Ida Kamińska

**Ida Kamińska** (* 4. september 1899, Odesa – † 21. máj 1980, New York) bola poľská divadelná a filmová herečka, režisérka židovského pôvodu, jedna z najväčších herečiek v histórii židovskej divadelnej scény. V rokoch 1949 – 1953 riaditeľka *Židovského divadla* v Lodži, v rokoch 1953 – 1955 *Židovského divadla* vo Vroclave a následne v rokoch 1955 – 1968 *Židovského divadla* vo Varšave.

Bola prvou herečkou socialistického bloku nominovanou na Oscara. Nomináciu za najlepšiu ženskú úlohu dostala v roku 1967 za úlohu majiteľky obchodu v česko-slovenskom filme Obchod na korze.

## Biografia
### Roky 1899 – 1939
Ida Kamińska bola dcérou herečky Ester Rachel Kamińskej, nazývanej matkou židovského divadla, a Abrahama Izaaka Kamińského, je tiež sestrou Reginy Kamińskej. Narodila sa 4. septembra 1899 v hoteli *Teatraľnaja Gostinica* v Odese, kde práve v tom čase hosťovali na vystúpení jej rodičia. V roku 1904 stála prvýkrát na doskách divadla *Jardin deHiwer* vo Varšave, stvárňujúc úlohu *Sionky* v diele *Matka* od Pińského.

V roku 1916 skončila gymnázium a po prvý raz debutovala na scéne *Teatru Żydowskiego* – *Židovského divadla* vo Varšave, ktorý založili jej rodičia v roku 1913 v rotunde na Dynasach na ulici *Oboźnej* 1 – 3. Viac ako dva roky hrala hlavne v operetných predstaveniach. Po smrti otca v roku 1918 vycestovala matka na vystúpenia na Ukrajinu, odkiaľ sa vrátila v roku 1921. Odvtedy hrala v *Teatrze Centralnym* (Hlavnom divadle) v Leszne, riadenom Ester Rachel Kamińskou, a taktiež hosťovala v *Trupie Wileńskiej* (Vilniuskom súbore).

V rokoch 1924 – 1928 prevádzkovala spolu so svojím prvým manželom Zygmuntom Turkowom *Warszawski Żydowski Teatr Artystyczny* (Varšavské židovské umelecké divadlo) (jidiš *Warszawe Idiszwer Kunstteater*). Od roku 1926 účinkovalo v novorekonštruovanom *Židovskom divadle Abrahama Izaaka Kamińského* na ulici *Oboźnej* 1 – 3. V rokoch 1931 – 1932 vystupovala v Belgicku a Francúzsku. Od 1933 Kamińska viedla vlastnú divadelnú spoločnosť, ktorá od roku 1937 sídlila v *Teatrze Nowości* (Novej scéne) na *Bielańskej* ulici. V roku 1937 slávila vo Vilniuse 20 rokov hereckej práce.

### Druhá svetová vojna
Po vypuknutí druhej svetovej vojny boli 6. septembra 1939 jej byt aj divadlo zbombardované a sama sa zdržiavala v kryte vedno s rodinou a skupinkou priateľov, okrem iných aj s Adolfom Rosnerom. Nezostalo jej nič, okrem dvoch kožuchov a prsteňa.

Po dvoch týždňoch sa v kryte Rosner zasnúbil s dcérou Idy Kamińskej – Ruth. Mama dala dcére svoj prsteň a dve konzervy sardiniek, ktoré našla v ruinách. Po opustení krytu istý čas spolu s rodinou bývala u známych. Jedného dňa sa objavila novinárka, pani Słapak, s odporúčaním, aby okamžite vycestovali, pretože Ida Kamińska je na zozname režisérov protihitlerovských diel a je určená na likvidáciu.

Kamińska zakrátko s vlnou obyvateľov opustila Varšavu a došla do Ľvova, kde ju komunistická vláda poverila riadením *Štátneho židovského divadla*. Po nemeckej agresii na Sovietsky zväz v júni 1941 vycestovala do Rovna a následne cez Charkov a Baku do Frunze, hlavného mesta Kirgizska. Tam zorganizovala súbor a viac ako dva roky uvádzala diela v miestnej filharmónii a taktiež v iných miestach sovietskych republík. V tom čase porodila syna Wiktora, ktorého otcom bol Marian Melman, jej druhý muž. V rokoch 1944 – 1946 Kamińska pracovala v moskovskom rozhlase v poľskom a cudzojazyčnom vysielaní.

### Roky 1947 – 1968
V roku 1947 sa Ida s Marianom Melmanom a synom vrátila do Poľska a usadila sa v oslobodenej Varšave. Veľa rokov sa usilovala, aby sa do Poľska vrátila jej dcéra, ktorá žila vo vyhnanstve v ZSSR (nakoniec sa vrátila v roku 1956). V roku 1948 jej komunistická vláda navrhla založenie *Štátneho židovského divadla* v Lodži, ktorého riaditeľkou bola v rokoch 1949 – 1953. Následne bola v rokoch 1953 – 1955 riaditeľkou *Židovského divadla* vo Vroclave a od 1955 generálnou aj umeleckou riaditeľkou *Židovského divadla Ester Rachel Kamińskej* vo Varšave.

V rokoch 1956 – 1960, po postupných vlnách emigrácie poľských Židov, sa publikum Idy Kamińskej zmenšovalo, preto herečka cestovala čoraz častejšie na turné po Európe, do oboch Amerík, Izraela a Austrálie. V roku 1966 vycestovala spolu so súborom do USA na turné, kde dosiahla veľký úspech. V roku 1967 bol o nej nakrútený dokumentárny film *Jej teatr* (Jej divadlo).

Po politickej kríze v marci roku 1968, na znak protestu proti oficiálnej antisemitistickej propagande, dobrovoľne prišla do oddelenia kultúry na mestskom úrade a podala demisiu. 21. augusta, keď cestovala na gdanskú železničnú stanicu, sa ukázalo, že vlaky z Viedne boli zastavené, vzhľadom na vpád vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska. Po niekoľkých dňoch vycestovala s rodinou do Viedne, odtiaľ do Tel Avivu, kde vystúpila s niekoľkými predstaveniami.

### Emigrácia
Pred koncom roku 1968 sa dostala do Spojených štátov a usadia sa v New Yorku, kde sa usilovala založiť *Yiddish Theater*, no jej snaženie nebolo korunované úspechom. Zahrala si tiež hlavnú úlohu po boku Harryho Belafonta vo filme *The Angel Levin* aj úlohy v dvoch televíznych filmoch, ktoré nepriniesli požadovaný úspech.

V roku 1975 Ida Kamińska navštívila Varšavu pri príležitosti 50. výročia smrti jej matky. Vláda sa tejto návštevy obávala a diskusia o vydaní víz prebiehala dokonca v najvyšších politických kruhoch vedenia komunistickej strany. Nevydanie víz by vyvolalo medzinárodný škandál, a preto jej boli nakoniec udelené. Navštívila okrem iného *Židovské divadlo*. V tom istom roku emigrovala do Izraela, odkiaľ sa v roku 1977 vrátila do New Yorku, aby oslávila šesťdesiatročnicu svojej divadelnej cesty.

Ida Kamińska zomrela na infarkt srdca 21. mája 1980 v New Yorku, kde bola aj pochovaná na *Mount Hebron Cemetery*. Je autorkou autobiografie *Moje życie, mój teatr* (Môj život, moje divadlo), vydanej v roku 1973 v New Yorku. Poľské vydanie sa objavilo v roku 1995 vo Varšave. Je tiež autorkou *Nie brakuje mi niczego prócz pracy* (Nechýba mi nič okrem práce).

## Pamätníky Idy Kamińskej
V roku 1993 na stene budovy na ulici *Aleje Jerozolimske* 101 vo Varšave, v ktorom bývala Kamińska, bola odhalená pamätná tabuľa. Podobné tabule sa nachádzajú na stenách budovy *Teatru Kameralnego* – *Komorného divadla* (kedysi *Dolnośląskiego Teatru Żydowskiego* (Dolnosliezskeho židovského divadla)) na *Świdnickiej* ulici vo Vroclave (od 2005) a *Teatru Nowego* (Nového divadla) v Lodži (od 2004). Od roku 2005 *Teatr Żydowski w Warszawie* (Židovské divadlo vo Varšave) nesie jej meno.

## Umelecké dielo
Ida Kamińska si vo svojom živote zahrala 124 postáv, režírovala 65 predstavení, preložila do jazyka jidiš 58 diel, urobila niekoľko dramatických adaptácií, napísala dve drámy: v roku 1932 *Ongiś był król* (Bol kedysi kráľ) a v roku 1964 roku *Zasypać bunkry* (Zasypať bunkre).

### Filmografia
* 1970: *The Angel Levin*
* 1967: *Czarna suknia*
* 1965: *[[Obchod na korze]]*
* 1948: *Ulica Graniczna*
* 1939: *Bezdomni*
* 1924: *Ślubowanie*
* 1916: *Małżeństwo na rozdrożu*
* 1914: *Macocha*
* 1913: *Kara Boża*
* 1913: *Bigamistka*
* 1912: *Mirełe Efros*

### Réžia
**Teatr Żydowski w Warszawie** (Židovské divadlo vo Varšave)
* 1968: *Dziesięciu nas było braci*
* 1966: *Mister David*
* 1966: *Sure Szejndł*
* 1965: *Meir Ezofowicz*
* 1964: *Zasypać bunkry!*
* 1964: *Akt ślubny*
* 1963: *Bezdomni*
* 1963: *Rachunek*
* 1963: *Serkełe*
* 1962: *Eksperyment*
* 1961: *Samotny statek*
* 1960: *Meir Ezofowicz*
* 1960: *Strach i nędza III Rzeszy*
* 1959: *Mejłech Frejłech*
* 1958: *Drzewa umierają stojąc*
* 1958: *Glikl Hameln*
* 1958: *Kune-Lemł*
* 1956: *Człowiek, któremu się powodzi*
* 1955: *Mirełe Efros*

**Teatr Żydowski w Łodzi** (Židovské divadlo v Lodži)
* 1954: *Juliusz i Ethel*
* 1954: *Pajęczyna*
* 1953: *Meir Ezofowicz*
* 1953: *Dom w getcie*
* 1952: *Tragedia optymistyczna*
* 1952: *Glik Hameln żąda...*
* 1952: *Pan Jowialski*
* 1951: *Dr A.Leśna*
* 1951: *Rodzina*
* 1950: *Ludzie. Jaknehuz. Ojlem habo*
* 1949: *W noc zimową*
* 1948: *Bez winy winni*
* 1948: *Glikl Hameln żąda...*
* 1948: *Strzały na ulicy Długiej*
* 1948: *Pani adwokat*

**Dolnośląski Teatr Żydowski we Wrocławiu** (Dolnosliezske židovské divadlo vo Vroclave)
* 1955: *Profesor Mamlock*
* 1955: *Matka Rywa*
* 1954: *Dziewczęta w zasłonach*
* 1954: *Juliusz i Ethel*
* 1954: *Pajęczyna*
* 1953: *Meir Ezofowicz*
* 1950: *Rodzina*
* 1950: *Jakenhuz. Ojeem habo. Ludzie*
* 1947: *Dziś nocą*
* 1947: *Dwaj Kune-Lemł*

## Literatúra
* Alina Cała, Hanna Węgrzynek, Gabriela Zalewska, *Historia i kultura Żydów polskich*, Warszawa 2000, ISBN 83-02-07813-1
* Ida Kamińska, *Moje życie, mój teatr*, Warszawa 1995, ISBN 83-85199-41-1
* Adolf Rudnicki, *Teatr zawsze grany*, Warszawa 1989, ISBN 83-07-01672-X
* Henryk Grynberg, *Życie osobiste*, Warszawa 1989

## Externé odkazy
*

Kategória:Poľské divadelné herečky
Kategória:Poľské filmové herečky
Kategória:Divadelné herečky židovského pôvodu
Kategória:Filmové herečky židovského pôvodu
Kategória:Poľské divadelné režisérky
Kategória:Divadelní režiséri židovského pôvodu
Kategória:Poľskí dramatici
Kategória:Poľské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Odesy