Littera Florentina

[náhľad|Littera Florentina zobrazujúca D. 23,1,116 ([Digesta Iustiniani, fragment *De sponsalibus* z dvadsiatej tretej knihy a prvého titulu, s prvými šestnástimi paragrafmi od právnikov Florentina, Ulpiana, Pomponia, Paula, Gaia, Iuliana a Modestina); dnes Biblioteca Medicea Laurenziana, Florencia]]

**Littera Florentina** (iné názvy: **Codex Florentinus**, **Florentina**, skr. **F**, historicky aj *Littera Pisana*) je najstarší, najkompletnejší a vedecky najvýznamnejší rukopis Digesta Iustiniani, ktorý sa stal základným pilierom modernej romanistickej textovej kritiky. 

Predpokladá sa, že pochádza z obdobia krátko po jej zverejnení Digesta, pravdepodobne z polovice 6. storočia. Jeho význam bol znovuobjavený v období stredoveku a neskôr v období právneho humanizmu, keď slúžil ako korektív k rozšírenej, ale menej presnej stredovekej verzii známej ako Littera Vulgata.

## Kodikologické aspekty
Littera Florentina pozostáva z 907 pergamenových fólií veľkého formátu. Text je usporiadaný do dvoch stĺpcov, s výnimkou úvodných konštitúcií a konštitúcie *Omnem*, ktoré sú písané cez celú šírku strany. Paleografický rozbor potvrdzuje použitie dvoch typov písma: hlavný text Digest je napísaný východnou unciálou, zatiaľ čo latinské úvodné konštitúcie a zoznam autorov sú písané staršou východnou polounciálou. Na vzniku kódexu sa podieľalo kolektívne skriptórium, pričom súčasná veda identifikuje prácu 14 vysoko kvalifikovaných pisárov a minimálne 8 korektorov. Korektori pri svojej činnosti využívali iný exemplár Digest, odlišný od predlohy pisárov, čo zvyšuje autenticitu a textovú hodnotu výsledného záznamu.

[vľavo|náhľad|Littera Florentina, fol. 112v a 113r, znázorňujúce začiatok titulu o [Rei vindicatio|reivindikačnej žalobe (D. 6,1), dnes Biblioteca Medicea Laurenziana, Florencia]]

Rukopis obsahuje aj grécke pasáže, ktoré sú v neskorších stredovekých odpisoch často vynechané alebo nahradené latinským textom. Súčasťou kódexu je aj Index Florentinus, čo je zoznam diel klasických právnikov, ktoré komisia pod vedením Triboniána excerpovala pri zostavovaní Digest.

## Dejiny rukopisu
náhľad|Littera Florentina (index titulorum) na výstave Arte civica a Firenze (dosl. „Mestské umenie vo Florencii“, 2013, Galleria dell’Accademia, Florencia)

V právnej vede existuje diskusia o mieste vzniku rukopisu. Prevažujúca doktrína sa prikláňa k orientálnemu pôvodu, pravdepodobne v Konštantínopole. Iná časť vedeckej obce uvažuje o pôvode v byzantskej Itálii, napríklad v Ravenne. Rukopis má bohatú históriu. Najstaršie známe mieto jeho uschovania bolo juhotalianske mesto Amalfi, odkiaľ ho v roku 1135, po dobytí mesta, získali Pisania ako vojnovú korisť. Počas jeho uloženia v Pise sa preň vžilo označenie *Littera Pisana*. V roku 1406, po porážke Pisy Florenciou, sa rukopis dostal do Florencie.

Florenťania rukopis prísne strážili a prístup k nemu bol pre výskumníkov takmer nemožný. Uschovaný bol v Palazzo Vecchio. Až v roku 1553 vydal Lelio Torelli prvú edíciu *Digestorum seu Pandectarum libri quinquaginta ex Florentinis Pandectis repraesentatus […] in oficina Laurentii Torrentini Ducalis Typographi* (Florentinae, 1553). Od roku 1783 je rukopis trvalo uložený v Biblioteca Medicea Laurenziana. 

vľavo|náhľad|Moderná reprodukcia (facsimile vydanie) Littery Florentiny, znázorňujúca časť D. 19,5,2025 (titul o ''actiones praescriptis verbis'' a ''actiones in factum'')

## Význam a vedecká recepcia
Vzťah medzi Littera Florentina a stredovekou tradíciou Littera Vulgata (alebo Bononiensis) je kľúčový pre otázku textovej kritiky. Zatiaľ čo Vulgata bola základom výučby glosátorov v Bologni a členila Digesta na tri časti (Digestum vetus, infortiatum, novum), Littera Florentina toto delenie nepozná a zachováva jednotnú štruktúru 50 kníh. Humanisti považovali Litteru Florentinu za „monument rímskej múdrosti“ a usilovali sa o očistenie textu od stredovekých nánosov práve na jeho základe. Vrchol vedeckého spracovania tohto prameňa predstavuje kritické vydanie Digest Theodora Mommsena z roku 1870 (*editio maior*), ktoré je v rozhodujúcej miere postavené na prioritnej autorite florentského rukopisu. Napriek tomu moderná romanistika zdôrazňuje potrebu konzultovať aj tradíciu Vulgaty, nakoľko tá v určitých pasážach môže obsahovať spoľahlivejšie čítania pochádzajúce z inej, dnes už stratenej vetvy rukopisnej tradície (tzv. Codex Secundus).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Právo v Byzantskej ríši
Kategória:Pramene rímskeho práva
Kategória:Stredoveké rukopisy