open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Prokop Holý

**Prokop pérový**, nazývaný Veľký (* asi 1380 - † 30. máj 1434, Lipany, Česko) bol český husitský radikálny kňaz, politik a vojvodca, ktorý po smrti Jána Žižku viedol husitské poľné vojská.

## Životopis
Pochádzal zo staromestského mešťanského prostredia. Jeho matka skoro ovdovela a chlapca adoptoval jeho strýko pán Jan de Aquis alebo Jan z Cách, jeden z najbohatších patricijov v českej metropole a majiteľ hradu Jenštejn v rokoch 1408–1414, kde mladý chlapec prežil svoje detstvo.

Zámožný pán Ján poskytol synovcovi vynikajúce vzdelanie, a možno ešte viac urobil pre neho tým, že ho niekoľkokrát vzal so sebou na obchodné cesty. Mladík tak poznal kus sveta. Dostal sa do Francúzska, Španielska, Talianska, dokonca  vraj až k božiemu hrobu do Jeruzalema. Univerzitné štúdiá a vysvätenie na kňaza rovnako ako rodové zväzky mu zaisťovali sľubnú dráhu. Bol pri zrode husitskej revolúcie v Prahe, spoločne s Žižkom odišiel do Plzne a potom do vznikajúceho Tábora. Patril od počiatku k stúpencom radikálneho smeru, dokonca bol obviňovaný z pikartstva, ale na sklonku roku 1420 sa s pikartmi rozišiel a od tej doby zastával umiernenejšiu táborskú líniu.

Od roku 1426 sa stal vedúcim politikom táborskej strany a duchovným vodcom táborskej poľnej obce. V spolupráci so sirotským a pražským zväzom sa mu podarilo dostať väčšinu Čiech pod husitskú kontrolu. Kombináciou diplomatického a vojenského nátlaku (úspešné výpravy do Uhorska, nemeckých a rakúskych oblastí, Sliezska a Lužicka) sa snažil prinútiť západných kresťanov k jednaniu o husitskom programe. V januári až apríli 1433 stál na čele husitskej delegácie na bazilejskom koncile, v septembri roku 1433 bol odvolaný z vedenia táborskej poľnej obce, na jar 1434 sa vrátil do funkcie. Zahynul v bitke pri Lipanoch 30. mája 1434 na strane husitských radikálov.

## Význam
Bol síce výborným vojvodcom, sám ale zdôrazňoval, že ako kňaz nikdy vlastnou rukou nezabil človeka. Nenosil zbrane a nikdy osobne nebojoval, iba velil. Od ostatných táborských kazateľov, ktorí v snahe podobať sa prvým apoštolom nosili brady, sa líšil tým, že sa holil – odtiaľ prezývka Holý.

Prokop stál na čele husitských húfov nie ako vrchný hajtman, ale vo funkcií voleného „správcu“ či „veliteľa“ vojsk. Osobne bol považovaný za neporaziteľného, v priebehu svojho života osobne utrpel iba jednu vážnu porážku – v bitke pri Lipanoch, kde padol.

Prokopovi Holému sa podarilo vytvoriť z táborského a sirotského bratstva jednotnú silu, s ktorou prešiel do protiútoku. Jeho tzv. spanilé jazdy mali pre vývoj husitstva veľký význam. Predovšetkým preniesli vojnu mimo územia vlastných Čiech, a zamedzili tak ich plieneniu, ďalej propagovali husitské myšlienky v cudzích zemiach, ktorých obyvatelia mali o hnutí často veľmi skreslené predstavy, ale boli aj zdrojom koristi, ktorá slúžila na materiálne zaistenie vojakov.

## Iné projekty

Kategória:Narodenia v 15. storočí
Kategória:Úmrtia 30. mája
Kategória:Úmrtia v 1434
Kategória:České vojenské osobnosti
Kategória:Husitské osobnosti
BK ŠKP Banská Bystrica

**ŠKP Banská Bystrica** je Športový klub polície Banská Bystrica, účastník  basketbalovej extraligy mužov.

## Externé odkazy
* Ofic. stránka 

Kategória:Slovenské basketbalové kluby
Sadra

**Sadra** je súhrnný názov pre rôzne hydráty síranu vápenatého (CaSO4&nbsp;·&nbsp;*n*&nbsp;H2O).

## Výroba
Vyrába sa z prírodného nerastu - Pri zahrievaní sadrovca tento stráca postupne a podľa výšky teploty nadobúda rôzne vlastnosti:

* Pri teplote do 120&nbsp;°C vzniká , ktorý po zmiešaní s vodou postupne tuhne.
* Pri teplote od 120&nbsp;°C do 170&nbsp;°C vzniká *štukatérska sadra* (*sochárska sadra*), ktorá obsahuje asi 3–5 % vody. Po zmiešaní s vodou vzniká opätovne vzniká sadra tuhne a zväčšuje svoj objem asi o 1 %.
* Pri teplote 300–600&nbsp;°C vzniká prepálená sadra, ktorá po zmiešaní s vodou netuhne.
* Pri teplote nad 600&nbsp;°C vzniká *stavebná sadra*, ktorá po zmiešaní s vodou tuhne až po 24&nbsp;hodinách a nezväčšuje pri tom svoj objem. Je tvrdá a dobre odoláva poveternostným vplyvom.
* Pri teplote nad 1&nbsp;000&nbsp;°C v zmesi s hydraulickými zlúčeninami nadobúda vlastnosti 
* Pri ešte vyšších teplotách vzniká , ktorý po zmiešaní s vodou netuhne.

## Pigment
Sadra sa používa ako maliarsky pigment, pridáva sa do lacnejších pigmentov, pretože skoro vôbec nemení ich odtieň. Vo väčšom množstve však zmenšuje kryciu mohutnosť farby a mení pomer pigmentu a oleja.

Kategória:Biele pigmenty
Kategória:Sírany
Kategória:Stavebné materiály
Kategória:Zlúčeniny vápnika
Síran bárnatý

**Síran bárnatý** (BaSO4) sa pod názvom **baritová bieloba** používa ako biely pigment v maliarstve.

## Výroba
Vyrába sa mletím nerastu baritu alebo zrážaním z roztoku. Umelo pripravený síran bárnatý sa nazýva tiež *stála bieloba* alebo *permanentná bieloba*, je belší a jemnejší. Prírodný síran bárnatý iskrí na priamom svetle, lebo má väčšie kryštáliky, steny ktorých odrážajú svetlo.

## Vlastnosti
Na rozdiel od iných zlúčenín bária sa vo vode nerozpúšťa, preto pre ľudí nepredstavuje hrozbu (nie je jedovatý). Na Slovensku sa nachádza v Rudňanoch. Používa sa ako kontrastný prostriedok pri výrobe röntgenových snímok a pri výrobe kvalitného papiera. Niekedy sa nazýva aj ťaživec kvôli svojej veľkej hustote (až 4,5 g/cm3). Baritová bieloba odoláva poveternostným vplyvom, chemikáliám aj svetlu. No jeho krycia mohutnosť je pomerne malá, preto znehodnocuje iné pigmenty, ak sa do nich primiešava.

## Iné projekty

Kategória:Biele pigmenty
bárnatý, síran
Kategória:Zlúčeniny bária
Paul Hermann Müller

**Paul Hermann Müller** (* 12. január 1899, Olten, Švajčiarsko – † 13. október 1965, Bazilej) bol švajčiarsky chemik, ktorý sa zaoberal výskumom v oblasti poľnohospodárstva. V roku 1939 vyvinul prostriedok na zabíjanie hmyzu DDT, v roku 1948 za to dostal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu.

Po získaní doktorátu v roku 1925, pracoval pre J.R. Geigy AG v Bazileji. Na jeseň 1939 tu dosiahol svoj najslávnejší objav.

## Referencie


## Externé odkazy
* Paul Hermann Müller na nobelprize.org

Kategória:Osobnosti z Oltenu
Kategória:Osobnosti z kantónu Solothurn
Kategória:Švajčiarski chemici
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Kategória:Švajčiarski nositelia Nobelovej ceny
Litopón

**Litopón** je biely pigment používaný v maliarstve, vyrábaný od roku 1874.

## Zloženie
Je to zmes sulfidu zinočnatého (ZnS) a barytovej beloby (síran bárnatý, BaSO4), približne v pomere 30&nbsp;% : 70&nbsp;%.

## Vlastnosti
Pôvodne sa vyrábal druh, ktorý na svetle šedol a v tme opäť regeneroval.  Dnešné druhy sú na svetle stále a mohli by nahradiť pomerne drahú a nebezpečnú olovenú belobu.  V olejových farbách ľahko zvetráva na rozpustný síran zinočnatý a uhličitan zinočnatý.

## Popis
Nie sulfát zinku a špecifikácie 1 článkov sirník zinku Zinok 28% min 3 ZnO 0,6% max 4 min 99% bária 2-5 zvyšok voda-rozpustné vo vode 0,3%, prchavých max 0,4% max 6 Obsah (105C) 7 63um farba zatváranie sitko 0.1max 8, 9, pH vodnej suspenzie 6.5 až 8.0 10 95% energie náter min Výkon 14max 11 Odtieň zníženie absorpcie oleja (g / 100 g) 100% 12 min.Proces výroby Litopón  sa môžete pozrieť na stránky:

Kategória:Biele pigmenty
Branko Stanovnik

**Branko Stanovnik** (* 11. august 1938, Brezovica, Juhoslovanské kráľovstvo) je slovinský organický chemik. Zaoberá sa hlavne chémiou heterocyklických zlúčenín.

Kategória:Slovinskí chemici
Kategória:Členovia Európskej akadémie vied a umení
Kategória:Absolventi Ľubľanskej univerzity
Kategória:Členovia Slovinskej akadémie vied a umení
Hlinka (nerast)

**Hlinka** je nerast, ktorý má široké použitie.  Ako biely pigment sa používa v maliarstve. Ako sochárska či modelárska hlina sa používa na v&nbsp;hrnčiarstve, keramikárstve a sochárstve, kde sa ešte upravuje pálením.

## Zloženie
Nemá stále zloženie, pretože vzniká rozpadom rôznych nerastov. Chemicky je to zmes hydrátov kremičitanu hlinitého (Al4(SiO4)3&nbsp;·&nbsp;*n*&nbsp;H2O) s&nbsp;prímesami vápenca, piesku a oxidov železa, ktoré niektoré druhy hlinky sfarbujú do červena.

Podľa zloženia alebo prímesí sa nazýva tiež
* slieň - ak obsahuje viac než 25&nbsp;% CaCO<sub>3</sub>
* íl - čistá hlinka, ktorá patrí do jednej z dvoch skupín
** kaolín - (Al2H2(SiO4)2&nbsp;·&nbsp;H2O) obsahuje malé množstvo veľmi malých zŕn (do 1&nbsp;μm)
** montmorillonit alebo bentonit - obsahuje až 60&nbsp;% veľmi malých zŕn (do 1&nbsp;μm)

## Vlastnosti
Veľmi malé zrná montmorillonitu a bentonitu majú značnú povrchovú plochu. Vo vlhku sa obaľujú filmom vody a sú preto schopné viazať veľké množstvo vody za vzniku suspenzie, ktorá má vlastnosti koloidného gélu.  Sú schopné viazať až 80&nbsp;% vody a vysušením opäť získavajú vlastnosti pevnej hmoty. Aj na pohľad suchá hlinka obsahuje 10–15&nbsp;% vody.

Hlinka je stála na svetle, vzduchu, alkalickom aj kyslom prostredí.

Kategória:Biele pigmenty
Kategória:Stavebné materiály
Pavol Džurina

Ing. **Pavol Džurina** (* 11. marec 1960, Sobrance) je slovenský politik, bývalý primátor Sobraniec.

Povolaním poľnohospodársky inžinier vyštudoval Vysokú školu poľnohospodárstva v Nitre. Je bývalým poslancom MsZ Sobrance a VÚC Košice, prednostom Okresného úradu Sobrance a poslancom NR SR.

## Pôsobenie vo funkcii primátora Sobraniec
Roku 2006 bol znova zvolený za primátora Sobraniec Štefan Staško rozdielom jediného hlasu pred Pavlom Džurinom. Toto víťazstvo bolo Džurinom napadnuté podaním sťažnosti na Ústavný súd SR a trestného oznámenia na neznámeho páchateľa pre podozrenie z ovplyvňovania volieb. Ústavný súd rozhodol, že došlo k porušeniu volebného zákona a predseda parlamentu vyhlásil nové voľby. V nich už zvíťazil Džurina rozdielom ôsmich hlasov a stal sa tak primátorom Sobraniec.

Účasť vo voľbách v roku 2018 komunálnych voľbách v meste Sobrance predstavovala 60,46 percenta. Džurina získal 1072 hlasov. Druhým v poradí bol Marián Petro (860).

## Pôsobenie vo funkcii poslanca Národnej rady Slovenskej republiky
V roku 2006 bol zvolený za poslanca NR SR. 

* Podpredseda zahraničného výboru NR SR
* Predseda skupiny priateľstva NR SR s Ukrajinou
* Nepredložil za celé svoje funkčné obdobie ani jeden zákon.

## Člen Slovensko-Ukrajinskej medzivládnej komisie pre cezhraničnú spoluprácu
V rokoch 2007 - 2010 bol aktívnym členom slovensko-ukrajinskej medzivládnej komisie, kde sa podieľal na tvorbe projektov a udržiavaní diplomatických vzťahov s Ukrajinou. 

## Referencie

Kategória:Osobnosti zo Sobraniec
Kategória:Slovenskí poľnohospodárski inžinieri
Kategória:Primátori slovenských miest
Kategória:Poslanci Košického samosprávneho kraja
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Blazón

**Blazón** je slovný opis erbu alebo vlajky vytvorený podľa heraldických pravidiel, ktorý umožňuje ich výtvarné či fyzické stvárnenie. Blazón v širšom, aj keď heraldicky nesprávnom význame, môže znamenať aj opis iného symbolu, napríklad pečate alebo štandardy.

Úlohou blazónu je zachytiť v texte jednotlivé súčasti erbu tak, aby neboli pochybnosti o ich usporiadaní a vyobrazení, a aby nedošlo k zámene erbov alebo k podvodu. Na opis erbu sa používajú štandardné výrazy, ktoré opisujú jednotlivé znamenia v ustálenom poradí, najčastejšie od vrchu dole, od stredu navonok a sprava doľava (z pohľadu imaginárneho nositeľa štítu, takže *vpravo* je na vyobrazení vlastne vľavo). Poradie opisu je:
* pole štítu
* primárne znamenia
* sekundárne znamenia (okolo primárnych)
* terciárne znamenia (okolo primárnych a sekundárnych)
* periférne sekundárne znamenia
* terciárne znamenia na periférnych sekundárnych znameniach
* brizúry
* augmentácie

Jednotlivé znamenia sa opisujú v ustálenom poradí nasledovne:
* počet
* typ alebo opis
* postoj alebo pozícia
* zaobchádzanie so znamením
* tinktúra
* umiestnenie v poli (na štíte)

## Príklady
[thumb|right|Štátny znak Slovenskej republiky má podobu neúplného [erbu]]

### Štátny znak Slovenska
Blazón v texte Ústavy Slovenskej republiky opisuje štátny znak, ktorý má podobu neúplného erbu:
: *„na červenom ranogotickom štíte dvojitý strieborný kríž vztýčený na strednom vyvýšenom vŕšku modrého trojvršia“*
Opisuje:
* pole
** typ alebo opis - *ranogotický štít*
** tinktúru - *červený*
* primárne znamenie
** typ alebo opis - *dvojitý kríž*
** tinktúru - *strieborný*
** postoj - *vztýčený*
** pozíciu - *na strednom vyvýšenom vŕšku*
* sekundárne znamenie - *trojvršie*
** tinktúru - *modré*
Stojí za zmienku, že tento blazón porušuje heraldické pravidlo kontrastných farieb, pretože umiestňuje heraldickú farbu (modrú) priamo na heraldickú farbu (červenú). Tieto dve farby sú však dostatočne kontrastné na to, aby boli rozoznateľné.

### Štátny znak Česka
:*„Malý štátny znak je tvorený jediným poľom, na ktorom je umiestnený na červenom podklade strieborný dvojchvostý lev v skoku so zlatou zbrojou a zlatou korunou.“*

:*„Veľký štátny znak je tvorený štítom so štyrmi poľami... V prvom a štvrtom poli je vyobrazený strieborný dvojchvostý lev v skoku so zlatou zbrojou a zlatou korunou. V druhom poli je na modrom podklade umiestnená červeno-strieborne šachovaná orlica so zlatou korunou. V treťom poli sa na zlatom podklade nachádza čierna orlica s červenou zbrojou a zlatou korunou, ozdobená strieborným polmesiacom zakončeným ďatelinovými listami a uprostred vybiehajúcim krížikom.“*

Kategória:Heraldika
Autonómna provincia Bolzano – Horná Adiža

thumb|left|65px
upright|thumb|Poloha

**Autonómna provincia Bolzano - Horná Adiža** (, , po ladinsky *Provinzia Autonòma de Balsan/Bulsan – Südtirol*), resp. skrátene **Autonómna provincia Bolzano**, resp. geograficky a historicky **Horná Adiža** (po taliansky: *Alto Adige*) či **Južné Tirolsko** (po nemecky: *Südtirol*), je provincia so špeciálnym postavením, prevažne nemecky hovoriaca, severná časť talianskeho regiónu Tridentsko-Horná Adiža v talianskych Alpách. Je to integrálna súčasť tradičného Tirolska.

Územie bolo pôvodne súčasťou Rakúska. Po porážke Rakúsko-Uhorska v 1. svetovej vojne ju získalo Taliansko.

Kategória:Provincie v Taliansku
Kategória:Rakúsko
Ján Babič

Ing. **Ján Babič** (* 27. máj 1955, Rakovnica) je slovenský politik, člen SMERu - sociálnej demokracie.

## Životopis
Ján Babič vyštudoval Banícku fakultu na Vysokej škole technickej v Košiciach. Povolaním štátny úradník, pôsobil v štátnej správe už od roku 1979, kedy nastúpil na vtedajší Okresný národný výbor v Rožňave. V roku 2005 bol zvolený ako člen Smeru za koalíciu SMER – sociálna demokracia, Hnutie za demokraciu za poslanca zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja v okrese Rožňava.

Boll zvolený v parlamentných voľbách v roku 2006 ako kandidát Smeru za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky a stal sa členom Ústavnoprávneho výboru národnej rady. V roku 2009 ho zvolili za poslanca KSK. Poslanecký mandát vykonával do roku 2010. Na jeseň 2010 bol evidovaný na úrade práce a bral podporu v nezamestnanosti. V novembrových komunálnych voľbách neúspešne kandidoval na post primátora Rožňavy. Od 1. mája 2011 pracoval ako zástupca riaditeľa pre riadenie projektov v sociálnom zariadení Subsidium. Od apríla 2012 do  júla 2014 pôsobil ako náhradník za Dušana Čaploviča. V novembri toho roku nastúpil za odstupujúceho Pavla Pašku. Od 1. júla 2016 pôsobil prednostu Okresného úradu v Rožňave. Funkciu vykonával do jeho odvolania 28. februára 2019.

## Referencie


## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1955
Kategória:Politici Smeru
Kategória:Poslanci Košického samosprávneho kraja
Kategória:Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Kategória:Osobnosti z Rakovnice
Kategória:Absolventi Fakulty baníctva, ekológie, riadenia a geotechnológií Technickej univerzity v Košiciach
Tegucigalpa

thumb
**Tegucigalpa** je hlavné mesto Hondurasu a hlavné mesto departamentu Francisco Morazán. V tzv. metropolitnej oblasti žije približne 1,25 milióna obyvateľov. Stredná nadmorská výška je . Mesto má peknú polohu v členitom horskom teréne – jeho rozľahlosť je zrejmá z každého vyššie položeného miesta.

Tegucigalpa bola založená 29 septembra 1578 na mieste už predtým existujúcej indiánskej osady. V tom čase bola baníckym strediskom, v okolí ktorého sa ťažilo najmä striebro a zlato. Počas španielskej nadvlády si mesto zachovalo banícky ráz. Okrajové štvrte mesta majú dodnes veľmi slabú infraštruktúru.

Mesto tvorí súmestie s Comayagüelou, ktorá sa nachádza na opačnom brehu rieky Grande alebo Choluteca. Po získaní nezávislosti sa hlavné mesto niekoľkokrát sťahovalo z Tegucigalpy do Comayagüely a naspäť, až v roku 1880 zostalo definitívne v Tegucigalpe.

Tunajšie Museo Nacional má významnú zbierku predmetov z predkolumbovských čias.

Tegucigalpa je so zvyškom krajiny prepojená niekoľkými cestami, z ktorých najvýznamnešia smeruje na sever. Dôležité je aj pripojenie smerujúce na juh, k Interamerickej ceste (Carretera Interamericana). V južnej časti sa nachádza medzinárodné letisko Toncontin, z ktorého vedú letecké linky do iných krajín Strednej Ameriky a do USA.

## Partnerské mestá
*  Guadalajara, Mexiko
*  Madrid, Španielsko
*  Tchaj-pej, Taiwan
*  Belo Horizonte, Brazília
*  New Orleans, USA

## Iné projekty


Kategória:Mestá v Hondurase
Kategória:Hlavné mestá v Severnej Amerike
Konvergenčné kritériá

[right|thumb|[Eurobankovky a euromince]]

**Konvergenčné kritériá** alebo hovorovo **maastrichtské (konvergenčné) kritériá** sú podmienky, ktoré musí členský štát EÚ splniť, aby mohol vstúpiť do eurozóny a prijať menu euro.

Konkrétne kritériá:
# Miera inflácie môže prevyšovať úroveň troch krajín EÚ s najnižšou infláciou najviac o 1,5 percentuálnych bodov.
# Dlhodobá úroková miera môže byť maximálne o 2 percentuálne body vyššia než je táto miera v troch štátoch EÚ s najlepšími výsledkami v oblasti cenovej stability.
# Deficit štátneho rozpočtu smie dosahovať najviac 3 percentá HDP. Ak túto hladinu mierne prevyšuje, musí sa znižovať.
# Veľkosť verejného dlhu smie dosiahnuť najviac 60 % HDP. Ak je dlh vyšší, musí sa postupne tomuto limitu približovať.
# Menový kurz musí byť posledné dva roky pred vstupom súčasťou menového mechanizmu ERM II a nesmie sa nadmerne vychyľovať zo stanoveného pásma.

Zatiaľ poslednou krajinou, ktorá tieto kritériá splnila, je Bulharsko, ktoré prešlo na euro v roku 2026. V súčasnosti ich z krajín, ktoré euro nezaviedli, spĺňa iba Dánsko.

Kategória:Euro
Emil Abderhalden

Prof. **Emil Abderhalden** (* 9. marec 1877, Oberuzwil – † 5. august 1950, Zürich) bol švajčiarsky biochemik a fyziológ.

## Životopis
Narodil sa v dedine Oberuzwil, v kantóne Sankt Gallen vo Švajčiarsku. Od roku 1895 študoval medicínu na Univerzite v Bazileji, kde v roku 1902 získal doktorát. Potom študoval v laboratóriách Emila Fishera a pracoval na Berlínskej univerzite. V roku 1911 odišiel na Univerzitu v Halle, kde učil fyziológiu na lekárskej škole.

Počas prvej svetovej vojny sa usadil v detskej nemocnici kde organizoval transport zle živených detí do Švajčiarska. Následne sa vrátil k svojmu výskumu a začal študovať metabolizmus a chémiu potravín.

Po druhej svetovej vojne sa vrátil do Švajčiarska na Zürišskú univerzitu.

Abderhalden zomrel v Zürichu vo veku 73 rokov. Je pochovaný na cintoríne Fluntern.

## Význam
Emil Abderhalden je zakladateľom modernej trofológie (náuky o výžive). Zaoberal sa metabolizmom, bielkovinami, vitamínmi a hormónmi. Objavil prvý laboratórny tehotenský test, tzv. Aberhaldenovu reakciu, test na dôkaz prítomnosti cystínu v moči, objasnil príčinu Abderhalden-Kaufmann-Lignacovho syndrómu, autozomálne recesívne dedičnej choroby obličiek.

Bol profesor na univerzitách v Berlíne, Halle a Zürichu, prezident Nemeckej akadémie vied. Založil niekoľko odborných časopisov a bojoval proti alkoholizmu.

## Referencie

## Zdroje
* 

Kategória:Švajčiarski biochemici
Kategória:Švajčiarski fyziológovia
Kategória:Osobnosti z kantónu Sankt Gallen
Kategória:Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Kategória:Členovia Pápežskej akadémie vied
Kategória:Korešpondenční členovia Ruskej akadémie vied
Kategória:Vyučujúci na Univerzite v Zürichu
Kostol Kráľovnej rodiny

**Kostol Kráľovnej rodiny** je rímskokatolícky kostol v mestskej časti Bratislava – Nové mesto, postavený v rokoch 19971999 na Teplickej ulici č. 2. Posviacka kostola bola 25. septembra 1999, kostol posvätil posvätil Mons. Ján Sokol.

Stavba z hľadiska urbanistického je ojedinelou cirkevnou stavbou na území mesta Bratislavy, bola ocenená v súťaží časopisu ARCH v súťaži „Stavba roka 2000“ ako najlepšie architektonické dielo na území Česka a Slovenska. Autorom interiérnych monumentálnych nástenných figurálnych fresiek zobrazujúcich patrícinium *Kráľovnej rodiny* a ustanovenia oltárnej sviatosti *Posledná večera* namaľovaných technikou secco, je Dr. Peter Čambál st., ktorý realizoval aj ikonografický program v slovenskej národnej kaplnke Sedembolestnej Panny Márie v dolnej bazilike Sanktuária Božieho Milosrdenstva v Krakove–Lagiewnikoch. Fresky v Kostole Kráľovnej rodiny boli namaľované v roku 2005.  

V júli roku 2022 sa tieto fresky zatreli z dôvodu obnovy interiéru kostola. Steny svetlíkov zostanú biele, ako boli pôvodne pri konsekrácii kostola. Uvažuje sa nad iným zobrazením patrocínia kostola. Nový koncept interiéru kostola bol pripravený za spolupráce architektov manželov Jána a Romany Kukuľových a výtvarníčky Doroty Sadovskej, schválený architektom kostola Ľubomírom Závodným. Bol verejne prezentovaný dňa 11.12.2022. Návrh je jednoduchý, účelný a usporiadaný. Je dostupný na webovej stránke Farnosti Bratislava - Kráľovnej rodiny.https://www.teplicka.org/wp-content/uploads/2023/01/Uprava-interieru-kostola-December-2022.pdf 

Farnosť Kráľovnej Rodiny je aktívna v rámci synodálneho procesu. V súčasnosti (rok 2023, 2024) prebieha cyklus otvorených stretnutí a návštev, ktoré majú byť voľným pokračovaním synody a príspevkom k rozvoju dialógu medzi Cirkvou a svetom umenia (*Patrí súčasné umenie do liturgického priestoru?*). https://www.teplicka.org/synoda-u-nas/

V decembri 2023 bol Kostol Kráľovnej rodiny vybraný do reprezentatívnej výstavy *Česká a slovenská architektúra*, uskutočnenej na Bratislavskom hrade.https://www.snm.sk/muzea-snm/historicke-muzeum/historicke-muzeum/navstivte/aktualne-vystavy?clanok=ceska-a-slovenska-architektura-panorama-architektury-1918-2023#menu

## Literatúra
* Mgr.art Alena Heribanová: *Prvý rok farnosti Kráľovnej rodiny v Bratislave 1999-2000*. (88 strán)
* Emil Moravčík: *Desiate výročie posviacky chrámu Kráľovnej rodiny na Teplickej ulici v Bratislave*. (sept. 2010, 19 strán)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* oficiálna stránka farnosti

Kategória:Kostoly v Bratislave
Kategória:Nové Mesto (Bratislava)
Bratislava
Bratislava
Arthur Aikin

**Arthur Aikin** (* 19. máj 1773, Warrington, Spojené kráľovstvo – † 15. apríl 1854, Londýn) bol anglický chemik, geológ a vedecký spisovateľ.

Bol synom Dr. Johna Aikina. Študoval chémiu pod Josephom Priestleyom, získal pri ňom porozumenie pre praktickú aplikáciu vedy. Od 1803 do roku 1808 bol redaktorom *Annual Review*.

V roku 1807 bol jedným zo zakladateľov Geological Society of London (Geologickej spoločnosti v Londýne) a medzi rokmi 1812 a 1817 bol jej čestný tajomník. Prispieval článkami o wrekinských a shrophireských uhľových revírov.

Neskôr sa stal tajomníkom Royal Society of Arts (Kráľovskej spoločnosti umenia) a v roku 1841 aj Chemickej spoločnosti. Bol veľavážený ako muž s názorom a s hlbokými vedomosťami. Zomrel v Londýne.

## Publikácie
* *Journal of a Tour through North Wales and Part of Shropshire with Observations in Mineralogy and Other Branches of Natural History* (London, 1797)
* *A Manual of Mineralogy* (1814; ed. 2, 1815)
* *A Dictionary of Chemistry and Mineralogy* (with his brother C. R. Aikin), 2 vols. (London, 1807, 1814). 

Kategória:Anglickí chemici
Kategória:Anglickí geológovia
Kategória:Mineralógovia
Richard Abegg

**Richard Wilhelm Heinrich Abegg** (* 9. január 1869, Gdansk – † 3. apríl 1910, Tessin) bol nemecký fyzikálny chemik a priekopník vo valenčnej teórii.

Abegg sa v roku 1897 stal profesorom chémie na Univerzite v Breslau a o dva roky neskôr riaditeľom chémie na Technickej akadémii v Breslau. Zo svojich štúdií vyvodil najstabilnejšiu elektrónovú konfiguráciu prvkov zvanú oktetové pravidlo. Aby bol atóm najstabilnejší, musí mať 8 elektrónov vo valenčnej vrstve, čo je konfigurácia, ktorú majú vzácne plyny.

## Práce
* *Über das Chrysen und seine Derivate*. Schade, Berlin 1891
* *Anleitung zur Berechnung volumetrischer Analysen*. Grass, Barth & Co, Breslau 1900
* *Die Theorie der elektrolytischen Dissociation*. Enke, Stuttgart 1903

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí chemici
Kategória:Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Kategória:Absolventi Humboldt-Universität zu Berlin
Kategória:Absolventi Eberhard Karls Universität Tübingen
Kategória:Absolventi Univerzity v Kieli
Kategória:Obete leteckých nehôd
Kategória:Osobnosti z Gdanska
Johan August Arfwedson

**Johan August Arfwedson** (* 12. január 1792, Skagersholm, Švédsko – † 28. október 1841, Hedensö) bol švédsky chemik, ktorý v roku 1817 objavil lítium.

Arfwedson sa narodil v bohatej rodine, bol synom Jacoba Arfwedsona, ktorý vlastnil veľkoobchod a továreň. Študoval na Uppsala universitet v roku 1803. Dokončil štúdium práva v roku 1809 a mineralógie v roku 1812. V neskorších rokoch sa dostal na neplatenú pozíciu v Royal Board of Mines, kde v roku 1814 sa prepracoval až na pozíciu notára (tiež neplatenú).

V Štokholme Arfwedson spoznal chemika Jönsa Jakoba Berzeliusa, pričom získal prístup do jeho súkromného laboratória, kde uskutočnil svoj objav lítia počas analýzy minerálu palalitu. Od 1818 až do 1819 cestoval po Európe. Po návrate domov si vybudoval vlastné laboratórium.

V roku 1821 sa stal členom Kráľovskej švédskej akadémie vied.

Arfredson strávil väčšinu svojho života znásobovaním a zveľaďovaním svojho majetku.

Vzácny minerál arfvedsonit dostal pomenovanie po ňom.

## Externé odkazy
* Biografia

Kategória:Švédski chemici
Kategória:Členovia Kráľovskej švédskej akadémie vied
Kategória:Objavitelia chemických prvkov
Kategória:Absolventi Uppsala universitet
Kategória:Lítium
Salatín

**Salatín** môže byť:

* vrch () v Nízkych Tatrách, pozri Salatín (Nízke Tatry) 
* vrch () v Roháčoch, pozri Salatín (Roháče)
* maloplošné chránené územia v Národnom parku Nízke Tatry, národná prírodná rezervácia a územie európskeho významu, pozri Salatín (chránené územia)
* prítok Ľubochnianky, pozri Salatín (potok)
* osada obce Ľubochňa, pozri Salatín (osada)
Kostol svätej Margity (Lamač)

**Kostol svätej Margity** je rímskokatolícky farský kostol v bratislavskej mestskej časti Lamač. 16. decembra 1996 bol kostol rozhodnutím Ministerstva kultúry Slovenskej republiky zapísaný do ústredného zoznamu pamiatkového fondu.

## História
Bol postavený v rokoch 1947 až 1951 na mieste staršieho kostola zo 16. storočia, ktorý veľkosťou už nevyhovoval potrebám farnosti. Autorom architektonického návrhu bol významný slovenský architekt Milan Michal Harminc. Architektonicky je podobný ďalším kostolom z povojnového obdobia, napr. v obciach Terchová alebo Novoť na Orave. Na priečelí je mozaikový obraz sv. Margity Uhorskej od akademického maliara Ernesta Zmetáka.

V areáli kostola sa nachádza národná kultúrna pamiatka Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne od Alojza Rigeleho.

## Galéria

Lamač Kostol sv Margity 02.jpg|Priečelie kostola
Lamač Kostol sv Margity 04.jpg|Mozaika sv. Margity.Autor Ernest Zmeták
Lamač Kostol sv Margity pomník 01.jpg|Pamätník obetiam svetových vojen.Autor Alojz Rigele


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* oficiálna stránka farnosti
* Fotografie stavby a posviacky nového kostola sv. Margity v r. 1947-1951 

Kategória:Lamač
Margita
Kategória:Milan Michal Harminc
Kategória:Funkcionalistické kostoly na Slovensku
IC 1613

náhľad|IC 1613

**IC 1613** je trpasličia nepravidelná galaxia v súhvezdí Veľryba.

Kategória:Súhvezdie Veľryba
Kategória:Nepravidelné galaxie
Kategória:Trpasličie galaxie
1613
Kategória:2E objekty
Kategória:GLXY objekty
Kategória:IRAS objekty
0003844
Kategória:MCG objekty
008
000668
00668
Kategória:CGCG objekty
Kategória:PDS2002 objekty
Kategória:PSCz objekty
051
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1906
Kategória:Miestna skupina galaxií
Kategória:Podskupina Androméda
IC 10

**IC 10** je trpasličia nepravidelná galaxia v súhvezdí Kasiopeja patriaca do Miestnej skupiny galaxií. Bola objavená Lewisom Swiftom v roku 1889.

## Fotogaléria

Súbor:Ic10atlas.jpg|IC 10


## Iné projekty

Kategória:Súhvezdie Kasiopeja
Kategória:Nepravidelné galaxie
Kategória:Trpasličie galaxie
0010
Kategória:Miestna skupina galaxií
00192
0001305
Kategória:MCG objekty
Kategória:IRAS objekty
Kategória:2MASX objekty
Kategória:RX objekty
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1889
0591
Kategória:MI94 objekty
Kategória:Podskupina Androméda
NGC 147

**NGC 147** je trpasličia sférická galaxia v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. septembra 1829.

Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,4.
        

## Pozri aj
* Zoznam NGC objektov

Kategória:Súhvezdie Kasiopeja
Kategória:Trpasličie sférické galaxie
147
Kategória:Miestna skupina galaxií
Kategória:Podskupina Androméda
0002004
00326
Kategória:2MASX objekty
017
Kategória:CGCG objekty
003
Kategória:LGG011 objekty
Kategória:MCG objekty
Kategória:UZC objekty
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1829
Kategória:Astronomické objekty objavené Johnom Herschelom
I Zwicky 18

**I Zwicky 18** je trpasličia nepravidelná galaxia v súhvezdí Veľká medvedica vzdialená 45 miliónov ly.

## Galéria

Súbor:I Zwicky 18a.jpg|I Zwicky 18
Súbor:Dorian Gray.jpg|I Zwicky 18 s galaxiou I Zwicky 18 C
Súbor:Hubble - infant galaxy.jpg|Hubblov pohľad na I Zwicky 18 s galaxiou I Zwicky 18 C


Kategória:Trpasličie galaxie
Kategória:Nepravidelné galaxie
166
0027182
I 018
Kategória:Súhvezdie Veľká medvedica
Kategória:Trpasličie nepravidelné galaxie
0116
190351
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1930
Jevgenij Bagrationovič Vachtangov

**Jevgenij Bagrationovič Vachtangov** (; * 13. február 1883, Vladikavkaz, Rusko – † 29. máj 1922, Moskva, Rusko) bol  ruský divadelný režisér, žiak Konstantina Stanislavského a mentor herca Michaila Čechova.

## Život a dielo

Narodil sa vo Vladikavkaze v roku 1883. Neskôr odišiel do Moskvy študovať prírodné vedy a právo. Pod vplyvom zážitkov z predstavení Moskovského umeleckého akademického divadla sa začal zaujímať o divadelné umenie. Začal hrávať a režírovať v ochotníckych súboroch a pre prácu v divadle sa natoľko nadchol, že v roku 1909 vstúpil do hereckej školy. Po dvoch rokoch usilovného štúdia pod vedením Kačalova sa Vachtangov stal členom hereckého súboru Moskovského umeleckého akademického divadla. 

Najprv pôsobil iba ako herec a asistent, neskôr sa začal čoraz viac zaujímať o prácu režiséra. Jeho prvým významným pokusom bola inscenácia hry *Modrý vták* belgického dramatika Maeterlincka, ktorú Vachtangov vytvoril v roku 1911 v Paríži. Ďalej pracoval ako režisér v Prvom štúdiu MChATu, kde sa sústreďovali novátorské experimenty s javiskovými formami. Neskôr, v roku 1917, založil Tretie štúdio (dnešné Vachtangovovo divadlo).

Ako režisér spolupracoval aj s židovsko-izraelským divadlom Habima (hebrej. scéna), ktoré bolo založené v roku 1918 v Moskve. Tu mala premiéru Vachtangovova inscenácia *Dibbuk*. Až do svojej smrti režíroval, organizoval a vyučoval vo všetkých štyroch štúdiách MChATu.

Inscenoval hry nemeckého básnika Hauptmana, škandinávskych dramatikov Ibsena a Strindberga, Belgičana Maeterlincka a z ruských klasikov Čechova. Jeho poslednou a najznámejšou inscenáciou je rozprávková hra Carla Gozziho *Princezná Turandot*, ktorá sa dočkala 1500 repríz.

## ''Fantastický realizmus''
*Fantastický realizmus* je názov umeleckého smeru, ktorý Vachtangov vytvoril použitím Stanislavského metódy psychologického realizmu. Rozvinul ju a pridal k nej ďalšie prvky, napr. improvizáciu v štýle talianskej commedie dell'Arte, akrobatické prvky čínskeho divadla. Podnety preberal aj z rozprávok, z romantického divadla, z operety, športu, baletu a využíval i modernú hudbu.

Podobne ako Mejerchoľd a Tairov sa snažil zviditeľniť divadlo a preto zdôrazňoval jeho hravosť. Herci mali na javisku hrať, nechcel aby sa stotožňovali s postavami. Snažil sa však o pravdivé vyjadrenie zážitku a citu. 

## Externé odkazy
* Peoples.ru: Евгений Багратионович Вахтангов; biografia (v ruštine)

Kategória:Ruskí divadelní režiséri
Kategória:Osobnosti z Vladikavkazu
Kategória:Pochovaní na Novodievčom cintoríne
Armáles

**Armáles** (z , niekedy tiež **, z   , neskôr tiež *erb*) je donačná listina, ktorou sa udeľuje alebo polepšuje erb.  Obsahuje slovný popis erbu (blazón) niekedy aj s farebným vyobrazením.

V&nbsp;Európe sa rozšírili od začiatku 14. storočia.  Na dnešnom území Slovenska vydal prvý armáles Karol Róbert z Anjou v roku 1326 pre Mikuláša Herczega ako fyzickú osobu. Najstarší armáles pre právnickú osobu bol vydaný mestu Košice v roku 1369, a to nielen v uhorskom, ale v celoeurópskom meradle.

Z právneho hľadiska existovali tri druhy armálesov
# listina potvrdzujúca existujúci erb - používa sa len v počiatočnom období
# donačná listina - udeľuje nový, dovtedy nepoužívaný erb
# augmentačná listina - polepšuje existujúci erb o nové znamenie, alebo mení farbu na kov

Armálesy sa zapisovali do registrov, buď len v textovej podobe, alebo aj s miniatúrnym vyobrazením erbu. V Uhorsku sa registre zachovali len od roku 1527, najstaršie miniatúry len od roku 1736. Súpis armálesov, respektíve erbov (blazónov a ich vyobrazení) sa nazýva armoriál.

## Zdroj
* 

Kategória:Heraldika
Vachtangovovo divadlo

náhľad|Priečelie budovy divadla
**Vachtangovovo divadlo** (ofic.: Štátne akademické divadlo Jevgenija Vachtangova, rus.: *Государственный академический театр имен Евг. Вахтангоа*) je ruské divadlo sídliace v Moskve. Bolo založené v roku 1917 ruským režisérom Jevgenijom Vachtangovom ako jedno zo štúdií Moskovského akademického umeleckého divadla. Do Vachtangovovej smrti nieslo názov Tretie štúdio, po jeho smrti bolo pomenované podľa svojho zakladateľa. 

Najznámejšou a najobľúbenejšou inscenáciou divadla bola Vachtangovova insenácia hry talianskeho dramatika Carla Goziho *Princezná Turandot*. Divadlo ju malo na repertoári niekoľko desaťročí, a odohralo sa celkovo 1500 repríz. 

## Externé odkazy
* Государственный академический театр им. Евг. Вахтангоа; oficiálna stránka divadla 

Kategória:Divadlá v Rusku
Kategória:Kultúra v Moskve
Heraldika

**Heraldika** (lat. *heraldus* - herold) je veda, ktorá skúma erby, ich vývoj, používanie a umenie ich vyhotovovať, ako aj právo používať ich.

Za zakladateľa heraldiky, ako pomocnej historickej vedy sa považuje teológ a genealóg Philipp Jacob Spener.

## Literatúra
* 
* 
* 
*  
*  
* 
* 
* 

## Pozri aj
* erb
* blazón
* armáles

## Externé odkazy
* GRITZNER, M. / ''Wappenalbum der gräflichen Familien Deutschlands und Oesterreich-Ungarns etc.'' - album erbov nielen v Rakúsko-Uhorsku z r. 1889 - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

## Iné projekty
Čierna Voda (okres Galanta)

**Čierna Voda** (historicky , , ) je obec na Slovensku v okrese Galanta.

## Polohopis
Obec leží na okraji Žitného ostrova na Slovensku v okrese Galanta. Pre obec je charakteristická rieka Čierna Voda, ktorá preteká popri obci a vytvára peknú prírodnú atmosféru. Rozloha verejnej zelene je približne 2 ha a z toho parky 1 ha.

## Dejiny
Obec je doložená v Zoborskej listine roku 1113 ako Nek. Ďalšia písomná zmienka pochádzajúca z roku 1165 spomína obec v podobe Nech, Niech, Neku. V chotári obce bola kedysi osada Peteháza, v listine doložená roku 1323. Čierna Voda začiatkom 14. storočia patrila k panstvu Matúša Čáka, neskôr bola poddanskou dedinou šintavského panstva a po roku 1817 do Čeklínskeho panstva. V prvej polovici 19. storočia tu bol rozsiahly chov oviec. Obyvatelia sa zaoberali zväčša poľnohospodárstvom a rozvozom soli zo soľného skladu v Trsticiach. Najstaršia pečať obce s kruhopisom PAGUS NEIK 1688 sa vyskytuje na písomnostiach obce z 18. a 19. storočia. Symboly umiestnené v pečatnom obraze poukazujú na geografickú polohu obce, ktorá sa nachádzala na území medzi dvoma riekami Dudváhom a Malým Dunajom. Pečatný obraz zároveň poukazuje aj na spôsob živobytia obyvateľov, ktorým pravdepodobne bolo prievozníctvo, ale tradíciu tu malo aj chytanie rakov.

Čierna Voda prešla cez posledné desaťročia mnohými zmenami. Bola tu postavená budova materskej školy, vybudovaný obecný vodovod a plynovod, rekonštruovaný kultúrny dom a kostol. 

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
* Rímskokatolícky Kostol nepoškvrneného srdca Panny Márie, jednoloďová neoklasicistická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z roku 1924. Obnovou prešla v rokoch 2001-2002. Interiér je zaklenutý valenou klenbou. Nachádza sa tu socha Immaculaty zo staršieho kostola, neskorobaroková z konca 18. storočia a socha Krista zo začiatku 19. storočia. Fasády kostola sú členené polkruhovo ukončenými oknami so šambránami. Veža je ukončená ihlancovou helmicou.

* Kaplnka sv. Jána Nepomuckého, jednopriestorová neskorobaroková stavba vo forme otvorenej edikuly s polkruhovým záverom, v ktorej je umiestnená socha svätca na podstavci, z roku 1782. Obnovou prešla v roku 1983. Ukončená je malou strešnou vežou na pôdoryse štvorca s murovanou helmicou.

* Prícestná socha sv. Vendelína, klasicistická socha z prvej polovice 19. storočia.

Súbor:Feketenyék Nepomuk 1.jpg|Kaplnka sv. Jána Nepomuckého
Súbor:Feketenyék Nepomuk 2.jpg|Detail sochy sv. Jána Nepomuckého


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 


Kategória:Obce okresu Galanta
Čierna Voda (Chorvátsky Grob)

**Čierna Voda** je miestnou časťou obce Chorvátsky Grob v okrese Senec.

V súčasnosti zažíva prudký rozvoj. Prebieha tu výstavba rodinných domov vo viacerých lokalitách. Obec je typickým príkladom satelitného mestečka v okolí mesta Bratislava. Skladá sa približne zo 75 ulíc.

Mnohí obyvatelia tu nemajú trvalý pobyt, aj keď v nej reálne bývajú. Odhaduje sa, že tu v skutočnosti žije 8 000 až 10 000 obyvateľov.

Demograficky v miestnej časti prevažujú mladé rodiny s malými deťmi. Nachádzajú sa tu viaceré materské školy, základná škola, obchodné centrum a kostol.

V blízkosti sa nachádza národná prírodná rezervácia Šúr. Popri miestnej časti vedie cyklistická trasa Jurava.


Súbor:Čierna voda.jpg|Pohľad na jednu z typických novovybudovaných ulíc obce
Súbor:Zvolenský posvätenie základného kameňa kostol sv. Jána Pavla II. Čierna voda 2012.jpg|Arcibiskup Stanislav Zvolenský pri svätení základného kameňa kostola sv. Jána Pavla II. v Čiernej Vode v roku 2012


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Chorvátsky Grob
Kategória:Miestne časti na Slovensku
Cementácia (oceľ)

**Cementácia** alebo **cementovanie** je nauhličenie tenkého povrchu ocele a následné zakalenie tohto povrchu plus popúšťanie. 

Vytvára sa tým oceľ s tuhým (a mäkkým) jadrom a s tvrdým a oteruvzdorným povrchom. Dosahuje sa to obohatením povrchu materiálu uhlíkom difúziou (vo veľkých množstvách najčastejšie v atmosfére, v malom v žeravej uhlíkatej zmesi). To sa potom zakalí (ale len do istej hĺbky) a niekedy popustí, aby sa znížili vnútorné pnutia. Difúzna hĺbka je medzi 0,1 až 2,5 mm.

Pre cementáciu sa vyrábajú optimalizované ocele, ktoré sa volajú cementačné. Tam býva povrch nauhličený.

## Pozri aj

* Cementačné ocele

Kategória:Chemicko-tepelné spracovanie kovov a zliatin
Kategória:Oceľ
Vsevolod Emilievič Mejerchoľd

**Vsevolod Emilievič Mejerchoľd** (, ; * 28. január 1874, Penza, Rusko – † ? 2. február 1940, Moskva, Rusko) bol jedným z najvýznamnejších ruských a sovietskych divadelníkov. Je považovaný za zakladateľa socialistického divadla, všestranného umelca a režiséra, ktorého význam ďaleko prekročil hranice Sovietskeho zväzu.

## Život
Narodil sa v ruskej Penze v roku 1874 ako Karl Kasimir Theodor Meyerhold. Najprv sa vydal do Moskvy, kde študoval právo, ale po roku ho škola omrzela a prešiel na moskovskú divadelnú školu, ktorú viedol Vladimír Ivanovič Nemirovič-Dančenko. Po jej absolvovaní pôsobil štyri roky ako herec v Moskovskom umeleckom akademickom divadle a potom v roku 1905 založil vlastný súbor, tzv. Prvé štúdio.

Kvôli nezhodám so Stanislavským opustil Moskvu a odišiel do Petrohradu a Tbilisi. Režíroval činoherné a operné predstavenia, písal vedecké práce a vydával časopis o divadle. Práve na doskách petrohradského divadla začal rozvíjať svoj avantgardný štýl réžie. 

Po revolúcii v roku 1917 sa zapojil do politického života, stal sa členom komunistickej strany a dokonca zastával funkciu politického komisára v Červenej armáde. V Moskve viedol divadelné oddelenie Ľudového komisariátu osvety. V roku 1920 založil vlastné divadelné štúdio pod názvom Prvé divadlo Ruskej federácie, od roku 1923 nieslo divadlo meno svojho zakladateľa, avšak v roku 1938 bol Mejerchoľd v rámci stalinských čistiek zatknutý a divadlo zrušené. 1. februára 1940 bol odsúdený na trest smrti zastrelením. Presný dátum jeho smrti nie je známy, niektoré zdroje však uvádzajú ako dátum jeho smrti 2. február. V roku 1955 bol posmrtne rehabilitovaný.

## Externé odkazy
* Meyerhold Memorial Museum ; stránka Meyercholdovho múzea  
* Meyerhold's theatrical system; Mejerchoľdov divadelný systém 
* Meyerhold's biomechanics; Mejerchoľdova biomechanika 
* Театр имени Вс. Мейерхолда ; oficiálna stránka Mejerchoľdovho divadla 

Kategória:Ruskí divadelní režiséri
Kategória:Sovietski divadelní režiséri
Kategória:Popravení zastrelením
Kategória:Ruské osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Osobnosti na ruských poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Penzy
Kategória:Obete Veľkého teroru
Diviš Bořek z Miletínka

**Diviš Bořek z Miletínka** (* cca 1360 - 1370 Lázně Bělohrad,† 8. január 1438) bol český husitský poľný hajtman činný najmä vo východných a stredných Čechách. Pôvodne radikál a blízky spolubojovník Žižku, potom prešiel na umiernenú stranu a stal sa odporcom radikálov (Žižku aj jeho nástupcov).

V roku 1421 po dobytí blízkeho kláštora v Opatoviciach nad Labem prestaval menší hrad na Kunětickom vŕšku, ktorý bol pomenovaný Kunětická hora.

V júni a júli roku 1423 viedol spolu s Bedřichom zo Strážnice prvý väčší útok na Moravu, kde spoločne porazili vojská olomouckého biskupa Jána XII. Železného a kniežaťa opavského Přemka a získali značnú korisť. Jeho úspech však netrval dlho, pretože krátko po návrate do Čiech ho v bitke pri Strážnici neďaleko Hradca Králové porazil Jan Žižka vo vôbec prvom stretnutí medzi dvomi husitskými vojskami.

Roku 1427 ako hajtman husitského Kolína podporoval umiernených kališníkov a hostil ich delegáciu, ktorá sa dohodla na nečakanom prepadnutí a dobytí Prahy. Plán však bol prezradený, útočiaci oddiel zmasakrovaný a v septembri 1427 pritiahol ku Kolínu Prokop Holý a mesto obľahol. Diviš Bořek z Miletínka bránil mesto tri mesiace, než ho vzbury mestskej chudoby sympatizujúcej s radikálmi donútili uzavrieť prímerie a vydať mesto výmenou za svoj voľný odchod.

V nasledujúcich rokoch sa stával vedúcou postavou umiernenej strany, čo ho nakoniec privedlo na čelo spojených vojsk umiernených katolíkov a kališníkov, s ktorými 30. mája 1434 v bitke pri Lipanoch rozdrvil spojené sily Sirotkov a Táboritov.

Jeho účasť v husitských vojnách mu priniesla obrovský majetok, stal sa najbohatším šľachticom východných Čiech. Po jeho smrti roku 1437 však bolo jeho dedičstvo rozdelené medzi jeho synov a postupne sa rozpadlo.

## Referencie


## Literatúra
* ČAPSKÝ, Martin. Osudové zvraty lipanského vítěze. Diviš Bořek z Miletínka jako představitel umírněného husitského křídla. In: Jan Žižka z Trocnova a husitské vojenství v evropských dějinách. Tábor : Husitské muzeum v Táboře, 2007 s. 585-608.
* ŠEBEK, František a kol. Dějiny Pardubic. I. díl. Pardubice : Městský národní výbor v Pardubicích ve spolupráci s Krajským muzeem východních Čech, pracoviště Pardubice a Akademií J.A. Komenského, oblastní organizace Pardubice 1990. 

## Externé odkazy
* Diviš Bořek z Miletínka na www.husitstvi.cz

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 14. storočí
Kategória:Úmrtia 8. januára
Kategória:Úmrtia v 1438
Kategória:České vojenské osobnosti
Kategória:Husitské osobnosti
Pavol Mutafov

PhDr. **Pavol Mutafov** (* 29. október 1954, Košice) je poslancom zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja od roku 2001 a bol starostom mestskej časti Košice Západ od roku 1994 do roku 2010.

Pavol Mutafov je ženatý a má dve deti.

## Profesionálna kariéra
* 1979 - absolvoval Filozofickú fakultu UPJŠ v Prešove, odbor - história, filozofia
* 1979 - 1994 - SOU VSŽ Šaca a SPŠD Košice, stredoškolský učiteľ 

## Stranícka kariéra
* 1989 - zakladajúci člen Sociálnodemokratickej strany Slovenska (SDSS)
* podpredseda SDSS pre oblasť komunálnej politiky

## Komunálna politika
* 1990 - poslanec Mestského zastupiteľstva mesta Košice
* 1990 - 1994 - člen rady a poslanec Miestneho zastupiteľstva Košice - Západ
* 1994 - 1998 poslanec Mestského zastupiteľstva mesta Košice
* 1994 - 2010 - starosta mestskej časti Košice - Západ 
* 1999 - doteraz - člen predsedníctva Združenia miest a obcí Slovenska (ZMOS)
* 2001 - 2005 - poslanec zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja zvolený za SDSS v okrese okrese Košice II
* 2005 - opätovne zvolený za krajského poslanca, tentoraz za koalíciu SMER, HZD

Kategória:Poslanci Košického samosprávneho kraja
Kategória:Starostovia na Slovensku
Kategória:Politici SDSS
Pavilón šeliem

***Pavilón šeliem*** (angl. *Pavilon Predators*) je slovenský film.

Tragická konfrontácia dvoch ľudí s rozličnými životnými názormi - tvrdého a surového ošetrovateľa šeliem v ZOO a jeho pomocníka, zásadného odporcu bezprávia. 

* Architekt: Roman Rjachovský
* Návrhy kostýmov: Ľudmila Várossová
* Strih: Judita Fatulová
* Vedúci výroby: Karol Bakoš
* Exteriéry: Jihlava, Bratislava, Olomouc, Rozbehy
* Premiéra: 10. marec 1983

Kategória:Česko-slovenské filmy
Kategória:Slovenské filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 1982
Kategória:Filmy režírované Dušanom Trančíkom
Kúpeľňový hráč

***Kúpeľňový hráč*** (angl. *Musician in the Bath*) je slovenský film natočený podľa poviedky Viliama F. Šikulu z knihy *Chrúst*. 

Komédia o mladom dedinskom chlapcovi, nadanom hudobníkovi, na prahu dospelosti.

* Architekt: Barbara Kršková
* Návrhy kostýmov: Ľubica Jariabková
* Strih: Margita Černáková
* Vedúci výroby: Marián Postihač
* Exteriéry: Bratislava, Limbach, Modra, Dubová, Pezinok-Cajla
* Premiéra: máj 1989

## Externé odkazy
* Slovenská filmová databáza: Kúpeľňový hráč 

Kategória:Slovenské filmové komédie
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 1988
Kategória:Česko-slovenské filmové komédie
Wetzlar

**Wetzlar** je mesto v Hesensku v Nemecku na vlyve rieky Dill do rieky Lahn. Má 53 000 obyvateľov. 

Mesto bolo založené v roku 897 a je v ňom katedrála z 13. storočia. Nachádza sa v blízkosti diaľnice A 45.

## Mestské časti
* Blasbach
* Dutenhofen
* Garbenheim
* Hermannstein
* Münchholzhausen
* Nauborn
* Naunheim
* Steindorf

## Politika
Wetzlarský mestský ustanovujúci zbor je najväčším komunálnym parlamentom Nemecka. Posledné komunálne voľby pre nastávajúcu päťročnú legislatívnu periódu, ktoré sa konali 26. marca 2006 skončili s nasledovným výsledkom:

## Partnerské mestá

* Avignon, Francúzsko
* Colchester, Veľká Británia
* Ilmenau, Nemecko
* Neukölln, Nemecko
* Písek, Česko
* Siena, Taliansko
* Schladming, Rakúsko

## Iné projekty


Kategória:Mestá v Hesensku
Kategória:Slobodné ríšske mestá
František Olejník

Doc. RNDr. **František Olejník**, PhD. (* 4. september 1949, Spišské Vlachy) bol dekanom Leteckej fakulty Technickej univerzity v Košiciach a poslancom zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja.

## Profesionálna kariéra
* 1972 - absolvoval Prírodovedeckú fakultu UPJŠ v Košiciach 
* 1972 - 1988 - VŠT v Košiciach a VVLŠ SNP Košice, vedecko-pedagogická činnosť
* 1974 - získal titul RNDr. na Prírodovedeckej fakulte PF UPJŠ v Košiciach
* 1986 - získal titul CSc. na Matematicko-fyzikálnej fakulte UK v Bratislave
* 1988 - získal titul docent na UPJŠ v Košiciach
* 1988 - 2002 - VVLŠ SNP v Košiciach, vedúci Katedry matematiky a fyziky
* 1991 - 1997 - rektor VVLŠ SNP v Košiciach (po premenovaní VVŠL gen. M. R. Štefánika a VLA gen. M. R. Štefánika)
* 1997 - 2004 - VLA gen. M. R. Štefánika, prorektor pre vedeckú činnosť, vedúci Katedry aerodynamiky a simulácií Ústavu aeronautiky TU v Košiciach
* 2004 - 2005 - riaditeľ Ústavu aeronautiky TU v Košiciach
* 2005 - dekan Leteckej fakulty TU v Košiciach

## Komunálna politika
František Olejník bol vo voľbách v roku 2005 zvolený za koalíciu SMER, HZD za poslanca krajského zastupiteľstva v okrese Košice I.

Kategória:Poslanci Košického samosprávneho kraja
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Kategória:Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Technickej univerzite v Košiciach
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Dekani Leteckej fakulty Technickej univerzity v Košiciach
Kategória:Osobnosti zo Spišských Vlách