Samuel Falťan

**Samuel (Samo) Falťan** (* 22. február 1920 – † 15. december 1991) bol slovenský komunistický partizán, novinár, politik a historik.  

## Životopis
Narodil sa v Hradišti pri Lučenci. V rokoch 1931 – 1935 navštevoval meštiansku školu v Lučenci. Veľký vplyv naňho mal o štyri roky starší brat Michal Falťan a aj preto v rokoch 1947 – 1951 externe študoval na Vysokej škole politickej a sociálnej v Prahe. 

Roku 1942 narukoval na východný front. O rok neskôr prešiel pri Minsku k bieloruským partizánom. Počas SNP priletel v septembri 1944 so skupinou partizánov so spravodajským poslaním na Slovensko.

Od r. 1945 pôsobil v Bratislave ako redaktor v časopisoch *Partizán*, *Bojovník*, zastával vysoké vysoké politické funkcie a získal hodnosť nadporučík. Bol generálnym tajomníkom Zväzu slovenských partizánov, vedúcim oddelenia ÚV KSČ a ústredným tajomníkom slovenského výboru Zväzu československo-sovietskeho priateľstva (ZČSSP). Aktívne sa podieľal na ovládnutí týchto organizácií, ako aj politického života komunistickou stranou. Napríklad generálny tajomník Demokratickej strany Bugár zažaloval Falťana, ktorý ho očierňoval na stránkach odbojových novín *Partizán**.* Miloš Bugár bol odsúdený a Falťan postupoval. Po prevzatí moci vo februári 1948 bol vo voľbách v roku 1948 zvolený za poslanca do Slovenskej národnej rady. Jeho podpis sa nachádza na rezolúcii bývalých partizánskych veliteľov zo dňa 20. októbra 1950 požadujúcej prísny trest pre obžalovaných v procese s Viliamom Žingorom. V rokoch 1946 – 1970 sa zúčastňoval rokovaní Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. Zastával i funkcie v celoštátnej komunistickej strane. 31. septembra 1968 bol kooptovaný za člena Ústredného výboru Komunistickej strany Československa. V rokoch 1962 – 1968 bol aj zamestnancom Historického ústavu SAV.  

Počas pražskej jari sa ako člen odborných komisií a ako predseda slovenského Národného frontu podieľal na príprave federalizácie Československa (vydal na túto tému štúdiu *Slovenská otázka v Československu*). Po uskutočnení federalizácie (1. 1. 1969) sa dostal do novovytvorenej Snemovne národov Federálneho zhromaždenia, kam ho nominovala Slovenská národná rada. V r. 1969 bol podpredsedom vlády ČSSR (druhá vláda Oldřicha Černíka). V máji 1970 rezignoval na poslanecký mandát, čím sa prakticky skončila jeho politická kariéra vo veku 50 rokov.

Je iróniou osudu, že tento blízky kolega G. Husáka (pracovali spolu v Historickom ústave SAV) počas normalizácie „žil dvadsať rokov v ústraní, keďže nemohol publikovať“. V rokoch 1975 – 1979 pôsobil už iba v Slovenskom národnom múzeu, kde sa venoval dejinám partizánskeho hnutia a SNP.

Jeho syn Mgr. Ľubomír Falťan, CSc**.,** bol podpredsedom SAV pre III. oddelenie vied a teraz je vedúci vedecký pracovník Sociologického ústavu SAV.

## Dielo
**Slováci v partizánskych bojoch v Sovietskom zväze* (1957)
**Slovenská otázka v Československu* (1968)
**Z bojov do budovania* (1989)
**Slovensko v 2. svetovej vojne* (rukopis; 2000 strán)

## Referencie


Kategória:Narodenia v 1920
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici ČSSR
Kategória:Slovenskí partizáni
Kategória:Členovia Ústredného výboru Komunistickej strany Česko-Slovenska
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied