open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Adam Tomčáni

**Adam Tomčáni** (* 4. december 1755, Kamanová – † 24. júl 1831, Pešť) bol uhorský fyzik a pedagóg.

Narodil sa 4. decembra 1755 v Kamanovej (dnes okres Topoľčany) v zemianskej rodine Adama Tomčáni a jeho manželky Rosiny.

Od roku 1778 študoval na univerzite a neskôr matematiku a fyziku na zememeračskom inštitúte v Budíne. Spočiatku bol asistentom na zememeračskom inštitúte, neskôr na Katedre mechaniky a prírodovedy v Pešti (1790–1791), ako aj profesorom fyziky na akadémii vo Veľkom Varadíne ( 1791–1798). Na Kráľovskej akadémii v Bratislave prednášal fyziku (1799–1801) a napokon bol profesorom na Katedre fyziky a mechaniky strojov na peštianskej univerzite, kde bol tiež dekanom ( 1804– 1805) a rektorom ( 1823–1824). Jeho nástupcom bol ďalší významný vedec pôvodom zo Slovenska Štefan Anián Jedlík. Tomčáni je autorom viacerých vysokoškolských učebníc. Napríklad v diele *Institutiones physicae* (1821–1822) zreteľne diferencoval jednotlivé oblasti fyziky a po prvý raz od nej oddelil astronómiu a fyzický zemepis. V knihe sa prejavila skutočnosť, že A. Tomčáni bol prvým svetským profesorom fyziky na Slovensku. 

Najvýznamnejším jeho spisom je monografia o galvanizme *Dissertatio de theoria phaenomenorum electricitatis galvaniae* (1809), prvá svojho druhu nielen na Slovensku, ale i v celom Uhorsku. V tejto 355-stránkovej knihe skúmal fyzikálne a chemické vlastnosti elektrického článku, galvanizmus v jednoduchých vodičoch a v organických látkach. Význam diela vystúpi do popredia, keď si uvedomíme, že šlo o novú vednú oblasť. Tomčáni sa tiež podieľal na výskume následkov zemetrasenia v Uhorsku. 

Spolu s ďalšími učencami v roku 1802 navrhol, aby sa založila uhorská prírodovedecká a lekárska spoločnosť. Táto iniciatíva sa nestretla s porozumením. Zomrel 24. júla 1831 v Budapešti.

## Externé odkazy
* 
* Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Prašice

Kategória:Narodenia v 1755
Kategória:Úmrtia v 1831
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Kamanovej
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Eliška Tomová

RNDr. **Eliška Tomová**, CSc. (* 15. jún 1942, Nymburk – † 1. december 1986, Bratislava) bola slovenská matematička.

V roku 1964 ukončila Prírodovedeckú fakultu UK v Bratislave, odbor Pravdepodobnosť a matematická štatistika. V rokoch 19641986 pracovala v Matematickom ústave SAV. V roku 1975 získala titul CSc., jej školiteľom bol RNDr. Juraj Bosák, DrSc. Vedecky pracovala v oblasti teórie grafov.

## Externé odkazy

Kategória:Osobnosti z Nymburku
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Grafoví teoretici
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Anton Trunessek

**Anton Trunessek** (* ? – † ?) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a matematik.

## Biografia
Bol katolícky duchovný; autor prác o trisekcii uhla a kvadratúre kruhu. Patril k pomerne širokému okruhu autorov prác o problematike trisekcie (prípadne iného rovnomerného delenia) uhla a kvadratúry kruhu, ktoré okrem matematických učebníc a príručiek patrili k najčastejším témam (obyčajne amatérskych) riešiteľov v Uhorsku i osobitne na Slovensku v 18. storočí a v prvej polovici 19. storočia. Trunessekove diela vynikajú v tomto okruhu svojím nezvyčajným rozsahom – ide o dve latinské knižné publikácie, z ktorých druhá je dokonca dvojzväzková. Vydané boli v Bratislave v roku 1793 a 1794.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Slovenskí matematici
Peter Uhlík

**Peter Uhlík** (* 4. február 1906, Stará Turá – † 12. máj 1954, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.

Po skončení ľudovej školy vyučil sa za drevorezbára. V roku 1923 pracoval v Českých Budějoviciach a od roku 1924 v Prahe, kde pod vedením francúzskeho majstra-drevorezbára pracoval na výzdobe Petschovho paláca a na jednom z troch reliéfov vstupných dverí do chrámu sv. Víta. V roku 1930– 1934 študoval na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach, od roku 1950 popri zamestnaní matematiku a deskriptívnu geometriu na Prírodovedeckej fakulte SU v Bratislave. V rokoch 1934 – 1940 učiteľ dvojtriedky na kopanici Paprad, od roku 1940 učil matematiku na meštianskej škole v Starej Turej, od roku 1945 na učiteľskej akadémii a na gymnáziu v Bratislave a od r. 1953 odborný asistent na Katedre matematiky Vysokej školy pedagogickej v Bratislave. Spolupracoval pri tvorbe učebnice trigonometrie pre 10.–11. ročník SVŠ. Kládol dôraz na názornosť a pútavosť prednesu učiva matematiky so zámerom rozvíjať myslenie žiakov. Jeho žiaci dosahovali výborné výsledky v MO. Člen redakčnej rady časopisu Matematika v škole. Roku 1954 bol vyznamenaný Radom práce. 

## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1906
Kategória:Úmrtia v 1954
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Pavel Uhrin

**Pavel Uhrin** (* 16. december 1840, Békéscsaba – † 9. máj 1887, Békéscsaba) bol maďarský pedagóg.

Narodil sa 16. decembra 1840 v Békéscsabe. V Sarvaši študoval na gymnáziu a v štúdiu pokračoval na evanjelickom lýceu v Bratislave, kde bol jeden rok poslucháčom evanjelickej teologickej akadémie. Čabianska evanjelická cirkev si ho v decembri 1861 zvolila za učiteľa ľudovej školy pri Kereši. Zastával aj funkciu organistu a mal na starosti – udržiaval v poriadku organy vo všetkých troch čabianskych evanjelických chrámoch. V Békéscsabskej pobočke Pedagogickej spoločnosti Békéscskej župy zastával funkciu knihovníka a pokladníka. Okrem dvoch mluvníc maďarského jazyka pre slovenské deti napísal Krátky prírodozpyt pre vyššie elementárne školy (v Pešti, 1871). Uhrinov Krátky prírodospyt je učebnica s najmenším obsahom (27 strán) zo všetkých slovenských učebníc fyziky, ktoré vznikli v druhej polovici minulého storočia. Nie sú v nej nijaké obrázky. Napriek tomu zaujíma popredné miesto. Vyšla v tom istom roku ( 1871) ako Radlinského školník, teda, ak odhliadneme od Jaloveckého Prostonárodnej Bibliotéky, sú to po Zochovej gymnaziálnej učebnici fyziky prvé slovenské učebnice pre vyššie triedy národných škôl. Uhrin tiež významne prispel k utváraniu slovenskej fyzikálnej terminológie. Najväčším názvoslovným prekvapením je nadpis článku na s. 25 Draľovina (magnet). V samotnom článku sú ešte tvary dralné železo, dralné poly, dralka (magnetická ihla). Nie je nám známe, odkiaľ tento zaujímavý – pritom veľmi pekný názov pochádza. Zomrel 9. mája 1887 v Békéscsabe.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí pedagógovia
Kategória:Narodenia v 1840
Kategória:Úmrtia v 1887
Sergej Usačev

Prof. RNDr. **Sergej Usačev**, DrSc. (* 15. december 1926, Brno – † 8. december 1996, Bratislava) bol slovenský fyzik českého pôvodu.

Narodil sa 15. decembra 1926 v Brne. Maturoval na gymnáziu v Martine v roku 1946. Prírodovedeckú fakultu vtedajšej Slovenskej univerzity ukončil v roku 1951. Od roku 1953 pôsobil ako pedagóg na Prírodovedeckej a neskôr Matematicko-fyzikálnej fakulte UK. Prešiel cestou od asistenta až po dekana fakulty (19761980) a prorektora UK (19801983). Ako dekan Prírodovedeckej fakulty stál v roku 1980 pri zrode Matematicko-fyzikálnej fakulty UK. Dlhé roky bol riaditeľom Ústavu fyziky a biofyziky Univerzity Komenského. 

Meno prof. Usačeva zostane navždy spojené s katedrou jadrovej fyziky, ktorej vznik v roku 1961 je z veľkej časti jeho dielom. Na jej čele stál plných 20 rokov a prispel k započatiu výchovy jadrových fyzikov na Slovensku. Plodná je jeho vedeckovýskumná činnosť. Bibliografia prof. Usačeva obsahuje 200 záznamov, sú medzi nimi vysokoškolské učebnice, skriptá, množstvo vedeckých prác, výskumných správ i popularizačných článkov. Spočiatku sa venoval štúdiu vlastností halogénových plynových GM počítačov, najvýznamnejší je však jeho prínos k rozvoju fyziky nízkych aktivít. Z tejto oblasti je i jeho doktorská dizertácia, ktorú obhájil v roku 1977. Viedol mnoho výskumných úloh, orientovaných hlavne na výskum znečistenia životného prostredia rádionuklidmi.

Prof. Usačev dosiahol takmer všetky ocenenia vedeckej i pedagogickej práce. Bol členom vedeckých rád a kolégií na fakulte, Univerzite Komenského, v Slovenskej i Československej akadémii vied, predsedom a členom komisií pre obhajoby kandidátskych a doktorských dizertačných prác. Je držiteľom Pamätnej zlatej medaily Matematicko-fyzikálnej fakulty UK, Zlatej plakety SAV D. Štúra Za zásluhy o rozvoj prírodných vied, Zlatej čestnej plakety SAV D. Ilkoviča a medaily J. A. Komenského. Dostalo sa mu i medzinárodného uznania: pamätné medaily Akadémie vied ZSSR – Interkozmos a Spojeného ústavu jadrových výskumov Dubna. Zomrel 8. decembra 1996 v Bratislave.

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí fyzici
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Dekani Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Brna
Ľudovít Valach

Prof. MUDr. **Ľudovít Valach** (* 18. marec 1893, Skalica – † 1. máj 1941, Bratislava) bol slovenský lekár a röntgenológ.

Narodil sa 18. marca 1893 v Skalici v rodine krčmára Ľudovíta Valacha a jeho manželky Karolíny rod. Novomeskej. Študoval na Lekárskej fakulte v Prahe a v Budapešti, ale absolvoval až na novozriadenej Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1920).

Od roku 1921 pracoval na internej klinike prof. Kristiána Hynka, prvého rektora UK. V roku 1931 sa stal prednostom Rádioterapeutického ústavu LF UK a súčasne prednášal na LF UK. Absolvoval študijné pobyty v Anglicku, Holandsku, Belgicku, Rakúsku a Francúzsku. Na docenta sa habilitoval v r. 1928, v r. 1934 sa stal mimoriadnym profesorom a neskôr aj riadnym profesorom (1939).

Patril medzi priekopníkov a zakladateľov rádioterapie na Slovensku. Vo vedeckej činnosti sa spočiatku zaoberal hlavne rádiodiagnostickými metódami, fyziológiou a patológiou žlčníka a žlčových ciest. Po roku 1930 sa orientoval predovšetkým na rádioterapiu. Napísal desiatky pôvodných vedeckých prác. Založil *Spolok slovenských medikov* a stal sa jeho prvým predsedom. Bol tiež predsedom *Slovenskej protirakovinovej spoločnosti* a funkcionárom *[[Slovenská lekárska komora|Slovenskej lekárskej komory]]*. Zaslúžil sa o vybudovanie röntgenologického a rádioterapeutického ústavu, predchodcu Ústavu experimentálnej onkológie SAV.

Zomrel 1. mája 1941 v Bratislave. V jeho rodnom meste je po ňom pomenovaná Ulica Dr. Valacha.

## Externé odkazy
* 
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 6 – evanjelická farnosť; pokrstený ako Ludevit Pavel Valach

Kategória:Osobnosti zo Skalice
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Vyučujúci na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Zoltán Vančo

**Zoltán Vančo** (* 19. október 1915, Banská Štiavnica – † 1989, Trnava) bol slovenský matematik.

Vyštudoval Prírodovedeckú fakultu SU v Bratislave. Pôsobil na rôznych typoch škôl. Začínal na meštianskej škole, neskôr pôsobil na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Trnave. Od roku 1962 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave na katedre matematiky, ako odborný asistent, až do odchodu na dôchodok do roku 1978. Sústreďoval sa na modernizáciu vyučovania matematiky na 1. stupni ZŠ. Bol členom viacerých odborných komisií od úrovne ministerskej až po okresnú. Z členstva v týchto komisiách vyplývalo pre menovaného množstvo prednášok, referátov a diskusií. Zoltán Vančo bol dlhoročným členom Jednoty československých matematikov a fyzikov (JČSMF) a tajomníkom pobočky Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (JSMF) v Trnave. Od JSMF dostal v roku 1978 pedagogické vyznamenanie 2. stupňa.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1915
Kategória:Narodenia 19. októbra
Kategória:Úmrtia v 1989
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Banskej Štiavnice
Karol Trnovský

**Karol Trnovský** (* 6. november 1903, Ružomberok – † 15. marec 1983, Ružomberok) bol slovenský pedagóg a matematik.

Narodil sa v Ružomberku. Po ukončení štúdia matematiky a deskriptívnej geometrie na Prírodovedeckej fakulte KU v Prahe pôsobil na gymnáziách v Košiciach, Trnave, Banskej Štiavnici, Prešove a nakoniec vo svojom rodisku v Ružomberku. Patrí medzi tých stredoškolských učiteľov, ktorí majú veľkú zásluhu na povznesení úrovne vyučovania matematiky na začiatku tridsiatych rokov. Aktívne sa zapájal do podujatí žilinskej pobočky JSMF. Ministerstvo školstva a kultúry mu v r. 1961 pri 10. výročí MO udelilo uznanie za prácu na povznesení úrovne MO. JSMF mu v r. 1962 udelila Čestné uznanie a v r. 1965 Pedagogické vyznamenanie.

Zomrel 15. marca 1983 v Ružomberku.

## Externé odkazy

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti z Ružomberka
Magdaléna Tóthová

Doc. RNDr. **Magdaléna Tóthová**, CSc. (* 14. marec 1944, Vranov nad Topľou – † 25. apríl 1999, Košice) bola slovenská fyzička.

Narodila sa 14. marca 1944 vo Vranove nad Topľou.

V roku 1967 absolvovala Prírodovedeckú fakultu UPJŠ v odbore jadrová fyzika. Po skončení štúdia nastúpila na Katedru jadrovej fyziky a od roku 1969 pôsobila na Katedre teoretickej fyziky a geofyziky UPJŠ, od roku 1994 ako docentka. Počas tridsaťročného pôsobenia na katedre sa venovala osobitne teoretickej a kvantovej mechanike. S tým súvisí aj jej spoluautorstvo na skriptách *Teoretická mechanika 1* a *2* a *Kvantová a štatistická fyzika 1*. Vedecky bola zameraná na štúdium jadro-jadrových zrážok pri relativistických energiách metódou jadrových emulzií. Spolupracovala so SÚJV v Dubne a v posledných rokoch s CERNom v rámci spolupráce EMUOM.

Zomrela 25. apríla 1999 v Košiciach.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí jadroví fyzici
Kategória:Narodenia v 1944
Kategória:Úmrtia v 1999
Antonín Vašíček

**Antonín Vašíček** (* 28. október 1903, Cetkovice, Česko – † 16. november 1966, Brno) bol český fyzik.

Narodil sa 28. októbra 1903 v Cetkoviciach, okr. Moravská Třebová. Študoval na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity v Brne (1923– 1927), kde získal doktorát a zložil skúšku učiteľskej spôsobilosti. Pedagogické vzdelanie si doplnil na Filozofickej fakulte MU (1927–1929). Spočiatku bol asistentom na VUT v Brne, kde sa v roku 1935 habilitoval. V tom istom roku prešiel na gymnázium a viac než desať rokov učil fyziku. V roku 1946 bol vymenovaný za mimoriadneho profesora technickej fyziky na VUT v Brne a v roku 1952 za riadneho profesora fyziky na PF MU. Tu viedol Katedru tuhých látok až do svojej smrti. Bol tiež prodekanom PF MU. V školskom roku 1958/1959 začal externe prednášať optiku tenkých vrstiev na PFUK v Bratislave. Táto pomoc fakulte trvala vcelku tri roky. Antonín Vašíček sa spočiatku zaoberal elektroosmózou. Neskôr študoval tenké dielektrické i kovové vrstvy zo stavu polarizácie odrazeného monochromatického svetla, čo je dnes predmetom elipsometrie. Ako gymnaziálny profesor si za vlastné peniaze a podľa svojich návrhov postavil jeden z prvých elipsometrov na svete, ktorý fungoval niekoľko desiatok rokov. Za vojny pracoval na zariadení v spálni svojho bytu. Vďaka tomu mohol hneď po vojne publikovať práce z novej oblasti -– optiky tenkých vrstiev -– a stať sa vlastne jej zakladateľom. Výsledkom dlhoročného bádania Antona Vašíčka sú jeho priekopnícke monografie *Optika tenkých vrstiev* (1956) a *Meranie a vytváranie tenkých vrstiev v optike* (1957). Prvá kniha vyšla aj v anglickom preklade (1960). Vašíčkova elipsometrická metóda sa uplatnila v šesťdesiatych rokoch pri výrobe tranzistorov a integrovaných obvodov. Zomrel 16. novembra 1966 v Brne.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1903
Kategória:Úmrtia v 1966
Kategória:Českí fyzici
Štefan Veis

**Štefan Veis** (* 5. december 1923, Ilija – † 22. apríl 1981, Bratislava) bol slovenský fyzik.

## Životopis
Narodil sa v Iliji. Po maturite na Štátnom slovenskom gymnáziu v Banskej Štiavnici študoval matematiku a fyziku na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. 

Po absolvovaní ( 1949) sa stal asistentom prof. Viléma Kunzla na vtedajšom Fyzikálnom ústave Slovenskej univerzity, ktorý bol zárodkom fyzikálneho výskumu na Slovensku. Tu sa zaoberal hlavne vákuovou fyzikou a v roku 1952 získal doktorát z fyziky (RNDr.) za prácu Transformátorový olej ako čerpací prostriedok do vysokovákuových vývev. Od r. 1958 začal na PFUK ako jedinom pracovisku na Slovensku rozvíjať fyziku plazmy. Vo svojich prácach z tejto oblasti spresnil Sahovu rovnicu pre jednonásobne ionizované atómy, ako aj pre dvojteplotnú čiastočne ionizovanú plazmu. Vypočítal tiež mernú elektrickú vodivosť viacerých plynov v širokom intervale tlakov. Jeho výsledky prispeli k výskumu magnetohydrodynamických generátorov elektrickej energie. V tomto období sa podieľal na založení seminára z fyziky plazmy. Od roku 1975 sa intenzívne venoval elementárnym procesom v nízkoteplotnej plazme so zameraním na plazmochémiu a plazmové technológie. Na základe habilitačnej práce Teória odporového manometra bol v r. 1961 vymenovaný za docenta. V tom istom roku 1961 sa stal vedúcim novovytvorenej Katedry experimentálnej fyziky PFUK a viedol ju až do r. 1976, keď ho z tejto funkcie neprávom odvolali. V roku 1966 bol vymenovaný za mimoriadneho profesora experimentálnej fyziky. V šesťdesiatych rokoch bol prodekanom PFUK a pracoval tiež v najrozmanitejších odborných a skúšobných komisiách, radách a výboroch. V týchto funkciách venoval veľa úsilia nielen rozvoju fyziky, ale aj výstavbe nového areálu Prírodovedeckej fakulty v Mlynskej doline. K rozvoju fyziky plazmy i ostatných fyzikálnych odvetví prispel aj ako člen redakčnej rady časopisu Czechoslovak Journal of Physics. 

Uverejnil vyše 70 prác, napísal monografiu i učebnicu, založil vedeckú školu z fyziky plazmy na Slovensku a významným spôsobom sa podieľal na výchove niekoľkých generácií fyzikov (vyškolil 17 ašpirantov). V novembri 1980 mu Vedecká rada UK udelila vedeckú hodnosť doktora matematicko-fyzikálnych vied.  

Zomrel 22. apríla 1981 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Ilije
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Ján Veme

Doc. RNDr. **Ján Veme**, CSc. (* 24. október 1934, Klenová – † 14. máj 1993, Košice) bol slovenský fyzik.

## Životopis
Narodil sa v Klenovej v okrese Snina. Po maturite na gymnáziu v Humennom absolvoval štúdium matematiky a fyziky na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave.

V septembri 1962 nastúpil na Katedru fyziky VŠT v Košiciach. Hneď po nástupe sa zapojil do vedecko-výskumnej činnosti skupiny, ktorú viedol prof. J. Daniel-Szabó. Vybudoval laboratórium na skúmanie magnetických vlastností feromagnetických vrstiev. V rokoch 1970 – 1971 bol pozvaný na študijný pobyt na Fyzikálnu fakultu Moskovskej štátnej univerzity k prof. Telesninovi, kde pod jeho vedením úspešne ukončil a obhájil kandidátsku dizertačnú prácu z problematiky tenkých feromagnetických vrstiev. V roku 1974 sa habilitoval za docenta obhájením habilitačnej práce *Štúdium javu plazenia doménových stien vo feromagnetických vrstvách*. Bol autorom viacerých učebných textov,  riešiteľom a spoluriešiteľom viacerých vedecko-výskumných úloh. Jedenásť rokov bol zástupcom vedúceho katedry fyziky a šesť rokov jej vedúcim. Svojou vyše tridsaťročnou prácou na katedre fyziky a dlhoročnou prácou na EF veľkou mierou sa zaslúžil o ich rozvoj a profiláciu. Za záslužnú prácu mu boli udelené viaceré ocenenia a vyznamenania.

Zomrel 14. mája 1993 v Košiciach.

## Externé odkazy

Kategória:Slovenskí fyzici
Vojtech Mikuláš Vikár

**Vojtech Mikuláš Vikár** (* 8. december 1903, Drietoma – † 26. júl 1988, Trenčín) bol slovenský pedagóg a fyzik.

Narodil sa  v Drietome v okrese Trenčín.
Matematiku a fyziku študoval na PFKU v Prahe ( 1926). Od r. 1927 až do dôchodku ( 1966) učil na gymnáziu Ľ. Štúra v Trenčíne, od r. 1945 bol riaditeľom. Prednášal tiež v elokovaných ročníkoch Strojníckej fakulty SVŠT v Dubnici n/Váhom ( 1955– 1962). Ako dôchodca učil na strojníckej priemyslovke v Trenčíne ( 1966– 1978). V. M. Vikár je autorom učebníc Fyzika pre 3. ročník slovenských gymnázií ( 1943), Fyzika pre 2. ročník stredných škôl ( 1948), Fyzika pre 3. ročník stredných škôl ( 1948) a Fyzika pre 4. ročník stredných škôl ( 1948), ktoré vyšli vo viacerých vydaniach. Pracoval vo Fyzikálnej olympiáde. 
Zomrel 26. júla 1988 v Trenčíne.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
Zdeno Vlachynský

JUDr. **Zdeno Vlachynský** (* 19. júl 1919, Bratislava – † 24. január 1986, tamtiež) bol slovenský matematik a pedagóg.

## Životopis
Po stredoškolských štúdiách na gymnáziách v Nitre a Bratislave, ukončených maturitou roku 1939, pokračoval podľa želania rodičov v štúdiu práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (vtedajšia Slovenská univerzita). Doktorát práv (JUDr.) získal roku 1944.

Do roku 1948 pracoval v rôznych právnických funkciách na daňovej správe, ministerstve financií a povereníctve financií. V roku 1948 bol preradený do výroby a do roku 1953 pracoval ako robotník – opravár autoelektriky. Od roku 1953 pôsobil ako stredoškolský profesor matematiky a deskriptívnej geometrie na strednej všeobecnovzdelávacej škole v Pezinku, od roku 1963 na stredných všeobecnovzdelávacích školách a gymnáziách v Bratislave (Grösslingová ul., Novohradská ul.) a na strednej priemyselnej škole stavebnej, kde zotrval až do svojho predčasného odchodu do invalidného dôchodku.

V rokoch 19531959 s vyznamenaním absolvoval popri zamestnaní učiteľskú kombináciu matematika–deskriptívna geometria pre stredné školy na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave. Bol uznávaným metodikom, kreatívnym a iniciatívnym učiteľom, navrhovateľom mnohých invenčných učebných pomôcok a modelov na vyučovanie matematiky a deskriptívnej geometrie, vedúcim autorského kolektívu, ktorý pripravil a vydal hodnotnú dvojdielnu zbierku riešených úloh z matematiky pre stredné všeobecnovzdelávacie školy a stredné odborné školy. Spoluautormi zbierky, ktorá vyšla roku 1970, boli J. Balala, A. Dubec, J. Korch, J. Kroupa, A. Sivošová, J. Smida a M. Zöldy.

Bol dlhoročným členom a funkcionárom JSMF, agilným činiteľom Klubu učiteľov matematiky. Za zásluhy o rozvoj JSMF bol vyznamenaný medailou JSMF. Posledné roky života mu strpčovala zákerná nevyliečiteľná choroba.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Václav Votruba

**Václav Votruba** (* 19. december 1909, Slavětín, Česko – † 11. september 1990, Praha, Česko) bol český fyzik.

Narodil sa 19. decembra 1909 v Slavětíne n/Ohří, okr. Louny. Matematiku a fyziku študoval na Prírodovedeckej fakulte Karolovej univezity v Prahe (1928– 1933), kde získal aprobáciu na vyučovanie oboch predmetov ( 1933). Po skončení štúdia až do r. 1941 pôsobil na pražských stredných školách a súčasne bol vedeckým pomocníkom na Ústave teoretickej fyziky PFKU. Za protektorátu bol úradníkom v Ústrednom meteorologickom ústave v Prahe (1941– 1943), učil na reálke ( 1943– 1944) a napokon bol totálne nasadený na stavbe vinohradského tunela. Po oslobodení suploval prednášky a cvičenia za zosnulého prof. Závišku. V r. 1945 získal doktorát prírodných vied. V šk. r. 1946/47 absolvoval študijný pobyt na univerzite v Zürichu u prof. W. Pauliho a prof. G. Wentzela. V r. 1950 sa habilitoval a r. 1954 bol vymenovaný za profesora teoretickej fyziky. V r. 1952 prednášal kvantovú mechaniku na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. Po založení SÚJV v Dubne bol zvolený za zástupcu riaditeľa a podstatne prispel k formovaniu medzinárodného kolektívu i k vybaveniu ústavu. Zaslúžil sa tiež o nadviazanie spolupráce SÚJV s CERN v Ženeve. Počas pobytu v Zürichu ako prvý na svete vyriešil problém vzniku dvojice elektrón-pozitrón pri dopade fotónu na elektrón. Neskôr vyslovil predpoklad, že mezóny pí môžeme chápať ako tri nábojové stavy jednej častice s izotopickým spinom 1 ( 1952). Okrem toho využil algebru izotopického spinu na systematizáciu elementárnych častíc. Prof. Votruba sa právom pokladá za zakladateľa teórie elementárnych častíc v Česko-Slovensku. Prispel tiež k vzniku výbornej školy z tohto odboru na Slovensku, pretože viedol ako školiteľ nestora slovenských teoretikov M. Petráša. Zomrel 11. septembra 1990.

## Externé odkazy
* 
* Kdo byl kdo 

Kategória:Narodenia v 1909
Kategória:Úmrtia v 1990
Kategória:Českí fyzici
Pavol Vásárhelyi

**Pavol Vásárhelyi** (* 25. marec 1795, Spišské Vlachy – † 8. apríl 1846, Pešť, Maďarsko) bol maďarský inžinier a zememerač slovenského pôvodu.

## Životopis
Narodil sa v Spišských Vlachoch. Svoje vyššie štúdiá začal na evanjelickom lýceu v Prešove, neskôr študoval na Institutum geometricum v Pešti, kde získal inžiniersky diplom. 

Patril k najvýznamnejším odborníkom v oblasti geodézie a hydromeliorácie v Uhorsku v prvej polovici 19. storočia, od r. 1835 bol členom korešpondentom, od 1838 riadnym členom Uhorskej akadémie vied. Vyvíjal mimoriadne rozsiahlu inžiniersko-zememeračskú činnosť pri mapovacích a vymeriavacích prácach na Dunaji, Tise, Körösi a na ďalších riekach v Uhorsku, z ktorých osobitne významné sú jeho hydrografické mapy Dunaja a plány na reguláciu Tisy, ktoré sa realizovali až po jeho smrti. Hoci v oblasti matematických vied nepublikoval žiadnu prácu, vo viacerých svojich dielach riešil matematickými prostriedkami aj teoretické problémy, súvisiace napr. s trianguláciou a inými meraniami. Pozoruhodná bola jeho práca, v ktorej skúmal závislosť prietokovej rýchlosti vody od polohy v prierezovom profile rieky. 

Zomrel 8. apríla 1846 v Pešti.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí inžinieri
Kategória:Osobnosti zo Spišských Vlách
Andrej Vrábel

**Andrej Vrábel** (* 2. september 1910, Mokrá Lúka – † 10. marec 1991, Levice) bol slovenský pedagóg a matematik.

## Rodina
* otec Viliam Vrábel
* matka Irma rod. Adamis

## Životopis
Narodil sa 2. septembra 1910 v Mokrej Lúke, okres Rožňava. Po maturite (v roku 1929) v Leviciach študoval matematiku a deskriptívnu geometriu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Začal vyučovať na meštianskej škole v Ružomberku, potom na gymnáziách v Šahách, Leviciach, Liptovskom Mikuláši, v Bardejove a 6 rokov na Priemyselnej škole strojníckej v Banskej Bystrici. Znovu na gymnáziu v Leviciach, kde od roku 1951 bol riaditeľom školy. Na každom svojom pôsobisku vedel u žiakov vzbudzovať záujem o štúdium matematiky a dosahovať výborné vyučovacie výsledky. Počas pôsobenia v Banskej Bystrici sa zúčastnil SNP ako člen Revolučného národného výboru v Banskej Bystrici. Bol jedným zo zakladateľov Pobočky JSMF v Nitre. Pri jeho 75. narodeninách JSMF mu udelila Medailu za zásluhy o rozvoj matematiky a fyziky a vyslovila mu uznanie za dlhoročnú pedagogickú prácu. Pedantným plnením povinností bol vzorom svojim žiakom i svojim kolegom. Zomrel 10. marca 1991 v Leviciach. Jeho meno nesie Gymnázium Andreja Vrábla v Leviciach od roku 2000.

## Literatúra
* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike - pokrstený ako András Mihály Vrábel
* 
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Mokrej Lúky
Karol Walek

Prof. **Karol Walek** (* 13. september 1878, Pécs, Maďarsko† 3. september 1952, Šopron) bol maďarský matematik a pedagóg.

## Život
Narodil sa 13. septembra 1878 v Pécsi v Maďarsku. Bol absolventom banskoštiavnickej akadémie, ale baníckej odbornej činnosti sa venoval len krátko. Od r. 1902 prednášal na škole matematiku, spočiatku ako asistent, od r. 1908 vo funkcii adjunkta, od r. 1910 ako vedúci katedry matematiky. V r. 19041907 študoval matematiku na univerzite v Mníchove, tu získal doktorát dizertáciou o binárnych kubických transformáciách (1907). Na akadémii, neskôr Banskej a lesníckej vysokej škole, pôsobil aj po jej presťahovaní do Šoprone, až do r. 1952. Pred r. 1918 v oblasti matematiky publikoval len svoju doktorskú dizertáciu a prednášky, neskôr sa venoval aplikovanej matematike. Zomrel 3. septembra 1952 v Šoproni.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Pécsu
Kategória:Maďarskí matematici
Kategória:Maďarskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici
Jozef Wolfstein

**Jozef Wolfstein** (* 29. jún 1773, Karlovac, Chorvátsko – † 18. apríl 1859, Budapešť, Maďarsko) bol matematik.

Študoval na univerzite v Pavii, kde navštevoval aj prednášky A. Voltu. Spočiatku bol tajomníkom grófa M. Esterházyho, v r. 1797 – 1803 učiteľom matematiky na gymnáziu v Osijeku, neskôr prednášal matematiku na kráľovskej akadémii v Košiciach (1803 – 1818), napokon bol profesorom vyššej matematiky na univerzite v Pešti (1818 – 1848). Viackrát zastával funkciu dekana filozofickej fakulty aj rektora univerzity. Bol autorom viacerých latinských učebníc matematiky, v Košiciach vydal aj jednu prácu z mechaniky. 

## Externé odkazy

Kategória:Maďarskí matematici
Fridrich Zavarský

**Fridrich Zavarský** (* 17. júl 1912, Šúrovce – † 24. december 1976, Lenzing, Rakúsko) bol slovenský matematik, fyzik a pedagóg.

Narodil sa v Šúrovciach v okrese Trnava.

V rokoch 1932 – 1937 študoval na UK v Prahe. Získal aprobáciu pre vyučovanie matematiky a fyziky. V septembri 1938 nastúpil na Rímskokatolícky mužský učiteľský ústav v Bánovciach nad Bebravou. Vyučoval matematiku, fyziku a chémiu. Prispieval do odborných matematických časopisov, poučno-vedecké články uverejňoval v časopise *Plameň* a v iných periodikách, bol pravidelným recenzentom časopisu *[[Filozofický zborník]]*. So študentmi naštudoval operetu *Novoveskí študenti* a *Amor šarapatí* i viaceré príležitostné scénky. Profesor Zavarský bol telom i dušou matematikom, hlboko pohrúženým do svojho odboru. Mnohokrát pri výklade matematických poučiek ani nevnímal okolie. Tak sa stávalo, že časť študentov nestačila vnímať jeho postupy a upadala do letargie. Tým sa utvárala jednak skupina matematikov a na druhej strane skupina tých, čo viac alebo menej „tápali“. Profesor Zavarský bol viac teoretikom ako praktikom, predurčený prednášať matematiku na vyššej úrovni, ako boli učiteľské ústavy.

V Bánovciach pôsobil do roku 1945, kedy sa s rodinou odsťahoval do Rakúska. V Rakúsku pracoval ako hlavný matematik a fyzik závodu Zellwole v Lenzingu. Niekoľko rokov prednášal aj v Národnej univerzite v Lenzingu. Pre každý kurz matematiky, fyziky alebo štatistiky pripravoval skriptá v rozsahu 50 strán.

Zomrel 24. decembra 1976 v Lenzingu.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti zo Šúroviec
Siegmund Wehle

**Siegmund Wehle** bol učiteľ, autor príručky rýchleho počítania.

Bol učiteľom obchodnej školy v Bratislave. V druhej polovici 40. rokov 19. storočia vydal v Bratislave päťzväzkovú príručku Der Schnellrechnenlehrer und systematische Kopfrechner, v ktorej rozoberá pravidlá rýchleho numerického počítania spamäti.

## Referencie

## Externé odkazy

* dielo *Der Schnellrechnenlehrer und systematische Kopfrechner*, dostupné na books.google.sk

Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Michal Zöldy

**Michal Zöldy** (* 27. marec 1920, Kremnica – † 22. júl 1991, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.

## Životopis
Narodil sa v Kremnici, kde aj maturoval na gymnáziu v Kremnici, MF vyštudoval na PF SU v Bratislave. 

Ako stredoškolský učiteľ pôsobil na gymnáziu v Kremnici, v Bratislave a na Strednej priemyselnej škole strojníckej taktiež v Bratislave. S PhDr. Vladimírom Václavíkom bol spoluzakladateľ Krajského ústavu pre ďalšie vzdelávanie učiteľov. Z ústavu prešiel ako inšpektor M a F na KNV, odtiaľ na Povereníctvo školstva, neskôr na Ministerstvo školstva, kde bol až do dôchodku (v r. 1985). Sústavne študoval domácu a zahraničnú odbornú literatúru v maďarčine, nemčine, ruštine a francúzštine. Skúsenosti získal i návštevami škôl poľských, maďarských a v Sovietskom zväze. Poznatky potom využil pri zlepšovaní vyučovania v našich školách. Do povedomia učiteľov a žiakov sa zapísal ako neúnavný organizátor matematických olympiád. Angažoval sa pri modernizácii vyučovania matematiky. Písal do slovenských a českých odborných časopisov, ako *Matematika a fyzika ve škole*, *Rozhledy matematicko-fyzikální* a iné. Záslužnú prácu vykonal ako spoluautor viacerých učebníc matematiky pre stredné školy. Z jeho iniciatívy vyšli zbierky vyriešených úloh z algebry a geometrie. Z učebníc spomenieme: Matematika pre 3. ročník SVŠ, vetva prírodovedná, SPN, 1968, vyšla v Prahe aj pre slovenské školy v slovenčine. Zbierka riešených úloh z algebry, SPN, 1969. Zbierky riešených úloh z geometrie I. a II. pre SVŠ a SOŠ – vydavateľ SPN, Úlohy o výrokoch a množinách pre 1. ročník gymnázií, SPN, 1970. Matematika – experimentálny učebný text pre 2. ročník gymnázia, 3. časť, SPN, 1980. Anglická geometria pre 3. ročník. Roky na Ministerstve školstva patrili k najplodnejším v živote Michala Zöldyho. Rok čo rok s príslovečnou svedomitosťou pripravoval príklady pre maturitné skúšky.

Všestranná práca Michala Zöldyho v oblasti matematiky bola v roku 1975 ocenená udelením vyznamenania Zaslúžilý člen Jednoty slovenských matematikov a fyzikov. Zomrel 22. júla 1991 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Kremnice
Štefan Hatvani

**Štefan Hatvani** (* 21. november 1718, Rimavská Sobota – † 16. november 1786, Debrecín, Maďarsko) bol uhorský prírodovedec, lekár a polyhistor slovenského pôvodu.

## Životopis
Narodil sa 21. novembra 1718 v Rimavskej Sobote. Študoval na viacerých západoeurópskych univerzitách (Basel, Leiyden, Utrecht, Magdeburg), okrem iných aj u Johanna a Daniela Bernoulliovcov. Získal doktorát filozofie i medicíny. 

Po odmietnutí viacerých zahraničných ponúk sa usadil v Debrecíne, kde v rokoch 1749 – 1786 pôsobil ako profesor reformovaného kolégia na ktorom predtým aj sám študoval. Stal sa jedným z najvýznamnejších učiteľov tejto školy, svojimi modernými výukovými metódami, najmä demonštračnými pokusmi z chémie a fyziky, osobitne elektrostatiky, si vyslúžil nielen seriózne uznanie, ale aj mystickú povesť a prívlastok uhorský Faust. 
Ako prírodovedec stál na báze osvietenského racionalizmu, uprednostňoval newtonovskú fyziku pred karteziánskou, dôraz kládol na experiment a už v svojej inauguračnej prednáške hovoril o dôležitosti štúdia matematiky. Bol priekopníkom výuky chémie, zároveň autorom prvého matematického spisu z teórie pravdepodobnosti v Uhorsku.
Viedol aj vlastnú lekársku, resp. lekárnickú prax, zostavoval pritom napr. tabuľky dojčenskej úmrtnosti a ich štatistické vyhodnocovanie používal pri argumentácii v prospech lekárskej starostlivosti, výuky pôrodných babíc a pod. Bol autorom viacerých knižných prác a kratších spisov z oblasti filozofie, prírodných vied, medicíny a teológie.

Zomrel 16. novembra 1786 v Debrecíne.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí prírodovedci
Kategória:Slovenskí prírodovedci
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Slovenskí polyhistori
Kategória:Uhorskí polyhistori
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Osobnosti z Rimavskej Soboty
Vít Hejný

**Vít Hejný** (* 6. jún 1904, Litovel – † 26. máj 1977, Martin) bol slovenský pedagóg a matematik českého pôvodu.  

Bol manželom slovenskej herečky Nadi Hejnej a otcom matematika a  didaktika matematiky Milana Hejného.  

Narodil sa 6. júna 1904 na Morave v Litovli. Pochádzal z rodiny nižšieho úradníka bernej správy Jozefa Hejného a Marie, rodenej Hofmannovej. Jeho súrodencami bol o rok starší brat Ladislavom a o rok mladšia sestra Marie. Keď mal dva roky, rodina si osvojila chudobné dieťa z ulice (Vlastu). Po absolvovaní reálneho gymnázia v Litovli (zmaturoval 18. júna 1923) pôsobil ako pomocný učiteľ v Národnej škole v Bouzove. Potom študoval Vysokú školu obchodnú v Prahe. Po dvoch akademických rokoch prerušil štúdium bankovníctva a v októbri 1926 nastúpil na základnú vojenskú prezenčnú službu do školy záložných dôstojníkov pechoty v Olomouci. Po návrate z vojenskej služby vykonal 14. júna 1928 prvú všeobecnú štátnu skúšku.

Od roku 1929 začal pôsobiť ako profesor obchodnej akadémie v Martine. Bol jedným z popredných budovateľov tejto školy založenej už v roku 1885. Okrem pedagogickej práce na škole sa intenzívne venoval aj mimoškolskej činnosti – organizovaniu kultúrneho života v Martine. 14. júla 1930 sa oženil s Naďou Pietorovou. Po vzniku Slovenského štátu 14. marca 1939 sa na Slovensku  organizovali aj protičeské kampane. Hejný bol potom aj za za svoje  protifašistické postoje preložený v roku 1942 z Martina na Obchodnú akadémiu do Nitry, kde musel dochádzať. 

Zúčastnil sa ako dôstojník v druhej paradesantnej brigáde Slovenského národného povstania. Za účasť v SNP bol prepustený zo (štátnej) služby a v neprítomnosti odsúdený na smrť. Do oslobodenia Martina 11. apríla 1945 sa skrýval. Jeho brat Ladislav zomrel v koncentračnom tábore v Mauthausene v roku 1942. Je držiteľom radu Slovenského národného povstania II. triedy. 

V roku 1945 odišiel (aj s rodinou) pracovať do Prahy na Ministerstvo školstva a osvety. V roku 1948 v súvislosti s reorganizáciou Ministerstva bol preložený na Obchodnú akadémiu v Prahe I, no na vlastnú žiadosť mu bolo umožnené vrátiť sa na Obchodnú akadémiu do Martina, kde pôsobil až do smrti. Okrem sústavnej pedagogickej práce sa venoval prednáškovej činnosti pre pedagógov a rodičov, prednáša psychológiu a psychologické problémy vyučovania matematiky, o ktoré bol mimoriadny záujem aj v Bratislave, v Nitre a v Košiciach. Jeho prednášky, pri ktorých využíval svoje dlhoročné pedagogické skúsenosti a bohaté vedomosti z oblasti psychológie, mali neopísateľnú atmosféru medzi prednášajúcim a poslucháčmi, o ktorých samozrejme nemal núdzu. Zorganizoval množstvo zaujímavých seminárov, na ktorých sa študovali psychologické problémy vyučovania matematiky. Tieto semináre viedol v Bratislave i v Košiciach. 

Zomrel 26. mája 1977 v Martine.

## Referencie

## Zdroj
* 

Kategória:Narodenia v 1904
Kategória:Úmrtia v 1977
Kategória:Českí matematici
Kategória:Českí pedagógovia
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine
Emil Herrmann

**Emil Herrmann** (* 13. november 1840, Dognecea, Rumunsko – † 22. apríl 1925, Budapešť, Maďarsko) bol rumunský strojný inžinier.

Narodil sa v Dognecea. Svoje inžinierske vzdelanie získal na viedenskej, resp. budapeštianskej technike a na banskoštiavnickej akadémii, kde napokon v roku 1867–1902 aj pôsobil, od roku 1872 ako profesor. Okrem technických predmetov prednášal aj matematiku, deskriptívnu geometriu, teoretickú mechaniku a náuku o pevnosti. Bol jedným z hlavných realizátorov tzv. Farbakyho reformy, ktorá o.&nbsp;i. zvýšila náročnosť matematicko-fyzikálnej a vôbec teoretickej prípravy na akadémii. Mal mimoriadne rozsiahlu odbornú aj publikačnú činnosť predovšetkým v oblasti technických aplikácií termodynamiky a náuky o pevnosti. Tlačou vyšli aj viaceré jeho prednášky na akadémii, napr. technická mechanika, náuka o pevnosti, v nemčine vydal kompendium mechanickej teórie tepla. Napísal aj kratšiu prácu o použití logaritmického pravítka. 

Zomrel 22. apríla 1925 v Budapešti.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Technici
Kategória:Rumunské osobnosti
Ignác Hertl

**Ignác Hertl** (* 1. január 1703, Skalica – † 1775, Kőszeg, Maďarsko) bol slovenský matematik.

Narodil sa v Skalici.
Bol profesorom matematiky na viacerých jezuitských kolégiách a univerzitách (Trnava 1736/37, 1739/40–1741/42; Budín 1744/45–1745/46; Košice 1752/53–1755/56), prednášal aj iné predmety, neskôr pôsobil ako vojenský kňaz.
Vydal učebnicu aritmetiky a algebry (1753), v ktorej sa zmieňuje aj o základoch astronómie vrátane jej stručných dejín na Trnavskej univerzite.

Zomrel v roku 1775 v Kőszegu.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Narodenia 1. januára
Kategória:Narodenia v 1703
Kategória:Úmrtia v 1775
Kategória:Osobnosti zo Skalice
Ján Hlovik

**Ján Hlovik** (* 28. marec 1804, Párnica – † 27. marec 1862, Rankovce) bol slovenský učiteľ.

Ako učiteľ a neskôr evanjelický kňaz sa venoval národnobuditeľskej práci, bol členom Tatrína a mal široké kultúrne záujmy a aktivity. Známym sa stal najmä ako zberateľ ľudovej slovesnosti a piesní. 

Napísal a vydal prácu o trisekcii uhla a rektifikácii kriviek (Košice 1853), na ktorú priamo nadväzoval v svojich podobných dielach profesor veľkorevúckeho gymnázia J. K. Holub. 

Zomrel 27. marca 1862 v Rankovciach.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí národní buditelia
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí folkloristi
Kategória:Osobnosti z Párnice
Juraj Henisch

**Juraj Henisch** (* 24. apríl 1549, Bardejov – † 31. máj 1618, Augsburg, Nemecko) bol nemecký lekár, humanistický vzdelanec a polyhistor slovenského pôvodu.

Narodil sa 24. apríla 1549 v Bardejove. Po štúdiách na západoeurópskych univerzitách (Wittenberg, Lipsko, Bazilej) bol začas členom lekárskeho kolégia a dekanom univerzity v Baseli, potom sa usadil v Augsburgu, kde pôsobil ako lekár, gymnaziálny učiteľ, resp. riaditeľ a inšpektor mestskej knižnice. Bol autorom celého radu lekárskych, medzi nimi aj priekopníckych diel, ale aj geografických, astronomických a ďalších prírodovedných prác. Vydal aj jednu elementárnu aritmetickú príručku – násobilku (1605) a pomerne rozsiahlu, 400-stránkovú učebnicu aritmetiky (1609). Zomrel 31. mája 1618 v Augsburgu.

Je po ňom pomenovaná Spojená škola Juraja Henischa v Bardejove, ktorá sa skladá z dvoch organizačných zložiek: gymnázia a strednej odbornej školy polytechickej.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Druckschriften von und über Georg Henisch im VD 17.
* 

Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Nemeckí lekári
Kategória:Osobnosti z Bardejova
Ján Krstiteľ Horváth

**Ján Krstiteľ Horváth** (* 13. júl 1732, Kőszeg, Maďarsko – † 21. október 1800, Pešť, Maďarsko) bol maďarský fyzik a filozof.

Narodil sa 13. júla 1732 v Kőszegu. Ako 19-ročný vstúpil do jezuitského rádu a po štúdiách na trnavskej univerzite stal sa prefektom konviktu v Trnave, profesorom filozofie na jezuitskom kolégiu v Budíne, napokon profesorom filozofie a fyziky na svojej alma mater. Po presťahovaní univerzity do Budína pokračoval v prednášaní tam, až do svojho odchodu na dôchodok v r. 1792. V r. 1784– 1785 zastával aj funkciu rektora. Bol plodným autorom fyzikálnych, sčasti aj matematických učebníc a filozofických diel. Viaceré z jeho prác vyšli v niekoľkých, dokonca aj v zahraničných vydaniach (Augsburg, Benátky), boli predlohami ďalších podobných diel a výrazne ovplyvnili výuku matematicko-fyzikálnych predmetov na samotnej univerzite, na kráľovských akadémiách a vyšších stredných školách v Uhorsku v posledných desaťročiach 18. a v prvých decéniách 19. storočia. Patril k najvýznamnejším profesorom–prírodovedcom trnavskej univerzity, v jeho diele dochádza k definitívnemu víťazstvu newtonovskej fyziky na škole, aj k osamostatneniu fyziky od filozofie a iných disciplín. Prvky modernosti nesie v sebe aj jeho dvojzväzková učebnica matematiky (Trnava 1772– 1773), do ktorej ako prvý autor v Uhorsku zaradil aj kapitolu o kužeľosečkách. Zomrel 21. novembra 1800 v Budapešti.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí fyzici
Kategória:Maďarskí filozofi
Kategória:Narodenia v 1732
Kategória:Úmrtia v 1800
Ervín Hrachovina

RNDr. **Ervín Hrachovina**, CSc. (* 1. august 1958, Bratislava – † 20. február 1990, Bratislava) bol slovenský matematik.

Narodil sa 1. augusta 1958 v Bratislave. V rokoch 1977–1982 študoval na Prírodovedeckej, od roku 1980 na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave odbor matematika, špecializáciu matematická štatistika. Titul RNDr. získal v roku 1982. V rokoch 1984–1986 absolvoval externú ašpirantúru na Matematicko-fyzikálnej fakulte UK. Vedeckú hodnosť kandidáta fyzikálno-matematických vied získal v roku 1986. Od roku 1982 až do smrti pôsobil (s jednoročným prerušením počas základnej vojenskej služby 1982/83) na Katedre teórie pravdepodobnosti a matematickej štatistiky Matematicko-fyzikálnej fakulty UK v Bratislave, a to v rokoch 1982–1985 ako asistent, od roku 1985 ako odborný asistent. Už ako študent dosiahol úspešné výsledky v matematickej analýze a teórii pravdepodobnosti s ocenením vo fakultných aj celoštátnych súťažiach. Po absolvovaní vysokej školy pokračoval v bádaní v teórii pravdepodobnosti a v ergodickej teórii; z týchto oblastí publikoval vedecké práce. Zaoberal sa aj aplikačnými aspektmi matematickej štatistiky, spolupracoval s priemyselnými a energetickými podnikmi a inštitúciami (potravinársky priemysel, jadrová energetika). Zomrel nečakane 20. februára 1990 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Narodenia v 1958
Kategória:Úmrtia v 1990
Kategória:Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Štefan Iľaš

RNDr. **Štefan Iľaš** (* 4. máj 1933, Beharovce – † 9. august 1990, Prešov) bol slovenský matematik a pedagóg.

## Životopis
Narodil sa v Beharovciach. Po maturite na levočskom gymnáziu r. 1953 študoval v rokoch 1953– 1957 učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné školy na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave.
 
Od r. 1957 vyučoval na jedenásťročných stredných školách v Prešove na Konštantínovej a Mudroňovej ulici, v rokoch 1961– 1966 na strednej všeobecnovzdelávacej škole na ulici Tarasa Ševčenka v Prešove. Od školského roku 1966/67 prešiel na katedru matematiky Pedagogickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove, kde zotrval až do svojho predčasného odchodu do invalidného dôchodku r. 1982. 
Viedol prednášky a cvičenia z geometrických disciplín pre študentov učiteľstva na I. stupni základnej školy a študentov učiteľstva matematiky na II. stupni základnej školy. V spolupráci s J. Dupľákom vydal vysokoškolské učebné texty pod názvom Geometria – riešené úlohy, ktoré vyšlo v dvoch vydaniach r. 1970 a 1976. Samostatne vydal r. 1976 vysokoškolské učebné texty pod názvom Geometria a topológia. Vo výskumnej a odbornej práci sa venoval tematike topológie v školskej matematike. Z týchto oblastí publikoval odborno-metodické práce v didakticko-matematických časopisoch a tému spracoval aj v rigoróznej práci, na základe ktorej mu bol r. 1977 na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity v Prahe udelený titul RNDr. S podlomeným zdravím, sužovaný vleklou nevyliečiteľnou chorobou prežíval posledné roky svojho života. 

Zomrel 9. augusta 1990 v Prešove.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti z Beharoviec