open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stredná (prítok Laborca)

**Stredná** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obcí Hrubov v okrese Humenné a Radvaň nad Laborcom v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji. Ústi do Laborca. Má dĺžku . Rád toku V. 
## Prameň
Vodný tok *Stredná* pramení v  v lesnom extraviláne v severovýchodnej časti územia obce Hrubov v okrese Humenné v Prešovskom kraji  juhovýchodne od vrchu Vysoká s  a  severozápadne od vrchu *Kostrbáč*.
## Opis toku
Potok *Stredná* tečie od prameňa severovýchodným smerom cez lesný extravilán územím obce Hrubov, ľavým brehom obmýva les *Vysoká*, pravým brehom obmýva les *Na Zelenom*, v  opúšťa územie Hrubova a bez zmeny smeru vteká na územie obce Radvaň nad Laborcom, pravým brehom obmýva úpätie lesa *Skala*, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, mení smer na východ. V  priberá ľavostranný prítok Jedľovec a mení smer na juhovýchod, vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, obteká farmu živočíšnej výroby, podteká železničnú trať Michaľany – Łupków a v  v strede južnej časti územia obce Radvaň nad Laborcom ústi do Laborca ako jeho pravostranný prítok.
Vodný tok Stredná patrí do okresov Humenné a Medzilaborce v Prešovskom kraji. Pramení a kratší úsek toku preteká na území obce Hrubov a ďalej preteká a ústi na území obce Radvaň nad Laborcom. Ústi do Laborca. Nachádza v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má prítok Jedľovec a dva bezmenné prítoky. 
## Pôvod názvu
Názov potoka *Stredná* má pravdepodobne pôvod v apelatíve *stredný* vo význame *objekt charakteristický svojou polohou medzi dvoma inými geografickými objektmi, umiestený symetricky v strede medzi nimi*
. Názov potoka *Stredná* ako jednočlenné hydronymum je súčasťou skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Pôvod názvu je ešte predmetom ďalšieho skúmania. Názov vodného toku *Stredná* bol štandardizovaný v roku 1976Geografické názvoslovie Základnej mapy ČSSR 1:50 000 z územia Slovenskej socialistickej republiky, 1. Názvy nesídelných geografických objektov, Východoslovenský kraj. Slovenský úrad geodézie a kartografie, č. P-378/1975 z 19.11.1975, Kartografické informácie 8. 153 s. S.120. Bratislava 1976. 79-002-76 (identifikačný kód tlačoviny z obdobia pred ISBN). V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Stredná* nie je jedinečným hydronymom, (júl 2025). Potok so štandardizovaným názvom *Stredná*  je aj v obci Klenová v okrese Snina.
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Humenné
Kategória:Vodné toky v okrese Medzilaborce
Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine 
Kategória:Hrubov
Kategória:Radvaň nad Laborcom
Chrám svätého Eliáša

**Chrám svätého Eliáša** (rus. **chrám svätého Iľju**) môže byť:

* v Bulharsku: Chrám svätého Eliáša (Kňaževo, Sofia)
* v Rusku: Chrám svätého Eliáša (Jaroslavľ)
* v Srbsku: Chrám svätého Eliáša (Podujevo)
CS Universitatea Craiova

**U Craiova 1948 Club Sportiv**, bežne známy ako **Universitatea Craiova** je rumunský profesionálny futbalový klub so sídlom v Craiove. Súťaží v najvyššej národnej klubovej súťaži Superliga României. Klub bol založený v roku 1948 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Iona Oblemenca s kapacitou 30 983 miest.

## História klub
Futbal v meste Craiova sa začal v roku 1921, keď boli založené prvé dva tímy: Craiovan Craiova a Rovine Grivița Craiova. V roku 1940 sa oba tímy zlúčili a vytvorili jeden z najúspešnejších rumunských klubov medzivojnového obdobia, *FC Craiova*, ktorý bol prvým tímom mesta, ktorý vyhral Superliga României. Titul z rokov 1942 – 1943 však rumunský futbalový zväz neuznáva.

Hneď po založení prvej univerzitnej vzdelávacej inštitúcie – Inštitútu strojov a elektrických zariadení – založila skupina učiteľov a študentov v roku 1948 CSU Craiova, športový klub s atletickými, volejbalovými, hádzanárskymi, stolnotenisovými, šachovými a futbalovými sekciami.

Pod koordináciou Ministerstva verejného školstva a Národnej únie študentov v Rumunsku bol sformovaný futbalový tím UNSR Craiova (*Uniunea Națională a Studentților din România*), ktorý sa zapísal do majstrovstiev kraja. Prvý oficiálny zápas sa konal vo Filiași 5. septembra 1948, pričom „študenti“ boli porazení 6:3.

### Rivalita
Univerzita Craiova je rivalom Dinama Bukurešť. Prvýkrát sa rozvinula na konci sezóny 1972/73; oba tímy skončili s rovnakým počtom bodov v národnom šampionáte, ale Dinamo získalo titul vďaka mierne vyššiemu rozdielu gólov. Ďalšou udalosťou, ktorá prispela k rivalite medzi týmito dvoma tímami, je udalosť, ktorá sa konala 21. októbra 2004 počas zápasu medzi Craiovou a Dinamom, keď „Poștașu“, vtedajší líder Craiovy, vstúpil na ihrisko a hodil šál Craiovy na Claudiua Niculescua. Niculescu hral za Dinamo, keďže prestúpil z Craiovy. Jeho gesto bolo reakciou na Niculescuov odchod, ktorý fanúšikovia Craiovy považovali za zradu.

## Úspechy
* **[[Superliga României]]**
** **Víťazi (4x):** 1973–74, 1979–80, 1980–81, 1990–91
* **Divízia B / Liga II**
** **Víťazi (2x):** 1963–64, 2013–14

* **[[Cupa României]]**
** **Víťazi (7x):** 1976–77, 1977–78, 1980–81, 1982–83, 1990–91, 2017–18, 2020–21
* **[[Supercupa României]]**
** **Víťazi (1x)** : 2021

### Európa
* **[[Európska liga UEFA|Pohár UEFA / Európska liga]]**
** Semifinalista: 1982–83
* **[[Liga majstrov UEFA|Európsky pohár / Liga majstrov]]**
** Štvrťfinalista: 1981–82

## Universitatea Craiova v európskych súťažiach

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Rumunské futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1948
The Korean Zombie

**Jung Chan-Sung** (; * 17. marec 1987, Pohang, Kórejská republika), anglicizovaný ako **Chan Sung Jung** a lepšie známy svojím menom **The Korean Zombie**, je juhokórejský bývalý profesionálny zmiešaný bojový umelec.

Súťažil vo Featherweight ov Ultimate Fighting Championship (UFC). Jung, profesionálny konkurent od roku 2007, predtým bojoval za WEC, Pancrase, World Victory Road a Deep. Jeho prezývka, kórejský zombie, pochádza z jeho vnímanej schopnosti podobnej zombie pokračovať v pohybe vpred a agresívne bojovať, dokonca aj po vzatí ťažkých úderov.

## Pozadie
Keď bol vo svojich stredných dostároch, narodený v Pohang v Južnej Kórei v roku 1987. Jung sa presťahoval do Namyangju, satelitného mesta Soulu. Vzhľadom na jeho malú postavu a jeho vidiecky pôvod ho neustále šikanovali jeho spolužiaci a v dôsledku toho sa dostal do mnohých bojov. Keď jeho teta už nemohla stáť, aby videla Jungovu ťažkosť, vzala ho do neďalekej telocvične Hapkido, keď mal okolo 14 rokov. Jung trénoval v kickboxe až do svojho juniorského ročníka strednej školy. Vyštudoval inštitút vedy a techniky Daegu Gyeongbuk. Neskôr začal tiež trénovať v judo a brazílskom Jiu Jitsu.

Vo veku 18 rokov sa Jung pripojil k juhokórejskému námorníctvu a začal trénovať v Taekwondo. V júni 2007 vyhral Sambo turnaj usporiadaný Kórejským združením Sambo av decembri toho istého roku vyhral ľahkú divíziu turnaja *Pancrase Korea Neo-Blood* po porážke kolegov Juhokórejcov Yoo v Seok a Lee Hyung Geol. Vo veku 20 rokov začal Jung zmiešané bojové umenia a čoskoro potom debutoval. V máji 2008 sa zúčastnil a získal 8-mužský turnaj MMA v Kórei-FC v divízii 65 kg. Jung bol tiež účastníkom show s názvom Street Fighter v roku 2007, ktorá vysielala v juhokórejskej káblovej televízii. Zúčastnil sa turnaja 70 kg a vyhral. Turnaj bol postavený iba (podobne ako K-1, ale nie v kruhu).

## Bilancia v zmiešaných bojových umeniach

## Pay-per-view súboje

## Referencie

Kategória:Športovci Kórejskej republiky
Kategória:Súťažiaci v MMA
Kategória:Taekwondisti
Kategória:Kickboxeri
Kategória:Džudisti
Kazateľ pápežskej domácnosti

Kazateľ **pápežskej domácnosti** alebo **apoštolský kazateľ** je člen Pápežskej rodiny, ktorého úlohou je viesť duchovné meditácie v prítomnosti pápeža, kardinálov, biskupov, prelátov a generálnych predstavených rehoľných rádov.

Od 9. novembra 2024 zastáva túto funkciu otec Roberto Pasolini OFMCap..

## História
Zvyk poverovať generálnych prokurátorov štyroch žobravých rádov (františkánov, dominikánov, karmelitánov a pustovníkov sv. Augustína) úlohou kázať postupne, počas adventných a pôstnych nedieľ, pred pápežským dvorom, siaha až do stredoveku. Úrad apoštolského kazateľa ako stabilnej postavy siaha až do pontifikátu Pavla IV. Postupom času bola rôznym rádom delegovaná úloha určiť jedného zo svojich predstaviteľov do tejto funkcie.

V roku 1743 pápež Benedikt XIV. vyhradil tento titul výlučne členovi Rádu menších bratov kapucínov prostredníctvom krátkeho dokumentu *Inclytum Fratrum Mimorum*.

Kazateľ prednáša meditácie počas piatkov pôstu a adventu a počas duchovných cvičení Rímskej kúrie, ako aj homíliu na slávení Umučenia Pána, ktorému predsedá pápež na Veľký piatok popoludní v Bazilike svätého Petra.

## Zoznam kazateľov21. storočie
* otec Raniero Cantalamessa OFMCap. (23. júna 19809. novembra 2024)
* otec Roberto Pasolini OFMCap. (od 9. novembra 2024súčasnosť)

## Referencie

## Pozri aj

## Zdroj

Kategória:Cirkevné tituly
Alexios Aristénos

**Alexios Aristénos** (; * 11./12. storočie, oblasť Grécka† po 1166) bol byzantský právnik, kánonista.
 
## Život
Vyučil sa právo a zastával vysoký civilný úrad, keď ho cisár Ján II. Komnénos povolal do Konštantínopola. V byzantskom hlavnom meste Aristénos ako diakon zastával súčasne najvyššie štátne a cirkevné funkcie nomofylaxa, ortanotrofa, dikaiodota a veľkého ekonóma Konštantínopolskej cirkvi. Keďže kombinácia svetských a cirkevných funkcií bola porušením kánonov, na žiadosť koncilu v roku 1157 musel Aristénos opustiť štátne funkcie a ponechal si funkciu veľkého ekonóma.
 
## Dielo
Z poverenia cisára Jána II. zostavil okolo roku 1130 komentár ku korpusu kánonov, ktorý zostavil Štefan z Efezu a neskôr, v 10. storočí, prepracoval magister a logotét Simeon, dnes stotožňovaný so Simeonom Metafrastom. Až do 19. storočia prevládal názor, že dielo kánonistu Ióanna Zónara predchádzalo Aristénovmu dielu, neskôr sa však väčšina bádateľov začala prikláňať k názoru, že Aristénos tvoril skôr. V komentári sa vyskytlo mnoho nejasností a nepresností vrátane obsahu kánonov. Pri výklade použil Aristénos úplné znenie pravidiel a do svojich komentárov zaradil aj výňatky z nich. Využíval aj starobylé schólia. Len príležitostne sa Aristénos odvoláva na civilné zákony týkajúce sa cirkevných záležitostí. Vo svojich výkladoch uvádza doslovný význam pravidiel bez toho, aby zachádzal do kazuistických jemností. Vo väčšine prípadov uvádza, ako treba chápať niektoré nejasné slová a výrazy, ktoré sa nachádzajú v pravidlách zhromaždených v zbierke.
 
## Referencie

 

 

Kategória:Úmrtia v 60. rokoch 12. storočia
Kategória:Byzantskí teológovia
Kategória:Pravoslávni teológovia
Kategória:Byzantskí kánonisti
Kategória:Byzantskí spisovatelia
Dolnogermánsky limes

**Dolnogermánsky limes** je časť vojenskej hranice Rímskej ríše pozdĺž stredného a dolného toku Rýna v modernom Nemecku a Holandsku, ktorá delila rímsku provinciu Dolná Germánia od Germánie. 

Hranica pozostávala z početných strážnych veží, vojenských táborov (*[[Castrum]]*) a pevností. Limes však nebol tvorený hradbami či zemnými valmi na rozdiel od Hornogermánskeho a raetského limesu na ktorý naväzoval. Výstavba tohto limesu časovo čiastočne siaha do obdobia vlády Augusta a jeho nevlastného syna a generála Drusa, ktorý definoval Rýn ako prirodzenú hranicu Rímskej ríše. Za ich pôsobenia bol založený rad vidieckych statkov (*Villa rustica*) a osád (*Vici*). Názvy niektorých z nich sú zachytené v Peutingerovej mape. Po upustení od expanzie na pravý breh rieky, v roku 16, sa Rýn stal trvalou hranicou ríše. Limus sa tiahne medzi ústím rieky *Oude Rijn* (Starý Rýn) do Severného mora a nemeckým mestom Bad Breisig.

## Svetové dedičstvo UNESCO
V júli 2021 bolo 102 segmentov (39 v Holandsku a 63 v Nemecku) limesu zapísaných na zoznam svetového dedičstva UNESCO pod spoločným názvom *„Hranice Rímskej ríše - Dolnogermánsky limes“*. Medzi archeologické pozostatky zahrnuté pod ochranu UNESCO patria vojenské základne, veže, dočasné tábory, cesty, prístavy, vodný kanál, akvadukt, rovnako ako civilné osady, mestá, pohrebiská, svätostánky, amfiteáter či palác. Takmer všetky tieto archeologické pozostatky sú pod zemou.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* UNESCO 
* Niedergermanischer Limes
* Vici.org  
* Germania inferior
* De Limes – Grens van het Romeinse Rijk 
* Romeinen in Nederland 

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Holandsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nemecku
Kategória:Opevnenia starovekého Ríma
Kategória:Archeologické lokality v Holandsku
Kategória:Archeologické lokality v Nemecku
Kategória:Stavby v Holandsku
Kategória:Zaniknuté stavby v Nemecku
Ďurčekovský potok

**Ďurčekovský potok** je vodný tok v Strážovských vrchoch na území okresu Prievidza. Je to ľavostranný prítok rieky Nitrica s dĺžkou približne 3 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Strážovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Zliechovská hornatina, na juhovýchodných svahoch Suchej hory (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa na okraji lesného pásma v blízkosti osady Hírešovci a Ďurčekovci tečie južným smerom. Preteká západným úpätím Javorinky () okolo samoty Petelúsovci a pokračuje zalesneným údolím, zovretým dvojicou hrebeňov. Východné svahy tvorí úpätie ďalšej,  vysokej Javorinky. Potok v tejto časti nemá významnejšie prítoky a na dolnom toku opúšťa súvislý les. Vteká do geomorfologickej časti Belianska kotlina, kde vedie západným okrajom osady Rusnákovci. Následne vteká do Valaskej Belej a jej časti Stanáková, kde križuje hlavnú cestu II/574 a následne sa v nadmorskej výške približne  ľavostranne vlieva do rieky Nitrica. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Valaská Belá v okrese Prievidza v Trenčianskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Strážovské vrchy, Zliechovská hornatina, Belianska kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Strážovských vrchoch
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Prievidza
Kategória:Valaská Belá
C5H12

Sumárny vzorec **C<sub>5</sub>H<sub>12</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Pentán
* Izopentán
* Neopentán

C5HA12
C6H14

Sumárny vzorec **C<sub>6</sub>H<sub>14</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Dimetylbutány
** 2,2-dimetylbután
** 2,3-dimetylbután
* Hexán
* Metylpentány
** 2-metylpentán
** 3-metylpentán

C6HA14
C4H4O4

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>4</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Anhydrid kyseliny diglykolovej
* Kyselina fumarová
* Glykolid
* O-karboxyanhydrid kyseliny mliečnej
* Kyselina maleínová
C14H18N4O3

Sumárny vzorec **C<sub>14</sub>H<sub>18</sub>N<sub>4</sub>O<sub>3</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Benomyl
* Trimetoprim

CA14HA18N4O3
C6H10O8

Sumárny vzorec **C<sub>6</sub>H<sub>10</sub>O<sub>8</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Kyselina glukárová
* Kyselina slizová

C6HA10O8
C4H8O2

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>8</sub>O<sub>2</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Acetoín
* ''cis''-butén-1,4-diol
* Dioxány
** 1,2-dioxán
** 1,3-dioxán
** 1,4-dioxán
* Etylacetát
* 3-hydroxybutanál
* γ-hydroxybutyraldehyd
* 3-hydroxytetrahydrofurán
* Kyselina izomaslová
* Kyselina maslová
* Metylpropionát
* Propylformiát
* Izopropylformiát
C6H8O2

Sumárny vzorec **C<sub>6</sub>H<sub>8</sub>O<sub>2</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Cyklohexándióny
** 1,2-cyklohexándión
** 1,3-cyklohexándión
** 1,4-cyklohexándión
* Cyklotén
* ''cis''-1,2-dihydrokatechol
* Kyselina metyléncyklopropyloctová
* Kyselina parasorbová
* Kyselina sorbová
* 5-metylfurfurylalkohol
C4H6O4

Sumárny vzorec **C<sub>4</sub>H<sub>6</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Diacetylperoxid
* Dimetyloxalát
* Glycerol-1,2-karbonát
* Kyselina jantárová
* Kyselina metylmalónová
C3H4O4

Sumárny vzorec **C<sub>3</sub>H<sub>4</sub>O<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Glycerolkarbonát
* Kyselina hydroxypyrohroznová
* Kyselina malónová
* Monometyloxalát
* Semialdehyd kyseliny tartrónovej
C6H8O6

Sumárny vzorec **C<sub>6</sub>H<sub>8</sub>O<sub>6</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Glukuronolaktón
* Kyselina erytorbová
* Kyselina propán-1,2,3-trikarboxylová
* Triformín
* Vitamín C (kyselina askorbová)
C10H8

Sumárny vzorec **C<sub>10</sub>H<sub>8</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Azulén
* Bicyklo6.2.0dekapentén
* Fulvalén
* Naftalén

CA10H8
Jaskyne a umenie z doby ľadovej v pohorí Švábska Jura

**Jaskyne a umenie z doby ľadovej v pohorí Švábska Jura** je názov nemeckých pamiatok zapísaných od roku 2017 na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

Ide o súbor šiestich jaskýň Hohler Fels, Sirgensteinhöhle, Geißenklösterle, Bocksteinhöhle, Hohlenstein-Stadel a Vogelherdhöhle v Bádensku-Württembersku (krajinské okresy Alb-Donau a Heidenheim), ktoré moderní ľudia v dobe ľadovej používali ako úkryt pred asi 33 000 až 43 000 rokmi.

Jaskyne sa nachádzajú v údoliach riek *[[Lone]]* a *[[Ach]]*. Bola v nich, okrem iných, objavená soška ženskej podoby, vyrezávané figúrky zvierat (vrátane jaskynných levov, mamutov, koní a dobytka), hudobné nástroje, osobné ozdoby a ďalšie artefakty. Tieto archeologické náleziská obsahujú niektoré z najstarších figuratívnych umeleckých diel na svete a vrhajú svetlo na vývoj najstaršieho umenia.

## Fotogaléria

File:VenusHohlefels2.jpg
File:Adorant Geissenkloesterle Blaubeuren.jpg
File:Bocksteinmesser Nr 2482.jpg
File:Loewenmensch1.jpg
File:MUT127024.jpg
File:Hohler Fels Eingang Gang Steg.jpg
File:Sirgensteinhöhle 3 2013-10-04.jpg
File:Abri Geißenklösterle Achtal Blaubeuren 2.jpg
File:Bocksteinhoehle 2016-05-08.jpg
File:Lonetal Hohlenstein,Fundort des Löwenmenschen vor 33TSD Jahren 02.jpg
File:Vogelherdhoehle Vogelherd cave.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* UNESCO-Welterbe Höhlen und Eiszeitkunst der Schwäbischen Alb 
* *[https://www.iceageart.de/ UNESCO Weltkulturerbe „Höhlen und Eiszeitkunst der Schwäbischen Alb“]* 
* *[http://welt-kultursprung.de/ Weltkultursprung].* 
* *[https://www.br.de/mediathek/video/sendungen/suedlicht/suedlicht-loewenmensch-100.html Wann hat der Mensch die Kunst erfunden?]* 
* *[https://www.unimuseum.uni-tuebingen.de/de/museum-im-schloss/unesco-weltkulturerbe.html UNESCO-Welterbe im Museum der Universität Tübingen MUT: Presseinformationen, Fotos und 3D-Animationen der Objekte] *
* ''Die Höhlen der ältesten Eiszeitkunst'' 
* Hochauflösende 3D-Modelle einiger Funde 

## Zdroj

Kategória:Archeologické lokality v Nemecku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nemecku
Kategória:Bádensko-Württembersko
Kategória:Jaskyne
Zabiják

**Zabiják** môže byť:

* označenie pre vraha, pozri pod vražda
* americký film z roku 2023, pozri Zabiják (film z roku 2023)
* americký film z roku 2019, pozri Zabiják (film z roku 2019)
* francúzsky film z roku 1972, pozri Zabiják (film z roku 1972)
* československý televízny film z roku 1972, pozri Zabiják (televízny film z roku 1972)
Château de Paluel

**Château de Paluel** je hrad z 15. storočia, ktorý sa nachádza v obci Saint-Vincent-le-Paluel, v juhovýchodnej časti departementu Dordogne vo Francúzsku. Čiastočná zrúcanina stojí na kopci s výhľadom na potok Énéa.

## História
Objekt bol postavený v 14. storočí na starších základoch, rodinou Vigier a neskôr ho v 15. storočí prestavala rodina Gimel a nakoniec rodina Croÿ. V roku 1944 ho tesne pred masakrami v Oradour-sur-Glane a Tulle vypálila nemecká divízia SS Das Reich. Budova bola históriou vážne poškodená, niekoľkokrát zničená a prestavaná. Hrad Paluel je od roku 1927 zapísaný na zozname ako historická pamiatka. Táto impozantná budova si zachovala svoje časti, vrátane holubníka, fontány, kaplnky, podzemných chodieb, studne či jaskyne. Momentálne je areál otvorený pre návštevníkov.

## Využitie v kinematografii
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:

* 1929: *Le Capitaine Fracasse*
* 1968: *Tetovaný*
* 1998: *Ever After: A Cinderella Story*

## Galéria

Súbor:SAINT-VINCENT-LE-PALUEL (Dordogne) - 05 Château du Paluel à travers le châtelet d'entrée.jpg
Súbor:Jardin et fontaine du château de Paluel.jpg
Súbor:Plafond voûté d'une salle du château de Paluel.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Hrady a zámky vo Francúzsku
Kategória:Stavby v departemente Dordogne
Naumburgský dóm

**Naumburgský dóm** () alebo **Dóm svätých Petra a Pavla** () je kostol v nemeckom meste Naumburg. V roku 2018 bol zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO. 

Stavba začala už v roku 1028 v románskom slohu, v 13. storočí bola čiastočne gotizována. Významná je sochárska výzdoba chrámu, ktorej autor je známy ako Naumburský majster. K najcennejším patria sochy markgrófa meißenského  Ekkeharda II. a jeho manželky Uty z Ballenstedtu, zakladateľov katedrály, na západnom chóre. Ako katolícky kostol bol vysvätený v roku 1044, od 16. storočia je protestantský.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka
* Vereinigte Domstifter 
* Welterbe
* Naumburg-Online.de
* Touristische Informationen zum Naumburger Dom 
* Der hoch- und spätromanische Bauschmuck des Naumburger Domes im Zusammenhang der Baugeschichte 

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nemecku
Kategória:Románske kostoly v Nemecku
Naumburg
Naumburg
Kategória:Kostoly zasvätené svätým Petrovi a Pavlovi
Kategória:Luteránske katedrály
Záturecká ulica

**Záturecká ulica** je ulica v Martine, na sídlisku Záturčie, v lokalite Nový Martin.

## Popis
Na severovýchodnom konci začína križovatkou s ulicou Majerná. Po približne päťdesiatich metroch ju kolmo zľava križuje ulica Kaštieľná. Sprava sa na ňu dvakrát napája ulica Hájska, ktorá paralelne vedie s ulicou Záturecká. Ulica na juhozápadnom konci končí križovatkou s ulicou Potočná.

## Pôvod názvu
Záturecká ulica je pomenovaná po starom zemianskom rode, pôvodom z Turca, Zátureckých.

## Blízke ulice
* Majrená ulica
* Hájska ulica
* Kaštieľná ulica
* Potočná ulica

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Ulice v Martine
Neytiri

**Neytiri te Tskaha Mo'at'ite** (* 2136, Strom Na'vi, Pandora) je fiktívna postava a jedna z hlavných hrdiniek vo franšíze *[[Avatar (filmová séria)|Avatar]]*, ktorú vytvoril James Cameron. Stvárnila ju Zoe Saldañová.

Neytiri je temperamentná, krásna „princezná“ klanu inteligentného humanoidného druhu Na'vi s názvom Omaticaya. V pandorskom lese stretne strateného Jakea Sullyho a zachráni ho pred svorkou vlkov. Po zasvätení do klanu sa Neytiri stane jeho učiteľkou, zoznámi ho s kultúrou Na'viov a pomôže mu naučiť sa, ako sa stať súčasťou lesa, pričom sa nakoniec doňho zamiluje a spári sa s ním. Neytiri bojuje po Jakeovom boku pri útoku na Strom duší, zachráni ho pred zabitím plukovníkom Milesom Quaritchom a vyženie RDA z planéty Pandora.

Počas nasledujúcich pätnástich rokov má Neytiri s Jakeom tri deti: synov Neteyama a Lo'aka a dcéru Tuk. Pár si tiež adoptuje ďalšiu dcéru Kiri, ktorá sa narodila z nehybného tela avatara Dr. Grace Augustinovej. Miles „Spider“ Socorro je tiež neoficiálnym členom rodiny Sullyovcov, pričom Neytiri je jedinou členkou rodiny, ktorá mu nedôveruje kvôli jeho pôvodu a ľudskej povahe.

Postava sa objavuje aj v literatúre, vrátane rôznych sérii komiksov, ktoré vydalo vydavateľstvo Dark Horse Comics. Vyrábal sa aj rôzny tovar s podobou tejto postavy, vrátane akčných figúrok a hračiek vyrobených pre McDonald's.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Fiktívne postavy
Kategória:Mimozemšťania
Terstský maliar

**Terstský maliar** je konvenčné meno gréckeho maliara váz, pôsobiaceho na konci piateho a začiatku štvrtého storočia pred Kr.

Terstský maliar, atický maliar červenofifúrových váz v období neskorej klasiky, je pomenovaný po meste Terst, ktorého múzeum (Museo Storia ed Arte: 066.13https://www.carc.ox.ac.uk/xdb/asp/recordDetails.asp?recordCount=2&start=0) vlastní jeho rukou zdobený kylix so zobrazením atlétov. Britský historik umenia John Beazley mu pripisuje iba štyri kylikes (všetky zdobené na variácii čaše bez stopky s nízkou nôžkou).  Čo sa týka formálneho i kompozičného riešenia sú takmer identické. Zobrazené scény odrážajú život v gréckej palaistre, jednej z obľúbených tém v atickej vázovej maľbe.

## Referencie

Kategória:Maliari starovekého Grécka
Škrípovka

**Škrípovka** je vodný tok v Strážovských vrchoch na území okresu Prievidza. Je to ľavostranný prítok rieky Nitrica s dĺžkou približne 6,2 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Strážovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Zliechovská hornatina a jej časti Strážov, na juhovýchodných svahoch vrchu Šivarina (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa na svahoch mohutného hrebeňa tečie lesom južným smerom, onedlho priberajúc pravostranný prítok spod Hrubej Zliezajne (). Už v časti Belianska vrchovina preteká osadou Lapšovci, kde priberá menší pravostranný prítok a križuje Cestu hrdinov SNP. Pokračuje južným smerom popod Skalku () a prijíma významný pravostranný potok z úbočia Suchej hory (). V osade Škrípov priberá dvojicu ľavostranných a následne i dvojicu pravostranných prítokov a stále na juh tečie dolinou Škrípová. Ďalej priberá len menšie prítoky a vteká do Valaskej Belej, kde opúšťa Beliansku vrchovinu a prechádza do geomorfologickej časti Belianska kotlina. Popod Páleničky () smeruje do centra obce, kde sa v nadmorskej výške približne  ľavostranne vlieva do rieky Nitrica. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Valaská Belá v okrese Prievidza v Trenčianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Strážovské vrchy, Zliechovská hornatina
* Belianska kotlina, Belianska vrchovina, Strážov (geomorfologická časť)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Strážovských vrchoch
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Prievidza
Kategória:Valaská Belá
Veľká cena Maďarska 2025

**Veľká cena Maďarska 2025** (oficiálne angl. **Formula 1 Lenovo Hungarian Grand Prix 2025**) sa uskutočnila 3. augusta 2025 na pretekárskom okruhu Hungaroring v Mogyoródi. Preteky sa konali ako štrnáste podujatie v sezóne 2025 šampionátu Formuly 1.

## Hlavné preteky

### Kvalifikácia
Kvalifikácia na hlavné preteky sa uskutočnila 2. augusta 2025 o 16:00 miestneho času (UTC+01:00).

### Hlavné preteky
Hlavné preteky sa uskutočnili 3. augusta 2025 o 15:00 miestneho času (UTC+01:00).

## Priebežné poradie šampionátu

**Poradie šampionátu jazdcov**

**Poradie šampionátu konštruktérov**

## Poznámky

* — Charles Leclerc dostal časový trest piatich sekúnd, za zmenu smeru počas brzdenia pri bránení George Russella.
* — Nico Hülkenberg dostal časový trest piatich sekúnd za posunutie monopostu počas štartovacej procedúry.
* — Yuki Tsunoda štartoval z Pit Lane kvôli úprave monopostu počas Parc Ferme.
* — Pierre Gasly skončil na 17. mieste, po udelení časového trestu desiatich sekúnd za spôsobenie kolízie s Carlos Sainzom, skončil na 19. mieste.

## Referencie

Kategória:Formula 1 v roku 2025
2025
Zoznam ministrov investícií, regionálneho rozvoja a informatizácie Slovenskej republiky

Toto je zoznam ministrov Ministerstva investícii, regionálneho rozvoja a informatizácie Slovenskej republiky.


Investícií, regionálneho rozvoja a informatizácie Slovenskej republiky
Quentin Durward

**Quentin Durward** môže byť:

* román od Sira Waltera Scotta z roku 1823, pozri Quentin Durward (kniha)
* americký film z roku 1955, pozri Quentin Durward (film)
* francúzsko-nemecký seriál z roku 1971, pozri Quentin Durward (seriál)
Zoznam ministrov cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky

Toto je zoznam ministrov Ministerstva cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky.


Cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky
Marvel Cinematic Universe: Druhá fáza

**Druhá fáza** Marvel Cinematic Universe (MCU) je skupina amerických superhrdinských filmov produkovaných štúdiom Marvel Studios, ktoré sú založené na postavách, ktoré sa objavujú v publikáciách vydavateľstva Marvel Comics. MCU je spoločný vesmír, v ktorom sa odohrávajú všetky filmy. Táto fáza sa začala v máji 2013 uvedením filmu *[[Iron Man 3]]* a skončila v júli 2015 uvedením filmu *[[Ant-Man (film)|Ant-Man]]*. Kevin Feige produkoval všetky filmy v tejto fáze. Joss Whedon, scenárista a režisér crossoverového filmu *[[Avengers 2: Vek Ultrona|Avengers: Age of Ultron]]* (2015), bol konzultantom všetkých filmov.

Vo filmoch hrajú Robert Downey Jr. ako Tony Stark / Iron Man vo filme *[[Iron Man 3]]*, Chris Hemsworth ako Thor vo filme ** (2013), Chris Evans ako Steve Rogers / Captain America vo filme *[[Captain America: Zimný vojak|Captain America: Winter Soldier]]* (2014), Chris Pratt ako Peter Quill / Star-Lord vo filme  *[[Strážcovia Galaxie (film)|Guardians of the Galaxy]]* (2014) a Paul Rudd ako Scott Lang / Ant-Man v filme *[[Ant-Man (film)|Ant-Man]]*. Downey, Hemsworth a Evans sa vrátili k hlavnej úlohe vo filme *Age of Ultron*. Evans má v tejto fáze najviac vystúpení, pričom hral alebo sa objavil v cameo úlohách v štyroch z filmov.

Šesť filmov tejto fázy zarobilo v celosvetových kinách viac ako 5,2 miliardy USD a získalo vo všeobecnosti pozitívne ohlasy kritikov aj verejnosti. Marvel Studios vytvorili dva krátke filmy pre svoj program Marvel One-Shots – *[[Agent Carter]]* a *[[All Hail the King]]* – aby rozšírili MCU, pričom každý celovečerný film dostal komiksové prepojenia a niektoré aj videohry. Videohra *[[Lego Marvel's Avengers]]* adaptuje dej viacerých filmov. Prvá, druhá a tretia fáza tvoria dejovú líniu „The Infinity Saga“.

## Filmy

## Krátke filmy

## Časová os
Každý film v druhej fáze sa odohráva zhruba v reálnom čase a súvisí s filmom *The Avengers*, čo zjednodušuje časovú os MCU v porovnaní s filmami z prvej fázy. Iron Man 3 sa odohráva približne šesť mesiacov po *The Avengers* počas Vianoc, *Thor: The Dark World* sa odohráva rok po nich, a *Captain America:* *Winter Soldier* dva roky po nich. *Guardian of the Galaxy* sa explicitne odohrávajú v roku 2014. *Avengers:* *Age of Ultron* a *Ant-Man* ukončujú fázu v roku 2015 s niekoľkými mesiacmi medzi nimi, rovnako ako v skutočnom živote.

One-Shot *[[Agent Carter]]* sa odohráva rok po filme *[[Captain America: Prvý Avenger|Captain America:]]* *[[Captain America: Prvý Avenger|The First Avenger]]* (2011), zatiaľ čo ''All Hail the King'' sa odohráva po filme *Iron Man 3*.

## Referencie

Kategória:Marvel Cinematic Universe
Dunajský limes

**Dunajský limes** je časť vojenskej hranice Rímskej ríše pozdĺž rieky Dunaj v modernom Bavorsku, Rakúsku, Slovensku, Bulharsku, Chorvátsku, Maďarsku, Rumunsku a Srbsku. 

Opevnenie pozostávalo z početných strážnych veží, vojenských táborov (*[[Castrum]]*) a pevností. Kvôli svojmu močaristému brehu a rozvetvenému toku bol Dunaj v antickom období ťažko prekročiteľný a i preto nevznikol na Dunajskom limese takmer žiadny hraničný múr. Tábory vznikali najmä v polovici 1. storočia. Neskôr za cisára Trajána boli tábory, dovtedy obohnané len zemnými valmi, opevnené aj kamennými múrmi. Pozdĺž limesu bola vedená cesta, ktorá spájala jednotlivé pevnosti a tábory pozdĺž rieky až k jej delte do Čierneho mora (tzv. *Via Istrum*). 

## Delenia
Vzhľadom na dĺžku tejto hranice je Dunajský limes často rozdelený do častí pomenovaných podľa príslušných rímskych provincií:
* Raetský limes (Raetie)
* Norický limes (Noricum)
* Panónsky limes (Panónia)
* Moeský limes (Moesia)
* Dácky limes (Dácia, severne od Dunaja v Karpatoch)


File:Rätischer Donaulimes.png|Raetský limes
File:Limes3.png|Norický a Panónsky limes
File:Limes4.png|Panónsk limes
File:Limes5.png|Moeský limes
File:Limes6.png|Dácky limes


## Svetové dedičstvo UNESCO
V júli 2021 bolo 77 segmentov Dunajského limesu v Nemecku, Rakúsku a na Slovensku zapísaných na zoznam svetového dedičstva UNESCO  pod spoločným názvom *„Hranice Rímskej ríše - Dunajský limes (západná časť)“*.
24 nemeckých lokalít sa nachádza medzi Regensburgom a Passauom. Väčšina pozostatkov limesu je pod zemou, na povrchu sú okrem iných kúpele Bad Gögging, brána Porta praetoria v Regensburgu a niekoľko stavieb v Passau. 47 rakúskych lokalít je tiež väčšinou pod zemským povrchom s výnimkou Mauternu, Traismaueru, Tullnu, Zeiselmaueru a Carnuntumu. 6 slovenských lokalít tvoria zvyšky táborov Gerulata  (bratislavská mestská časť Rusovce) a Celemantia (obec Iža).

V júli 2024 sa na zoznam svetového dedičstva dostal i rad lokalít v Rumunsku pod názvom "Hranice Rímskej ríše - Dácia". 

## Galéria

File:Westl. u-turm tulln.JPG| strážna veža v Tullne
File:Porta Praetoria in Regensburg (Ruine).jpg | rímska brána v Regensburgu
File:Gerulata.jpg|Gerulata (Slovensko)
File:Ancient Roman amphitheatre in Bad Deutsch-Altenburg.JPG| Carnutum (Rakúsko)


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informationsseite über den Donaulimes

## Zdroj

Kategória:Opevnenia starovekého Ríma
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nemecku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Rakúsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva na Slovensku

Kategória:Archeologické lokality v Bulharsku
Kategória:Archeologické lokality v Chorvátsku
Kategória:Archeologické lokality v Maďarsku
Kategória:Archeologické lokality v Nemecku
Kategória:Archeologické lokality v Rakúsku
Kategória:Archeologické lokality na Slovensku
Kategória:Dejiny Rumunska
Kategória:Dejiny Srbska
Kategória:Kultúrne pamiatky v Rakúsku
Kategória:Vojenské stavby na Slovensku
Kategória:Stavby v Bulharsku
Kategória:Stavby v Maďarsku
Kategória:Stavby v Rakúsku
Kategória:Stavby v Rumunsku
Kategória:Stavby v Srbsku
Kategória:Zaniknuté stavby v Nemecku
Kategória:Dunaj
Kategória:Múry
Suburbikálna diecéza

**Suburbikálne diecézy** sú diecézy v okolí Ríma (*sub urbe*), ktorých titulárnymi kardinálmi sú kardináli-biskupi.

## Vznik a vývoj suburbikálnych diecéz
Už v 8. storočí bolo zvykom, že v lateránskej bazilike sa striedali po týždňoch biskupi, ktorí tam mali liturgickú službu. Títo biskupi boli z okolia Ríma, ale až od začiatku 12. storočia boli pevne určené diecézy, ktorých biskupi boli považovaní za „kardinálskych“. Jednalo sa o tzv. *suburbikálne diecézy*, teda také, ktoré bezprostredne susedili s rímskou diecézou:

* Ostie
* Porto a Santa Rufina (Silva Candida)
* Albano
* Sabina
* Tusculum (Frascati)
* Præneste (Palestrina)

Kardináli-biskupi potom mali k pápežovi vzťah ako k metropolitovi cirkevnej provincie.

V 12. storočí boli pápežom Kalixtom II. zjednotené diecézy *Porto* a *Santa Rufina*, takže ich bolo iba šesť. Až v roku 1914 pápež Pius X. rozdelil diecézy *Ostie* a *Velletri*, zjednotené od roku 1150. Roku 1925 bola s diecézou sabínskou zjednotená diecéza *Poggio Mirteto*. Roku 1981 boli zjednotené diecézy *Velletri* a *Segni*.

Pápež Ján XXIII. v mote proprio *Suburbicariis sedibus* oddelil vedenie týchto diecéz od inštitútie kardinálov-biskupov a určil, že budú mať vlastného diecézneho biskupa.

## Zoznam suburbikálnych diecéz v súčasnosti
V súčasnosti je titulárnych biskupstiev sedem:
* Ostie: titulárna diecéza kardinála-dekana
* Albano
* Frascati
* Palestrina
* Porto-Santa Rufina
* Sabina-Poggio Mirteto
* Velletri-Segni

## Bibliografia
* Ján XXIII., Motu proprio *Suburbicariis sedibus*, 11. apríla 1962,AAS 54 (1962), n. 5, p. 253ss.

## Referencie

## Zdroj


Kategória:Rímskokatolícke diecézy v Taliansku
Kategória:Kardináli
Veľká aliancia

[náhľad|Budovateľ Veľkej aliancie, [Viliam III. Oranžský ako kráľ Anglicka, Škótska a Írska.]]

**Veľká aliancia** alebo **Augsburská liga** predstavovala spojenecký pakt, ktorý bol slávnostne uzavretý dňa 12. mája roku 1689 a to zástupcami rímsko-nemeckého cisára Leopolda I. Habsburského a diplomaciou Spojených nizozemských provincií. Táto vojenská aliancia obsahovala záväzok o vzájomnej spolupráci v čase vojny o falcké dedičstvo. Deklarovaným cieľom signatárov bolo opätovné nastolenie podmienok Vestfálskeho mieru z roku 1648 ale aj Pyrenejského mieru, uzavretom roku 1659. Zároveň samotní signatári presadili, aby Francúzske kráľovstvo pod korunou Ľudovíta XIV. prenechalo územie Lotrinska panovníkovi Svätej ríši rímskej. K tomuto zväzku pristúpil taktiež anglický kráľ Viliam III. Oranžský ale aj diplomacia Španielskeho impéria a Savojského vojvodstva. Veľká aliancia sa stala pilierom spolupráce daných krajín v čase už spomenutej vojny o falcké dedičstvo proti Francúzskemu kráľovstvu. Konflikt sa skončil dňa 20. septembra roku 1697 v meste Rijswijk na území Spojených nizozemských provinicií (dnešné Holandsko).

## Referencie

## Literatúra
* SKŘIVAN, Aleš. (2002). *Lexikon světových dějin: 1492–1914*. Praha: Nakladatelství Aleš Skřivan ml. ISBN 80-86493-06-7.

## Pozri aj
* Vojna o falcké dedičstvo

## Zdroj

Kategória:Dejiny Holandska
Jakobiti

[náhľad|Vojenská porážka škótskych jakobitov uprostred bitky pri Cullodenu roku [1746.]]
**Jakobiti** boli politickými sympatizantmi anglického kráľa Jakuba II. Stuarta, ktorý bol detronizovaný Slávnou revolúciou v rokoch 1688 až 1689. Jakobiti mali významné postavenie v prvom rade na území Škótska, kde k ich priaznivcom patrila veľká časť tamojšej šľachty. Ich cieľom bolo vyvolať povstanie, po ktorom by na anglický trón znovu usadol kráľ Jakub II. alebo niekto z jeho potomkov. Roku 1701 sa jakobitským kandidátom na anglický trón stal princ Jakub Eduard Stuart (* 1688 – † 1766) známy ako „starý pretendent“. Po dlhšom čase, presnejšie roku 1766 ohlásil žiadosť o trón jeho syn menom Karol Eduard Stuart, vojvoda z Yorku (* 1720 – † 1788). Napokon roku 1788 prevzal túto rolu jeho brat, kardinál a princ Henrich Stuart, vojvoda z Yorku (* 1725 – † 1807). Ten však skonal ako bezdetný, teda bez potomkov, čím nárok rodu Stuartovcov pre zisk anglického kráľovského stolca definitívne zanikol. Korunovačné klenoty, ktoré Jakub II. odviezol z územia Anglicka, odkázal napokon Henrich Stuart budúcemu kráľovi Jurajovi IV.

## Referencie

## Literatúra
* SKŘIVAN, Aleš. (2002). *Lexikon světových dějin: 1492–1914*. Praha: Nakladatelství Aleš Skřivan ml. ISBN 80-86493-06-7.

## Pozri aj
* Vojna o falcké dedičstvo

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Dejiny Škótska
Kategória:Politické teórie
Suburbikálna diecéza Albano

**Diecéza albanská** () je rímskokatolícka suburbikálna diecéza v Taliansku, ktorá je súčasťou cirkevnej oblasti Lazio. Katedrálou je kostol sv. Pankráca v Albane. Tradične bola sídlom jedného z kardinálov-biskupov; dnes je jeho titulárnou diecézou a má obvykle svojho sídelného biskupa. Jej titulárnym kardinálom bol do svojho zvolenia pápežom Robert Francis Prevost. Sídelným biskupom bol dňa 11. júna 2021 menovaný Vincenzo Viva, ktorý prijal biskupské svätenie 8. septembra 2021.

## Zoznam biskupov
### Od roku 1966
Od roku 1966 sú funkcie rozdelené medzi titulírneho biskupa a diecézneho biskupa.

### Diecézni biskupi
* Raffaele Macario (19661977)
* Gaetano Bonicelli (19771982)
* Dante Bernini (19821999)
* Agostino Vallini (19992004)
* Marcello Semeraro (20042020)
* Vincenzo Viva (2021súčasnosť)

### Titulárni biskupi
* Giuseppe Pizzardo (19481970)
* Gregorio Pietro Agagianian (19701971)
* Luigi Traglia (19721977)
* Francesco Carpino (19781993)
* Angelo Sodano (19942022)
* Robert Francis Prevost, OSA (6. februára 20258. mája 2025), zvolený za pápeža Leva XIV..
* Luis Antonio Tagle (24. mája 2025súčasnosť)

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Rímskokatolícke diecézy v Taliansku
Albano
Danevirke

**Danevirke** (moderným dánskym pravopisom: *Dannevirke*; v staroseverčine *Danavirki*, emecky *Danewerk*) je systém pôvodne dánskych opevnení v Šlezvicko-Holštajnsku, ktoré dnes leží na území Nemecka.

Podľa tradičného výkladu začal práce na obrannom vale dánsky kráľ Godfred v roku 808 z obavy pred inváziou Frankov, ktorí počas predchádzajúcich sto rokov dobyli pohanské Frízsko (772) a Staré Sasko (804). Dáni však predtým byli dlho v konflikte hlavne so Sasmi a nedávne archeologické vykopávky odhalili, že stavba Danevirke začala oveľa skôr, okolo roku 500 a možno ešte skôr.
Obranný val bol niekoľkokrát rozšírený počasvikingskej éry i v stredoveku. Naposledy bol použitý na vojenské účely v roku 1864 počas druhej šlezvickej vojny medzi Pruskom a Dánskom. Hradby sa tiahnu v dĺžke 30 km od bývalého vikingského obchodného centra Hedeby na pobreží Baltského mora na východe až po rozsiahle močiare na západe Jutského polostrova. Najmä v 19. storočí bol veľkým symbolom dánskeho nacionalizmu a rodiaceho sa moderného národného vedomia.

Spolu s Hedeby bol v roku 2018 zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* UNESCO-Welterbe Haithabu und Danewerk
* ''Das Danewerk'' und ''Geschichte des Danewerks'' 

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nemecku
Kategória:Opevnenie
Kategória:Archeologické lokality v Nemecku
Kategória:Dejiny Dánska
Agent 077

[náhľad|Herec [Ken Clark v roku 1959.]]

**Agent 077**, ktorého skutočné meno je **Dick Malloy** je fiktívna postava, ktorú v roku 1965 vytvoril taliansky režisér Sergio Grieco pre trilógiu francúzsko-talianskych špionážnych filmov v duchu britského Jamesa Bonda (007). Mnoho ďalších filmov odvtedy používalo toto meno vo svojich názvoch, hoci najčastejšie nemajú žiadnu dejovú súvislosť s pôvodnou trilógiou okrem toho, že ide o špionážne filmy. V pôvodnej trilógii stvárnil hlavnú rolu americký herec Ken Clark.

## Pôvodné filmová séria
* 1965: *Opération Lotus bleu* (*Agente 077 missione Bloody Mary*), réžia Sergio Grieco
* 1965: *Fureur sur le Bosphore* (*Agente 077 dall'Oriente con furore*), réžia Sergio Grieco
* 1966: *Mission spéciale... Lady Chaplin* (*Missione speciale Lady Chaplin*), réžia Alberto De Martino a Sergio Grieco

## Ďalšie filmové spracovania
* 1961: *Deux des commandos* (*On the Fiddle*), réžia Cyril Frankel
* 1964: *Agent 077, opération Jamaïque* (*La muerte silba un blues*), réžia Jesús Franco
* 1964: *Le Mystère de la jonque rouge* (*Weiße Fracht für Hongkong*), réžia Helmut Ashley a Giorgio Stegani
* 1965: *Berlin, opération Laser* (*Berlino: appuntamento per le spie*), réžia Vittorio Sala
* 1965: *077 : Espionnage à Tanger* (*S.077 spionaggio a Tangeri*), réžia Gregg Tallas
* 1965: *077 intrigue à Lisbonne *'(it)**' (*Da 077: Intrigo a Lisbona*), réžia Federico Aicardi a Tulio Demicheli
* 1966: *A 077 défie les tueurs* (*A 077 - Sfida ai killers*), réžia Antonio Margheriti

## Referencie

## Externé odkazy
* Spyguysandgals

## Zdroj

Kategória:Fiktívne postavy
Kategória:Filmové postavy
Kategória:Literárne postavy
Radimovské lipy

**Radimovské lipy** sú lipy malolisté, ktoré sa nachádzajú na ľavej strane štátnej cesty III triedy č. 1136 vedúcej z Radimova do Unína v okrese Skalica v Trnavskom kraji. Sú chránené od 6. júla 1993 podľa rozhodnutia OÚŽP v Senici č.433/OÚŽP/93-Gš a novelizáciou KÚ v Trnave podľa Všeobecne záväznej vyhlášky č. 1/1996 z 12. decembra 1996. Lipy predstavujú sprievodnú zeleň sakrálnej pamiatky a majú historický, estetický, kultúrny a ekologický význam. Sú v správe štátnej ochrany prírody Chránenej krajinnej oblasti Záhorie.

## Základné údaje

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam chránených stromov na Slovensku

## Iné projekty

Kategória:Chránené stromy na Slovensku
Kategória:Chránené stromy v Trnavskom kraji
Kategória:Radimov
Kategória:Unín (okres Skalica)
Kategória:Chránené lipy na Slovensku
Podpoliansky potok

**Podpoliansky potok** je vodný tok v Strážovských vrchoch na území okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok rieky Nitrica s dĺžkou približne 4,5 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Strážovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Nitrické vrchy a jej časti Suchý, na severných svahoch Belanskej Poľany (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v zalesnenej oblasti tečie severným smerom, onedlho priberajúc menší pravostranný prítok. Preteká osadou Krištofovci, kde príberá opäť menší pravostranný prítok a postupne sa stáča až na východ. V tejto časti vedie údolím hranica geomorfologických podcelkov Nitrické vrchy a Zliechovská hornatina. V strednej časti preteká osadou Smolenica a onedlho priberá významný pravostranný prítok. Opäť sa mierne stáča na severovýchod a pokračuje Zbojníckou dolinou na území geomorfologickej časti Belianska kotlina. Priberajúc len menšie prítoky tečie oblasťou nesúvislého lesného porastu a na dolnom toku pod vrchom Maleníček () vteká do intravilánu Valaskej Belej. V lokalite Nová Pešť sa stáča na sever a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do rieky Nitrica. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Valaská Belá v okrese Prievidza v Trenčianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Strážovské vrchy, Nitrické vrchy, Zliechovská hornatina
* Belianska kotlina, Suchý (geomorfologická časť)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Strážovských vrchoch
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Prievidza
Kategória:Valaská Belá
Suburbikálna diecéza Ostie

**Diecéza ostijská** () je rímskokatolícka suburbikálna diecéza v Taliansku, ktorá je súčasťou cirkevnej oblasti Lazio. Je titulárna diecéza ktorá je spravovaná kardinálom vikárom mesta Ríma ako apoštolským administrátorom. Jej titulárnym kardinálom je Giovanni Battista Re, apoštolským administrátorom je kardinál Baldassare Reina.

### Ostijskí biskupi (1914súčasnosť)
* Serafino Vannutelli (19141915)
* Vincenzo Vannutelli (19151930)
* Granito Pignatelli (19331948)
* Francesco Marchetti-Selvaggiani (19481951)
* Eugène Tisserant (19511972)
* Amleto Giovanni Cicognani (19721973)
* Luigi Traglia (19741977)
* Carlo Confalonieri (19771986)
* Agnelo Rossi (19861993)
* Bernardin Gantin (19932002)
* Joseph Ratzinger (20022005); stal sa pápežom Benediktom XVI..
* Angelo Sodano (20052019)
* Giovanni Battista Re (2020súčasnosť)

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Rímskokatolícke diecézy v Taliansku
Ostie
Európsky pohár žien UEFA

**Európsky pohár žien UEFA** je plánovaná medzinárodná ženská futbalová súťaž, ktorú organizuje UEFA. Po lige majsteriek je druhá najvyššia súťaž ženských futbalových klubov v Európe. Prvým ročníkom bude sezóna 2025/2026.

## Formát
Tímy vstupujú do súťaže na základe pozície v domácej lige predchádzajúcej sezóny a vyradením v kvalifikácii Ligy majsteriek v rovnakej sezóne. Súťaž sa hrá vyraďovacím spôsobom. Každé kolo sa hrá dvojzápasovo, doma a vonku.

O pohár bude súťažiť 44 tímov, 13 tímov z futbalových asociácii na 8. až 13. a 18. až 24. mieste sa kvalifikuje priamo na základe ich umiestenia v domácej lige v predchádzajúcej sezóne a 31 tímov vyradených z 2. a 3. kvalifikačného kola Ligy majsteriek v rovnakej sezóne.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Futbalové súťaže v Európe
Kategória:UEFA