open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ľudmila Pajdušáková

RNDr. **Ľudmila Pajdušáková**, CSc. (* 29. jún 1916, Radošovce – † 5. október 1979, Vyšné Hágy) bola slovenská astronómka a fyzička.

## Životopis
Študovala na Reálnom gymnáziu v Kláštore pod Znievom, neskôr v rokoch 19351936 na súkromnom učiteľskom ústave získala kvalifikáciu pomocnej učiteľky. Vyučovala na ľudovej škole vo Vinosadoch (19361937), v Slepčanoch (19371939), na Meštianke v Štiavniku (19391940), v Brvništi (19401942) a v Trenčianskej Teplej (19421944). Od 1. 7. 1944 začala pracovať v Štátnom observatóriu na Skalnatom Plese. Astronómiu študovala na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. Pajdušáková sa systematicky venovala pozorovaniu meteorov, predovšetkým rojových. Zbierka snímok v roku 1946 vyše 11 000 meteorov na 10 000 snímkach – priemerná expozícia 1 meteoru 30 hodín – bola v tomto období povojnových rokov najpočetnejšia po harvardskej. Najvýraznejšie pozorovateľské úspechy dosiahla pri objavoch komét. Dátum objavu a medzinárodné označenie komét objavených Ľ. Pajdušákovou: 

* 30. 5. 1946 ... 1946 d ... 1946 II Pajdušáková-Rotbart-Weber
* 13. 3. 1948 ... 1948 d ... 1948 V Pajdušáková-Mrkos
* 6. 12. 1948 ... 1948 n ... 1948 XII 45P/Honda-Mrkos-Pajdušáková
* 4. 2. 1951 ... 1951 a ... 1951 II Pajdušáková
* 3. 12. 1953 ... 1953 h ... 1954 II Pajdušáková

Ľ. Pajdušáková sa pričinila aj o zavedenie pozorovania a určovania polôh asteroidov. Od r. 1958, keď nastúpila do funkcie riaditeľky Astronomického ústavu SAV, sa venovala štúdiu atmosféry Slnka, periodicity a variability slnečnej činnosti. Publikovala do 20 pôvodných vedeckých prác, desiatky odborných prác a viac ako 100 prác vedecko-popularizačného charakteru. V rokoch 19611963 bola členkou Svetovej rady mieru a v r. 19621974 predsedníčkou Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV. V r. 1967 bola zvolená za členku Medzinárodnej astronomickej únie. V mnohých internetových zdrojoch je ako dátum jej úmrtia uvedený 6. október 1979, podľa úmrtného listu však zomrela 5. októbra 1979 vo Vyšných Hágoch.

V deň 100. výročia narodenia, 29. júna 2016, jej bola v rodnej obci Radošovce odhalená pamätná tabuľa.

Na jej počesť je pomenovaná planétka (3636) Pajdušáková.

## Referencie

## Externé odkazy

* 

Kategória:Slovenskí astronómovia
Kategória:Objavitelia komét
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Ženy vo fyzike
Kategória:Ženy v astronómii
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Radošoviec (okres Skalica)
Matej Pankl

**Matej Pankl** (* 10. august 1740, Oslip (dnes v Rakúsku) – † 22. marec 1798, Bratislava) bol slovenský prírodovedec a pedagóg rakúskeho pôvodu.

Narodil sa 10. augusta 1740 v Oslipe (Rakúsko). V r. 1758 vstúpil do jezuitskej rehole v Trenčíne. Študoval vo Viedni. Spočiatku bol profesorom filozofie na trnavskej univerzite a po jej presťahovaní sa stal profesorom fyziky na akadémii v Trnave. V tejto funkcii sa spolu s akadémiou presťahoval do Bratislavy, kde prednášal okrem fyziky aj poľnohospodárstvo. K obom prednáškam vydal obsiahle učebnice Základy fyziky ( 1790) a Základy poľnohospodárstva ( 1790), ktoré vyšli vo viacerých vydaniach. Druhá učebnica je zaujímavá tým, že obsahuje latinsko-nemecko-maďarsko-slovenský slovník. Panklova učebnica fyziky mala 746 strán a v mnohom vychádzala z učebnice J. Horvátha. Podľa Pankla fyzika skúma telesá okolo nás, sily a príčiny prírodných javov. Úžitok fyziky spočíva v tom, že chváli Stvoriteľa, oslobodzuje človeka od povier a pomáha iným vedám. Správna cesta k poznaniu vedie cez Newtonovu induktívnu metódu. Na objasnenie právd slúži analytická metóda, z ktorej fyzik syntézou získava všeobecnú pravdu. Prostriedkami fyziky sú pozorovanie, experiment a matematika. Predmet fyziky – teleso – sa môže skúmať abstraktne, chemicky a z fyzikálnej stránky. Prvá metóda je typická pre aplikovanú matematiku, druhá vedie k chémii. U Mateja Pankla sa takto po prvý raz objavuje samostatná kapitola venovaná novej vede – chémii. Zo súčasného pohľadu je to však zmes fyziky a chémie. Ani tretia časť – fyzikálna – nie je úplne homogénna: nájdeme tu tiež geofyziku, geológiu, fyziológiu, fyzikálny zemepis i kozmogóniu. Pankl cituje nielen klasikov (Boerhaveho či Muschenbroeka), ale aj dobovú časopiseckú literatúru. Jeho kniha je samostatným, logicky premysleným dielom, z ktorého sa žiaci mohli ľahko učiť. Zomrel 22. marca 1798 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí prírodovedci
Kategória:Narodenia v 1740
Kategória:Úmrtia v 1798
Ján Oravec (fyzik)

Doc. Ing. **Ján Oravec**, DrSc. (* 26. február 1935, Hrabovo, okres Lučenec – † 3. november 1996, Bratislava) bol slovenský fyzik.

Po štúdiu jadrovej fyziky na Fyzikálnej fakulte Leningradskej univerzity (1956– 1958) a na Fyzikálno-matematickej fakulte univerzity v Charkove (1958– 1960) nastúpil ako asistent na Katedru fyziky PFUK a po jej rozdelení (1961) sa stal členom Katedry jadrovej fyziky. V r. 1967– 1968 pracoval vo Výskumnom ústave energetickom v Jaslovských Bohuniciach. Po návrate na fakultu opäť pôsobil na KJF a od r. 1988 až do odchodu z fakulty (1993) na Katedre základov a didaktiky fyziky. V r. 1972 obhájil kandidátsku dizertáciu o korónových počítačoch a o štyri roky neskôr bol menovaný za docenta pre odbor experimentálna fyzika. Po obhajobe doktorskej dizertácie Lavínové a korónové detektory, ich aplikácie a využitie (1988) mu vedecká rada Vojenskej vysokej technickej školy udelila titul doktora technických vied (1991). 

Prednášal a viedol praktiká z atómovej a jadrovej fyziky. Vo vedeckej práci sa venoval vývoju metód absolútneho datovania, merania veľmi nízkych prírodných aktivít a využitia korónových počítačov na detekciu nabitých častíc v silných neutrónových poliach a poliach gama. Inicioval vývoj mnohovláknových korónových počítačov a ich využitie na meranie charakteristík reakcií za účasti častíc alfa. Vďaka jeho úsiliu sa u nás začali vyrábať korónové počítače určené na štúdium neutrónov. Zomrel 3. novembra 1996 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1935
Kategória:Úmrtia v 1996
Kategória:Slovenskí fyzici
Augustín Paštéka

**Augustín Paštéka** (* 9. jún 1903, Opoj – † 4. marec 1972, Čadca) bol slovenský pedagóg a matematik.

## Životopis
Narodil sa v Opoji pri Trnave.

Patril medzi priekopníkov a propagátorov matematickej olympiády od jej založenia. Pomáhal pri organizovaní podujatí  (semináre, školenia, inštruktáže a pod.) a zabezpečoval jednotlivé kolá kategórií A, B, C aj bývalej D na  ktorých sa aj osobne zúčastňoval prednáškami. Podával návrhy na súťažné úlohy a pomáhal pri opravovaní súťažných úloh.
Dlhé roky bol referentom matematickej olympiády v okresoch kde pôsobil. Bol členom Jednoty českých a slovenských matematikov a fyzikov (JČSMF) a výboru pobočky JČSMF v Žiline.
Mimo svojej úspešnej pedagogickej činnosti bol vášnivým rybárom, včelárom a maliarom. 

Zomrel 4. marca 1972 v Čadci, pochovaný je vo Zvolene.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti z Opoja
Bohumír Parízek

Doc. RNDr. **Bohumír Parízek**, CSc. (* 4. október 1920, Bratislava – † 6. september 1979, Bratislava) bol slovenský matematik.

Narodil sa 4. októbra 1920 v Bratislave. Po absolvovaní gymnázia študoval matematiku a fyziku na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Od 1. septembra 1945 do 1. augusta 1948 pôsobil v Bratislave ako učiteľ najprv na prvom gymnáziu, od 1. septembra 1949 do 31.  1952 na Zdravotníckej škole. Dňa 1. septembra 1952 nastúpil ako asistent na Katedre matematiky SVŠT. Po roku stal sa odborným asistentom, v roku 1961 docentom a na SVŠT zotrval až do smrti. Prechod na vysokú školu mu umožnil plne sa venovať matematike. Zapojil sa do činnosti seminára z algebry, vedeného akademikom Schwarzom -– výsledkom bolo viacero prác z odboru teórie pologrúp. Neskôr sa zaoberal teóriou automatov, z čoho vypracoval kandidátsku dizertačnú prácu a v roku 1968 získal titul CSc. Dlhé roky vykonával funkciu zástupcu vedúceho katedry. V júni 1979 bol vymenovaný za vedúceho katedry. Významne sa podieľal na modernizácii vyučovania matematiky ako autor a recenzent viacerých stredoškolských učebníc a skrípt. V súvislosti s tým vystúpil niekoľkokrát v Československej televízii. Bol školiteľom interných a externých ašpirantov, členom rôznych komisií: pre obhajobu kandidátskych prác, pre štátne skúšky, pre skúšky ašpirantov. Dlhé roky bol zodpovedným redaktorom fakultného časopisu. Dostal mnohé vyznamenania, medzi nimi bronzovú i striebornú medailu SVŠT. Bol obľúbený pre skromnú otvorenú povahu a humor. Svojou činnosťou prispel podstatne k výchove slovenskej matematickej a technickej inteligencie. Zomrel 6. septembra 1979 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1920
Kategória:Úmrtia v 1979
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Vladimír Peterka

Prof. RNDr. **Vladimír Peterka**, CSc. (* 17. september 1927, Vimperk, Česko – † 9. január 1997, Bratislava) bol slovenský meteorológ a klimatológ.

Narodil sa vo Vimperku v Čechách. V roku 1952 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave.

Na svojej alma mater pôsobil po celý život: ako vedecký pracovník Ústavu meteorológie a klimatológie ( 1951– 1970), ako pedagóg na Katedre astronómie, geofyziky a meteorológie ( 1970– 1989) a neskôr na Katedre meteorológie a klimatológie ( 1989– 1997). Bol vedúcim Katedry AGM ( 1970– 1981) a prodekanom PFUK ( 1966– 1969 a 1981– 1985). V r. 1966 sa habilitoval, v r. 1980 bol vymenovaný za profesora. Na PFUK prednášal rôzne disciplíny svojho odboru, vychoval veľa ašpirantov a doktorandov. Absolvoval prednáškové pobyty v zahraničí, osobitne v Poľsku.

Vo vedeckej práci sa zameral na problematiku slnečného svitu a oblačnosti. Na jeho odporúčanie sa upravila metodika merania slnečného svitu. V klimatológii riešil otázky komplexných klimatických pomerov regiónov i rozloženia niektorých meteorologických prvkov na území Slovenska, na čo zorganizoval celý rad expedičných meraní. Poslednou jeho prácou bolo riešenie komplexu otázok klímy modelového územia. Výsledky zhrnul v spoločných monografiách Klíma Tatier, Klíma a bioklíma Bratislavy, Prírodné pomery Slovenska a v príručke Praktická agrometeorológia.

Zomrel 9. januára 1997 v Bratislave.

## Externé odkazy
* ´

Kategória:Slovenskí meteorológovia
Kategória:Slovenskí klimatológovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Slovenské osobnosti českého pôvodu
Kategória:Osobnosti z Vimperku
Sebastián Pauschner

**Sebastián Pauschner** (* ???, Levoča – † pred rokom 1554, ???) bol obchodník (?).

Bol autorom knižočky Linealis calculatio… (Počítanie na linajkách…) vydanej roku 1513 v Krakove v tlačiarni Floriána Unglera. Toto dielo bolo (podľa doterajších výskumov) prvou tlačou vydanou čisto matematickou prácou od autora pôvodom zo Slovenska. Obsahuje najmä popis v danej dobe všeobecne rozšírenej metódy numerického počítania na linajkách (algoritmus linealis), oboznamuje so základnými aritmetickými operáciami a niekoľkými poučkami obchodníckej aritmetiky. Autorov životopis je málo známy, pravdepodobne študoval na krakovskej univerzite a keďže bol členom tzv. Jeruzalémskej burzy v Krakove, môžeme predpokladať, že bol obchodníkom.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 15. storočí
Kategória:Úmrtia v 16. storočí
Kategória:Slovenskí matematici
Ján Perenčaj

RNDr. **Ján Perenčaj**, CSc. (* 29. august 1941, Lešť – † 18. jún 1991, Žilina) bol slovenský matematik a pedagóg.

## Životopis
Narodil sa v Lešti, okr. Lučenec. Po ukončení strednej školy v Kláštore pod Znievom študoval na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. Tu získal v roku 1962 aprobáciu z matematiky a deskriptívnej geometriu pre stredné školy. 

Vyučoval na gymnáziu v Martine, odkiaľ prešiel na Katedru matematiky VŠDS fakulty SET v Žiline ( 1965), kde pôsobil až do svojej náhlej smrti s orientáciou na deskriptívnu geometriu. 
Vo svojej vedecko-výskumnej práci sa sprvu venoval oblasti algebraických štruktúr, výsledkom čoho bol publikovaný vedecký článok. Neskôr ( 1980) sa zapojil do práce doc. Hejným vedeného bratislavského seminára z teórie vyučovania matematiky. Po šesťročnej usilovnej vedeckej práci sa dopracoval pôvodných výsledkov, ktoré aj v európskom úrovňovom stupni dosahujú patričný štandard. V októbri 1989 obhájil kandidatúru prácou, ktorá sa stala základom hĺbkového prieskumu geometrických vedomostí študenta. Popri svojej veľmi úspešnej pedagogickej činnosti a usilovnej vedeckej práci veľa času venoval aj činnosti v Jednote slovenských matematikov a fyzikov. Tu bola veľmi bohatá a plodná činnosť dr. Perenčaja. V žilinskej pobočke JSMF zastával zodpovedné funkcie vo výbore. Obzvlášť úspešné i účinné bolo jeho pôsobenie v prípravných a organizačných komisiách pobočkou plánovaných a uskutočňovaných podujatí. Veľkou mierou sa pričinil o zdar a úspech takých významných celoslovenských i celoštátnych akcií, akými sú Konferencie slovenských matematikov v Jasnej, Celoslovenský seminár o aktuálnych otázkach vyučovania matematiky na stredných a základných školách a pod. Veľa a vždy úspešne sa venoval pomoci žiakom, talentovaným v matematike. Veľakrát sám pripravoval, organizoval a viedol školenia a inštruktáže pre učiteľov, sústredenia pre riešiteľov MO, matematické tábory, vedecké semináre, letné i zimné školy. Jeho veľmi hodnotná, pedagogická, vedecká a spoločenskoprospešná činnosť bola aj patrične oceňovaná vyznamenaniami. Na zjazde JSMF 13. júla 1993 mu bol udelený titul Čestný člen JSMF in memoriam. 

Zomrel 18. júna 1991 v Žiline.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Vyučujúci na Žilinskej univerzite v Žiline
Oto Petzval

**Oto Petzval** alebo **Oto Pecval**  (staršie: **Otto Baltazár Petzval**; * 6. január 1809, Spišská Belá, Uhorsko – † 28. august 1883, Budapešť) bol uhorský matematik spišsko-nemeckého pôvodu.

## Život
Študoval v Kežmarku, na gymnáziu v Levoči, filozofické ročníky na kráľovskej akadémii v Košiciach a napokon od roku 1828 na peštianskom *Institutum geometricum*, kde získal inžiniersky titul a kde sa stal prv korepetítorom, neskôr suplujúcim profesorom na katedre praktickej geometrie (1833). V roku 1839 získal doktorát na peštianskej univerzite a zároveň sa tam stal riadnym profesorom vyššej matematiky, prednášal však aj pre poslucháčov Institutum geometricum. Revolučné roky 1848/1849 a následná éra absolutizmu síce zasiahli do života univerzity ako aj jej inžinierskeho ústavu v podobe personálnych i organizačných zmien, on však v rôznych funkciách zostal prednášať až do svojho odchodu na dôchodok v roku 1883, pričom od roku 1857 už len v rámci filozofickej fakulty. Sporadicky prednášal aj mechaniku a predmety technického zamerania, istý čas dokonca astronómiu. V dvoch funkčných obdobiach (1843 – 1846, 1860 – 1863) zastával funkciu dekana filozofickej fakulty. V roku 1858 bol zvolený za člena Uhorskej akadémie vied. 

Samostatné matematické výsledky nemal, napísal však niekoľko kvalitných stredoškolských aj vysokoškolských učebníc matematiky, ktoré odrážali náročnejšie požiadavky nastupujúcej priemyselnej revolúcie v Uhorsku. Vo svojej učebnici pre vyššie gymnáziá a reálky (1856), ktorá získala cenu akadémie, sa v uhorských pomeroch priekopnícky dotkol aj pojmu funkcie a venoval sa i základom počtu pravdepodobnosti. Jeho učebnica vyššej matematiky (1867 – 1868) patrila k prvým učebniciam diferenciálneho a integrálneho počtu napísaným v maďarčine. Bol autorom učebnice astronómie a z poverenia akadémie napísal aj dvojzväzkovú príručku technickej mechaniky. Venoval sa tiež konštrukčným výpočtom parných strojov, najviac sa však zaslúžil svojou dlhoročnou pedagogickou činnosťou, výchovou viacerých generácií stredoškolských profesorov aj inžinierov–technikov.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oto Petzval na stránke SAV
* Záznam o narodení a krste v matrike – pokrstený ako Otto Balthasar Petzval

## Zdroj
* 
* 

Kategória:Uhorskí matematici
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenské osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Spišskej Belej
Vladimír Piják

Doc. RNDr. **Vladimír Piják** (* 6. jún 1923, Ochodnica – † 6. máj 1998, Pardubice) bol slovenský pedagóg a matematik.

## Životopis
Narodil sa v Ochodnici na Kysuciach. Maturoval na štátnom gymnáziu v Žiline v roku 1942. Sociálne pomery rodiny mu neumožnili po maturite pokračovať vo vysokoškolskom štúdiu. Pracoval v krátkodobých zamestnaniach ako kreslič a účtovník a v rokoch 1944– 1946 ako výpomocný učiteľ na štátnej meštianskej škole v Krásne nad Kysucou. Zo sociálnych dôvodov zanechal po jednom semestri aj štúdium na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, kde začal študovať na jeseň 1946. 

V rokoch 1947– 1950 absolvoval štúdium matematiky a deskriptívnej geometrie na Pedagogickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave (dnes Univerzita Komenského), kde pracoval od začiatku školského roku 1950/51 ako asistent na ústave matematicko-geometrickom. V dôsledku reorganizácie sa dostal ako odborný asistent na katedru matematiky Vyššej školy pedagogickej v Bratislave, kde zotrval do konca školského roku 1956/57. Medzitým si r. 1956 doplnil úplné vysokoškolské vzdelanie na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave, kam od r. 1957 prišiel na katedru matematiky ako odborný asistent. Po zlúčení Vysokej školy pedagogickej s Univerzitou Komenského sa stal v r. 1959 odborným asistentom Katedry matematiky Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a po zriadení katedry geometrie v r. 1960 prešiel na túto katedru. Na katedre geometrie pôsobil až do svojho odchodu do dôchodku r. 1990, keď medzitým r. 1980 prešla katedra do zväzku novovytvorenej Matematicko-fyzikálnej fakulty Univerzity Komenského. Titul RNDr. získal r. 1968, za docenta bol vymenovaný a ustanovený r. 1972. V rokoch 1971– 1986 bol vedúcim katedry geometrie, v rokoch 1972– 1980 bol prodekanom Prírodovedeckej fakulty UK a vedúcim matematickej sekcie vedeckej rady tejto fakulty. Bol vedúcim autorského kolektívu vysokoškolskej učebnice Konštrukčná geometria. Podieľal sa na organizačnej príprave obsahu vyučovania a na vypracovaní niekoľkých učebníc matematiky pre stredné odborné učilištia a spolupracoval aj na vydaní učebno-metodickej pomôcky pre učiteľov stredných škôl. 
Posledné roky života strávil doc. Piják v Pardubiciach, kam sa z rodinných dôvodov uchýlil po rozdelení Česko-Slovenska. Zomrel po dlhšej ťažkej chorobe 6. mája 1998 v Pardubiciach.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti z Ochodnice
Kategória:Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Nikolaj Podtjagin

Doc. RNDr. **Nikolaj Podtjagin**,  (* 19. apríl 1887, Belgorod, Rusko – † 10. jún 1970, Bratislava, Slovensko) bol slovenský matematik a pedagóg ruského pôvodu.

## Život
Narodil sa 19. apríla 1887 v Belgorode v Rusku. Po ukončení štúdií na Matematicko-fyzikálnej fakulte v Charkove študoval v Paríži u Emila Borela. Po 1. svetovej vojne pôsobil krátko na ČVUT, potom dlhší čas v poisťovníctve. Prácou z poistnej matematiky získal na Karlovej univerzite titul RNDr. V r. 1939 prešiel s Penzijným ústavom do Bratislavy, kde pracoval až do dôchodku. V rokoch 1953– 1970 bol docentom na Katedre matematiky a deskriptívnej geometrie Stavebnej fakulty SVŠT (teraz STU). Vedecky pracoval v oblasti teórie pravdepodobnosti, v teórii reálnych funkcií a v geometrii. Napísal trojdielne vysokoškolské skriptá. Zomrel 10. júna 1970 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1887
Kategória:Úmrtia v 1970
Kategória:Ruskí matematici
Kategória:Slovenskí matematici
Bohumil Pokorný

**Bohumil Pokorný** (* 11. január 1905, Rakovník, Česko – † 24. december 1990, Žilina, Slovensko) bol český pedagóg a matematik.

## Životopis
Narodil sa v Rakovníku. Študoval na Karlovej univerzite v Prahe a na ČVUT v Prahe. 

Vyučoval na gymnáziách a preukázal sa ako mimoriadne úspešný pedagóg. Na VŠD do Žiliny prišiel 1. septembra 1960 z gymnázia vo Vsetíne. Hneď po príchode zapojil sa do činnosti miestnej pobočky JSMF. Úspešne vykonával funkciu tajomníkaa pobočky (19641968). Mal veľkú zásluhu na prípravách a bezchybnom organizovaní i väčších celoštátnych podujatí pobočky (zjazdy JSMF, školenia, medzinárodné konferencie). Matematická sekcia JSMF udelila mu v roku 1978 *Vyznamenanie za zásluhy o rozvoj vyučovania matematiky*. 

Zomrel 24. decembra 1990 v Žiline.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí pedagógovia
Kategória:Českí matematici
Eduard Pöschl

**Eduard Pöschl** (* 11. máj 1820, Viedeň, Rakúske cisárstvo – † 29. november 1898, Budapešť, Uhorsko, Rakúsko-Uhorsko) bol rakúsky matematik a pedagóg

Študovať začal v svojom rodisku, kde absolvoval aj gymnázium a filozofické ročníky, neskôr študoval právo v Győri, baníctvo a hutníctvo na Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, mineralógiu a geológiu vo viedenskom Montanistisches Museum, napokon matematiku, strojníctvo a staviteľstvo na technike, tiež vo Viedni. V r. 1850– 1887 pôsobil ako profesor na banskoštiavnickej akadémii, stál na čele katedier deskriptívnej geometrie a staviteľstva (1850– 1866), banského a hutníckeho strojníctva a staviteľstva (1866– 1872), napokon opäť deskriptívnej geometrie (1872– 1887). V r. 1873– 1876 bol prvým voleným riaditeľom školy. 

Venoval sa najmä konštrukčným výpočtom banských strojov, pokusom s konzervovaním dreva používaného v baníctve. V oblasti matematiky nebol publikačne činný ani napriek dlhému pôsobeniu na katedre deskriptívnej geometrie.

Zomrel 29. novembra 1898 v Budapešti.

## Externé odkazy

Kategória:Rakúski matematici
Kategória:Rakúski pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Viedne
Alojz Privorszky

**Alojz Privorszky** (* 3. jún 1873, Kremnica – † 18. júl 1936, Budapešť) bol slovenský matematik.

Narodil sa v roku 1873. Bol absolventom budapeštianskej univerzity, kde sa v roku 1912 habilitoval ako súkromný docent. Venoval sa najmä projektívnej geometrii, čiastočne aj teórii funkcií. Z týchto oblastí uverejnil niekoľko samostatných prác a štúdií v časopise *Mathematikai és Physikai Lapok*. Bol autorom príručky o základoch absolútnej geometrie. Zomrel v prvej svetovej vojne.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1873
Kategória:Slovenskí matematici
Gustáv Prokeš

**Ing. Gustáv Prokeš** (* 14. september 1915, Bratislava – † 21. jún 1995, Bratislava) bol slovenský fyzik.

## Životopis
V rokoch 19261934 študoval na Masarykovom reálnom gymnáziu v Bratislave, kde aj maturoval. Po skončení štúdia na Elektrotechnickej fakulte ČVUT v Prahe (19341938) nastúpil ako asistent na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. V r. 1941 sa tu stal prednostom Ústavu elektriny. Od r. 1950 pôsobil na Katedre fyziky Prírodovedeckej fakulty Slovenskej univerzity ako vedúci oddelenia elektriny. Pre svoju otvorenosť a kritičnosť bol po niekoľkých rokoch nútený z fakulty odísť. Prešiel do Ústavu merania SAV, kde pracoval až do odchodu do dôchodku. 

G. Prokeš patril medzi zakladateľov experimentálnej i teoretickej elektrofyziky na PF SU. Vďaka svojmu nadaniu, hlbokému vzdelaniu, skúsenostiam, tvorivosti a technickej zručnosti sústredil okolo seba mladých asistentov, a tak sa podarilo vybudovať laboratórium pre experimentálnu výuku i výskum. Myšlienkovo sa podieľal na vzniku pracoviska vysokofrekvenčnej magnetickej spektroskopie, čo bol v tom čase svetový trend v experimentálnej fyzike.

Skonštruoval viacero elektrotechnických zariadení. O jeho gnozen na meranie elektrického poľa prejavila záujem aj armáda. V posledných rokoch pôsobenia sa venoval problematike kapacitných snímačov. 

Gustáv Prokeš bol brilantný učiteľ s presvedčivým pedagogickým vystupovaním, logickým výkladom a perfektným podaním matematického aparátu teórie elektromagnetického poľa, osobitne v aplikáciách na oblasť mikrovĺn. Bol principiálnym zástancom praktickej výuky s vysokým podielom samostatnej experimentálnej práce v laboratóriu. Mal hlboko citlivý a trpezlivý osobný prístup voči študentom. Mnohí odchovanci sú mu vďační za svoje neskoršie vedecké úspechy.

## Externé odkazy

Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
František Púchovský

**František Púchovský** (* 9. marec 1921, Chynorany – † 11. august 1996, Žilina) bol slovenský matematik.

## Životopis
Narodil sa v Chynoranoch. V roku 1941 maturoval na Učiteľskom ústave v Bánovciach nad Bebravou. V rokoch 1947–1950 diaľkovo študoval matematiku a fyziku na Pedagogickej fakulte SU v Bratislave. Ako učiteľ pôsobil na školách všetkých stupňov. Aktívne pracoval v matematickej a fyzikálnej olympiáde v okresoch Dolný Kubín, Žilina i v centrálnych orgánoch fyzikálnej olympiády v Prahe. Na vtedajšiu Vysokú školu dopravnú v Žiline nastúpil v roku 1960. V roku 1970 pod vedením prof. RNDr. Josefa Korousa, DrSc., získal vedeckú hodnosť CSc. a v roku 1971 titul RNDr. V roku 1974 sa habilitoval za docenta. V rokoch 1975–1981 bol vedúcim katedry matematiky a 9 rokov vykonával funkciu prodekana pre pedagogickú činnosť na Fakulte prevádzky a ekonomiky dopravy a spojov. Hneď po príchode na Vysokú školu dopravnú začal aktívne pracovať v odbornom seminári *Ortogonálne polynómy a ich aplikácie*, ktorý viedol prof. Korous. Keď prof. Korous v roku 1981 zomrel, prevzal vedenie tohto seminára. Zaoberal sa najmä zovšeobecnenými Jacobiho, Hermiteovými a Laguerreovymi polynómami. Bol autorom vyše 20 vedeckých článkov z tejto oblasti a viacerých skrípt z rôznych častí matematiky pre poslucháčov VŠD. Bol tiež školiteľom ašpirantov-matematikov i pomocným školiteľom ašpirantov-technikov. O prácu profesora Korousa a docenta Púchovského prejavili veľký záujem americkí a španielski matematici. V roku 1989 odišiel do dôchodku, ale i naďalej aktívne vedecky pracoval a zúčastňoval sa seminára. Zomrel 11. augusta 1996 v Žiline a pochovaný je v Banskej Hodruši.

## Dielo
* Púchovský, F.: Základy teórie funkcie komplexnej premennej. Bratislava, Alfa 1981
* Púchovský, F. et al.: Zbierka úloh z matematiky pre poslucháčov štúdia popri zamestnaní. Časť 1.Bratislava, Alfa, 1982
* Púchovský, F., Bálint, V.: Zbierka úloh z matematiky. 4. Bratislava, Alfa 1984
* Púchovský, F.: Laguerre polynomials with four parameters, Math. Slovaca 48 (1998), 513-525

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti z Chynorian
Kategória:Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Fakulte prevádzky a ekonomiky dopravy a spojov Žilinskej univerzity v Žiline
Ján Purgina

**Ján Purgina** (* 16. máj 1719, Trnava – † 13. jún 1748, pravdepodobne tamže) bol slovenský pedagóg a fyzik.

Narodil sa 16. mája 1719 v Trnave. Bol jezuitom, absolventom trnavskej univerzity, ktorý popri svojich teologických štúdiach aj vyučoval v nižších ročníkoch. Zachovala sa od neho latinská veršovaná práca o elektrostatických javoch z r. 1746, ktorá bola prvou samostatnou publikáciou venovanou tejto problematike na Slovensku. Autor sa v nej podpísal ako „trnavský básnik“ a v hexametroch popisuje základné experimentálne poznatky o trecej elektrine, priťahovaní a odpudzovaní telies, o elektricky vodivých i nevodivých materiáloch, o elektrickej iskre a iných svetelných účinkoch elektrických javov atď. Zomrel 13. júna 1748 pravdepodobne v Trnave.

## Rodina
* Otec: Jozef Puchin
* Matka: Mária-Klára 

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Trnava; pokrstený ako Volfeangum Joannem Puchin
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Narodenia v 1719
Kategória:Úmrtia v 1748
Anton Radics

**Anton Radics** (* 12. november 1726 – † 15. september 1773) bol rumunský matematik, fyzik, pedagóg, kňaz a jezuita.

## Životopis
Narodil sa 12. novembra 1726 v Chesereu (Rumunsko). Profesor matematiky a ďalších predmetov na univerzite v Trnave (1763/1764), filozofie v Budíne, od roku 1769 farár v Bernolákove. Bol autorom diela venovaného prírodnej filozofii Rudjera Josipa Boškovića (1765). Ako Boškovićov stúpenec a dobrý znalec súdobých fyzikálnych poznatkov sa prejavil aj v svojej dvojzväzkovej učebnici fyziky (1766). Poznatky o Franklinových výskumoch atmosférickej elektriny sa vyskytujú v našej fyzikálnej literatúre prvý raz u neho a v učebnici P. Makóa vydanej približne v rovnakom čase. Jeho učebnica vôbec vykazuje veľkú podobnosť s Makóovým dielom, samotnému Boškovičovi však venuje Radics väčšiu pozornosť. Hoci v jeho tvorbe ešte nemožno hovoriť o jednoznačnom víťazstve newtonovskej fyziky, s viacerými Newtonovými tézami sa stotožňuje, napr. pri snahe o exaktný výklad nebeskej mechaniky alebo prijatím Newtonovej emisnej teórie svetla. Zomrel 15. septembra 1773 v Bernolákove.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Rumunskí matematici
Kategória:Rumunskí fyzici
Kategória:Rumunskí pedagógovia
Kategória:Rumunskí kňazi
Kategória:Rumunskí jezuiti
Martin Raduch

**Martin Raduch** (* ???, Liptovská Mara (zaniknutá obec)&nbsp;– † ???, ???) bol slovenský učiteľ.

O jeho živote takmer nič nevieme, v roku 1766 pôsobil ako učiteľ v Rakovnici v Gemeri. Poznáme ho ako autora práce *Sprostný, ale zřetedlný traktat arithmetický, pro neumelých a zvláste kupeckého a sedláckého stawu lidj sepsaný…* (Bratislava 1776). Dielo pozostávalo z 23 tabuliek na prepočet hodnôt vtedy používaných mincí – patrilo do kategórie špeciálne upravených násobiliek. Ako také v dobe vydania by už nebolo zvláštnosťou, patrilo však k prvým tlačiam na Slovensku, v ktorých sprievodným textom k matematickému obsahu bola slovakizovaná čeština.

## Externé odkazy

Kategória:Slovenskí pedagógovia
František Rausch

**František Rausch** (* 13. september 1743, Prellenkirchen, Rakúsko – † 26. január 1816, Bratislava) bol rakúsky matematik a pedagóg.

Narodil sa v Prellenkirchene. Študoval v Bratislave a ako profesor matematických disciplín pôsobil na viacerých školách: na viedenskom Tereziáne, na peštianskej univerzite aj na *Institutum geometricum* a na bratislavskej Kráľovskej akadémii. Prednášal matematiku a niektoré jej aplikácie, zememeračstvo, staviteľstvo, hydrotechniku atď. a okrem matematických učebníc vydal aj kompendiá týchto predmetov. 

Zomrel 26. januára 1816 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Rakúski matematici
Regiomontanus

**Johannes Müller von Königsberg** (* 6. jún 1436, Königsberg in Bayern, Bavorsko, Nemecko† 6. júl 1476, Rím, Taliansko), známy pod latinským pseudonymom **Regiomontanus**, bol  nemecký matematik, astronóm a astrológ.

## Životopis
Študoval na univerzite v Lipsku, od  (1451) vo Viedni, kde bol žiakom významného astronóma Georga von Peuerbacha. Po krátkom pobyte v Taliansku (pravdepodobne na univerzite v Padove), sa usadil opäť vo Viedni. V roku 1467 prijal pozvanie ostrihomského arcibiskupa a kancelára Jána Vitéza, aby sa stal profesorom matematiky a astronómie na Academii Istropolitane, univerzite založenej v Bratislave kráľom Matejom Korvínom. V Uhorsku, najmä v Bratislave, Ostrihome a Budíne, pobudol do roku 1471 (1470), kedy sa usadil v Norimbergu, založil tam astronomickú pozorovateľňu vrátane dielne na zhotovovanie hvezdárskych prístrojov a tlačiareň, ktorá bola jednou z prvých v Európe. V roku 1476 na pozvanie pápeža Sixta IV. v súvislosti s reformou kalendára odišiel do Ríma, tam však nečakane ako 40-ročný zomrel. 

Patril k najvýznamnejším astronómom predkopernikovskej éry. Okrem pozorovaní sa venoval aj konštruovaniu astronomických prístrojov a najmä zostavovaniu astronomických tabuliek, ktoré boli mimoriadne rozšírené vďaka ich spoľahlivosti v astronómii i navigácii (jeho tabuľky používal napríklad aj Krištof Kolumbus pri svojej ceste do Ameriky). Predovšetkým v súvislosti so zostavovaním tabuliek sa zaujímal aj o matematické problémy, najmä o trigonometriu. Jeho dielo *De triangulis omnimodus libri quinque* (Päť kníh o rozličných trojuholníkoch, 1464) je v dejinách matematiky považované za začiatok samostatného vývoja trigonometrie – jej oddelenia od astronómie, ktorej bola dovtedy súčasťou. Regiomontanus bol zostavovateľom viacerých – opäť veľmi rozšírených a dlho používaných – trigonometrických tabuliek, medzi nimi prvých šesťmiestnych tabuliek funkcie tangens a mimoriadne podrobných tabuliek funkcie sinus. Venoval sa aj rôznym otázkam algebry (riešenie rovníc, operácie s odmocninami) a teórie čísel, bol napr. objaviteľom piateho dokonalého čísla 33 550 336. Pozoruhodné sú aj jeho preklad a komentáre k Ptolemaiovmu *[[Almagest]]u* (tu nadväzoval na dielo svojho učiteľa Peuerbacha), ďalej preklad a vydanie viacerých antických i súdobých astronomických a matematických diel.

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Biografia Regiomontana
 

Kategória:Nemeckí matematici
Kategória:Nemeckí astronómovia
Kategória:Stredovekí matematici
Kategória:Stredovekí astronómovia
Anton Revický

**Anton Revický** (* 12. január 1713, Sátoraljaújhely, Maďarsko – † 15. december 1781, Budín) bol maďarský filozof, prírodovedec a pedagóg.

## Životopis
Narodil sa v Sátoraljaújhelyi. Od roku 1728 bol príslušníkom rehole jezuitov. Študoval na Trnavskej univerzite, kde získal doktorát z filozofie a teológie. 

Učil na jezuitských školách, prednášal na univerzite v Trnave. Od roku 1759 bol v Pešti predstaveným rehoľného domu, riaditeľom gymnázia a po rozpustení jezuitskej rehole duchovným (od roku 1773). Na konci života bol generálnym vojenským vikárom v Budíne. Na trnavskej univerzite, kde okrem svetských a cirkevných dejín prednášal logiku, metafyziku, fyziku a matematiku, patril spolu s J. Ivančičom a Andrejom Jaslinským k tým, čo začali vyučovať filozofiu po novom, na základe výsledkov moderných prírodných vied. Vo fyzike patril medzi tzv. neskorých karteziánov. Napísal knihu *Elementa philosophiae naturalis*. Prvá časť -- Všeobecná fyzika (1757) mala 323 strán, druhá –- Špeciálna fyzika (1758) 228 strán. Podľa Revického je pre fyziku typické praktické a evidentné poznávanie príčin a súvislostí medzi javmi, racionálne chápanie a prirodzený výklad prírodných javov. Základom fyziky je experiment. Revického výklad pojmov je viac kvalitatívny, iba v nevyhnutných prípadoch používa vzorce a elementárnu matematiku. Ako teológ často uprednostňoval Bibliu a cirkevné dogmy, dokonca aj pred vlastnými poznatkami. Kopernikovu heliocentrickú sústavu pokladal za možnú hypotézu. 

Zomrel 15. decembra 1781 v Budíne.

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Maďarskí filozofi
Kategória:Maďarskí prírodovedci
Kategória:Maďarskí pedagógovia
Georg Rhaeticus

**Georg Joachim von Lauchen Rhaeticus** (* 16. február 1514, Feldkirch, Rakúsko – † 4. december 1574, Košice) bol rakúsky matematik a astronóm.

## Meno
Narodil sa ako Georg Iserin. Do veku 14 rokov ho vzdelával otec, mestský lekár vo Feldkirchu. V roku 1528 jeho otca odsúdili za bosoráctvo a popravili ho. Súčasťou rozsudku bol aj zákaz používať priezvisko Iserin, preto sa Georgova matka, pôvodom Talianka, vrátila k svojmu dievčenskému menu Thomasina de Porris a jej syn začal používať meno Georg Joachim de Porris. „Porris“ znamená v taliančine „pór“ a navyše sa Georg necítil byť Talianom, a tak neskôr uprednostnil germanizovanú podobu tohto mena znejúcu „von Lauchen“. Ešte neskôr k tomu pripojil meno Rhaeticus (podľa rímskeho pomenovania jeho rodnej provincie - Rhaetia). 

## Štúdium
Rhaeticus začal po smrti otca študovať na latinskej škole vo Feldkirchu, pričom ho štedro podporoval Achilles Gasser, otcov nástupca na poste mestského lekára. V roku 1528 odišiel študovať do Zürichu na *Frauenmuensterschule*, kde zotrval do roku 1531. Matematiku a astronómiu študoval od roku 1532 na univerzite vo Wittenbergu, kde v roku 1535 získal titul magistra.

## Práca
Po získaní magisterského titul zostal na svojej alma mater prednášať matematiku, vyučoval konkrétne aritmetiku a geometriu. O dva roky neskôr podnikol Rhaeticus študijnú cestu. V októbri 1538 sa vybral do Norimbergu za Johannom Schönerom, ktorý vydával knihy vrátane diel, ktoré už 60 rokov predtým chcel publikovať Regiomontanus. Ako Rhaetickus pokračoval v ceste, v Ingolstadte navštívil Petra Apiana a v Tübingene Joachima Cameraria.

V roku 1539 odišiel do Fromborku ku Kopernikovi, kde strávil dva roky. Potom sa do Wittenbergu vrátil, ale ako kopernikovec tu upadol do nemilosti a musel z univerzity odísť. Po pobyte v Norimbergu, Krakove a údajne aj v Moldavsku prežil posledné roky života v Košiciach. Na mladého Georga veľmi zapôsobil prvý Kopernikov náčrt heliocentrickej sústavy (*Comentariolus*, 1530), preto sa vydal za jeho autorom. Vo Fromborku sa dôkladne zoznámil s myšlienkami veľkého Poliaka. Ako prvý informoval svet o Kopernikovom systéme vo forme listu J. Schonerovi (*Narratio de libris revolutionum Copernici*, 1540). Na jeho naliehanie Kopernik dopracoval svoje hlavné dielo a Rhaeticus sa podstatným spôsobom zaslúžil o vydanie *Obehov nebeských sfér* ( 1543). Až do svojej smrti vlastnil Kopernikov rukopis. V Krakove konal astronomické pozorovania, venoval sa matematike i mineralógii. V posledných rokoch sa živil iba astrológiou a medicínou. Zomrel v Košiciach, podľa niektorých prameňov 4. decembra 1574, podľa iných 4. decembra 1576.

## Externé odkazy

* 

Kategória:Rakúski matematici
Kategória:Rakúski astronómovia
Kategória:Osobnosti z Feldkirchu
Evžen Říman

RNDr. **Evžen Říman**, CSc. (* 23. november 1897, Pustkovec – † 16. september 1983, Most) bol český fyzik, matematik a pedagóg.

## Životopis
Narodil sa 23. novembra  v Pustkovci (okr. Nový Jičín). Študoval na gymnáziu v Opave (1913–1916). Absolvoval Prírodovedeckú fakultu v Prahe (1919–1923), kde získal titul RNDr. (1927). V roku 1960 vyštudoval tiež na Elektrotechnickej fakulte ČVUT a v roku 1967 obhájil titul kandidáta vied. 

Ako stredoškolský profesor matematiky a fyziky pôsobil v Nitre (1924–1929), Bratislave (1929–1940) a Prahe (1940–1952). V roku 1952–1970 bol odborným asistentom na Elektrotechnickej fakulte ČVUT. Súčasne na viacerých miestach učil matematiku a fyziku formou konzultácií pre poslucháčov diaľkového štúdia či kurzov – v podnikových inštitúciách ČSD, v Socialistickej akadémii a inde.
Je autorom učebníc fyziky, zbierok príkladov a príručiek na pomoc záujemcom o štúdium na vysokých školách technických. Napísal tiež *Úvod do kryptografie* (1966). V JČSMF organizoval rozmanité prednášky a pracoval tiež v časopise *Rozhledy matematicko-fyzikální*. Viedol matematické a fyzikálne olympiády.

Zomrel 16. septembra 1983 v Moste.

## Externé odkazy
* Evžen Říman

## Zdroj
* 

Kategória:Českí fyzici
Kategória:Českí matematici
Kategória:Českí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Českého vysokého učení technického
Kategória:Osobnosti z Ostravy
Ľudovít Romsauer

Prof. **Ľudovít Romsauer** (* 23. august 1879, Malacky – † 12. máj 1952, Budapešť, Maďarsko) bol maďarský matematik slovenského pôvodu.

Narodil sa v Malackách. Po absolvovaní bratislavskej reálky a vysokoškolských štúdií na budapeštianskej univerzite, resp. technike spočiatku vyučoval na gymnáziu v Sátoraljaújhelyi, neskôr na gymnáziu a na učiteľskom ústave v Budapešti. V r. 1903 – 1945 pôsobil na katedre deskriptívnej geometrie budapeštianskej techniky, prv ako asistent, od r. 1922 ako mimoriadny, neskôr ako riadny profesor (1924). V r. 1935 – 1937 bol dekanom fakulty stavebníctva. Vydal niekoľko učebníc a zbierok úloh z deskriptívnej geometrie a venoval sa aj projektívnej geometrii (doktorská dizertácia o krivkách 3. rádu – 1908). 

Zomrel 12. mája 1952 v Budapešti.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí matematici
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti z Malaciek
Karol Rovan

**Karol Rovan** (* 11. november 1908, Nemčiňany – † 15. december 1982, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.

Narodil sa v Nemčiňanoch v okrese Nitra.
Štúdium na Karlovej univerzite v Prahe ukončil v roku 1930. Ako učiteľ pôsobil na rôznych pracoviskách v Piešťanoch, v Novom Meste nad Váhom, v Bratislave na ul. Červenej armády a Gymnáziu Jura Hronca. Značnú pozornosť venoval príprave študentov na matematickú olympiádu. V rokoch 1952 – 1953 bol členom ÚV MO. V rokoch 1968 – 1969 sa aktívne zúčastňoval na príprave vytvorenia Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (JSMF). Pomáhal tiež vytvárať koncepciu práce novozaloženej Matematickej sekcie JSMF. V rokoch 1969 – 1971 bol jej prvým podpredsedom. Bol spoluzakladateľom Klubu stredoškolských profesorov matematiky v Bratislave (v roku 1967).
Bol spoluautorom stredoškolských učebníc, zbierok úloh z matematiky a pôsobil aj ako prekladateľ vydavateľstva ALFA. Externe prednášal dejiny matematiky na PF UK a viedol aj semináre na VŠE. Za jeho pedagogickú prácu bol mu udelený titul Zaslúžilý učiteľ. Druhou láskou prof. Rovana bola hudba. Už za pôsobenia v Piešťanoch venoval sa ochotníckemu divadlu a hudobnému súboru.
Zomrel 15. decembra 1982 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Nemčinian
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Ekonomickej univerzite v Bratislave
Josef Sahánek

**Josef Sahánek** (* 18. február 1896, Praha – † 23. marec 1942, Mauthausen, Rakúsko) bol český fyzik.

## Životopis
Narodil sa v Prahe. Po maturite na vyššej reálke na Žižkove v r. 1914 sa zapísal na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde študoval matematiku a fyziku. V šk. roku 1917/1918 bol tiež riadnym poslucháčom štúdia poistnej matematiky na pražskej technike. Prvé tri roky po absolutóriu pôsobil ako asistent na technike v Brne. V tomto období získal spôsobilosť vyučovať matematiku a fyziku. V roku 1921 obhájil dizertáciu Denné variácie smeru vetra v Brne, za čo mu PFKU v Prahe udelila titul RNDr. V dvadsiatych rokoch bol asistentom Fyzikálneho ústavu PF Masarykovej univerzity v Brne ( 1921– 1927). 

Po dvoch rokoch pôsobenia na reálnom gymnáziu v Brne sa v roku 1929 stal na PFMU docentom experimentálnej fyziky na základe habilitačného spisu Výklad vzniku ultrakrátkych elektromagnetických vĺn v elektrónových lampách. Hoci už po smrti riaditeľa FÚ PF MU prof. Macků ( 1929) robil prednášky v zastúpení druhého profesora experimentálnej fyziky, profesorom fyziky, aj to iba nehonorovaným, sa stal až v r. 1934. Medzitým sa habilitoval na brnianskej technike ( 1934) a bol vymenovaný za docenta pre odbor technická fyzika. S účinnosťou od 1. júla 1938 bol dr. J. Sahánek menovaný mimoriadnym profesorom technickej fyziky na Vysokej škole technickej M. R. Štefánika v Košiciach. Po administratívnych a organizačných zmätkoch zavinených hlavne Viedenskou arbitrážou začal prednášať až na jeseň 1939. Krátko nato bol vymenovaný za profesora technickej fyziky a prednostu I. fyzikálneho ústavu brnianskej techniky, preto z Bratislavy odišiel. Lenže práve v deň, keď sa mal oficiálne ujať funkcie – 17. novembra 1939, nemecké úrady uzavreli české vysoké školy. Prof. Sahánek neodpovedal na neskoršie ponuky, aby sa vrátil na Slovensko a zostal v protektoráte. V roku 1942 zahynul v koncentračnom tábore. 

Hoci v prvom období pôsobenia na technike v Brne robil hlavne meteorologické pozorovania, stredobodom vedeckého záujmu prof. Sahánka bolo budenie ultrakrátkych elektromagnetických vĺn v elektrónových lampách. V tomto odbore dosiahol významné úspechy. Jeho hlavné práce boli v rokoch 1925– 1930 uverejnené v popredných odborných časopisoch, ako napríklad Physikalische Zeitschrift, a hojne sa citovali. Okupácia Čiech, zriadenie protektorátu a uzavretie českých vysokých škôl pretrhli sľubne sa rozvíjajúcu vedeckú dráhu niektorých českých fyzikov (napr. V. Kunzla, A. Vašíčka) a mnohí ďalší zaplatili daň najvyššiu. Popri prof. Záviškovi a prof. Dolejškovi medzi nich patril aj prof. Josef Sahánek. 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí fyzici
Ján Šajnovič

thumb|Busta Jána Šajnoviča
**Ján Šajnovič**  (* 12. máj 1733, Tordas, Maďarsko – † 4. máj 1785, Pešť) bol maďarský astronóm a jazykovedec.

## Životopis
Narodil sa v Tordasi. Stredoškolské štúdiá absolvoval v Győri a Budíne, v roku 1748 vstúpil do jezuitského rádu a v rokoch 1749– 1750 pôsobil ako učiteľ v Trenčíne, Bratislave a v Egeri.
Od roku 1751 študoval na trnavskej univerzite, kde absolvoval filozofické ročníky, neskôr sa venoval štúdiu teológie, matematiky a astronómie na univerzite vo Viedni. V rokoch 1758– 1760 bol asistentom Maximiliána Hella na astronomickom observatóriu vo Viedni, 1765– 1773 adjunktom univerzitnej hvezdárne v Trnave, od roku 1773 profesorom matematiky na kráľovskej akadémii v Budíne, po presťahovaní univerzity z Trnavy v roku 1777 zároveň adjunktom hvezdárne. V týchto funkciách prispieval do astronomických ročeniek daných observatórií a zúčastnil sa na ich redigovaní. V rokoch 1768– 1770 sa po boku M. Hella zúčastnil vedeckej expedície na ostrov Vardö v severnom Nórsku, ktorej prvoradým cieľom bolo pozorovanie prechodu Venuše pred slnečným diskom. Podrobnosti o tejto expedícii sa dozvedáme práve zo Šajnovičovho, neskôr aj publikovaného denníka, ktorý má mimoriadnu dokumentačnú hodnotu.
Počas expedície sa zúčastnil nielen astronomických, meteorologických a prírodovedných pozorovaní, ale venoval sa aj skúmaniu jazyka Laponcov v súvislosti s diskutovanou otázkou príslušnosti maďarčiny ku skupine ugrofínskych jazykov. V svojom diele *Demonstratio…* vydanom ešte počas expedície v Kodani (1770) ako prvý podal exaktný dôkaz príbuznosti týchto jazykov, čím sa stal zároveň priekopníkom porovnávacej jazykovedy. Bol autorom aj jednej menej významnej astronomickej príručky.
Zomrel 4. mája 1785 v Budapešti.

## Externé odkazy

* 

Kategória:Maďarskí astronómovia
Kategória:Narodenia v 1733
Kategória:Úmrtia v 1785
Jozef Šitko

**Jozef Šitko** (* 1776, Český Těšín – † 24. november 1833, Banská Štiavnica) bol slovenský inžinier, matematik a fyzik.

## Životopis
Po štúdiách filozofie, práva a matematiky na viedenskej univerzite vyučoval matematiku a fyziku na Východnej akadémii vo Viedni (1803 – 1837), neskôr fyziku na lýceu v Linzi (1807 – 1839). V rokoch 1809 – 1833 stál na čele katedry matematických vied na Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. 
Najväčším prínosom jeho celoživotného inžinierskeho diela bolo zdokonalenie vodostĺpcových banských strojov, ktoré vďaka svojim vylepšeným parametrom dokázali konkurovať i parným strojom a zásadne ovplyvnili technický aj hospodársky vývoj celej štiavnickej banskej oblasti. Konštruoval aj iné banské stroje a zariadenia a navrhol niekoľko zlepšení i v úpravníctve. Jeho vynikajúce technické výsledky boli podmienené predovšetkým nevšednou erudíciou v hydrodynamike, vôbec fyzike a v neposlednom rade aj vo vyššej matematike. Okrem diel technického zamerania uverejnil aj niekoľko prác o rôznych fyzikálnych otázkach súvisiacich s konštruovaním parných strojov a iných technických zariadení. Už v druhom decéniu 19. storočia zaviedol nepovinné prednášky z diferenciálneho a integrálneho počtu na banskoštiavnickej akadémii, čo na technickej vysokej škole bolo priekopnícke aj v medzinárodnom meradle.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1776
Kategória:Úmrtia 24. novembra
Kategória:Úmrtia v 1833
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Slovenskí inžinieri
Kategória:Osobnosti z Českého Těšína