Emil Svoboda (právnik)

Prof. JUDr. **Emil Svoboda** (* 2. október 1878, Praha, Rakúsko-Uhorsko† 19. august 1948, Český Brod, ČSR) bol český filozof a právnikcivilista, dekan Právnickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe.

*„Patril k najvýznamnejším pozitivistickým predstaviteľom nenáboženskej etiky, hlásil sa k hnutiu Voľnej myšlienky aj k slobodomurárstvu. Propagoval myšlienku laického náboženstva.“* 

Jeho filozofické práce sú charakteristické noetickou skepsou, monizmom a eudamonizmom: cit všeľudskej jednoty a súcitenie s druhými Svobodu vedie k uznaniu spravodlivosti a lásky ako najvyšších hodnôt.

## Životopis
Narodil sa v roku 1878 v Prahe. Po štúdiách na gymnáziu v Prahe študoval na Karlovej univerzite v Prahe, kde promoval v roku 1905. Témou jeho habilitačnej práce bola *Vůle vnitřní a vůle projevená právním činem* (1911). Od roku 1913 bol profesorom na Českom vysokom učení technickom v Prahe. Odmietol ponuku vyučovať na novozriadenej Právnickej fakulte Univerzity Komenského, hoci neskôr do Bratislavy dočasne dochádzal. V roku 1923 odišiel na Karlovu univerzitu vyučovať občianske právo a právnu filozofiu. Počas Prvej ČSR sa podieľal na neuskutočnenej (re)kodifikácii (a unifikácii) občianskeho práva. V rokoch 19291930 bol dekanom Právnickej fakulty Karlovej univerzity. 

Zomrel v roku 1948 v Českom Brode.

## Dielo a myšlienky

### Právo
Východiskom jeho tvorby neboli historické, ale teleologické výklady práva. Pri právnickej tvorbe spravidla neodkazoval na staršiu literatúru, ale čerpal iba zo znenia normy. Venoval sa občianskemu právu (rakúskemu i novému česko-slovenskému), osobitne vecným právam, rodinnému právu a dedičskému.  

### Filozofia
Podľa Tomsu (1928) Svoboda ako právny filozof vo svojom celistvom myslení nenasledoval „žiaden -izmus“ či smer a bol samostatným mysliteľom, hoci v jednotlivých otázkach bol ovplyvnený. Dnes sa jeho dielo pred druhou svetovou vojnou radí k monistickému idealizmu, pričom jeho názory boli blízke českému pozitivizmu. Pod vplyvom Schopenhauera (a skrze neho aj indického myslenia) sa zaoberal sa vôľou a etikou: etický čin mohol obrátiť živočíšnu vôľu vedúcu človeka k egoistickému hájeniu vlastných záujmov altruistickej láske. V mnohom vychádzal z Dostojevského, Tolstoja a kresťanských ideí, ktoré ale odčleňoval od cirkevných a teistických štruktúr a záujmov: Každý si podľa Svobodu nosí v srdci svojho, ale zároveň jediného a všetkým spoločného Boha, ktorý sa v každom ozýva ako hlas jeho svedomia. Pod vplyvom Masaryka vnímal náboženstvo ako povznesenie sa k Bohu a posvätenie života vyšší uvedomením si mravného príkazu spravodlivosti a lásky. Slovom „Boh“ označoval neosobnú, jedinú, večnú, nepoznateľnú prapodstatu a náboženským poznaním prekročenie hraníc vedeckého poznania intuíciou, vierou a osobným presvedčením o Bohu. Svoje náboženstvo ponímal ako filozofické náboženstvo.

V 40. rokoch 20. storočia sa priblížil ku Krejčího pozitivizmu a konanie človeka vnímal ako absolútne determinované a ľudskú slobodu len ako subjektívny pocit. Po vojne sa najmä pod dojmom Leninovho spisu *Materializmus a empiriokritizmus*, priklonil k marxizmu. Hoci bol silne poznačený Masarykom a spätý s prvorepublikovou demokraciou, veril, že socializmus ako „poriadok konečného oslobodenia človeka, národov a ľudstva“, priblíži k spoločnosti Masarykove humanitné ideály.

### Monografie
* *O reálném dělení domů v obvodu bývalého Pražského ghetta* (1909)
* *O právní povaze pražských podjezdů a podloubí* (1910)
* *Vůle vnitřní a vůle projevená právním činem* (1911)
* *Problém vůle v rakouském právu dědickém* (1912)
* *Základní myšlenky demokracie* (1919)
* *Věcná práva užívací* (1920)
* *Myšlenky o právu, ethice a náboženství* (1920, 1925)
* *Rodinné právo* (1921)
* *Dědické právo* (1921, 1926, 1946)
* *Utopie* (1922, 1929)
* *Ethické a sociální základy občanského práva* (1922)
* *Stezka* (1924)
* *Člověk a společnost* (1924)
* *Žena – člověk* (1925)
* *Obrana a útoky* (1926)
* *Světla v dálce* (1927)
* *Demokracie jako názor na život a svět* (1927)
* *Život a myšlenka, o ideách toho, co jest a co se děje* (1928)
* *Právo občanské. Část zvláštní, právo knihovní* (1931, 1947)
* *Věci všední a nevšední* (1931)
* *Na vysoké hoře* (1934)
* *Dvojí láska* (1935)
* *Rodinné právo československé* (1935, 1946)
* *Ideové základy občanského práva* (1936)
* *Osud člověka* (1937)
* *Na zemi* (1938)
* *Záhady života* (1941)
* *Lidé a skutky* (1945, 1947)
* *Hledání* (1946)
* *Duch socialismu* (1947, 1948, 1950)
* *Věčná otázka svobody* (1948)

## Referencie

## Ďalšia literatúra
*

## Iné projekty

Kategória:Dekani Právnickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Karlovej univerzity
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Karlovej univerzity
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Českí filozofi
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Českí právni civilisti