Čie Hajakawa

**Čie Hajakawa** (, hiragana: はやかわ ちえ, rómadži: *Chie Hayakawa*; * 20. august 1976, Tokio) je japonská filmárka — režisérka a scenáristka.

Vo svojej tvorbe sa zameriava na spoločensky angažované témy, pričom jej najznámejším dielom je jej celovečerný debut *[[Plan 75]]* (2022), ktorý si získal medzinárodnú pozornosť za svoj kritický pohľad na starnutie a eutanáziu v japonskej spoločnosti.

## Život
### Štúdium a pobyt v Spojených štátoch
V roku 2001 zavŕšila štúdium fotografie na Newyorskej škole výtvarných umení, kde pôvodne začala študovať film, ale zhruba po týždni zmenila odbor. Jej prvé krátkometrážne film *Identify This Girl* (2000) and *Photography of Zero* (2003) sa premietali ako súčasť výstav v galérii školy, pričom *What you are holding is not an apple* (2000) a *Vajra/Vajra* (2001) sa premietali v rámci Medzinárodného festivalu filmu a technológií.

### Debut v Cannes (2014) a krátkometrážny film ''PLAN75'' (2018)
Po návrate do Tokia v roku 2008, Čie Hajakawa začala pracovať na lokalizácii amerických filmov pre satelitnú televíziu WOWOW. Popri tom absolvovala jednoročné štúdium na večernej filmovej škole, ktoré zakončila nakrútením krátkometrážneho filmu *Niagara* (2014). Táto rodinná dráma — v ktorej sa 18-ročná sirota Jamame (Saki Itami) vyrovnáva so skutočnosťou, že jej starý otec zabil jej rodičov — mala premiéru v rámci sekcie krátkometrážnych študentských filmov Cinéfondation na filmovom festivale v Cannes (23. mája 2014) a získala Cenu Medzinárodnej federácie filmovej tlače (FIPRESCI) na Medzinárodnom filmovom festivale krajín Ázijsko-tichomorského regiónu „Tichomorské poludníky“ vo Vladivostoku, ktorý sa zameriava na ďalekovýchodnú arthouse kinematografiu.

Práve v Cannes sa Hajakawa spoznala s producentkou Eiko Mizuno-Gray, ktorá so svojím manželom Jasonom Grayom vedie malú tokijskú produkčnú spoločnosť Loaded Films. Mizuno-Gray mladej filmárke neskôr ponúkla priestor vo filmovej antológii *Jūnen: Ten Years Japan* 2018), ktorú po vzore kriticky úspešnej hongkonskej antológie *[[Ten Years (film z roku 2015)|Ten Years]]* („Desať rokov“, 2015) pripravoval výkonný producent Hirokazu Koreeda. V tomto snímku pätica mladých japonských režisérov — Akijo Fudžimura, Čie Hajakawa, Kei Išikawa, Júsuke Kinošita a Megumi Cuno — predstavuje špekulatívne, dystopické pohľady na blízku budúcnosť Japonska vychádzajúce z aktuálnych spoločenských problémov krajiny. Čerpajúc námet z japonskej demografickej krízy, Hajakawa prispela 18-minútovým segmentom *PLAN75*. Film sleduje Itamiho (Satoru Kavaguči), povereného presviedčaním seniorov v opatrovateľských domoch o výhodnosti sociálneho programu Plan 75, ktorý ponúka možnosť dobrovoľne podstúpiť eutanáziu výmenou za finančný príspevok. Pokladá ho za pragmatické riešenie preťaženého sociálneho systému s cieľom je znížiť ekonomické náklady na čoraz väčšiu starnúcu populáciu. Napätie narastá vo chvíli, keď jeho tehotná manželka navrhne zaradiť do programu aj Itamiho chorľavú starú matku, čo ho vedie k hlbšiemu prehodnocovaniu hodnoty života. Film týmto prelína sociálno-politický rámec s introspektívnou rovinou, skúmajúc dopad zármutku.

Filmová antológia mala premiéru na Pusanskom medzinárodnom filmovom festivale v Južnej Kórei (7. októbra 2018) a získal si pozitívne ohlasy.

V roku 2016 Hajakawa taktiež predstavila krátkometrážny film *May in the Winter* („Máj v zime“), ktorého jediné zaznamenané premietanie prebehlo 10. októbra 2016 na festivale krátkych filmov v japonskom Sappore, čo naznačuje jeho obmedzený distribučný dosah.

### Celovečerný debut (2022) a nasledujúca tvorba

Táto téma sa stala základom jej celovečerného debutu *[[Plan 75]]* (2022), ktorým rozvinula segment do plnohodnotného filmu, ktorý mal premiéru v Cannes v rámci sekcie Un Certain Regard.

Vo svojej tvorbe pokračovala coming-of-age drámou zasadenou do roku 1987, *[[Renoir (film z roku 2025)|Renoir]]* (2025), ktorá mala premiéru 17. mája 2025 v hlavnej súťaži Cannes.

## Osobný život
Je zosobášená s maliarom Kacumim Hawajakom, s ktorým má dve deti.

## Filmografia
### Krátkometrážne filmy
* *Identify This Girl* [„Identifikujte toto dievča“] (2000)
* *What you are holding is not an apple* [„Nedržíte jablko“] (2000)
* *Vajra/Vajra* (2001)
* *Photography of Zero* [„Fotografia nuly“] (2003)
* *Niagara* (2014) – réžia, scenár, kamera, strih
* *May in the Winter* [„Máj v zime“] (2016)
* *PLAN75*, segment v antológii *Jūnen: Ten Years Japan* [„Desať rokov Japonska“] (2018) – réžia, scenár, strih

### Celovečerné filmy
* *[[Plan 75]]* (2022) – réžia, scenár
* *[[Renoir (film z roku 2025)|Renoir]]* (2025) – réžia, scenár

## Ocenenia
### Výhry
* 2014 – Cena Medzinárodnej federácie filmovej tlače (Medzinárodný filmový festival krají Ázijsko-tichomorského regiónu „Tichomorské poludníky“) za krátkometrážny film *Niagara* (2014)
* 2022 – Humanitná cena – Medzinárodná súťaž (Solúnsky filmový festival) za film *Plan 75* (2022)
* 2022 – Cena Medzinárodnej federácie filmovej tlače (Solúnsky filmový festival) za film *Plan 75* (2022)
* 2022 – Bronzový Alexander (Solúnsky filmový festival) za film *Plan 75* (2022)
* 2022 – Zlatá kamera – Osobitné uznanie (Festival v Cannes) za film *Plan 75* (2022)
* 2023 – Cena filmovej kritiky (Fribourský medzinárodný filmový festival) za film *Plan 75* (2022)
* 2023 – Veľká cena – Medzinárodná súťaž (Fribourský medzinárodný filmový festival) za film *Plan 75* (2022)
* 2023 – Cena poroty mladých (Fribourský medzinárodný filmový festival) za film *Plan 75* (2022)
* 2023 – Čestné uznanie za novú réžiu (Clevelandský medzinárodný filmový festival) za film *Plan 75* (2022)

### Nominácie
* 2014 – Cena Cinéfondation (Festival v Cannes) za krátkometrážny film *Niagara* (2014)
* 2023 – Ázijská filmová cena pre najlepšieho nového režiséra za film *Plan 75* (2022)
* 2023 – Cena Japonskej akadémie za najlepší scenár za film *Plan 75* (2022)

## Poznámky


## Referencie

## Externé odkazy
* Profile na IMDbPro

Kategória:Osobnosti z Tokia
Kategória:Japonskí režiséri
Kategória:Japonskí scenáristi