Liktor

[náhľad|Bronzová soška rímskeho liktora s ''[fasces*, 20 pred n. l. až 20 n. l.]]

*'Liktor*' (pravdepodobne z latinského *ligare*, čo znamená „zväzovať“) bol [[Staroveký Rím|rímsky]] úradník, ktorý bol sprievodcom a telesným strážcom [[Rímsky magistrát|magistráta]], ktorý mal *imperium*. V rímskych záznamoch sa uvádza, že liktori existovali už od čias [[Rímske kráľovstvo|Rímskeho kráľovstva]] a možno pochádzali od [[Etruskovia|Etruskov]].

== Pôvod ==
Koncept liktorov ustanovil prvý rímsky kráľ [[Romulus]], ktorý vymenoval dvanásť liktorov, aby ho sprevádzali. [[Titus Livius]] sa odvoláva na dve protichodné tradície, podľa ktorých si Romulus vybral takýto počet liktorov. Prvá verzia hovorí, že dvanásť bol počet vtákov, ktoré sa objavili v [[Auspície|auspíciách]], ktoré Romulovi zvestovali kráľovstvo. Podľa druhej verzie, ktorú uprednostňuje Livius, bol počet liktorov prevzatý od etruských kráľov, ktorí mali z každého zo svojich dvanástich štátov vymenovaného jedného liktora.

== Spôsobilosť ==
Pôvodne boli vyberaní z [[Plebej|plebejcov]], ale zdá sa, že počas väčšiny dejín Ríma ich predstavovali slobodní ľudia. Centurioni z [[Légia (staroveký Rím)|légií]] mali tiež automaticky nárok stať sa liktormi po odchode z armády. Liktori však boli určite rímskymi občanmi, keďže v Ríme nosili [[Tóga|tógy]]. Liktor musel byť silný muž, schopný fyzickej práce. Boli oslobodení od vojenskej služby, dostávali pevný plat (na začiatku cisárstva to bolo 600 [[Sestercius|sestercií]]) a boli organizovaní v korporácii. Zvyčajne ich osobne vyberal magistrát, ale bolo možné, že sa losovali.

Liktori boli spojení s [[Kúrijný snem|kúrijným snemom]], keďže v jeho neskoršej podobe bolo tridsať kúrií zastúpených vždy jedným liktorom.

== Úlohy ==
[[Súbor:Consul et lictores.jpg|náhľad|Zlatá minca z [[Dácia|Dácie]], razená Cosonom, zobrazujúca konzula a dvoch liktorov.]]

Hlavnou úlohou liktorov bola osobná stráž [[Rímsky magistrát|magistrátov]], ktorí mali [[Impérium (zvrchovaná moc)|imperium]]. Nosili palice ozdobené s [[Fasces cum securibus|*fasces*]] a mimo *pomeria* aj sekery, ktoré symbolizovali právomoc vykonávať [[trest smrti]]. [[Diktátor (staroveký Rím)|Diktátorskí]] liktori mali sekery aj v rámci *pomeria*. Nasledovali magistráta všade, kam sa pohol, vrátane [[Forum Romanum|fóra]], jeho domu, chrámov a kúpeľov. Liktori boli pred ním usporiadaní do radu, pričom *primus lictor* (doslova „hlavný liktor“) stál priamo pred ním a čakal na rozkazy. Ak bol v okolí dav, liktori otvárali cestu a udržiavali svojho pána v bezpečí, pričom všetkých odsúvali nabok s výnimkou rímskych matrón, ktorým sa dostávalo osobitnej pocty. Okrem toho museli stáť vedľa svojho magistráta, keď sa obracal k davu. Magistráti sa mohli pohybovať bez svojich liktorov len vtedy, ak navštívili slobodné mesto alebo išli za magistrátom vyššieho postavenia podľa *cursus honorum*. Liktori mali aj právne a trestné povinnosti; na príkaz svojho pána mohli zatknúť rímskych občanov a potrestať ich. [[Vestálka|Vestálke]] sa udelil liktor, keď sa vyžadovala jej prítomnosť na verejnom obrade.[[Súbor:Relief of a lictor - Garden of Museo archeologico a Verona - Verona 2016.jpg|náhľad|[[Reliéf (sochárske dielo)|Reliéf]] liktora držiaceho *fasces*, z *Museo Archeologico al Teatro Romano*, [[Verona]].]]

Stupeň *imperia* symbolizoval počet liktorov, ktorí ho sprevádzali:
* [[Diktátor (staroveký Rím)|Diktátor]]: 24 liktorov mimo *pomeria*, 12 vo vnútri. Toto pravidlo sa od [[Lucius Cornelius Sulla|Sullovej]] diktatúry ignorovalo.

* [[Rímsky cisár (staroveký Rím)|Cisár]]: pôvodne 12 liktorov, po [[Domicián|Domiciánovi]] 24 liktorov

* [[Interrex]] a [[Konzul (staroveký Rím)|Konzul]]: 12 liktorov

* Prokonzul: 11 liktorov

* [[Magister equitum]]: 6 liktorov

* [[Prétor]]: 6 liktorov, 2 v rámci *pomeria*

* Proprétor a [[Legát (staroveký Rím)|Legát]]: 5 liktorov

* Edil: 2 liktori

* [[Kvestor (staroveký Rím)|Kvestor]]: 0 liktorov v meste Rím, ale mohol mať *fasces* v provinciách.

Liktori pridelení magistrátom boli organizovaní v korporácii zloženej z niekoľkých dekúrií; počas [[Rímska republika (staroveký Rím)|neskorej Republiky]] dekúrie niekedy požičiavali liktorov aj súkromne občanom, ktorí držali *ludi publici* (doslova „verejné hry“), a cestujúcim [[Senát (staroveký Rím)|senátorom]], títo liktori však pravdepodobne nemali *fasces*.

== *Lictor curiatus* ==
[[Súbor:Junia31.jpg|náhľad|Hlava Libertasa na [[Denár (minca)|denári]] vydanom [[Marcus Iunius Brutus|Brutom]], jedným z vrahov [[Gaius Iulius Caesar|Cézara]], a na rubovej strane konzul sprevádzaný dvoma liktormi.]]

*Lictor curiatus* bol osobitným druhom liktorov, ktorí nenosili prúty ani *fasces* a ktorých hlavné úlohy boli náboženské. Bolo ich približne tridsať a slúžili na príkaz *pontifexa maxima*, [[Rímsky veľkňaz|rímskeho veľkňaza]]. Boli prítomní pri obetách, pri ktorých nosili alebo viedli obetné zvieratá k oltárom. [[Vestálka|Vestálky]], *flamines* (doslova lat. „kňazi“) a iní vysokopostavení duchovní mali právo na sprievod a ochranu zo strany *lictores curiati*. Počas cisárstva ženy z cisárskej rodiny zvyčajne sprevádzali dvaja liktori tohto druhu. *Lictores curiati* boli zodpovední aj za zvolávanie [[Kúrijný snem|kúrijného snemu]] a za udržiavanie poriadku počas jeho konania.

== Referencie ==


== Literatúra ==
* Staveley, Eastland Stuart; Lintott, Andrew (2012). "lictores". In Hornblower, Simon; Spawforth, Antony; Eidinow, Esther (eds.). *The Oxford classical dictionary* (4th ed.). Oxford: Oxford University Press. doi:10.1093/acrefore/9780199381135.013.3709. ISBN <bdi>978-0-19-954556-8</bdi>. OCLC 959667246.
* Smith, William, ed. (1875). "Fasces". *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities''. London: John Murray. s. 520–21.

## Pozri aj
* Cursus honorum
* Prétoriánska garda

## Zdroj

Kategória:Tituly v starovekom Ríme