open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kyoto Research Park

thumb|Východná zóna výskumného parku Kyoto Research Park.
thumb|Západná zóna výskumného parku Kyoto Research Park.
**Kyoto Research Park** je výskumný park v Kjóte. Vznikol v spolupráci mesta Kjóto, miestnej univerzity a high-tech podnikov. Kyoto Research Park využíva potenciál súkromných spoločností, ktoré sú zamerané na priemyselné odvetvia typu informačné technológie, medicína, nanotechnológie a biotechnológie. 

Vo výskumnom parku Kyoto Research Park sa nachádzajú výskumné laboratóriá a kancelárske priestory. Medzi primárne výskumné činnosti, ktoré tam aktuálne prebiehajú patria chémia, biotechnológia a výroba polovodičov. Okrem toho tam sú realizované vládne projekty organizované japonským ministerstvom hospodárstva, obchodu a priemyslu a japonským ministerstvom školstva, kultúry, športu, vedy a technológie.

## Súčasní členovia a zameranie
V spolupráci prefektúry Kjóto, mesta Kjóto a priemyslu v danej oblasti, bol v roku 1989 založený Kyoto Research Park ako prvý národný výskumný park. Bol založený za účelom podpory firiem, ktoré majú šancu uspieť nových oblastiach výskumu a jeho zavedenia do praxe. Poloha parku ťaží z blízkosti univerzít. Rozhloha parku je , sídli tu okolo 250 spoločností. Zameraním parku sú biotechnológia, chémia/chemická technológia, ICT/médiá a multimédia/telekomunikácie a výpočtová technika.

## História
* október  1987: založenie *Osaka Gas Co, Ltd.*; základné imanie: 450 000 000 jenov, v plnom vlastníctve *Osaka Gas Co, Ltd.*
* október 1989: otvorenie východnej zóny
* máj 1992: dokončenie stavby *Kyoto Research Park Gas* v západnej zóne
* marec 1993: dokončenie budovy číslo 3 v západnej zóne – laboratórium pre výskum a vývoj chemických látok, liekov a nových materiálov
* máj 1994: dokončenie budovy číslo 4 v západnej zóne – laboratórium pre výskum a vývoj multimediálneho softvéru a počítačových systémov
* september 1995: rozvoj internetovej infraštruktúry
* júl 1997: dokončenie budovy štúdia
* október 1998: dokončenie budovy číslo 5 v západnej zóne
* júl 1999: fúzia s *Urbanex Inc* a zánik *Osaka Gas Group* kvôli reorganizácii kapitálu; vznik *Kyoto Research Park Co, Ltd* s kapitálom 100 000 000 jenov
* júl 2001: dokončenie budovy číslo 6 v západnej zóne
* október 2001: otvorenie *Kyoto Research Park Data Center*
* február 2002: zatvorenie *SKY Research Park Alliance* - obchodnej dohody o spolupráci
* máj 2004: otvorenie *Kyoto Research Park Amenity Plaza*
* december 2005: dokončenie budovy číslo 7 v západnej zóne
* september 2006: dokončenie budovy číslo 8 v západnej zóne
* okóber 2010: dokončenie budovy číslo 9

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Kyoto Research Park  , 
* Otvorenie 9. budovy v Kyoto Research Park  ,  
* Two unique challenges of Kyoto Research Park  

Kategória:Vedecké parky v Japonsku
Kategória:Kjóto (mesto)
Tamar Science Park

náhľad|Tamar Science Park
**Tamar Science Park** je vedecký park nachádzajúci sa v anglickom meste Plymouth. Park bol založený v roku 1995. Je jedným z najlepšie sa rozvíjajúcich vedeckých parkov vo Veľkej Británií. 

## Charakteristika
V prvej fáze výstavby bol prvý podnik *Hyperbaric Medical Centre* umiestnený a otvorený vo vedeckom parku v Plymouthe v roku 1996. Druhá a tretia fáza bola dokončená v apríli 2004 otvorením troch vysoko špecializovaných stavieb poskytujúcich ďalšie prenajímateľné plochy. V septembri 2004 bola otvorená nová budova, ktorá zabezpečila spoluprácu medzi vysokou školou medicíny a zubného lekárstva. Štvrtá fáza bola dokončená v novembri 2004 a zdvojnásobila veľkosť parku.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 

Kategória:Vedecké parky v Spojenom kráľovstve
Sheffield Bioincubator

náhľad|Sheffield Bioincubator
**Sheffield Bioincubator** sa nachádza v anglickom meste Sheffield. Postavila ho a aj vlastní University of Sheffield. Spoločnosti tu sídliace sa zameriavajú najmä na oblasť medicíny, vývoja liekov, ďalej na rôzne biomateriály, tkaninové inžinierstvo, výskum embryonálnych kmeňových buniek a environmentálnej biotechnológie. Svoju činnosť začal vo februári 2006.
	
## Externé odkazy
* Sheffield Bioincubator  

Kategória:Vedecké parky v Spojenom kráľovstve
Kategória:Sheffield
Rozvádzač tepla (procesor)

[thumb|IHS na [Grafický procesor|grafickom procesore RV770]]

**Rozvádzač tepla** alebo **tepelný rozvádzač** (po angl. *heatspreader* alebo *IHS* - *Integrated Heat Spreader*) je súčiastka slúžiaca na zväčšenie plochy, ktorá vyžaruje stratové teplo produkované čipom. Je to kus plechu, ktorý tvorí obal čipu. Medzi IHS a čipom je použitá teplovodivá pasta. Puzdro je k čipu buď nalepené alebo priskrutkované pomocou torx skrutiek. IHS neslúži len na ochranu čipu a zväčšenie vyžarovacej plochy, ale slúži aj na označenie čipu. Na IHS je vygravírované logo firmy pre ktorú sa čip vyrába, krajina výroby a číslo série.

## Pozri aj
* Rozvádzač tepla

Kategória:Hardvér
Kategória:Chladiace zariadenia
Kategória:Chladenie v elektrotechnike
Kopanica

**Kopanica** (iné názvy: **laz**, **samota**) je sídelný útvar, ktorý charakterizuje roztrúsené osídlenie. Termín *kopanica* sa používa hlavne na západnom Slovensku.

Roztrúsené osídlenie na Slovensku zaberá asi 10% územia. Hlavné oblasti, v ktorých sa sústreďuje, sú: Bielokarpatská kopaničiarska oblasť (Myjavské kopanice), javornícko-kysucká oblasť (Javornícke a Kysucké lazy), Strážovské vrchy (Belianske kopanice), štálová oblasť (novobanské štále) a lazová oblasť Slovenského rudohoria a Krupinskej planiny (Detvianske lazy, Krupinské lazy, kolešne). Podobný typ sídel sa v podstatne menšej miere vyskytuje aj v iných častiach krajiny napr. v oblasti sútoku Váhu a Dunaja, či inde.

Kopanice, resp. kopaničiarske pozemky pôvodne vznikali v období feudalizmu v oblastiach, kde roľníci kultivovali predtým poľnohospodársky nevyužívanú pôdu. Tieto pozemky sa odlišovali právne od tzv. urbárskej usadlosti. Keďže roľníci za ne platili dane iba zemepánovi a nie štátu.

## Referencie

Kategória:Urbánna geografia
Kategória:Samoty
Operácia Spoločne vpred

**Operácia Spoločne vpred** (niekedy označovaná ako **Operácia Vpred**; *ang. Operation Together Forward, resp. Operation Together; arab. Amaliya Ma’an ila Al-Amam*) predstavovala neúspešný pokus amerických a irackých síl o nastolenie poriadku v irackom hlavnom meste Bagdad. Operácia prebiehala v druhej polovici roku 2006. Šlo o reakciu na násilnosti vyvolané bombovým útokom na mešitu al-Askari v meste Samárra ku ktorému došlo vo februári 2006.

Plán zvýšenia bezpečnosti v meste bol oznámený 14. júna novým irackým premiérom Nurím al-Malíkim. Hlavnú rolu mali zohrávať iracké bezpečnostné zložky, pričom americké vojská im v prípade potreby poskytovali podporu. Spolu malo byť nasadených okolo 70 000 príslušníkov bezpečnostných síl.

Sprísnené bezpečnostné opatrenia zahŕňali zákaz vychádzania od 21:00 do 06:00, zvýšenie počtu hliadok a kontrolných stanovísk či prísnejšie pravidlá pre nosenie zbraní. Okrem toho dochádzalo k útokom na vytipované ciele s cieľom narušiť infraštruktúru povstalcov. Aj napriek vynaloženému úsiliu plán zlyhal. K násilnostiam dochádzalo v nezmenenej intenzite. Dôkazom je aj týždeň, počas ktorého došlo k štyrom bombovým útokom z ktorých si každý vyžiadal viac ako 40 obetí.

## Referencie
* 
* 
* 

Kategória:Bitky v Iraku
Kategória:Bitky tretej vojny v Perzskom zálive
Kategória:Bitky v 2006
Baťovo

**Baťovo** (, , ) je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine pri hraniciach s Maďarskom. Žije tu 2 914 obyvateľov, prevažne maďarskej národnosti. Obec leží v Berehovskom rajóne a nachádza sa tu dôležitá železničná stanica na trati Užhorod-Čop-Chust-Solotvyno.

V obci sa nachádza »Baťov dom« z obdobia prvej republiky a rad ďalších Tomášom Baťom sponzorovaných stavieb z dvadsiatych a tridsiatych rokov dvadsiateho storočia.

## Dejiny
Miesto sa prvýkrát spomína v roku 1205 ako Bátyú (ukrajinsky: Батьу). V tom čase sa osada nachádzala na brehoch rieky Tisa, časté záplavy však prinútili obyvateľov mesta presťahovať sa na iné miesto od brehov rieky. V roku 1816 malo Baťovo spolu 310 obyvateľov a 54 domov. V roku 1910 bola osada súčasťou Uhorského kráľovstva a mala spolu 1 490 obyvateľov, z ktorých väčšinu tvorili Maďari. V rokoch 1918 – 1938 bolo Baťovo súčasťou Česko-Slovenska, z tohto obdobia pochádza tzv. Baťov dom. V roku 1921 bol v Baťove zriadený miestny odbor Komunistickej strany Československa. Počas druhej svetovej vojny bolo asi 40 rodín z mesta poslaných do nacistických koncentračných táborov a ďalších 90 ľudí bolo poslaných na nútené práce. Baťovo sa po druhej svetovej vojne stalo súčasťou Sovietskeho zväzu. Na jeseň 1944 bolo 140 obyvateľov zajatých sovietskymi silami. V roku 1946 sa názov osady zmenil na Vuzlove (ukrajinsky: Вузлове) alebo Uzlovoe (rusky: Узловое), ktorý si ponechala, až kým nebola 1. apríla 1995 premenovaná späť na „Baťovo“. V roku 1971 bol osade udelený štatút sídliska mestského typu. V roku 2001 Baťovo prežilo veľkú povodeň z Tisy, najmä vďaka násypu železničnej trate, ktorý zastavil prichádzajúce vody.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Obce v Berehovskom rajóne
Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Usť-Čorna

**Usť-Čorna** (, , ) je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Ťačivskom rajóne. Žije tu 1 547 obyvateľov.

## Dejiny
V minulosti patrila Usť-Čorna k Rakúsko-Uhorsku, od jeho rozpadu v roku 1918 až do roku 1938 bola súčasťou Česko-Slovenska. Do marca 1939 bola súčasťou Druhej česko-slovenskej republiky. V roku 1945 bolo sídlo s okolím pripojené k Ukrajinskej SSR. Českí dobrovoľníci tu každoročne budujú a rozširujú systém značených turistických trás. Českú metodiku prezrádza nielen tvar značiek a kvalita vyznačenej siete, ale aj smerovky, ktoré od roku 2009 obsahujú pod „povinnými“ nápismi v azbuke aj českou latinkou písané prepisy.

## Galéria

Súbor:Koenigsfeld (Ortsschild).jpg|Vstup do mesta
Súbor:Ust-Tschorna Kirche 1.JPG|Kostol 
Súbor:Usť Čorna 002.jpg|Miestny dom seniorov
Súbor:Koenigsfeld (Bahnhof).jpg|Stará budova železničnej stanice
Súbor:Ust-Chorna, train station.jpg|Fragment zo zrušenej lesnej železnice
Súbor:Ust-Chorna, Teresva.jpg|Rieka Terešva pretekajúca mestom Usť-Čorna
Súbor:Ust-Chorna-1.JPG|Vrchy v okolí mesta
Súbor:Усть-Черная.JPG|Príroda


## Zdroj
* 

Kategória:Obce v Ťačivskom rajóne
Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Smrečný potok

**Smrečný potok** () je potok na pomedzí Slovenska a Poľska. Na slovenskom území tečie v severnej časti východného Slovenska, v severovýchodnej časti okresu Stará Ľubovňa. Je to pravostranný prítok Popradu a je vodným tokom IV. rádu s dĺžkou  (z toho  na území Slovenska,  je súčasťou štátnej hranice).

## Prameň
Pramení na území Poľska v okrese Powiat nowosądecki v gmine Muszyna v geomorfologickom celku Beskid Sądecki na južnom svahu vrchu Barwinek () v nadmorskej výške približne , JJZ od obce Wojkowa, cca  od štátnej hranice.

## Opis toku
Od prameňa tečie na hornom toku severojužným smerom v blízkosti slovenskej hranice (západne od nej), následne sa severne od obce Obručné stáča na západ a ďalej pokračuje ako súčasť štátnej hranice. Zľava priberá potok pretekajúci spomenutou obcou, v blízkosti obce Dubne sprava významný prítok prameniaci na južných svahoch vrchu Stupne (), koryto sa stáča na juhozápad a opäť zľava priberá Veretičkov potok. Následne priberá ľavostranný Kostolný potok, rozdeľuje obce Ruská Voľa nad Popradom na ľavom a Leluchów na pravom brehu a v Ruskej Voli priberá zľava Chotárny potok. Napokon podteká železničnú trať č. 188 a vlieva sa do Popradu.

## Geomorfologické celky
*Beskid Sądecki v Poľsku
*na území Slovenska tvorí severnú hranicu Čergova a Spišsko-šarišského medzihoria (podcelok Ľubotínska pahorkatina)

## Prítoky
*Ľavostranné: iba na Slovensku – potok tečúci cez Obručné, krátky potok prameniaci západne od Obručného v lokalite Staré pole, Veretičkov potok, potok zo severného svahu Ostrého vrchu (), Kostolný potok, Chotárny potok, prítok z lokality Zadná hora
*Pravostranné: iba v Poľsku – krátky potok vznikajúci južne od kóty  (východne od obce Dubne), potok () z južného svahu vrchu Stupne (), dva prítoky z lokality Boryłów, prítok z juhovýchodného svahu vrchu Kraczonik (), prítok z JJZ svahu Kraczonika z lokality Kapuśnice a krátky prítok prameniaci severne od obce Leluchów

## Ústie
Do Popradu sa vlieva západne od obce Ruská Voľa nad Popradom, neďaleko horárne Kurčín, v nadmorskej výške približne 

## Obce
*Obručné
*Dubne
*Ruská Voľa nad Popradom
*Leluchów

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Potoky v Poľsku
Kategória:Povodie Popradu
Kategória:Vodné toky v Čergove
Kategória:Vodné toky v Spišsko-šarišskom medzihorí
Kategória:Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Wake Forest Innovation Quarter

**Wake Forest Innovation Quarter** (do roku 2013 pod názvom **Piedmont Triad Research Park**) je výskumný park v meste Winston-Salem, v Severnej Karolíne na východnom pobreží Spojených štátov. Spolupracuje s mnohými inštitúciami v oblasti biologického aj technologického výskumu a vývoja v oblasti IT. Vo vedeckom parku je ústav pre regeneračnú medicínu *Wake Forest Institute for Regenerative Medicine*.

## História
V roku 1993 univerzita Wake Forest University zakúpila budovu Piedmont Triad Community Research Center od spoločnosti *R. J. Reynolds Tobacco Company*. Do roku 2001 Piedmont Triad Research Park disponoval štyrmi budovami a pozemkom s približne štyrmi hektármi. Krátko nato bol oznámený dlhodobý plán rozšírenia na 97 hektárový zmiešaný park s tromi oblasťami obsahujúcimi 550 000 štvorcových metrov priestorov. V súčasnosti sa park rozrastá do formy mestského zmiešaného parku so zameraním na oblasti biologického a technologického výskumu.
## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 

## Zdroj

Kategória:Vedecké parky v USA
Kategória:Stavby v Severnej Karolíne
TZW Technologiezentrum Witterswil

**TechnologieZentrum Witterswil AG** je vedecký park, ktorý sa nachádza na predmestí švajčiarskeho mesta Bazilej v blízkosti miestnej univerzity. Vedecký park ústreďuje spoločnosti a firmy pôsobiace v oblasti biotechnológie, farmakológie, medicíny alebo prírodných vied.

## História

16. augusta 1971 sa firma *Sandoz AG* presťahovala z mesta Bazilej do Witterswilu, kde počas nasledujúcich 25 rokov prevádzkovala výskum v agro oblasti. V roku 1996 sa k niektorým projektom firmy Sandoz AG pripojila firma *Novartis* a následne na to v roku 1997 sa obe výskumné oddelenia spojili. V rokoch 1997 – 1999 začala ich postupná premena, pretože sa muselo rozšíriť využitie obidvoch firiem. 

K tejto premene prispel vtedajší riaditeľ Dr. Jost Harr, ktorý v Sandoz AG pracoval od roku 1971. Mal skúsenosti v oblasti zakladania firiem, pretože v minulosti bol konateľom firmy Erfindungs-Verwertungs AG, súkromnej firmy so skúsenosťami v oblasti prírodných vied. Vybudoval podmienky vhodné pre uplatnenie mladých podnikov so zameraním na prírodné vedy a medicínsku techniku. S podporou kantónu Solothurn Leimental angažoval mladé firmy a univerzitu ako prvých nájomcov v centre. Na začiatku poskytovala firma Novartis k dispozícii priestory a podporovala nové začínajúce firmy zo svojho finančného fondu. Po úplnom odchode Novartisu z Witterswilu v roku 1999 sa muselo hľadať nové riešenie financovania.

V roku 2000 odkúpil celý areál neznámy podnikateľ Ueli Nussbaumer, ktorý bol v tom čase majiteľom piliarskeho závodu *Nussbaumer Sägerei AG*. Jeho prioritou bolo presťahovanie tohto závodu na vhodnejšie miesto. Areál naďalej využívali aj nájomcovia. Nakoniec sa ale stiahol z drevárskej oblasti, úplne zmenil účel niekdajšieho výskumného areálu, ktorý pozostával z laboratórnych miestností a skleníkov a ešte v roku 2000 založil TechnologieZentrum Witterswil. Je samostatné a nezávislé, od roku 2002 sa menšinovou účasťou podieľa na jeho vedení firma Elektra Birseck. Vystupuje ako zmluvný partner a investor. 

Neskôr už pôvodné miesto nestačilo a v roku 2004 k stavbe o rozlohe 400 metrov štvorcových vybudovali novostavbu podobnej veľkosti. V tomto roku poskytovalo TZW prístrešie ôsmim podnikom. Šesť z toho je z oblasti biotechnologickej a chemickej, jeden z oblasti medicínskej techniky – firma Küschall AG.

## Externé odkazy

*Oficiálna stránka 

Kategória:Vedecké parky vo Švajčiarsku
Kategória:Bazilej
AREA Science Park

**Area Science Park** je vedecký park nachádzajúci sa v blízkosti Terstu a diaľnice, ktorá ich spája s Rakúskom a Slovinskom. Bol založený v roku 1970. V súčasnosti patrí k najvýznamnejším v Taliansku a je považovaný  za jeden z popredných a najväčších parkov v Európe. Od roku 1978 ho spravuje konzorcium, s cieľom vytvoriť vedecko-výskumné centrum, v ktorom môžu spoločnosti, výskumné ústavy a vysoké školy úzko spolupracovať.

## Charakteristika
Park má rozlohu 550 000 m². Sú tu laboratóriá, kancelárske priestory, konferenčné miestnosti, učebne, reštaurácie a kaviarne. Ďalších 1500 m² je v k dispozícií pre nové aktivity. V súčasnej dobe AREA Science Park tvorí 83 národných a medzinárodných výskumných a vývojových organizácií, ktoré zahŕňajú verejné inštitúcie, súkromný výskum a vývoj a inovačné centrá. Celkový počet zamestnancov AREA Science Park dosiahol 31. decembra 2008 počet 2439 osôb.

## Zameranie
Medzi hlavné vedecko-technologické odvetvia v rámci AREA Science Park-u patria:
* biotechnológie
* nové materiály
* nanotechnológie
* informačné a komunikačné technológie
* telekomunikácie
* environmentálne technológie

## Cieľ parku
Hlavným cieľom parku je rozvoj územia prostredníctvom inovácií na základe vytvorenia pevnej väzby medzi svetovým výskumom a podnikateľskou sférou. Prostriedkom je posilnenie výskumu a vývoja, podpora konkurencieschopnosti podnikov, poskytovanie pomoci pri vytváraní nových podnikov a šírenie inovácií.

## Externé odkazy

*AREA Science Park  

Kategória:Vedecké parky v Taliansku
Kategória:Benátky
University of Nottingham Innovation Park

náhľad|Sir Colin Campbell Building

**University of Nottingham Innovation Park** (UNIP) je vedecký park nachádzajúci sa jeden kilometer od hlavného areálu Nottinghamskej univerzity v anglickom meste Nottingham. Svoju činnosť začal v roku 2008.

Zameriava sa na zelené technológie, čisté technológie, informačné a komunikačné technológie, satelitnú navigáciu a ďalšie high-tech aplikácie.

## Charakteristika

Areál parku UNIP pozostáva z dvoch budov: 

* *Sir Colin Campbell Building* - táto budova je pomenovaná po bývalom prorektorovi univerzity. Je to vstupná brána do inovačného parku. Budova poskytuje obchodné priestory a vybavenie pre usporiadanie stretnutí a akcií. Nachádza sa tu 20 spoločností s približne 200 zamestnancami.

* *The Nottingham Geospatial Building* - táto budova sa nachádza priamo oproti budove Sir Colin Campbell Building. Bola otvorená v roku 2009 a ponúka technickú podporu v oblasti globálneho satelitného navigačného systému a vývoja aplikácií. Nachádza sa tu asi desať firiem spojených so špičkovými výskumnými tímami z univerzity. 

## Externé odkazy
Oficiálna stránka parku  

Kategória:Vedecké parky v Spojenom kráľovstve
Tarquinia

**Tarquinia** je mesto v Laziu v provincii Viterbo v strednom Taliansku s asi 17 000 obyvateľmi. Jeho dejiny siahajú hlboko do minulosti do čias Etruskov. 

Miestna nekropola je spolu s nekropolou v Cerveteri súčasťou svetového dedičstva UNESCO.

## Partnerské mestá
*  Jaruco, Kuba
*  Rabat, Malta

## Iné projekty

## Externé odkazy
Oficiálna stránka 

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Taliansku
Kategória:Mestá v Laziu
Stanford Research Park

**Stanford Research Park** je technologický park, ktorý sa nachádza v Palo Alto v Kalifornii na pozemku vlastnenom Stanfordovou univerzitou. Bol postavený v roku 1951 ako **Stanford Industrial Park**. S nápadom na vytvorenie Stanfordského výskumného parku a jeho úspechom je často spájaný Frederick Terman.

## Základné informácie
Stanfordký výskumný park má prevažne vedecké, technické zameranie a výskum orientovaný na oblasti elektroniky, vesmíru, biotechnológie, počítačového hardvéru a softvéru. Park zahŕňa 2,8 km² (700 akrov), v okolí *Page Mill Road*, na západ od *El Camino Real*. Je prevádzkovaný spoločnosťou *Stanford Management*, ktorá bola založená v roku 1991 na riadenie finančných a realitných aktív univerzity. V parku sa nachádza 162 budov, 140 firiem pre ktoré pracuje 23 000 zamestnancov.

## Externé odkazy
Stanford Research Park na stránkach Stanfordovej univerzity  

## Zdroj

Kategória:Vedecké parky v USA
Kategória:Stavby v Kalifornii
Arabeska (architektúra)

thumb|Výzdoba mešity Wazir khan v Pakistane

**Arabeska** je plošný dekoratívny prvok zložený z rastlinných motívov (lístie, poplazy rastlín). Dekorácie sú často zložité a hravé. Geometrické vzory sú preloženými vlnitými čiarami. Tie úplne pokrývajú povrch so kľukatými líniami a špirálami. Ľudský motív sa nepoužíva. 
## Dejiny
Prvé arabesky sú známe už z čias antického Grécka, tieto relatívne komplikované vzory sa objavujú v tzv. helenistickom umení vo forme ornamentov na vlysoch.

V období talianskej renesancie, kedy prišli opäť do módy rôzne antické motívy, sa tieto dekoratívne motívy opäť vrátili do európskeho výtvarného umenia. Nemecká a holandská výtvarná škola k ním neskôr pridala ďalšie sprievodné motívy – hlavy, masky a pod. V období rokoka sa potom arabeska opäť vrátila najmú na štukoch.

Španielska Alhambra obsahuje viaceré zachovalé arabesky.

## Islamské umenie
Arabeska sa tiež objavuje v islamskej architektúre, kde je označovaná aj ako **mareska**, podľa jej maurského pôvodu, oproti európskym arabeskám pôsobia mierne naturalisticky.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Islamské umenie
Kategória:Architektonické prvky
Kategória:Architektúra v starovekom Grécku
Kategória:Architektúra v starovekom Ríme
Kategória:Renesančná architektúra
Kategória:Baroková architektúra
Kategória:Klasicistická architektúra
Kategória:Ornamenty
Complete Of

***Complete Of*** je dvojalbum Roba Grigorova, ktorý je výberom hitových piesní, ktoré nahral medzi rokmi 1984 až 2008. Album  v roku 2008 na CD vydalo hudobné vydavateľstvo Sony Music MKZZ009908, EAN: 8 86973 88552 9 .

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Hudobníci
* Spev – Robo Grigorov, Spyder Sympson
* Gitary – Andrej Šeban, Fero Griglák, Jimi Cimbala, Laco Lučenič, Michal Kovalčík, Peter Uherčík, Robo Grigorov, Viktor Kočiščák, Vladimír Kunert
* Klávesové nástroje – Andrej Šeban, Anton Kubasák, Gerry Sympson, Oskar Rózsa, Pavol Hric, Peter Farnbauer, Robo Grigorov, Roman Guryča, Stanislav Jenis, Vašo Patejdl
* Programming – Juraj Burian, Robo Grigorov
* Klavír – Ľubica Salomon Čekovská
* Basová gitara – Anton Jaro, Ivan Ščasný, Marek Minárik, Martin Gašpar, Oskar Rózsa, Stanislav Šebesta
* Bicie nástroje – Dušan Hájek, Emil Frátrik, Marcel Buntaj, Roman Chovanec
* Vokály – Berco Balogh, Brigitta Szelidová, Dalibor Jenis, Dušan Polakovič, Kristína Peláková, Marcel Palonder, Peter Koller, Roman Guryča, Stanislav Synek, Zuzana Kvassayová
* Husle – Jozef Ciller, Karel Holas
* Akordeón – Igor Karas
* Fagot – Daniel Gavalda
* Dychové nástroje – František Kovacs, Kamil Paprčka, Ľudovít Horský
* Saxofóny – Daniel Gavalda, Dušan Polakovič, Igor Domanyi, Karol Lago, Marián Jaslovský, Peter Poláček, Richard Šimůrka, Tibor Herchl
* Trúbka – Juraj Bartoš
* Flauta – Juraj Demovič
* Hoboj – Michal Šintál
* Ústna harmonika – Boboš Procházka, Ondřej Konrád
* Kontrabas – Martin Gašpar
;Produkcia
* Umelecký Producent – Robo Grigorov
* Hudobná Réžia – Ján Lauko, Peter Breiner
* Zvuková Réžia (Mastering) – Ivan Jombík, Jozef Krajčovič, Juraj Filo, Juraj Solan, Martin Jurík, Rastislav Martinický, Rudolf Skrip, Samuel Pospíšil, Ľuboš Války
* Postmastering (Finalizácia) – Jozef Krajčovič
* Technická Spolupráca – Andrej Turok, Juraj Burian
* Strih – Martin Kavulič
* Umelecké spracovanie [Art Work, Cover Design] – Gabriela Poláková, akademický maliar Štefan Polák.
* Grafická úprava, Prepress – Waldemar Švábenský

## Referencie

## Externé odkazy
* Robo Grigorov - Complete Of - hudba.zoznam.sk

Kategória:Kompilačné albumy z 2008
Kategória:Albumy Roba Grigorova
Kolonáda

[náhľad|Kolonáda pred kostolom sv. Petra v Ríme ([Gian Lorenzo Bernini|G. L. Bernini)]] 
**Kolonáda** ( z  = stĺp) je stĺporadie, krytá chodba, z jednej alebo obidvoch strán tvorená stĺpmi. Na rozdiel od arkády však nemá oblúky; v tom sa pravdepodobne prejavuje dedičstvo skoršej drevenej architektúry. Kolonády sa vyskytujú už v antickom Grécku a v 5. storočí pred Kr. vznikla slávna stoa na agore v Aténach. Rímsky portikus bol charakteristický hlavne pre novo zakladané mestá na Blízkom východe. 

Novo sa kolonády začali stavať v barokovej dobe, jedným z najslávnejších príkladov sú elipsovité štvorradové kolonády na námestí sv. Petra v Ríme (Gian Lorenzo Bernini, 16561667). Viac strohé kolonády charakterizujú stavby obdobia klasicizmu a v 19. storočí sa stali typickým architektonickým prvkom v kúpeľných mestách.

## Pozri aj
* Arkáda (architektúra)
* Stĺp

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Architektonické prvky
Kategória:Stĺpy
Dlhé

**Dlhé** (ukr. a rusín. *Довге (Dovhe)*, ) je dedina v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Iršavskom rajóne. Žije tu 6 790 obyvateľov.

## Dejiny
V rokoch 1918 – 1938 bola obec Dlhé súčasťou Česko-Slovenska a niesla názov *Dovhe*, resp. *Dovhé*. V roku 1945 bola s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojená k Ukrajinskej SSR.

## Referencie

Kategória:Dediny v Iršavskom rajóne
Richard Stone

Sir **John Richard Nicholas Stone** (* 30. august 1913 Londýn, Spojené kráľovstvo† 6. december 1991 Cambridge, Spojené kráľovstvo), bol britský ekonóm a nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu.

## Externé odkazy
Richard Stone na nobelprize.org

Kategória:Britskí ekonómovia
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Osobnosti z Londýna
Robert Fogel

**Robert Wiliam Fogel** (* 1. júl 1926, New York – † 11. jún 2013, Oak Lawn, Illinois) bol americký ekonóm, historik a vedec. Za svoju vedeckú činnosť získal v roku 1993 Nobelovu cenu.
 
V roku 1944 vyštudoval Stuyvesantskú strednú školu. V štúdiu pokračoval na Cornell University, kde sa špecializoval na históriu a ekonomiku. V roku 1949 sa oženil s Enidou Cassandru Morganovou a mal s ňou dve deti.

Róbert Wiliam Fogel bol prezidentom pobočky Americkej mládeže pre demokraciu (komunistická organizácia). Po promócii v roku 1948 sa stal profesionálnym organizátorom pre Komunistickú stranu USA, neskôr sa však od tohoto svetonázoru odklonil. Navštevoval Kolumbijskú univerzitu, kde v roku 1958 získal magisterský titul. V roku 1964 získal doktorát na Johns Hopkins University, kde neskôr učil (1958 – 1959). V rokoch 1960 – 1965 a 1968 – 1975 učil na Rochesterskej univerzite, v rokoch 1964 – 1975 a 1981 na Chicagskej univerzite. Pôsobil i na Cambridgskej a nakoniec na Harvardovej univerzite v rokoch 1975 – 1981.

## Referencie


## Externé odkazy
* Autobiografie na Nobelprize.org
* Kovanda, Lukáš: Dnešní mladí se budou běžně dožívat stovky (rozhovor s Robertem Fogelem z roku 2009) 

Kategória:Ekonómovia USA
Kategória:Ekonómovia židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Absolventi Cornell University
Kategória:Absolventi Johns Hopkins University
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Kategória:Historici židovského pôvodu
Salajka (kypriaci prášok)

**Salajka**, inak nazývaná aj "jelenia soľ", "amonium" alebo "cukrárske droždie" je **hydrogenuhličitan amónny (NH<sub>4</sub>HCO<sub>3</sub>)**. Pri pečení sa pridáva do cesta a má podobnú funkciu ako kypriaci prášok alebo sóda bikarbóna (NaHCO3). (Používa sa najmä pri koláčoch, napr. perník).

Teplom sa rozkladá na oxid uhličitý, amoniak a vodu, čím vytvára bublinky v ceste.

NH4HCO3 (s) → CO2 (g) + NH3 (g) + H2O (g)

Kategória:Pečenie
Kategória:Kypridlá
Seredné

**Seredné** (, , , ) je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Užhorodskom rajóne, na úpätí Karpát. Nachádza sa asi 20 kilometrov juhovýchodne od Užhorodu vedľa rýchlostnej cesty smerom na Mukačevo. V roku 2001 tu žilo 3 505 obyvateľov. Súčasná populácia: 4 361 (odhad z roku 2022).

## Dejiny
[vľavo|náhľad|Palác baróna Sandora Gilanyho a 2 kostoly obce v roku [1935]]
Prvá písomná zmienka o tomto meste pochádza z 13. storočia. V minulosti mesto patrilo k Rakúsko-Uhorsku, po jeho rozpade v roku 1918 až do roku 1938 bolo súčasťou Československa. Zo začiatku prvej republiky bolo dokonca okresným mestom Užskej župy. V roku 1930 tu žilo 2279 obyvateľov (z toho 46 % sa hlásilo k národnosti ruskej, 25 % k židovskej, 17 % k československej a 7 % k maďarskej). V roku 1945 bolo mestečko s okolím pripojené k Ukrajinskej SSR. 

Cez Seredné viedla železničná trať Užhorod-Seredné-Antalovce.

## Pamiatky

* Zrúcanina hradu Seredné, v obci sa nachádzajú pozostatky románskeho hradu. Archeológovia datujú hrad až do 12. storočia. Hrad vraj postavili templárski rytieri.
* Historické vínne pivnice zo 16. storočia 
* Kostol Nanebovzatia Panny Márie (mukačevská gréckokatolícka diecéza). 
* Kostol Nanebovzatia Panny Márie (1810), (ukrajinská pravoslávna cirkev). 
* Kostol sv. Lukáša Evanjelistu (1805), (rímskokatolícka cirkev). 
* Palác baróna Sandora Gilanyho 
* Kaplnka Všetkých svätých

## Galéria

Súbor:Serednie castle 2010 03.jpg|Zrúcanina hradu Seredné z 13. storočia
Súbor:Винні підвали1середнє.jpg|Vínne pivnice z 16. storočia
Súbor:P 122210 1 slidertop2.jpg|Palác baróna Sandora Gilanyho 


## Zdroj

* 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Obce v Užhorodskom rajóne
Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Veľké Berezné

**Veľké Berezné** (, , , , ) je sídlo mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine. Leží na rieke Uh, neďaleko hraníc so Slovenskom a je centrom Velykoberezňanského rajonu. Žije tu 7 713 (2022) obyvateľov.

## História
Prvá zmienka o osade pomenovanej podľa brezy (bereza alebo береза - po ukrajinsky) pochádza z roku 1409, keď kenez (predseda) Boncha stíhal vinníka za nejaký zločin a viedol sa s ním súd. V štátnom daňovom súpise z roku 1427 sa hovorí, že Veľké Berezné patrí do majetku Užhorodského panstva grófov Drugetovcov. 

K roku 1427 tu bolo 33 sedliackych dvorov, teda približne 150 duší. Podľa urbárskeho súpisu z roku 1791 bolo v obci 80 poddanských rodín s prídelmi a 70 bezzemkov. Obyvatelia regiónu Veľké Berezné sa aktívne zúčastnili na oslobodzovacej vojne v rokoch 1703-1711. V septembri 1703 povstalecké jednotky pod vedením Ivana Betsa, ktorý zišiel z hôr, obliehali užhorodskú pevnosť. Podľa Geografického slovníka Uhorska žilo k roku 1839 vo Veľkom Bereznom 1216 obyvateľov, z toho 750 ukrajinských gréckokatolíkov, 300 rímskokatolíkov, teda Maďarov a Nemcov a 160 Židov. Od roku 1894 tadiaľ vedie železnica Užhorod–Užok-Ľvov.

V roku 1910 tu žilo oficiálne 2822 obyvateľov, z ktorých 1120 hovorilo rusínsky, 930 nemecky, 426 maďarsky a 300 slovensky. Počas 1. svetovej vojny tu bol založený vojenský cintorín, na ktorom je pochovaných 258 vojakov. V rokoch 1918-1938 bolo mesto súčasťou Československa, ako jedno z najmenších okresných miest vtedajšej Podkarpatskej Rusi. V roku 1937 tu žilo 2989 obyvateľov, z toho 1290 Rusínov, 543 Čechov a 876 Židov.

## Osobnosti obce
#### Rodáci
* Emil Szmutko (* 1905 – † 1944), katolícky kňaz, ktorý zahynul 23. novembra 1944 počas presunu frontu pri obci Čičarovce. Aktuálne prebieha proces zhromažďovania dát o jeho osobe, pre tento účel bola arcibiskupom Bernardom Boberom zriadená špeciálna komisia.

Súbor:Emil Szmutko.jpg|Emil Szmutko


## Galéria

Súbor:Former synagogue in Velykyi Bereznyi, now-culture house.jpg|Bývalá synagóga vo Veľkom Bereznom, dnes kultúrny dom
Súbor:Velky Berezny,synagogue in 1920s.jpg|Synagóga v 20. rokoch 20. storočia
Súbor:Velky Berezny (Nagyberezna),old synagogue.jpg|Prvá synagóga


## Zdroj

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Veľkoberezniansky rajón
Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Gary Becker

**Gary Stanley Becker ** (* 2. december 1930, Pottsville, Pensylvánia, USA – † 3. máj 2014, Chicago, Illinois) bol americký ekonóm a nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu.

Základnú a strednú školu navštevoval v Brookline. Potom študoval na Princeton University (1951) a Univerzite v Chicagu (1955). Najskôr učil na Columbijskej univerzite (1958 - 1967) a potom na Univerzite v Chicagu. Bol ženatý. Prednášal ekonómiu a sociológiu, zaoberá sa vplyvom ekonomických metód na správanie človeka. Jeho práca zahŕňa články o ekonomike, kriminalite, rodine, sociálnej interakcii. V roku 1992 získal Nobelovu cenu za ekonómiu a v roku 2007 prezidentskú medailu Spojených štátov amerických. Becker je autorom mnohých kníh a článkov a nositeľom viacerých ocenení.

Kategória:Ekonómovia USA
Kategória:Absolventi Princeton University
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Osobnosti z Pensylvánie
James Meade

**James Edward Meade** (* 23. jún 1907 Swanage, Dorset, Anglicko - † 22. december 1995 Cambridge, Cambridgeshire, Anglicko), bol britský ekonóm a nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu.

## Život
Vyrastal v meste Bath v Anglicku. Študoval na školách Lambroo v rokoch 1917 - 1921 a Malvern College v rokoch 1917 - 1926. Jeho štúdium bolo zamerané na latinský a grécky jazyk. Na univerzite Oriel College v Oxforde, kde študoval v rokoch 1925 – 1930, pokračoval v klasickom vzdelaní až do roku 1928. Potom prešiel na dva roky do novootvorenej školy filozofie, politológie a ekonómie.

V rokoch 1930 – 1931 strávil postgraduálne rok na Trinity College v Cambridge, kde sa zapojil do rokovaní Johna Maynarda Keynesa „Pojednanie o peniazoch“, ktoré viedli k vývoju všeobecnej teórie Keynesovej zamestnanosti, úroku a peňazí. To bolo možno to obdobie, ktoré dalo Meadeovej politike práce trochu ľavicovú príchuť.
V rokoch 1946 – 1947 slúžil ako vojnový ekonóm počas druhej svetovej vojny a bol vedúci ekonóm v pracovnej vláde. Meadeova skorá dôležitá práca vyústila v teórii Medzinárodnej hospodárskej politiky, ktorá bola vydávaná v dvoch vydaniach: Platobná bilancia v roku 1951 a Obchod  a  sociálna  starostlivosť v roku 1955. V prvej z kníh sa snažil syntetizovať keynesiánske a neoklasické prvky v modeli, ktorý umožní zistiť rôzne účinky menovej a fiškálnej politiky na platobnú bilanciu. V druhom zväzku Meade skúmal účinky na hospodársku prosperitu rôznych druhov obchodnej politiky a poskytuje podrobnú analýzu sociálnych vplyvov regulácie obchodu. Meade svoje práce tiež viedol k neskoršej práci o obchode diskriminácii a účinnú ochranu.

James Edward Meade zomrel 22. decembra 1995.

## Publikované práce
**The Theory of International Economic Policy - The Balance of Payments* (1951)
**The Theory of International Economic Policy - Trade and Welfare* (1955)
**Principles of Political Economy* (1965–76)
**The Intelligent Radical's Guide To Economic Policy* (1975)

Kategória:Britskí ekonómovia
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Členovia British Academy
William Arthur Lewis

Sir **(William) Arthur Lewis** (* 23. január 1915 Castries, Svätá Lucia - † 15. jún 1991 Bridgetown, Barbados) bol britský ekonóm a nositeľ Ceny Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela.

Narodil sa ako štvrtý z piatich synov v rodine učiteľov na Karibskom ostrove svätej Lucie. Jeho rodičia emigrovali na Svätú Luciu z Antiguy. Potom, čo Lewis získal v roku 1937 titul B.Sc. a titul Ph.D. v roku 1940 na London School of Economics, prednášal na univerzite v Manchestri (19481957). V roku 1959 prijal miesto vedúceho katedry ekonómie na University of West Indies, kde pôsobil až do roku 1963. V tomto roku bol povýšený do šľachtického stavu, a bol tiež menovaný univerzitným profesorom na Princetonskej univerzite, pozíciu profesora si udržal až do dôchodku v roku 1983. V roku 1970 sa Lewis stal prvým riaditeľom Karibskej rozvojovej banky, do roku 1973 kedy sa vrátil na Princeton. 

V roku 1979 získal za výskum hospodárskeho vývoja s dôrazom na rozvojové zeme a verejný sektor Nobelovu cenu za ekonómiu. Jeho ekonomická činnosť bola zameraná najmä na rozvoj, históriu a politiku.

## Externé odkazy
Životopis W. Arthura Lewisa  

## Zdroj

Kategória:Britskí ekonómovia
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Terešva (sídlo)

**Terešva** (, , ) je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Ťačivskom rajóne. Leží na sútoku riek Tisa a Terešva a náchádza sa asi 10 kilometrov východne od mesta Ťačiv. Žije tu 7 480 obyvateľov. 

V roku 2023 bola znovu otvorená železničná trať medzi Terešvou a Rumunskom. 

## Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1336. V minulosti Terešva patrila Rakúsko-Uhorsku a bola súčasťou Marmarošskej župy. Od jeho rozpadu v roku 1918 až do roku 1938 bola súčasťou Československa. V roku 1944 bola s okolím (na základe sfalšovaného referenda pod dohľadom sovietskych vojsk) pripojené k Ukrajinskej SSR.

## Doprava
[vľavo|náhľad|Lesná dráha Terešva - [Usť-Čorna v roku 1992]]
Obec je železničným uzlom:

* Od roku 1872 obcou prechádza medzinárodná železničná trať Debrecín - Marmarošská Sihoť z maďarského Debrecínu cez Korolevo (predtým Kráľovo nad Tisou), Chust, Ťačiv do Marmarošskej Sihoti v Rumunsku.
* V Terešve sa napája 26 km dlhá jednokoľajová železničná trať Terešva - Veľký Bočkov cez Solotvyno.
* Od roku 1887 bola v prevádzke úzkorozchodná dráha Terešva - Usť-Čorna na prepravu dreva, ktorá bola po ničivých povodniach v roku 1999 silne poškodená, na čo bol koľajový zvršok demontovaný a vozový park rozpredaný.

## Známi rodáci
* Alexander Kunoši, slovenský právnik, publicista a prekladateľ (1908 – 1962)

## Galéria

Súbor:Teresva (03).JPG|Terešva
Súbor:Teresva (04).JPG|Terešva
Súbor:Teresva (02).JPG|Starý dom s vežičkou na hlavnej ulici
Súbor:Церква святих верховних апостолів Петра і Павла.jpg|Kostol najvyšších apoštolov svätých Petra a Pavla
Súbor:Teresva-2.JPG|Karpaty v okolí


## Zdroj

* 

Kategória:Obce v Ťačivskom rajóne
Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Terešva

**Terešva** môže byť:
*sídlo na Ukrajine, pozri Terešva (sídlo)
*rieka na Ukrajine, pozri Terešva (rieka)
Hrušovo (Zakarpatská oblasť)

**Hrušovo** alebo **Hrušov** (ukr. a rusín. *Грушово (Hrušovo)*, maď. *Szentmihálykörtvélyes*, rum. *Peri*) je dedina v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Ťačovskom rajóne. Žije tu 6 500 obyvateľov.

## Dejiny
Za Rakúsko-uhorskej monarchie bola obec súčasťou Marmarošskej župy, v rokoch 1918 – 1938 zas patrila do teritória Česko-slovenskej republiky. V roku 1945 bolo Hrušovo s celou Podkarpatskou Rusou pripojené k Sovietskemu zväzu, Ukrajinskej SSR.

Kategória:Dediny v Ťačivskom rajóne
William Forsyth Sharpe

**William Forsyth Sharpe** (* 16. jún 1934, Boston, Massachusetts, USA) je americký profesor, ekonóm a nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu. William Sharpe je jedným z autorov Modelu oceňovania kapitálových aktív (Capital Asset Pricing Model), za ktorý spolu s Harrym Markowitzom a Mertonom Millerom dostali v roku 1990 Cenu Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela, za prínos v oblasti finančnej ekonómie.

V roku 1961 získal titul Ph.D. na University of California, Los Angeles a začal učiť na University of Washington, kde pôsobil do roku 1968. V tomto roku sa presťahoval na University of California, Irvine ale zostal tam iba dva roky a v roku 1970 sa presťahoval znova, tentoraz na Stanford University. V roku 1989 odišiel z vyučovania, udržal si však pozíciu emeritného profesora na Stanfordovej univerzite. Rozhodol sa venovať svojej poradenskej firme *William F. Sharpe Associates* (poradenstvo pre investičné fondy). V roku 1996 založil poradenskú firmu *Financial Engines* (poradenstvo pre fondy, podniky a súkromných investorov).

Publikoval články v rade odborných časopisov a je autorom niekoľkých kníh, vrátane: 
* Portfolio Theory and Capital Markets (McGraw-Hill, 1970 a 2000). ISBN 0071353208
* Asset Allocation Tools (Scientific Press, 1987)
* Fundamentals of Investments (s Gordon J. Alexander a Jeffrey Bailey, Prentice-Hall, 2000). ISBN 0132926172
* Investments (s Gordon J. Alexander a Jeffrey Bailey, Prentice-Hall, 1999). ISBN 0130101303

## Externé odkazy
William Sharpe na nobelprize.org

Kategória:Ekonómovia USA
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Absolventi University of California, Los Angeles
Kategória:Osobnosti z Bostonu (Massachusetts)
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Viedenskej univerzity
Bertil Ohlin

**Bertil Gotthard Ohlin** (* 23. apríl 1899, Klippan, Skåne, Švédsko – † 3. august 1979, Vålådalen, Jämtland) bol švédsky ekonóm a politik.

## Vedecká kariéra
V roku 1924 získal doktorát na univerzite v Štokholme. V roku 1925 sa stal profesorom na univerzite v Kodani. V rokoch 1929 - 1965 pôsobil ako profesor ekonómie na Štokholmskej ekonomickej škole.

V roku 1933 publikoval Ohlin dielo s názvom „Medziregionálny a medzinárodný obchod“. V ňom prezentoval ekonomickú teóriu medzinárodného obchodu, vychádzajúcu z práce Heckschera a jeho vlastného výskumu. Dnes je známa ako Heckscherov-Ohlinov model (Heckscherova-Ohlinova teória), a je jedným zo štandardných modelov teórie obchodu. Neskôr Ohlin a iní členovia tzv. „Štokholmskej školy“ vytvorili teóriu makroekonómie, ktorá sa stala predchodcom Keynesovej teórie ekonómie (keynesiánstvo).
 
V roku 1977 mu bola udelená Nobelova cena za ekonómiu spoločne s britským ekonómom Jamesom Meadeom „za priekopnícky príspevok k teórii medzinárodného obchodu a pohybu medzinárodného kapitálu".

## Politická kariéra
Ohlin bol vodcom Ľudovej strany, sociálno-liberálnej strany, ktorá bola v tom čase najväčším opozičným politickým subjektom. V rokoch 1944 - 1945 krátko pôsobil ako minister obchodu.

## Iné projekty

Kategória:Švédski ekonómovia
Kategória:Švédski politici
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Reinhard Selten

**Reinhard Selten** (* 5. október 1930, Vroclav – † 23. august 2016, Poznaň) bol nemecký ekonóm a držiteľ Nobelovej ceny. Bol prvým Nemcom, ktorý dostal Nobelovú cenu za ekonómiu.

## Prínos
Za svoju prácu získal Selter v roku 1994 Nobelovu cenu v oblasti ekonómie za svoju prácu v oblasti teórie hier. Jeho významný prínos spočíva aj v oblasti „obmedzenej racionality“ a môže byť považovaný za jedného zo zakladateľov experimentálnej ekonómie. Bol známy aj svojimi publikáciami v nerecenzovaných časopisoch, čím sa snažil zabrániť nežiaducemu tlaku vykonať zmeny v jeho prácach.

Selten bol profesorom na univerzite v Bonne v Nemecku a držiteľom niekoľkých čestných doktorandských titulov. Od roku 1959 bol esperantistom. Bol členom a spoluzakladateľom Medzinárodnej akadémie vied v San Maríne.

Prispel k rozvoju klasickej teórie hier, ktorá sa zakladá na predpoklade racionálneho správania hráčov. Súbežne s touto teóriou sa od 50. rokov zaoberal aj ekonomickým smerom, ktorý len nedávno zaznamenal rozmach: „*Bounded Rationality*“, čiže obmedzene racionálne správanie. Tento smer často vysvetľuje ekonomické procesy oveľa lepšie ako predstavitelia klasických ekonomických smerov. Ľudské správanie je totiž často v rozpore s predpokladom úplnej racionality. Kupujeme drahé veci bez toho, aby sme získali prehľad o výhodných ponukách alebo nechávame veľké sprepitné v reštauráciách v zahraničí, kam sa pravdepodobne nikdy nevrátime. Selten sa snažil prostredníctvom konceptu obmedzenej racionality vypracovať opisnú teóriu ekonomického správania. Využíval pritom kognitívnu psychológiu a experimentálny výskum.

„*V podstate by sa teória hry mala vypracovať odznova, tentoraz však nie ako [[optimalizácia|optimalizačný model]], ale opisný*“, povedal Selten.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Nemeckí esperantisti
Kategória:Nemeckí ekonómovia
Kategória:Nemeckí matematici
Kategória:Sliezske osobnosti
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Držitelia Radu Pour le Mérite
Kategória:Osobnosti z Vroclavu
Kategória:Členovia Európskej akadémie vied a umení
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Spisovatelia literatúry faktu
Kategória:Teória hier
Hrušovo (rozlišovacia stránka)

**Hrušovo** môže byť:
*obec v okrese Rimavská Sobota, pozri Hrušovo
*obec na Ukrajine, pozri Hrušovo (Zakarpatská oblasť)
Elinor Ostromová

**Elinor Ostromová** rodená **Elinor Awanová** (* 7. augusta 1933, Los Angeles, Kalifornia, USA – † 12. júna 2012, Bloomington, Indiana) bola americká politologička a nositeľka Nobelovej ceny za ekonómiu. 

Vyštudovala univerzitu v Beverly Hills v roku 1951 a následne získala titul B.A. z politológie na Kalifornskej univerzite v Los Angeles v roku 1954. Titul M.A. získala v roku 1962 a v roku 1965 Ph.D, oba tituly  na Kalifornskej univerzite, fakulte politológie. Bola členkou Akadémie vied USA a bývalou prezidentkou Americkej politologickej asociácie. 
Žila v Bloomingtone a pracovala na fakulte Univerzity v Indiane a Arizonskej štátnej univerzite.

## Ocenenia za politológiu
* 1999 - prvá žena ocenená prestížnou cenou Johana Skytteho
* 2005 - ocenenie Jamesa Madisona od Americkej politologickej asociácie
* 2008 - prvá žena, ktorá dostala cenu Williama H. Rikera
* 2009 - ocenenie „Tisch Civic Engagement Research“ od Tuftskej univerzity 
* 2009 - Nobelova cena za ekonómiu ako prvá žena, spolu s Oliverom E. Williamsonom 
V roku 2010 ju časopis Utne zaradil medzi „25 vizionárov, ktorí menia Váš svet“. Vo svojom živote zastávala viacero odborných pozícií a je tiež autorkou mnohých publikácií. Pracovala ako odborná konzultantka a prednášala na univerzite v Indiane.

## Iné projekty

Kategória:Politológovia USA
Kategória:Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Kategória:Nositeľky Nobelovej ceny
Kategória:Členovia American Philosophical Society
Kategória:Absolventi University of California, Los Angeles
Kategória:Osobnosti z Los Angeles
Kategória:Úmrtia na rakovinu pankreasu
Piero Sraffa

**Piero Sraffa** (* 5. august 1898, Turín, Taliansko – † 3. september 1983, Cambridge, Spojené kráľovstvo) bol významný taliansky ekonóm 20. storočia.

## Životopis
Narodil sa v roku 1898 v Turíne v Taliansku. V roku 1920 priviedol Sraffu iný významný ekonóm John Maynard Keynes na univerzitu v Cambridge, kde bol neskôr menovaný  knihovníkom. To mu umožnilo venovať  sa rozsiahlemu zbieraniu a editovaniu spisov Davida Ricarda. Jeho najvýznamnejším dielom je však práca *Výroba produktov pomocou produktov*, publikovaná v roku 1960. 

Od roku 1921 do roku 1922 študoval v Londýne na London School of Economics. V roku 1922 bol menovaný riaditeľom oddelenia provinčnej práce v Miláne, potom pôsobil ako profesor politickej ekonómie najprv v Perugii, a neskôr v Cagliari na Sardínii. Tu sa stretol s Antoniom Gramscim – najvýznamnejším vodcom talianskej komunistickej strany. Stali sa blízkymi priateľmi, čiastočne aj kvôli ich rovnakým idelogickým názorom. Taktiež  bol  v kontakte s Filippom Turatim, možno najdôležitejším vodcom talianskej socialistickej strany.

Sraffa bol popisovaný ako veľmi inteligentný muž, ktorý svoj život zasvätil štúdiu a knihám. Jeho slávna knižnica obsahovala viac ako 8000 zväzkov, v súčasnosti je jej časť v knižnici Trinity College. V roku 1972 mu bol udelený čestný doktorát v Paríži a v roku 1976 získal ďalší z univerzity v Madride.

## Externé odkazy
Piero Sraffa  na www.economyprofessor.com 

## Zdroj

Kategória:Talianski ekonómovia
Kategória:Osobnosti z Turína
Lawrence Summers

**Lawrence Summers** (* 30. november 1954 New Haven, Connecticut) je americký ekonóm a profesor. V rokoch 19911993 hlavný ekonóm Svetovej banky a v rokoch 19992001 tajomník ministerstva financií Spojených štátov.

## Iné projekty

Kategória:Ekonómovia USA
Kategória:Osobnosti z New Havenu (Connecticut)