open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vápenný potok (prítok Leveša)

**Vápenný potok** je vodný tok v pohorí Tribeč na území okresu Zlaté Moravce. Je pravostranný prítok Leveša v povodí Žitavy, má dĺžku približne 3 km a je tokom VII. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a jeho časti Skýcovská vrchovina, na juhozápadných svahoch Prostredného vrchu (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste, západne od Skýcova, tečie južným, postupne až juhovýchodným smerom. Priberá pravostranný prítok z lokality Uhlisko a dostáva sa do hraničnej oblasti podcelkov Rázdiel a Veľký Tribeč. Potok tu zároveň oddeľuje časti Vysoký Tribeč na juhozápadnom, pravom a Skýcovskú vrchovinu na severovýchodnom, ľavom brehu. V strednej časti, tečúc okrajom horských lúk, potok priberá významný ľavostranný prítok spod Vápenného vrchu () a onedlho aj pravostranný prítok z úbočia Adamíkovej (). Oblasťou nesúvislého porastu pokračuje nevýrazným údolím na juhovýchod a priberá menší pravostranný prítok z Dolnej Oravcovej. Južne od Skýcova, pod lokalitou Leveš, sa neďaleko cesty II/511 do Zlatých Moraviec, v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Leveša, prítoku Hostianskeho potoka v povodí Žitavy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Vápenný potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Skýcov v okrese Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Žitavy
* Tribeč, Rázdiel, Veľký Tribeč
* Vysoký Tribeč, Skýcovská vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Žitavy
Kategória:Vodné toky v okrese Zlaté Moravce
Kategória:Skýcov
Buldog

**Buldog** môže byť:

* plemeno psa, pozri buldog (pes)
* poľská hudobná skupina, pozri Buldog (skupina)
* americko-francúzsky film z roku 1988, pozri ''Buldog'' (film)
3-hydroxy-3-metylbutyrylkoenzým A

**3-hydroxy-3-metylbutyrylkoenzým A** alebo **3-hydroxy-3-metylbutyryl-CoA** je metabolit leucínu vznikjúci v ľudskom tele. Nazýva sa i **β-hydroxy-β-metylbutyrylkoenzým A** alebo **β-hydroxy-β-metylbutyryl-CoA.**

## Metabolizmus
Väčšina leucínu sa rozkladá klasickou dráhou cez α-ketoizokapronát, ale asi 5-10 % sa rozkladá dráhou cez 3-hydroxy-3-metylbutyrát. 3-hydroxy-3-metylbutyryl-CoA vzniká z 3-hydroxy-3-metylbutyrátu (HMB) pôsobením neznámeho enzýmu (2015):

: 3-hydroxy-3-metylbutyrát → 3-hydroxy-3-metylbutyryl-CoA

3-hydroxy-3-metylbutyryl-CoA sa následne premieňa neznámymi enzýmami (2015) na 3-metylkrotonyl-CoA alebo na 3-hydroxy-3-metylglutaryl-CoA (HMG-CoA):

: 3-hydroxy-3-metylbutyryl-CoA → 3-metylkrotonyl-CoA

: 3-hydroxy-3-metylbutyryl-CoA → HMG-CoA

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Biochemikálie
Kategória:Látková premena
Kategória:Tioestery koenzýmu A
Veľká cena USA Západ

**Veľká cena USA Západ** *(United States Grand Prix West)* boli bývalé automobilové preteky, zaradené do Majstrovstiev sveta Formuly 1, konané od roku  do  na okruhu Long Beach Grand Prix Circuit v meste Long Beach v Kalifornií. 

## História
Veľká cena USA Západ vznikol ako reakcia na rastúci záujem o Formulu 1 v Spojených štátoch a dopĺňal vtedajšiu Veľkú cenu USA, ktorá sa konala na východnom pobreží. Dvojica pretekov mala posilniť prítomnosť šampionátu na americkom trhu a vytvoriť tradíciu západnej a východnej veľkej ceny.

Organizátori z Long Beach sa inšpirovali úspechom mestských pretekov v Monte Carle a pripravili okruh vedený ulicami prístavnej časti mesta. Trať mala dĺžku približne 3,25 kilometrov a vyznačovala sa úzkymi zákrutami, nerovným povrchom a krátkymi rovinkami. Napriek obmedzenému priestoru bola považovaná za jednu z vizuálne najatraktívnejších mestských tratí svojej doby.

Prvý ročník Formuly 1 v Long Beach sa uskutočnil v roku 1976 na okruhu Long Beach Grand Prix Circuit a stal sa významnou udalosťou amerického motoristického športu. Počas nasledujúcich rokov sa preteky etablovali ako trvalá súčasť kalendára a získal reputáciu náročného, no divácky atraktívneho podujatia. Medzi víťazov sa zapísali jazdci ako Clay Regazzoni (1976), Mario Andretti (1977), Carlos Reutemann (1978), Gilles Villeneuve (1979) či Niki Lauda (1982).

V priebehu 80. rokov začali organizátori čeliť rastúcim nákladom na usporiadanie preteku a zároveň konkurenčnému tlaku iných amerických okruhov, najmä  v Las Vegas a Detroite, ktoré sa snažili získať miesto v kalendári Formuly 1. Po ročníku  bolo oznámené, že Veľká cena USA Západ sa v kalendári F1 viac neobjaví. Od roku  sa okruh v Long Beach stal dejiskom pretekov série IndyCar, čím nadviazal na tradíciu motoristických podujatí v regióne, hoci mimo štruktúry Formuly 1.

## Víťazi Veľkej ceny USA Západ
**Opakovaní víťazi (tímy):** 

**Víťazi jednotlivých ročníkov:**

## Referencie

Kategória:Veľké ceny Formuly 1
Kategória:Motoršport v USA
Bonifác (pápežské meno)

Pápežské meno **Bonifác** nosilo v dejinách rímskokatolíckej cirkvi deväť pontifikov (osem pápežov a jeden protipápež):

* sv. Bonifác I. (418 - 422) - 42. pápež
* Bonifác II. (530 - 532) - 55. pápež
* Bonifác III. (607) - 66. pápež
* Bonifác IV. (608 - 615) - 67. pápež
* Bonifác V. (619 - 625) - 69. pápež
* Bonifác VI. (896) - 113. pápež
* Bonifác VII. (974 - 984) - protipápež
* Bonifác VIII. (1294 - 1303) - 193. pápež
* Bonifác IX. (1389 - 1404) - 203. pápež
Zemolez tatársky

**Zemolez tatársky** () je druh krovitej rastliny rodu zemolez (*Lonicera*), z čeľade zemolezovité (*Caprifoliaceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa mierne oblasti od východnej Európy cez strednú Sibír až po severovýchodnú Čínu.

## Opis
Zemolez tatársky je vzpriamený, 2 až 3 m vysoký ker s dutými konármi. Kôra mladých konárikov je sivohnedá až žltohnedá, lysá, kôra starších konárikov je sivá, s početnými lenticelami. Púčiky sú vajcovito kužeľovité, kryté viacerými pármi drsných trojuholníkovitých šupín. Bočné púčiky sú horizontálne odstávajúce.

Listy sú protistojné, jednoduché, krátko stopkaté, celistvookrajové. Čepeľ je vajcovitá až vajcovito kopijovitá, so zaokrúhlenou, nezrastenou bázou, na vrchole tupá, dlhá 3 až 6 cm, široká do 3 cm, na líci tmavozelená, na rube sivozelená.

Kvety vyrastajú po dva v pazuche listov, na spoločnej, 15 až 20 mm dlhej stopke. Listene sú čiarkovité až čiarkovito kopijovité. Kališné zuby sú podlhovasto trojuholníkovité, tupé. Koruna je dvojpyskovitá, tmavoružová, zriedka biela, dlhá 15 až 20 mm, zvnútra chlpatá. Tyčinky a piestik sú kratšie ako koruna. Semenníky dvoch susediacich kvetov sú nezrastené.

Plodmi sú tmavočervené, zriedkavo žlté bobule, dlhé 3 až 7 mm, široké do 2,5 mm.

## Rozšírenie a ekológia
Zemolez tatársky pochádza zo strednej Ázie. Na Slovensku sa často pestuje v parkoch a záhradách, odkiaľ sa šíri do okolia a splanieva. Zistený bol pri Košiciach a Moldave nad Bodvou. Kvitne od mája do júna.

## Galéria

Lonicera tatarica 15-p.bot-lonicera.tata-013.jpg|Ker v kvete.
Lonicera tatarica 15-p.bot-lonicera.tata-055.jpg|Kvet, semenník, piestik a tyčinky v detaile.
Lonicera tatarica 15-p.bot-lonicera.tata-026.jpg|Konárik s dozrievajúcimi plodmi (bobuľami).


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Nepôvodné druhy rastlín
tatársky
Kategória:Kry
Kategória:Rastliny s ružovými kvetmi
Β-ketoizokapronylkoenzým A

**β-ketoizokapronylkoenzým A** alebo **β-ketoizokapronyl-CoA** je je metabolit leucínu vznikjúci v ľudskom tele. Vzniká alternatívnou dráhou metabolizmu leucínu cez β-leucín.

## Metabolizmus
β-ketoizokapronyl-CoA vzniká z β-ketoizokapronátu pôsobením neznámeho enzýmu (2015). Donorom koenzýmu A je sukcinyl-CoA a počas reakcie odstupuje sukcinát:

: β-ketoizokapronátu + sukcinyl-CoA → β-ketoizokapronyl-CoA + sukcinát
β-ketoizokapronyl-CoA sa následne štiepi na acetyl-CoA a izobutyryl-CoA, čo predstavuje posledný krok rozkladu leucínu touto dráhou. Reakciu katalyzuje neznámy enzým (2015):

: β-ketoizokapronyl-CoA + CoA-SH → acetyl-CoA + izobutyryl-CoA

## Význam
Dráha rozkladu leucínu cez β-ketoizokapronyl-CoA je významná hlavne v semenníkoch, kde sa asi 33 % leucínu rozkladá týmto spôsobom.

## Referencie

Kategória:Biochemikálie
Kategória:Látková premena
Kategória:Tioestery koenzýmu A
Donnybrook (Dublin)

náhľad|Dnes už neexistujúci bar Kiely's a reštaurácia Yo Thai v Donnybrooku

**Donnybrook** () je štvrť Dublinu nachádzajúca sa na južnej strane mesta, v poštovom okrese Dublin 4. Je sídlom írskeho verejnoprávneho vysielateľa RTÉ a kedysi bol súčasťou Pembroke Townshipu. Susednými predmestiami Donnybrooku sú Ballsbridge, Sandymount, Ranelagh a Clonskeagh.

Donnybrook je tiež civilnou farnosťou, ktorá sa nachádza prevažne v starom barónstve Dublin.

## História
náhľad|Donnybrook Road v roku 1927, s vežou donnybroockeho kostola viditeľnou v diaľke.
Zmienka o jarmoku Donnybrook Fair pochádza z listiny kráľa Jána I. Bezzemoka z roku 1204 a konal sa každoročne až do roku 1855. Začal ako jarmok pre hospodárske zvieratá a poľnohospodárske produkty, ale neskôr upadol a rozrástol sa skôr na karneval a lunapark. Opilstvo, bitky a unáhlené manželstvá sa stal bežnou záležitosťou a obyvatelia Donnybrooku sa veľmi snažili, aby s tým prestal. Povesť jarmoku ako takého, ktorý bol plný búrlivých udalostí, ho nakoniec zničila. Od 90. rokov 18. storočia prebiehali kampane proti opileckým bitkám, ktorými sa jarmok stal. Po rozsiahlej zbierke finančných prostriedkov odkúpila patent skupina prominentných obyvateľov a duchovných, čo viedlo k jeho zániku. Jarmok sa konal na pozemkoch, ktoré dnes obývajú Donnybrook Rugby Ground a Ever Ready Garage. Odvtedy slovo *donnybrook* vstúpilo do angličtiny ako opis hlučnej bitky.

### Zámok v Donnybrooku
náhľad|Zámok v Donnybrooku
Donnybrook Castle bol alžbetínskym kaštieľom a sídlom rodiny Ussherovcov. James Ussher bol vymenovaný za arcibiskupa z Armaghu v írskej cirkvi anglickou kráľovnou Alžbetou I.. Kaštieľ bol zbúraný v roku 1759 a neskôr v roku 1795 nahradený existujúcim georgiánskym domom. Teraz ho obývajú Rehoľné sestry lásky.

### Cintorín v Donnybrooku
Cintorín Donnybrook Cemetery sa datuje až do 8. storočia a kedysi tu stál kostol, ktorý založila svätá Broc. Bolo tiež miestom, kde stáli katolícky kostol aj kostol Írskej cirkvi, oba nazývané podľa patrónky sv. Márie. Medzi pochovanými na tomto cintoríne sú Dr. Bartholomew Mosse, zakladateľ nemocnice Rotunda Hospital, Sir Edward Lovett Pearce, architekt starej budovy írskeho parlamentu na College Green a Dr. Richard Madden, životopisec asociácie Society of United Irishmen. Je možné, že múr na južnej strane cintorína je najstaršou umelou stavbou, ktorá v Donnybrooku stále existuje. Tehlový komín za cintorínom bol postavený na mieste bývalej mramorovej dielne a neskôr slúžil ako Magdalénska práčovňa. V roku 1860 sa dvaja predkovia Meghan Marklovej, Mary McCueová a Thomas Bird, anglický vojak, sa zosobášili v írskom kostole svätej Márie v Donnybrooku.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Dublin
Medicine

**Medicine** môže byť:

* anglický výraz pre lekárstvo alebo liečivo, pozri medicína, liečivo
* medicínsky časopis:
** ''Medicine'' (Elsevier) – recenzovaný časopis pre lekárov založený v roku 1972 a v súčasnosti vydávaný vydavateľstvom Elsevier
** ''Medicine'' (Lippincott Williams & Wilkins) – akademický časopis založený v roku 1922, vydávaný vydavateľstvom Lippincott Williams & Wilkins
** **
** *[[Medicine Magazine]]* – britský časopis o zdraví spotrebiteľov
* značka oblečenia poľskej spoločnosti BrandBQ, pozri Medicine (značka odevov)
* americká rocková hudobná skupina z Los Angeles, pozri Medicine (hudobná skupina)
John Wick

**John Wick** môže byť:

* americká mediálna franšíza, pozri ''John Wick'' (séria)
* hlavný protagonista filmovej série, pozri John Wick (postava)
* americký film z roku 2014, pozri ''John Wick'' (film)
* originálny soundtrack k filmu John Wick, pozri ''John Wick'' (soundtrack)
* americká séria komiksov, pozri ''John Wick'' (komiks)
Papínsky potok

**Papínsky potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obcí Papín a Nechválova Polianka v okrese Humenné v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy. Ústi do Nechválky. Má dĺžku . Rád toku VIII. 
## Prameň
Vodný tok *Papínsky potok* pramení v  v lesnom extraviláne vo východnej časti územia obce Papín, v lese *Výrobok*, vo vzdialenosti  severovýchodne od vrchu *Veličková* s , v okrese Humenné. 
## Opis toku
*Papínsky potok* tečie od prameňa južným a neskôr juhovýchodojužným smerom cez lesný extravilán v území obce Papín, pravým brehom obmýva severovýchodné svahy vrchu *Veličková*, v  vteká na územie obce Nechválova Polianka, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, preteká cez les a pasienok *Pod Veličkou*, v  priberá ďalší ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa *Jedlinky*, vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, v  priberá pravostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa a pasienka *Stredný grúň*, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa *Beňov grúň*, v  v hornom konci intravilánu Nechválovej Polianky ústi do vodného toku Nechválka ako jej pravostranný prítok. Nechválka ďalej ústi do Udavy. *Papínsky potok* patrí do okresu Humenné v Prešovskom kraji. Pramení a tečie na území Papína a ďalej preteká a ústi do Nechválky na území obce Nechválova Polianka. Patrí do geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy a do ich geomorfologického celku Laborecká vrchovina. Vodný tok *Papínsky potok* má štyri bezmenné prítoky. 
## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Papínsky potok* má pôvod v názve obce Papín, na území ktorej pramení a hornou časťou svojho toku preteká. Rozšírením tohto toponyma o formant prídavného mena *-sky* a po kombinácii prídavného mena *papínsky* so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Papínsky potok* a prenesené na vodný tok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov obce *Papín* s vývojom 1451 *Papina, Papin*, 1773 *Papin*, 1920 *Papín* má pôvod v privlastňovacom adjektíve s významom *niečo, čo sa vzťahuje na papu, otca, deda, niečo čo patrí papovi, otcovi, dedovi*. Názov vodného toku *Papínsky potok* bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Papínsky potok* je jedinečným hydronymom (november 2025).

## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Humenné
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Papín
Kategória:Nechválova Polianka
Kategória:Povodie Udavy
Topoľnica (potok)

**Topoľnica** je vodný tok v pohorí Tribeč a Podunajskej pahorkatine na území okresu Zlaté Moravce. Je pravostranný prítok Leveša v povodí Žitavy, má dĺžku približne 6 km a je tokom VII. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a jeho časti Vysoký Tribeč, na južných svahoch Krásneho vrchu (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v oblasti nesúvislého lesného porastu v lokalite Dubajová, juhozápadne od Skýcova, tečie južným, postupne až juhovýchodným smerom. Zakrátko priberá menší pravostranný prítok a pokračuje sčasti odlesneným údolím južným smerom. V strednej časti nazývanej Bukovinky prijíma významný ľavostranný prítok z úbočia Adamíkovej () a následne i pravostranný spod Bukovinského vrchu (). Onedlho priberá ďalší, no menší pravostranný prítok a následne prechádza z časti Vysoký Tribeč do Zlatnianskeho predhoria. Postupne sa stáča na juhovýchod, kopírujúc tvar doliny Topoľnica. Priberá ľavostranný prítok z oblasti Tompinová a pokračuje južným smerom lokalitou Drábovská, kde opúšťa pohorie Tribeč a prechádza do Podunajskej pahorkatiny a jej podcelku Žitavská pahorkatina. Bez významnejších prítokov vedie zalesneným údolím do lokality Pstruhový raj, kde sa stáča na východ, križuje cestu II/511 do Zlatých Moraviec a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Leveša, prítoku Hostianskeho potoka v povodí Žitavy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Topoľnica pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Topoľčianky v okrese Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Žitavy
* Tribeč, Veľký Tribeč
* Vysoký Tribeč, Zlatnianske predhorie
* Podunajská pahorkatina, Žitavská pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Povodie Žitavy
Kategória:Vodné toky v okrese Zlaté Moravce
Kategória:Topoľčianky
Čierna Volga

[náhľad|Čierna [GAZ-21|Volga GAZ-21]]
[náhľad|Čierna [GAZ-24|Volga GAZ-24]]
**Čierna volga** () odkazuje na mestskú legendu rozšírenú v Poľskej ľudovej republike, Rumunskej socialistickej republike, Maďarskej ľudovej republike, Ruskej SFSR, Bieloruskej SSR, Ukrajinskej SSR, Grécku a Mongolskej ľudovej republike, najmä v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Legenda sa vzťahuje na čierne (alebo v niektorých verziách červené) vozidlo GAZ-21 alebo GAZ-24 ktorý sa údajne používal na únosy a vraždenie ľudí. Podľa rôznych verzií ho riadila komunistická Służba Bezpieczeństwa, ruská mafia, satanisti alebo samotný Satan. Podľa opisu bol automobil vozidlom s bielymi koliesovými diskami, bielymi závesmi alebo inými bielymi prvkami.
[náhľad|Čierne vozidlo [GAZ-M1]]
Tento dojem bol spôsobený aj aktívnym používaním osobného automobilu Gorkého automobilového závodu GAZ-M1 (Emka) orgánmi NKVD počas rokov masovej represie. Kvôli úspore peňazí bol M1 takmer po celú dobu svojho uvedenia na trh dostupný iba s čiernym lakom, čo zdôrazňovalo zlovestný imidž auta.

Údajne boli obete unesené a potom zavraždené páchateľmi, aby ich krv bola použitá ako liek pre bohatých Západniarov alebo Arabov trpiacich leukémiou. Iné varianty používali ako motív krádež orgánov a kombinovali ju s ďalšou neslávne známou legendou o krádeži obličiek príslušníkmi KGB. Legenda sa opäť objavila koncom 20. storočia, keď Volgu nahradilo auto BMW alebo Mercedes-Benz. Čierna Volga bola niekedy zobrazovaná s klaksónmi namiesto vonkajších spätných zrkadiel. Na evidenčnom čísle mohla mať číslo „666“, ako aj biele okná alebo závesy. V tejto verzii sa vodič (údajne diabol) pýtal okoloidúcich na čas a zabíjal ich, keď sa priblížili k autu, aby odpovedali. V inej verzii legendy obeť zomrela o deň neskôr v rovnakom čase (vodič povedal: „Zajtra zomrieš v túto hodinu“). Existovala však účinná obranná metóda – keď potenciálna obeť odpovedala „Je Boží čas“, auto rýchlo zmizlo.

V ČSSR sa tento príbeh, známy ako čierna sanitka, objavil koncom 70. rokov a pokračoval tu aj v 80. rokoch 20. storočia, zatiaľ čo v Rumunskej socialistickej republike boli Volgy v 70. rokoch nahradené vozidlami Dacia 1301, upravenou verziou modelu Dacia 1300 s niekoľkými funkciami, ktoré neboli dostupné verejnosti, a ktoré boli nakoniec v 90. rokoch nahradené aj sanitkami.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Mestské legendy
Kategória:Automobily
Pastiera

**Pastiera** (výslovnosť [paˈstjéra]) alebo **pastiera napoletana** je neapolský koláč tartového typu, ktorý sa vyrába z varenej pšenice, vajec a syru ricotta a ochucuje vodou z kvetov pomarančovníka. Zvyčajne sa konzumuje na Veľkú noc.

## Legendy
Rôzni autori opakujú legendy o pôvode pastiery. Jeden príbeh ju spája so sirénou Partenope, ktorej Neapolčania poďakovali za jej sladký spev tým, že jej dali ricottu, múku, vajcia, mlieko, korenie a cukor; Parthenope dala tieto ingrediencie bohom, ktorí z nej vyrobili pastieru. Ďalší príbeh to spája s jarnou oslavou bohyne Ceres.

## Pôvod a tradícia
náhľad|Plátok pastiery
náhľad|267x267bod|''Pastiere'' pripravené na Veľkú noc
Moderná pastiera bola pravdepodobne vynájdená v neapolskom kláštore. Hovorí sa, že neznáma mníška chcela, aby tento koláč, symbol zmŕtvychvstania, mal vôňu kvetov pomarančovníkov, ktoré rástli v kláštorných záhradách. Do bielej ricotty zmiešala hrsť pšenice, potom pridala vajcia, symbol nového života, trochu vody, ktorá mala vôňu jarných kvetov, kandizovaný citrón a aromatické korenie.

Podľa povestí mníšky zo starobylého kláštora San Gregorio Armeno pripravovali počas Veľkej noci veľké množstvo tohto koláča pre bohaté rodiny.

Existujú dva rôzne spôsoby prípravy pastiery: v staršom sa ricotta zmieša s vajcami alebo s obilninami; v novšom sa pridáva hustý krém, vďaka ktorému je „pastiera“ mäkšia. Túto inováciu zaviedol Starace, neapolský cukrár s obchodom v rohu na Piazza Municipio („radničnom námestí“).

Pastiera sa musí piecť niekoľko dní vopred, najneskôr na Zelený štvrtok alebo Veľký piatok, aby sa vône správne premiešali a vytvorili jedinečnú chuť. Pastiera sa nielen varí, ale aj predáva a podáva vo vhodných panviciach nazývaných ruoti, pretože je veľmi krehká, takže by sa po vybratí z ruota ľahko rozpadla.

## Slaná varianta
Slaná neapolská pastiera je variantom sladkej pastiery. Recept sa od receptu na sladkú pastieru líši cestom, ktorého základom je predvarená pšenica a plnka získaná spojením klobás a syrov (najtypickejšie sú neapolská saláma a caciocavallo). V niektorých variantoch sa uprednostňuje použitie lámaného cesta a lístkového cesta.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Tradičné talianske recepty na veľkonočné koláče s videom

## Zdroj

Kategória:Dezerty
Kategória:Talianska kuchyňa
Košiarny potok (prítok Hostianskeho potoka)

**Košiarny potok** je vodný tok v Podunajskej pahorkatine na území okresu Zlaté Moravce. Je pravostranný prítok Hostianskeho potoka v povodí Žitavy, má dĺžku približne 4 km a je tokom VI. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Podunajskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Žitavská pahorkatina, na južných výbežkoch Skalky (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v oblasti nesúvislého lesného porastu v lokalite Višňové, severne od Národného žrebčína Hostie, tečie juhovýchodným, postupne až južným smerom. Lemovaný pásom vyššej vegetácie tečie lokalitou Pod brehom, západne od obce Hostie, poblíž samoty Košiar. Pokračuje južným smerom cez oblasť Rakytovo, pod ktorou vteká do lesného porastu. Na dolnom toku vedie lokalitou Mladé a Za brodom k obci Topoľčianky, kde sa stáča na juhovýchod a tečie okrajom opusteného priemyselného areálu. Tu, na hranici Žitavskej pahorkatiny a Žitavskej nivy, sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Hostianskeho potoka v povodí Žitavy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Košiarny potok pramení a hornou časťou preteká územím obce Hostie, následne tvorí hranicu s katastrom Topoľčianok, na území ktorých potom ústí. Preteká iba okresom Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Žitavy
* Podunajská pahorkatina, Žitavská pahorkatina, Žitavská niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Povodie Žitavy
Kategória:Vodné toky v okrese Zlaté Moravce
Kategória:Hostie
Kategória:Topoľčianky
Hlienová zátka

náhľad|Strata hlienovej zátky
náhľad|Hlienová zátka u žien s vysokým a nízkym rizikom predčasného pôrodu
**Hlienová zátka** (, skrátene *CMP*) je zátka (operkulum), ktorá vypĺňa a utesňuje kanál krčka maternice počas tehotenstva. Tvorí ju malé množstvo cervikálneho hlienu, ktorý sa počas tehotenstva zráža a vytvára hlienovú zátku.

Hlienová zátka pôsobí ako ochranná bariéra tým, že bráni prechodu baktérií do maternice a obsahuje rôzne antimikrobiálne látky vrátane imunoglobulínov a podobných antimikrobiálnych peptidov, aké sa nachádzajú v nosovom hliene. Hlienová zátka inhibuje migráciu vaginálnych baktérií smerom k maternici a chráni pred oportúnnymi infekciami, ktoré môžu viesť k zápalovým ochoreniam panvy a nástupu predčasného pôrodu. Zabezpečenie prítomnosti a správnej funkcie hlienovej zátky je nevyhnutné na zníženie závažných infekcií a podporu celkového reprodukčného zdravia. 

Počas tehotenstva má hlien viskoelastické vlastnosti a možno ho opísať ako zakalený, číry, hustý, slaný a lepkavý. Má vrodené a adaptívne imunitné vlastnosti, ktoré umožňujú ochranu cervikálneho epitelu počas tehotenstva. Ku koncu tehotenstva, keď sa krčok maternice stenčuje, sa do krčka maternice uvoľňuje určité množstvo krvi, čo spôsobuje, že hlien sa stáva krvavým. Ako tehotenstvo postupuje do pôrodu, krčok maternice sa začína rozširovať a hlienová zátka sa vylučuje. Počas niekoľkých dní môže zátka vyjsť ako zátka, hrčka alebo jednoducho ako zvýšený vaginálny výtok. Strata hlienovej zátky nemusí nevyhnutne znamenať, že pôrod alebo pôrodné aktivity sa blížia. 

Pohlavný styk alebo vaginálne vyšetrenie môže tiež narušiť hlienovú zátku a spôsobiť, že tehotné ženy spozorujú krvavý výtok, i keď pôrod nezačne v priebehu niekoľkých nasledujúcich dní.

Hlienová zátka umožňuje identifikáciu ovulačného cyklu jednotlivca a slúži ako indikátor plodnosti. Proteóm cervikálnej hlienovej zátky sa mení počas menštruačného cyklu a umožňuje identifikáciu špecifických proteínov, ktoré môžu predstavovať rôzne štádiá ovulácie. 

Niektoré proteíny nachádzajúce sa v cervikálnom hliene pacientok s endometriózou by mohli slúžiť ako potenciálne biomarkery tohto ochorenia.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Gynekológia a pôrodníctvo
Kategória:Tehotenstvo
Casoncelli

**Casoncelli** [kazončel-li] (lombardsky *casonsèi* [kazonsej]) sú typ plnených cestovín, ktoré sú typické pre tradičnú kuchyňu regiónu Lombardsko v severocentrálnej časti Talianska.

Obal sa zvyčajne skladá z dvoch plátov cestovín, dlhých približne 4 cm, stlačených na okrajoch, podobne ako pri cestovinách ravioli. Alternatívne je to disk preložený na polovicu a tvarovaný ako sladký obal. Casoncelli alla bergamasca sú zvyčajne plnené zmesou strúhanky, vajec, parmezánu, mletého hovädzieho mäsa, salámy alebo klobásy. Medzi varianty náplne patrí špenát, hrozienka, sušienky amaretti, hruška a cesnak; kým casoncelli alla bresciana sú plnené zmesou strúhanky, parmezánu, cesnaku, petržlenovej vnate, muškátového orecha a vývaru. Typicky sa podávajú s *burro e salvia*: rozpustené maslo ochutené listami šalvie lekárskej (*Salvia officinalis*).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Cestoviny
Kategória:Talianska kuchyňa
Kašovský potok

**Kašovský potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obcí Pichne v okrese Snina a Zubné v okrese Humenné obe v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy. Ústi do Nechválky. Od sútoku zdrojníc po ústie má dĺžku . Rád toku VIII. 
## Sútok zdrojníc
Vodný tok *Kašovský potok* sa začína sútokom zdrojníc v  v poľnohospodárskom extraviláne v severozápadnej časti územia obce Pichne, na juhovýchodnom svahu chrbta *Kašová*, ktorého väčšia časť leží na území susednej obce Nechválova Polianka v okrese Humenné. Severná zdrojnica pramení v ; má dĺžku . Východná zdrojnica pramení v ; má dĺžku .
## Opis toku
*Kašovský potok* tečie od sútoku zdrojníc juhozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán v území obce Pichne, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  vteká na územie obce Zubné v okrese Humenné, ľavým brehom obteká les a lúku *Bardovec*, na krátkom úseku tečie v susedstve s obecnou hranicou medzi Zubným a Nechválovou Poliankou, v  vo východnej časti územia obce Zubné v poľnohospodárskom extraviláne ústi do vodného toku Nechválka ako jej ľavostranný prítok. Nechválka ďalej ústi do Udavy. *Kašovský potok* patrí do okresov Snina a Humenné v Prešovskom kraji. Začína sa a tečie na území Pichní a ďalej preteká a ústi do Nechválky na území obce Zubné. Patrí do geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy a do ich geomorfologického celku Laborecká vrchovina. Vodný tok *Kašovský potok* má jeden bezmenný prítok. 
## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Kašovský potok* má pôvod v názve chrbta *Kašová* v obci Pichne (menšia časť) a v obci Nechválova Polianka (väčšia časť), na svahoch ktorého preteká severná zdrojnica vodného toku i samotný potok. Práca s týmto toponymom si vyžaduje opatrnosť, lebo v okrese Trebišov je obec Kašov a tým sa zvyšuje riziko zámeny homonymných prídavných mien. Rozšírením toponyma *Kašová* o formant prídavného mena *-ský* a po kombinácii prídavného mena *kašovský* so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Kašovský potok* a bolo prenesené na vodný tok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Podľa L. Kissa je názov obce Kašov slovanského pôvodu z osobného mena. Je zrejmé, že i názov chrbta *Kašová* má rovnaký pôvod. Názov vodného toku *Kašovský potok* bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Kašovský potok* je jedinečným hydronymom (november 2025).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Vodné toky v okrese Humenné
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Pichne
Kategória:Zubné
Kategória:Povodie Udavy
Generálne velenie ozbrojených síl južného Ruska

**Generálne velenie ozbrojených síl južného Ruska** (rusky: Особое совещание при Главкоме ВСЮР Osoboye soveschaniye pri Glavkome ВСЮR) bol administratívny orgán v južnom Rusku v rokoch 1919 a 1920, ktorý vykonával vládne funkcie na území kontrolovanom vojskami Dobrovoľníckej armády ruského Bieleho hnutia a Ozbrojenými silami južného Ruska.

## Politická štruktúra
Predchodcom Generálneho velenia bola Politická rada (Политический совет; Političeskij sovet) zriadená v decembri 1917. V roku 1918 sa v dôsledku rastúceho územia spadajúceho pod kontrolu Dobrovoľníckej armády stala otázka civilnej správy naliehavejšou. 31. augusta 1918 bolo zriadené Generálne velenie pod vedením generála Michaila Vasilieviča Alexejeva. Funkcie Generálneho velenia boli objasnené 3. októbra 1918. Veliteľom Dobrovoľníckej armády mal byť predseda Generálneho velenia, ktoré malo slúžiť ako poradný orgán pre vedúceho. 8. októbra 1918, po smrti generála Alexejeva, bola úloha najvyššieho vodcu zverená generálovi Antonovi Denikinovi. Predsedami velenia boli Abram Dragomirov (október 1918 – september 1919) a Alexander Lukomskij (september – december 1919). Hlavné veliteľstvo bolo zrušené 30. decembra 1919 Denikinom a nahradené vládou hlavného veliteľa ozbrojených síl južného Ruska (Правительством при Главнокомандующем Р'm'mstvo pristvo) Glavnokomanduyushchem VSYuR) a v marci 1920 juhoruská vláda.

## Ozbrojené sily južného Ruska
**Ozbrojené sily južného Ruska** boli zjednotenými silami bieleho hnutia na juhu Ruska.

8. januára 1919 boli vytvorené Ozbrojené sily južného Ruska, ktoré zahŕňali Dobrovoľnícku armádu a Donsku armádu. Následne zahŕňali Krymsko-azovskú armádu, sily Severného Kaukazu a Turkestánsku armádu.

Do októbra 1919 mala armáda 150 000 vojakov, z ktorých 48 000 bolo jazdcov. Briti dodali 280 000 pušiek, 4 898 guľometov, 917 kanónov, 102 tankov, 194 lietadiel, 1 335 automobilov, 112 traktorov a to, čo sa stalo známym ako Wrangelove námorníctvo. 

V máji 1919 Denikin reorganizoval Ozbrojené sily južného Ruska. Vladimir Maj-Majevskij prevzal velenie nad Dobrovoľníckou armádou, predtým známou ako Kaukazská dobrovoľnícka armáda. Sidorin prevzal velenie nad Donskou armádou, zatiaľ čo Wrangel prevzal velenie nad Kaukazskou armádou, ktorá sa skladala prevažne z kubánskych kozákov.

Kaukazská armáda sa rozpustila 29. januára 1920 a nahradila ju krátkodobo fungujúca Kubánska armáda. Vojská Kubánskej armády sa nakoniec vzdali 18. – 20. apríla 1920 Červenej armáde. Dobrovoľnícka armáda existovala od 22. mája 1919 do 26./27. marca 1920, keď boli zvyšné jednotky evakuované z Novorossijska na Krym. Väčšina z nich sa tam potom spojila s Wrangelovými silami.

Začiatkom apríla 1920 Anton Denikin, vrchný veliteľ OSJR, delegoval všetky právomoci na Pjotra Wrangela, ktorý prevzal velenie nad tzv. Ruskou armádou, ktorá zahŕňala všetky zostávajúce jednotky OSR po jej porážke na Severnom Kaukaze.

## Referencie

Kategória:Ruská občianska vojna
Frico

**Frico** (v pôvodnej furlančine *fricò*) je jedlo pozostávajúce prevažne z ohriateho syra a voliteľne z ďalších ingrediencií, ako sú zemiaky. Je to najtypickejší pokrm severotalianskeho historického regiónu Furlansko, presnejšie Karnia, a frulanskej kuchyne. Pôvodne sa frico pripravovalo v chudobnom regióne ako spôsob recyklácie syrových kôrok. Existujú dve populárne verzie tohto jedla: jedna mäkká a hrubá, ktorá sa zvyčajne podáva nakrájaná na plátky, a druhá tenká a chrumkavá, ktorá sa dá použiť buď ako obloha alebo ako predjedlo. Zatiaľ čo mäkká verzia má dlhú tradíciu, história tenkej verzie je sporná.

Prvé recepty na frico pochádzajú z obdobia okolo roku 1450 a napísal ich „Maestro Martino“, kuchár camerlenga aquilejského patriarchu. Frico sa podobá na iné alpské jedlo – rösti.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Talianska kuchyňa
Michaela Ella Hajduková

**Michaela Ella Hajduková** (* 5. august 1984, Gelnica) je spisovateľka beletrie, knihovníčka a bývalá novinárka. Je autorkou vyše 20 románov, pričom jej tvorba žánrovo zahŕňa historickú, romantickú či vojnovú tematiku s prvkami mystiky, krimi či vedeckej fantastiky.

Pochádza z Gelnice. Po stredoškolskom štúdiu kostymérstva vyštudovala Pedagogickú fakultu Prešovskej univerzite v Prešove a následne pracovala ako redaktorka spravodajstva a publicistiky v *[[Košický večer|Košickom večere]]*. Od 1. februára 2019 pôsobí v Knižnici pre mládež mesta Košice.

S písaním beletrie začala na vysokej škole. Zapojila sa od projektu Mám talent a neskôr sa dostala do finále Literárnej ceny. Románopisecky debutovala knihou *Všetky moje tváre* (2012) vo vydavateľstve IKAR. Jej príbehy sú charakteristické prelínaním súčasnosti s minulosťou a reality s fantastikou.

## Dielo
* 2012 – *Všetky moje tváre*
* 2013 – *Tajomstvo tvojho rodu*
* 2015 – *Zákon krvi*
* 2016 – *Nemecké dievča neplače*
* 2016 – *Nájdem ťa v čase*
* 2017 – *Nepriznaná*
* 2017 – *Dorianova kliatba*
* 2018 – *Tanečnica*
* 2018 – *Draculova žena*
* 2019 – *ZlatovláSSka*
* 2020 – *Berlínske hviezdy*
* 2020 – *Netopierka*
* 2021 – *Zimný palác*
* 2021 – *Záhrada umenia*
* 2022 – *Kráľovná krvi : kto v skutočnosti bola Erzsébet Báthoryová?*
* 2022 – *Germánka*
* 2023 – *Sľub cisárovnej Sisi*
* 2023 – *Sudička zo severu*
* 2024 – *Vôňa kávy a chuť absintu*
* 2024 – *Severská princezná*
* 2025 – *Mágia bohémy* 

## Referencie

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí spisovatelia románov
Kategória:Slovenskí knihovníci
Kategória:Slovenskí redaktori periodík
Kategória:Absolventi Prešovskej univerzity v Prešove
Kategória:Osobnosti z Gelnice
Segment

**Segment** môže byť:

* časť, diel, úsek, pozri segment (všeobecne)
* česká hudobná skupina, pozri Segment (hudobná skupina)
* časť stavby tvorená kruhovým oblúkom v architektúre, pozri segment (architektúra)
* česko-slovenský televízny film z roku 1989, pozri ''Segment'' (televízny film)
Symmastia

**Symmastia** alebo **webbed breasts** () je zdravotný stav definovaný ako zrast prsného tkaniva oboch prsníkov cez intermamárny priestor, ktorý ich zvyčajne oddeľuje. Môže ho chirurgicky korigovať plastický chirurg prostredníctvom revízie symmastie.

Symmastia môže byť buď kongenitálna alebo iatrogénna. Vrodená symmastia je zriedkavý stav s malým počtom publikovaných prípadov. Iatrogénna symmastia sa môže vyskytnúť po augmentácii prsníkov, pričom v dôsledku uvoľnenia kože a svalového tkaniva okolo hrudnej kosti v dôsledku nadmernej disekcie vzniká to, čo sa hovorovo označuje aj ako „uniboob“ alebo „breadloafing“.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Choroby prsníkov
Dokonalý svet

***Dokonalý svet*** je český televízny seriál TV Nova z prostredia redakcie módneho časopisu, ktorého autorkou je novinárka a scenáristka Mirka Vopavová. Vysielal sa od 1. septembra do 15. decembra 2010. Šestnásťdielnu sériu sledovalo v priemere 890-tisíc divákov. Aj keď mala nízku sledovanosť v kategórii dospelých, získala si obľubu medzi dievčatami a ženami vo veku 15 – 24 rokov. TV Nova však 16. decembra 2010 oznámila, že pokračovanie seriálu neplánuje.

## Dej
Príbeh sleduje Slovenku Mariu (Eva Sakálová), ktorá prichádza so svojou sestrou Ivetou (Zuzana Norisová) do Prahy za lepším životom. Iveta sa chce presadiť vo svete módy ako modelka a snaží sa získať prácu ako asistentka módnej riaditeľky Michelle Pavlíkovej (Jitka Čvančarová) v redakcii časopisu *Grace*. Nakoniec však prácu dostane Marie, ktorá musí zapadnúť do sveta módy a medzi kolegov, ktorí žijú lesklým, ale komplikovaným životom.

## Série

## Časti

## Obsadenie
### Hlavné postavy
* Eva Sakálová ako Marie Urbanová, módna asistentka a stylistka časopisu Grace
* Saša Rašilov ako David Maxa, riaditeľ časopisu Grace
* Tereza Brodská ako Andrea Havelková, šéfredaktorka časopisu Grace
* Martin Pechlát ako Pavel Havelka, učiteľ a manžel Andrey
* Jitka Čvančarová ako Michelle Pavlíková, módna riaditeľka
* Vojtěch Dyk ako Oskar Fiala, stylista
* Vanda Hybnerová ako Olga „Kruťanda“ Krutvorová, riaditeľka inzercie
* Juraj Kukura ako Vladimír Maxa, vydavateľ, Davidov otec
* Filip Čapka ako Jiří „George“, fotograf a priateľ Ivety
* Zuzana Norisová ako Iveta Urbanová
* Jana Hlaváčová ako Alžbeta, redaktorka

### Vedľajšie postavy
* Jana Stryková ako Vanda Dvořáková, produkčná
* Kristýna Leichtová ako Bára, asistentka Andrey
* Kristina Lukešová ako Natálie, recepčná
* Barbora Poláková ako asistentka
* Nikol Moravcová ako asistentka
* Jiří Dvořák ako Martin Procházka, politik
* Lucia Hurajová ako Tereza Procházková
* Karel Pavlíček ako vizážista
* Iva Pazderková ako Renča, barmanka
* Josef Polášek ako Fanouš, obchodník s kozmetikou

### Špeciálni hostia
* Hana Maciuchová ako prvá dáma ČR
* Sagvan Tofi ako najštýlovejší muž roka
* Dara Rolins ako sama seba
* Simona Krainová ako sama seba

## Produkcia
Seriál sa nakrúcal v pražskej Kolbence, v bývalej továrenskej hale prerobenej na ateliér. Štáb pracoval filmovým spôsobom – na jednu kameru, ktorú dopĺňala druhá.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:České televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2010
Hyperlaktačný syndróm

**Hyperlaktačný syndróm** () je stav, pri ktorom dochádza k nadmernému toku materského mlieka v dôsledku jeho zvýšenej produkcie. Mlieko môže vytekať rýchlo a násilne, čo sťažuje správne dojčenie bábätka.

Medzi príznaky matky patria prsníky, ktoré nikdy nie sú mäkké na dotyk a ani pohodlné, a to ani po kŕmení, mastitíde, upchatých mliekovodoch a boľavých bradavkách. Elisabeth Anderson-Sierrová prekonala svetový rekord Guinnessovej knihy rekordov za najväčšie darovanie materského mlieka od jednej osoby v objeme 1599,68 litrov.

## Príznaky

### Príznaky u matky
Matka môže mať pocit, že prsník je stále plný a nafúknutý. Počas kŕmenia môže prsník bolieť a medzi jednotlivými kŕmeniami môže dochádzať k úniku mlieka.

### Príznaky u bábätka
Väčšina bábätiek len zriedkavo reaguje na väčší prúd mlieka, pretože ich v skutočnosti môže potrebovať veľa a počas dojčenia sú zvyčajne zmätené.

## Príčiny
Niektoré matky produkujú priveľa mlieka, zatiaľ čo iné primálo, a pre väčšinu z nich ide o prispôsobenie sa potrebám ich bábätka. Občas sa však stane, že matka bude naďalej produkovať mlieko nadbytočne aj po tom, čo sa jej tvorba obnoví.

## Referencie

## Pozri aj
* hypergalakcia

## Zdroj

Kategória:Choroby prsníkov
Kategória:Dojčenie
Kategória:Materstvo
Australian Plant Name Index

**Austrálsky Plant Name Index** (APNI) je online databáza obsahujúca všetky publikované názvy cievnatých rastlín Austrálie. Obsahuje všetky druhy názvov, či už oficiálne, synonymá alebo neplatné mená. Zahŕňa tiež bibliografické údaje a detailné popisy vrátane informácií z projektu *Australian Plant Census* vrátane výskytu v štátoch Austrálie, odkazy na mapovú dokumentáciu zberu rastlín, fotografie rastlín, poznámky a komentáre.

Austrálske herbáre tuto databázu rešpektujú ako autoritatívny zdroj.

## Referencie


## Externé odkazy
* Web Australian Plant Name Index

## Zdroj
* 

Kategória:Botanická nomenklatúra
Kategória:Biologické databázy
Kategória:Webové stránky
Kung prásk: Smrtonosná smrť

***Kung prásk: Smrtonosná smrť*** (orig. *Kung Pow! Enter the Fist*) je americký komediálny film o bojovom umení z roku 2002, ktorý paroduje hongkongskú kinematografiu. Napísal ho, režíroval a v hlavnej úlohe ho obsadil Steve Oedekerk ​​a použil zábery z hongkonského filmu o bojových umeniach *[[Hu hao shuang xing]]* z roku 1976, kde sa v hlavnej úlohe predstavil jeho režisér Jimmy Wang Ju, spolu s novými zábermi natočenými Oedekerkom, ktorý je v mnohých scénach digitálne vložený namiesto Wanga, čím vzniká originálny, nesúvisiaci dej

Napriek negatívnemu prijatiu kritikmi mal film mierny úspech v tržbe, celosvetovo zarobil 17 miliónov amerických dolárov pri rozpočte 10 miliónov amerických dolárov. Odvtedy je považovaný za kultovú klasiku pre svoj netradičný humor a parodovanie rôznych dabingových trópov.

## Dej

Paródia na kung-fu filmy, aká tu ešte nebola! Autori zostrihali dva hongkongské bojové filmy a novo natočené scény s novými postavami a dialógmi dokopy. Pôvodne postavy tak hovoria úplne iné veci a vás čaká skutočne poriadna zábava. Filmu *Kung prásk: Smrtonosná smrť* nechýba typický scenár – legendárny bojovník, nazývaný „Vyvolený“, chce pomstiť smrť svojej rodiny, a tak sa vydáva na cestu cez celú krajinu, aby našel vraha. Nechýba ani poriadna akcia a neuveriteľné efekty. Všetko je ale trochu inak – a vás neprejde smiech od samého začiatku až do úplného konca.

## Obsadenie
* Steve Oedekerk – Vyvolený 
* Jimmy Wang Ju (archívny záznam)
* Alejandro Olazabal – Vyvolený ako bábätko 
* Hui Lou Čchen – Majster Tang (archívny záznam)
* Fei Lung – Majster Pain alias „Betty“ (archívny záznam)
* Leo Lee – dablér mladého majstra Paina/Fei Lunga v nových záberoch
* Ling Ling Ceová – Ling (archívny záznam)
* Lin Janová – dablérka Dying Lingovej/Ling Ling Ceovej pre nové zábery 
* Lau Kar-wing – Wimp Lo (archívny záznam)
* Banjo – pes
* Jennifer Tungová – Whoa
* Čchi Ma – Majster Doe (archívny záznam)
* Tad Horino – Chew Fat Lip
* Nasty Nes – prisluhovač Boomboxu
* Ming Lo – otec
* Peggy Luová – matka
* Tori Tranová – roľníčka 
* Simon Rhee – prisluhovač mladého majstra Paina

## Referencie

## Externé odkazy
* 

## Zdroj

Kategória:Filmy z 2002
Kategória:Akčné filmy USA
Kategória:Filmy podľa názvu
Živijó (rozlišovacia stránka)

**Živijó** môže byť:

* gratulačná pieseň, ktorá sa prednáša pred prípitkom, pozri Živijó
* EP Alana Murina, Kaliho a Petra Panna z roku 2025, pozri ''Živijó'' (EP)
* pieseň Alana Murina, Kaliho a Petra Panna
Lazinky

**Lazinky** je vodný tok v pohorí Tribeč a Pohronský Inovec na území okresu Zlaté Moravce. Je pravostranný prítok Hostianskeho potoka v povodí Žitavy, má dĺžku približne 4,2 km a je tokom VI. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti pohoria Tribeč, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a jeho časti Skýcovská vrchovina, na južných výbežkoch Kruhu (), v nadmorskej výške približne  Vzniká v jazierku v lokalite Rybník, neďaleko rovnomenného žrebčína, odkiaľ tečie južným smerom cez pasienky. Pokračuje súvislým lesným porastom Zámocký háj, kde priberá pravostranný prítok. V strednej časti sa mierne stáča na juhozápad a tečie opäť oblasťou nesúvislého lesa v oblasti Kostolné a Rokošová. Popod Obecný vrch () vteká do intravilánu obce Hostie, kde opúšťa Skýcovskú vrchovinu i pohorie Tribeč. Stáča sa na juhovýchod a už v Pohronskom Inovci a jeho podcelku Lehotská planina sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Hostianskeho potoka v povodí Žitavy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká iba územím obce Hostie v okrese Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Žitavy
* Tribeč, Rázdiel, Skýcovská vrchovina
* Pohronský Inovec, Lehotská planina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Tribeči
Kategória:Vodné toky v Pohronskom Inovci
Kategória:Povodie Žitavy
Kategória:Vodné toky v okrese Zlaté Moravce
Kategória:Hostie
Kyselina 2-oxoizovalérová

**Kyselina 2-oxoizovalérová** alebo **kyselina α-ketoizovalérová** je organická ketokyselina. Jej teplota topenia je tesne nad izbovou teplotou, takže je to zvyčajne olej alebo polotuhá látka. Je to bezfarebná látka, ktorá vzniká ako metabolit pri rozklade valínu. Taktiež je to prekurzor kyseline pantoténovej, ktorá je prítomná ako súčasť niekoľkých kofaktorov, napríklad koenzýmu A alebo fosfopanteteínu. Konjugovaná zásada kyseliny 2-oxoizovalérovej sa nazýva **2-oxoizovalerát** alebo **α-ketoizovalerát**.

## Metabolizmus

### Rozklad valínu
α-ketoizovalerát vzniká ako prvý medziprodukt rozkladu valínu v aminotransferázovej reakcii, kedy sa aminoskupina valínu prenáša na α-ketoglutarát, ktorý sa mení na glutamát. Túto reakciu katalyzuje transamináza rozvetvených aminokyselín:

: valín + α-ketoglutarát → α-ketoizovalerát + glutamát

Poruchou vo funkcii tohto enzýmu vzniká hypervalinémia. Jej charakteristikou je zvýšená hladina valínu v krvi.

Následne sa α-ketoizovalerát premieňa na izobutyryl-CoA. Túto reakciu katalyzuje dehydrogenáza rozvetvených 2-oxokyselín (BCKDH), ktorá zároveň redukuje NAD<sup>+</sup>. Počas reakcie sa štiepi oxid uhličitý:

: α-ketoizovalerát + NAD+ + CoASH → izobutyryl-CoA + NADH + H+ + CO2

Pri nedostatočnej premene 2-oxovalerátu dochádza k vzniku chorobe javorového sirupu. Táto reakcia predstavuje oxidačnú dekarboxyláciu a prebieha v mitochondriách obličiek, myokardu a svalov.

### Syntéza valínu a izoleucínu
Valín a izoleucín sú esenciálne aminokyseliny, takže k ich syntéze u živočíchov nedochádza. Syntetizujú ich len mikroorganizmy a rastliny.

Počas syntézy valínu vzniká α-ketoizovalerát z α,β-dihydroxyizovalerátu jeho dehydratáciou. Reakciu katalyzuje dehydratáza dihydroxykyseliny (DHAD):

: α,β-dihydroxyizovalerát → α-ketoizovalerát + H2O

Posledným krokom biosyntézy valínu je reakcia opačná k prvej reakcii jeho rozkladu – transaminácia s glutamátom.

V prípade izoleucínu dochádza k naviazaniu acetylkoenzýmu A na α-ketoizovalerát, čím vzniká α-izopropylmalát. V procese sa uvoľnuje koenzýmu A. Reakciu katalyzuje α-izopropylmalátsyntáza:

: α-ketoizovalerát + acetyl-CoA → α-izopropylmalátu + CoASH

### Syntéza kyseliny pantoténovej
α-ketoizovalerát podstupuje hydroxymetyláciu, čím možno získať ketopantoát. Túto reakciu katalyzuje ketopantoáthydroxymetyltransferáza. Ako zdroj metylénovej skupiny vystupuje 5,10-metyléntetrahydrofolát (5,10-metylén-THF), ktorý odstupuje ako tetrahydrofolát (THF):

: α-ketoizovalerát + 5,10-metylén-THF + H2O → ketopantoát + THF

Ketopantoát sa následne premieňa na pantoát, ktorý sa potom mení na kyselinu pantoténovú.

## Reakcie
Podobne ako mnohé α-ketokyseliny, α-ketoizovalerát sa ľahko dekarboxyluje, čím vzniká izobutyraldehyd:

: (CH3)2CHC(O)CO2H → (CH3)2CHCHO + CO2

Genetickým inžinierstvom sa podarilo upraviť *[[E. coli]]* tak, aby redukovala izobutyraldehyd vznikajúci z α-ketoizovalerátu na izobutanol, ktorý sa používa ako biopalivo.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Ketokyseliny