Rudo Moric

PhDr. **Rudo Moric** (* 27. marec 1921, Sučany – † 26. november 1985, Bratislava) bol slovenský prozaik a publicista. Jeho pseudonymy sú: *Rudo Mor*, *R. M. Sučiansky* a i.

## Životopis
Narodil sa 27. marca 1921 v rodine železničiara a vzdelanie získaval v Sučanoch, Martine a v učiteľskom ústave v Bánovciach nad Bebravou. Neskôr pokračoval vo vzdelávaní popri zamestnaní na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Trnave, kde v roku 1970 získal doktorát z filozofie PhDr. Po ukončení štúdia pôsobil v rokoch 194143 ako učiteľ v Belej. Ako príslušník 1. česko-slovenskej armády na Slovensku sa aktívne zúčastnil SNP, Pôsobil ako delostrelec vo funkcii veliteľa kanóna proti útočnej vozbe vz. 37. Svoje zážitky z povstania pretavil do piatich poviedok, ktoré vyšli pod názvom *Smrť tridsaťsedmičky (1977)*.

Po potlačení povstania bol internovaný v zajateckých táboroch v Rakúsku. V rokoch 194648 pokračoval v učiteľskej dráhe v Stupave, kde taktiež vydával detský časopis *[[Okienko Záhoria]],* bol dramaturgom Školfilmu, neskôr pracovníkom Výskumného ústavu pedagogického a tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov. V roku 1959 sa stal riaditeľom vydavateľstva Mladé letá a od roku 1964 bol predsedom výboru Slovenského literárneho fondu, ktorého úlohou bolo podporovať tvorivú činnosť v oblasti pôvodnej umeleckej a vedeckej literatúry. Ako jeho riaditeľ dbal na vyváženú edičnú politiku, pričom po celý čas svojho pôsobenia vo vydavateľstve vytváral publikačný priestor pre mladú generáciu. Jeho pričinením bolo v roku 1968 obnovené vydávanie Slniečka, najznámejšieho medzivojnového časopisu pre deti.

Jeho knihy mali veľký ohlas doma aj v zahraničí. Hojne boli prekladané do srbochorvátčiny, bulharčiny, poľštiny, ruštiny, maďarčiny a nemčiny.  

### Pôsobenie
* 1941 – 1943 učiteľ, Belá
* 1944 – 1945 vojak v SNP; bol v nemeckom zajatí
* 1946 – 1948 učiteľ, Stupava (tu redigoval a vydával časopis pre deti Okienko Záhoria)
* 1948 – 1950 dramaturg Školfilmu – Ústav pre školský a osvetový film
* 1950 – 1959 pracovník Výskumného ústavu pedagogického
* 1959 – 1985 riaditeľ vydavateľstva Mladé letá
* 1959 tajomník Zväzu slovenských spisovateľov
* 1964 – 1970, 1974 – 1984 predseda výboru Slovenského literárneho fondu

### Ocenenia
* 1975 zaslúžilý umelec
* 1984 národný umelec
* 1956, 1959, 1969 Cena vydavateľstva Mladé letá
* 1968 Cena Fraňa Kráľa za tvorbu pre deti a mládež
* 1971 Cena Zväzu slovenských spisovateľov za knihu *Rozprávky z lesa*
* Na Čestnú listinu IBBY boli zapísané knihy *Rozprávky z lesa* (1974), *Rozprávky z ostrova orchideí* (1979).
* 1980 Cena Zväzu slovenských spisovateľov za knihu Podivuhodné príbehy Adama Brezuľu
* 1983 Čestné uznanie v Cene Maxima Gorkého za knihu Žalobaba

## Tvorba
### Štyridsiate roky
Publikovať začal v 40.rokoch 20.st.v časopisoch pre deti Priateľ dietok a Slniečko. Neskôr prispieval do Okienka Záhoria, ktoré sám redigoval. Knižne debutoval r.1947 prózou *Lyžiar Martin*. V nej aj nasledujúcich prózach *Žofka* (1948) a *Družina z Dlhej ulice* (1949) nadviazal na medzivojnový model triviálnej spoločenskej prózy, ktorý prehliadal dobovú sociálnu realitu a svet detí štylizoval výlučne zo zábavno-výchovnej pozície. V knižnej poviedke *Miško hrdina* (1949) tematizoval už spoločenskú realitu, protifašistický motív však aj tentoraz vyjadril spôsobom tradičnej výchovnej prózy. R.1951 vydal román *Explózia*, v ktorom v intenciách pofebruárovej interpretácie SNP predstavil dobovému detskému čitateľovi protifašistický odboj. K relatívne akceptovateľnejšiemu výsledku podmienenému hlavne zreálnením detských postáv a ich účasti v odboji sa dopracoval až v jeho neskorších reedíciách. V zmysle pofebruárových názorov na detskú literatúru ako prostriedku ideologickej výchovy mladých generácií napísal aj romány z učňovského prostredia *Tri roky* (1951) a *Prvý z Dvorov* (1953).

### Päťdesiate roky
V polovici 50.rokov sa usiloval vymeniť spoločenskú prózu zo života súčasného dieťaťa za ideológiou nezdiskreditovanú tematiku. V knihe *Majster pästiarskych rukavíc* (1954) zbeletrizoval život olympijského víťaza Jána Zacharu, v literárnej reportáži *Cez šesťdesiatjeden končiarov* (1956) spracoval zimný horolezecký prechod Vysokými Tatrami. Ku kvalitnému reflektovaniu športovej tematiky dospel však až na začiatku 60. rokov v zbierke poviedok *Smutný Suarez* (1962), v ktorej športovú tému neprezentoval ako fyzický akt, ale ako prostriedok mravnej sebaprojekcie. Pôsobivé etické podložie je príznačné aj pre jeho najznámejšiu a umelecky najhodnotnejšiu prácu *Z poľovníckej kapsy* (1955). Tematicky je táto poviedková kompozícia len zdanlivým záznamom poľovníckych príhod a zážitkov, v skutočnosti ide o umeleckú emocionálno-poetickú projekciu prírodnej reality, pričom podľa Stanislava Šmatláka „umelecká presvedčivosť tohto rozprávania vychádza z dlhodobej životnej skúsenosti človeka, z jeho schopnosti nielen poznať, ale aj ľudsky porozumieť všetkému tomu, čo sa ustavične okolo neho vo voľných priestoroch lesnej prírody odohráva.“ Úspech knihy navyše podmienila „aliancia“ autora a jeho neliterárneho „informátora“ horára Bohdana, ktorý svojou prítomnosťou nielen rozširuje vecno-dokumentárnu rovinu diela o individuálny ľudský rozmer, ale „ktorý práve preto, že dobre rozumie zákonom i tajomstvám prírody, dokáže prenikavo vidieť pod kožu i ľudským postavám“, a tak byť kvalifikátorom hodnotového systému človeka. Vo vývine autorovej tvorby kniha *Z poľovníckej kapsy* nebola však impulzom k novej, kvalitatívne vyššej tvorivej fáze. Už nasledujúca kniha, vedecko-fantastický román so špionážnou zápletkou *Prípad „Tuberlicín“*  (1957) je návratom k predchádzajúcej popisnosti a literátskosti. Štandardnú úroveň bez metaforického myšlienkového posolstva moderného cestopisného žánru, má aj cestopisná próza inšpirovaná pobytom vo Vietnamskej ľudovej republike *Pri zakliatej rieke* (1958).

### Šesťdesiate a sedemdesiate roky
Začiatkom 60. rokov – pod vplyvom poetiky detského aspektu – zameral sa opätovne na spoločenskú prózu zo života detí (*Našiel som vám kamarátov, 1960; Trikrát som ušiel, 1961; Oktávia ide stovkou, 1964*), výchovná koncepcia detskej beletristiky mu však nedovoľovala prepracovať sa k objaveniu autentického detského sveta. Prijateľnejší výsledok dosiahol sériou autorských rozprávok, neskôr zhrnutých do súboru *Rozprávky z lesa* (1971), v ktorých sa vrátil k svojej bytostnej téme, k prírode. Prostredníctvom antropomorfizácie a analógie medzi svetom prírody a svetom ľudí uviedol v nich čitateľa do kolobehu života, do jeho elementárnych etických vzťahov.

V 60. rokoch 20. st. rozšíril svoj žánrovo-tematický register aj o historicko-životopisný román *Teraz ho súdia nepriatelia* (1967). Cez tragický osud rodáka učiteľa Juraja Langsfelda, dejovo situovaný do Turca, zobrazil v ňom národný entuziazmus a mravnú imperatívnosť romantickej generácie počas revolučných rokov 1848 – 49. Rodný región ho inšpiroval aj k napísaniu turčianskych povestí *O Blažejovi, čo sa nebál* (1975). Po povesťovo-rozprávkových knižkách inšpirovaných návštevou Kuby (*Svetlo náčelníka Hatueya, 1975; Rozprávky z ostrova orchideí, 1976*) na podklade povesťového materiálu, ktoré zozbierali a spracovali Igor a Dušan Janotovci, napísal zbierku bratislavských povestí *Zvon lumpov* (1979), ktorou kvantitatívne rozmnožil existujúce literárne adaptácie podunajského a bratislavského slovenského folklóru. Kvantitatívnym rozšírením dobového čitateľského repertoáru bola aj kniha *Podivuhodné príbehy Adama Brezuľu* (1980), v ktorej sa inšpiroval tradíciou prášilovských príbehov.

### Osemdesiate roky
V 80. rokoch napísal ešte niekoľko knižiek pre čitateľov mladšieho školského veku, popisný realizmus a sklon k didaktickosti, dva atribúty príznačné pre celú jeho tvorbu, mu však nedovolili prekročiť  vlastnú limitovanosť a dospieť k umeleckej výpovedi. Román *Sen značky Pelé* (1987), situovaný do brazílskeho sociálneho a športového prostredia, jeho tvorbu definitívne uzavrel. Posmrtne vyšiel aj výber z jeho literárnej publicistiky *Detstvo tohto času* (1986), ktorý dokumentuje jeho vlastný celoživotný záujem o literárnu tvorbu pre deti a mládež, jeho manažérske aktivity a rôzne edičné projekty, ktoré ako dlhoročný riaditeľ vydavateľstva Mladé letá inicioval a podporoval.

## Dielo
### Diela pre deti
* 1947 – *Lyžiar Martin*, výchovno-zábavná literatúra, knižný debut
* 1948 – *Žofka*, výchovno-zábavná literatúra
* 1949 – *Družina z Dlhej ulice*, výchovno-zábavná literatúra
* 1949 – *Miško hrdina*, príbeh z obdobia SNP
* 1950 – *Pozor, filmujeme! *, beletrizovaná náučná kniha
* 1951 – *Explózia*, príbeh z obdobia SNP
* 1951 – *Tri roky*, román z učňovského prostredia
* 1952 – *Ako sme sa hrali*
* 1953 – *Prvý z Dvorov*, román z učňovského prostredia
* 1954 – *Majster pästiarskych rukavíc*, publicisticko-umelecký životopis olympijského víťaza Jána Zacharu
* 1955 – *Z poľovníckej kapsy*, zbierka poviedok, ktoré sú koncipované ako spomienky starého horára z Kysúc
* 1956 – *Cez šesťdesiatjeden končiarov*, reportážny román o horolezcoch vo Vysokých Tatrách
* 1957 – *Prípad „Tubercilín“*, špionážny a vedecko-fantastický román
* 1958 – *Pri zakliatej rieke*, cestopisné dielo pre deti z pobytu vo Vietname
* 1960 – *Našiel som vám kamarátov*, zbierka krátkych próz
* 1961 – *Trikrát som ušiel*, detský román o cigánskom chlapcovi z detského domova
* 1962 – *Smutný Suarez*, zbierka športových poviedok
* 1962 – *O divej kačičke*, rozprávka
* 1962 – *Čo je rýchlejšie*, leporelo
* 1964 – *Oktávia ide stovkou*
* 1965 – *Kukučia rozprávka*, rozprávka
* 1966 – *Srnček Parožtek*, rozprávka
* 1967 – *Srnka s červenými hviezdičkami*, rozprávka
* 1969 – *Ako vretenica Kľukatá o chvost prišla*, rozprávka
* 1972 – *O muške Svetluške*, rozprávka
* 1973 – *O Haríkovi a Billovi, dvoch kamarátoch*, rozprávka
* 1970 – *Ako sa princezná Ňurka stratila a ako sa našla*, rozprávka
* 1971 – *Rozprávky z lesa*, zbierka próz
* 1975 – *O Blažejovi, čo sa nebál*, zbierka povestí prevažne z Turca
* 1975 – *Svetlo náčelníka Hatueya*, kniha inšpirovaná jeho návštevou Kuby
* 1976 – *Ako som krstil medveďa*, cyklus krátkych próz
* 1976 – *O Pichuľkovi, Svetluške a mravcoch Pobehajcoch*, rozprávka
* 1976 – *Rozprávky z ostrova orchideí*, kniha inšpirovaná jeho návštevou Kuby
* 1977 – *Po lesných chodníkoch*, zbierka próz
* 1977 – *Koník majstra Machuľku*, rozprávky
* 1977 – *O dvoch mravcoch Pobehajcoch*, rozprávka
* 1978 – *Môj veľký malý kamarát*, kniha krátkych próz o súčasných deťoch
* 1979 – *Zvon lumpov*, zbierka bratislavských povestí
* 1980 – *Podivuhodné príbehy Adama Brezuľu*, kniha autorských rozprávok inšpirovaných ľudovým rozprávačom Adamom Brezuľom
* 1980 – *Žalobaba*, kniha krátkych próz o súčasných deťoch
* 1983 – *Hlupáčik s velikánskou jednotkou*

### Diela pre dospelých
* 1964 – *Taký je svet*, zbierka poviedok
* 1967 – *Teraz ho súdia nepriatelia*, životopisno-historický román o Ďurkovi Langsfeldovi
* 1969 – *Sen o chlebe*, autobiografické krátke prózy z obdobia jeho zajatia po SNP
* 1977 – *Smrť tridsaťsedmičky*, cyklus poviedok o osudoch mužov obsluhujúcich počas SNP kanón proti útočnej vozbe vz. 37
* 1986 – *Detstvo tohto času*, výber z publicistiky (editor Ondrej Sliacky)

### Preklady
* 1963 – *Vítězislav Kocourek: Si skvelý, Ogimura*

## Referencie

## Literatúra
* Sliacky, Ondrej a kol.: *[[Slovník slovenských spisovateľov]]*. LIC, Bratislava 2005.
* Horňák, Peter (Foldvári, Kornel): Prípad "Tuberlicín". Zlatý máj, 3, 1958, č.8, s.249 – 250.
* Poliak, Ján: K otázke umeleckého životopisu. Zlatý máj, 4, 1959, č.5, s.400 – 404.
* Petrus, Pavol: Dve knihy o prírode. zlatý máj, 5, 1960, č.5, s.228 – 229.
* Bob, Jozef: Nielen športom. Kultúrny život, 1962, č.50, s.4.
* Šútovec, Milan: Rutina hory neprenáša. Kultúrny život, 1962, č.8, s.4.
* Turan, Ján: O faulovaní v športovej literatúre. Zlatý máj, 7, 1963, č.4, s.186 – 187.
* Kusý, Ivan: Premeny povstaleckej prózy. SPN, Bratislava 1974.
* Jurčo, Milan: Zákruty a míľniky na štvrťročnej ceste slovenskej literatúry faktu 2. Zlatý máj, 19, 1975, 4. 9, s.578 – 585.
* Šmatlák, Stanislav: Doslov. In: Moric, Rudo: Po lesných chodníkoch, Bratislava 1977.
* Moric, Rudo: Slovenské umenie pre deti je mladé a zdravé. In: Ján Poliak: Rozhovory o literatúre pre mládež. SPN, Bratislava 1978.
* Miko, František: Hra a poznanie v detskej próze. SPN, Bratislava 1980.
* Viskupová, Etela: Bibliografia Ruda Morica. SPN, Bratislava 1981.
* Kočiš, František: Syntakticko-kompozičný pôdorys románu R. Morica Explózia. Slovenská reč, 49, 1984, č.4, s.195 – 205.
* Miko, František: Človek, zviera, príroda. Zlatý máj, 29, 1985, s.79 – 83.
* Sliacky, Ondrej: Publicistika ako svedectvo a stimul. Zlatý máj, 29, 19885, č.7, s.401 – 405.
* Kopál, Ján: Nad dielom Ruda Morica. Slovenské pohľady, 102, 1986, č.3, s.91 – 95.
* Klátik, Zlatko: Človek a príroda v próze Ruda Morica 1-2 Zlatý máj, 32, 1988, č.3, s.138 – 146; č.4, s.201 – 206.
* Noge, Július: Literatúra v literatúre. SPN, Bratislava 1988.
* Tučná, Eva: Reflexie o literatúre pre deti a mládež. Nitra 1993.
* Kopál, Ján: Próza a poézia pre mládež. Nitra 1997.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Rudo Moric - Osobnosti.sk

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Kategória:Česko-slovenskí národní umelci
Kategória:Osobnosti zo Sučian