne príbuzný s baskickým jazykom) až do rímskeho dobytia. V južnom Portugalsku založili niektoré malé, čiastočne trvalé obchodné pobrežné osady aj Feničania-Kartáginci.

### Starovek - súčasnosť
left|thumb|Belémska veža v Lisabone
Toto územie získali okolo roku 200 pred Kr. Rimania od Kartága v priebehu Druhej púnskej vojny. V 15. a 16. storočí patrilo Portugalsko k najhlavnejším zámorským objaviteľom. V roku 1488 Bartolomeo Diaz obišiel mys dobrej nádeje a v roku 1498 sa Vasco da Gama dostal do Indie. V roku 1500 dosiahol Pedro Álvares Cabral územie, ktoré sa dnes nazýva Brazília. Portugalská ríša začala tvoriť nové kolónie v rôznych častiach sveta. V 16. storočí začalo dominovať viac Španielsko a Portugalsko časom znižovalo svoj vplyv vo svete. Portugalsko vedie dlhoročný spor so Španielskom o územie na východnej hranici zvané Olivença (španielsky *Olivenza*). Podľa Viedenskej zmluvy z roku 1815 bolo územie priznané Portugalsku a Španielsko sa zaviazalo ho vrátiť. To sa však nikdy nestalo, na čo Portugalsko pravidelne upozorňuje. Olivença je pod Španielskou správou od roku 1801. V roku 1974 bol štátny prevrat nazývaný aj ako Klinčeková revolúcia, kedy sa zvrhol diktátorský režim. Režim Antónia de Oliveiru Salazara a neskôr Marcela Caetana trval 48 rokov. Klúčovú úlohu zohral Otelo Saraiva de Carvalho. Zomrel v roku 2021.

left|thumb|Mapa Portugalska

## Administratívne členenie
Portugalsko sa dnes primárne delí na vyše 300 okresov (port. v j.č. *município* alebo *concelho*, prekladané aj ako obec) a tie na asi 4200 obcí (port. v j.č. *freguesia*, prekladané aj ako okrsok). 

Existujú aj väčšie celky, ale tie sa pomaly odstraňujú alebo slúžia len na štatistické účely. Je to napríklad 18 dištriktov (prekladané aj ako okresy či oblasti), 5 regiónov, 2 autonómne regióny Azory a Madeira, a 28 štatistických subregiónov (podregiónov).

Okrem toho existuje kategória mesto (cidade) a mestečko (vila), čo sú jednotky, ktoré slúžia na štatistické účely, ale majú aj prezentačnú funkciu. Ich hranice niekedy zodpovedajú skupine obcí, ale väčšinou sa ich hranice (úplne alebo čiastočne) nezhodujú s hranicami obcí.

## Demografia
;Národnostné zloženie

Portugalsko patrí k štátom, v ktorých prevláda obyvateľstvo, ktoré sa hlási k štátotvornému národu. V krajine žije viac ako 95 % obyvateľov, ktorí sa hlásia k portugalskej národnosti. V poslednom čase však začal stúpať počet legálnych cudzincov, ktorých počet sa podľa údajov z roku 2007 pohybuje okolo 3–13 %. Môžeme ich rozdeliť na tri skupiny. Prvou sú prisťahovalci z portugalsky hovoriacich krajín, ktoré boli v minulosti portugalskými kolóniami v Afrike a v Latinskej Amerike. Títo prisťahovalci nemajú jazykové bariéry, pretože portugalčina je ich materinským jazykom. Ide o prisťahovalcov z Brazílie, Angoly, Mozambiku, Svätého Tomáša, Kapverdských ostrovov, ale aj z Východného Timoru či bývalých portugalských enkláv v Indii (Goa) a Číne (Macao). Druhú skupinu prisťahovalcov tvoria imigranti z krajín bývalého Východného bloku, ktorých počty začali stúpať po páde železnej opony a hlavne po pristúpení niektorých krajín do EÚ. Ide o prisťahovalcov z Ukrajiny, Rumunska, Moldavska, Ruska či Bulharska. Treťou skupinou sú prisťahovalci z krajín západnej Európy a USA. Ide hlavne o Britov, Španielov, Francúzov, Nemcov, Holanďanov, Talianov a občanov USA.

;Počty legálnych imigrantov z roku 2007
* Brazílčania – 66 354 (0,6 %)
* Kapverďania – 63 925 (0,6 %)
* Ukrajinci – 39 480 – 39 480 (0,4 %)
* Angolčania – 32 728 (0,3 %)
* Prisťahovalci z republiky Guinea-Bissau – 23 733 (0,2 %)
* Briti – 23 608 (0,2 %)
* Rumuni – 19 155 (0,2 %)
* Španieli – 18 030 (0,2 %)
a iní

## Náboženské zloženie
thumb|250px|Námestie pred chrámom v pútnickom meste Fatima.
Väčšina obyvateľov Portugalska sa hlási k rímskokatolíckej cirkvi. Počet jej príslušníkov sa podľa posledných údajov pohybuje okolo 84,5 % obyvateľov štátu. Katolícka cirkev si udržiava pomerne silný vplyv na obyvateľstvo hlavne v severnej časti štátu a na vidieku. V krajine sa nachádzajú významné katolícke školy a svetoznáme pútnické miesto Fatima. K ostatným kresťanským cirkvám sa hlási 2,2 % obyvateľov (protestanti, pravoslávni,...). K ostatným náboženstvám asi 0,3 % obyvateľov (hl. prisťahovalcov z Ázie a Afriky, hl. moslimovia a hinduisti). Asi 3,9 % obyvateľov je bez vyznania a asi okolo 9 % sa k náboženskej otázke nevyjadrilo.

## Doprava

Doprava v Portugalsku je dobre rozvinutá a diverzifikovaná. Krajina má  ciest, z ktorých približne  je súčasťou systému 44 diaľnic. Brisa je najväčším koncesionárom v krajine. S rozlohou , kontinentálne Portugalsko má 3 medzinárodné letiská Lisabon, Porto a Faro. Systém železníc je prevádzkovaný spoločnosťou Comboios de Portugal. Hlavné prístavy sú v Leixões, Aveiro, Figueira da Foz, Lisabone, Setúbal, Sines a Faro.

## Referencie


## Iné projekty


Kategória:Krajiny EÚ
Kategória:Členovia NATO
Kategória:Členovia OSN
Kategória:Štáty v Európe