open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Strofa

**Strofa** (iné názvy: **sloha**, zastarano **sloka**) je uzavretá rytmická, významová, intonačná, obvykle i syntaktická básnická jednotka skladajúca sa z minimálne dvoch veršov. Jej samostatnosť sa zvýrazňuje grafickým odčlenením od zvyšku strof. Tradične mávajú strofy jednej básne jednotnú stavbu (totožný počet rovnako rytmicky organizovaných veršov, rovnaké usporiadanie rýmu).

## Typy strof
Jedným z delení, podľa ktorého možno strofy roztriediť je počet veršov. Antická verzológia rozdelila strofy na nasledovné:
***distichton** – dva verše
***tristich** – tri verše
***tetrastich** – štyri verše
Okrem vyššie uvedených gréckych termínov sa v slovenskej verzológii pre trojveršovú strofu používa aj výraz *terceto* a pre štvorveršovú *kvarteto*. Ďalej existuje *kvinteto* (päť veršov), *sexteto* (šesť veršov) a pod.

Okrem počtu veršov môžeme pri delení vziať do úvahy aj stopovú organizáciu strofy, rozvrh rýmov v nej a pod. Ak sa berie ohľad aj na tieto atribúty, poznáme napr. tieto typy strof:

***[[tercína]]** – Trojveršová strofa talianskeho pôvodu najčastejšie zložená z päťstopových jambických veršov s typickým rozvrhnutím rýmov (každý rým sa v básni objaví trikrát). 
***[[ritornel]]** – Trojveršová strofa podobná tercíne s odlišným usporiadaním rýmov (schéma *aba cdc efe* – druhý verš sa nerýmuje). 
***[[stanca]]** – Osemveršová strofa talianskeho pôvodu obsahujúca desaťslabičné verše jambického spádu so schémou rýmu *abababcc*.
***[[nona]]** – Deväťveršová strofa talianskeho pôvodu, ktorá vznikla rozšírením stancy o jeden verš, ktorý sa nerýmuje s predošlými.
***[[decima]]** – Desaťveršová strofa provensalského pôvodu skladajúca sa z rýmovaných (podľa schémy *abbaaccddc* alebo *ababacdccd*) osemslabičných veršov spočiatku trochejského, neskôr i jambického spádu.

Strofy je možné deliť i na základe autorov, ktorí ich vytvorili, napr. sapfická strofa podľa starogréckej autorky Sapfo.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Literárne pojmy
Douris

**Douris** alebo **Duris** () môže byť:
* starogrécky historik, pozri Douris zo Samosu 
* starogrécky maliar váz, pozri Douris (maliar)
 
**Douris** alebo **Duris** môže byť aj:
* bývalý kanadský hokejista, pozri Peter Douris
* francúzsky herec, pozri Romain Duris
 
## Zdroje
1. liga hádzanárov 1994/95

**1. liga hádzanárov** v sezóne **1994/95** bol 2. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaž niesla dobový názov *II. liga* a súťažilo v nej 12 družstiev. Víťazom ligy sa stalo družstvo PPS Detva, ktoré tak priamo postúpilo do extraligy.

## Systém súťaže
Súťaže pozostávala iba z jednej dlhodobej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže mal právo postúpiť do najvyššej ligy. Naopak, posledné družstvo zostúpilo do 2. ligy.
 
## Účastníci

Poznámka: Družstvo LKH Levice, ktoré skončilo v minulej sezóne na 7. mieste, nenastúpilo do súťaže a bolo z nej vylúčené. Nahradili ho Bojnice, ktoré sa v kvalifikácii o druhú najvyššiu súťaž umiestnili na 2. mieste za Novými Zámkami.

## Výsledky
;Zápasy

;Tabuľka

## Referencie

## Pozri aj
* Extraliga hádzanárov 1994/95
* 1. liga hádzanárok 1994/95

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Slovenského zväzu hádzanej

## Zdroje
* Denník Šport 1994, 1995
* Denník Új Szó, 1995

Kategória:Hádzaná v 1994
Kategória:Hádzaná v 1995
Kategória:Šport na Slovensku v 1994
Kategória:Šport na Slovensku v 1995
Kategória:1. liga hádzanárov
Oblík (vrch v Slanských vrchoch)

**Oblík** () je vrch v Slanských vrchoch, krajinnom celku Matransko-slanskej oblasti. Leží nad obcou Hermanovce nad Topľou, približne  východne od Prešova. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Šimonka. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Vranov nad Topľou a na katastrálnom území obce Hermanovce nad Topľou. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí situované Hermanovce nad Topľou a severne ležiace Petrovce, rovnakým smerom sa nachádzajú aj Pavlovce, juhozápadne Zlatá Baňa a juhovýchodne Zámutov. 

## Opis
Oblík leží na východe strednej, najvyššej časti podcelku Šimonka, v rázsoche, vedúcej severovýchodným smerom z Hermanovského hrebeňa medzi Šimonkou () a Čiernou horou (). Severne sa nachádza Veľká hora () a Hrb (), západne Tri chotáre (), Krivý javor (), Lysá (), Čierna hora () a Bodoň (), južne Chabzdová (), Tancoška (), Dubník (), Šimonka (), Praporec () a Ivanov vrch () a východne Byrotka () a Kunova hora (). Masív je súčasťou povodia Tople, kde vodu zo západných a severných svahov odvádza Hlboký potok a z východných Dúbravský a Hermanovský potok. Veľkú časť vrchu pokrýva NPR Oblík. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných častí s redšou vegetáciou je však možné vidieť okolité vrcholy Slanských vrchov, no tiež Čergov, Ondavskú vrchovinu, Vihorlatské vrchy a Východoslovenskú nížinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no nakoľko ide o chránené územie, prístup je možný iba:

* po  modrej značke južným úpätím z Hermanoviec nad Topľou na rázc. Lúka pod Oblíkom 
* po  žltej a  zelenej značke z Petroviec cez rázc. Pod Hrbom do sedla Lúka pod Oblíkom 

## Referencie

## Pozri aj
* Slanské vrchy
* Šimonka (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Slanských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Slanských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Vranov nad Topľou
Kategória:Hermanovce nad Topľou
Encyclopædia Universalis

náhľad|Logo francúzskej encyklopaedie.

náhľad|Jednotlivé zväzky (časti).

**Encyclopædia Universalis** je všeobecná encyklopédia vo francúzskom jazyku, ktorú vydáva spoločnosť Encyclopædia Britannica Inc. Články Encyclopædie Universalis sú zamerané na vzdelaných dospelých čitateľov a píšu ich tímy redaktorov na plný úväzok a odborných prispievateľov.

Napísalo ju viac ako 7 400 odborných autorov a obsahuje takmer 30 000 médií (články, videá, fotografie, mapy, kresby atď.), je najspoľahlivejšou referenčnou zbierkou dostupnou vo francúzštine. Zahŕňa všetky oblasti vedomostí. Má 28 zväzkov s celkovým počtom približne 32 000 strán.

## História
Túto spoločnosť založil v roku 1966 špecialista na vydávanie a predaj kníh a zbierok Claude Grégory. Prvé vydanie vyšlo v 20 zväzkoch medzi rokmi 1968 až 1975.

## Referencie

## Pozri aj
* Encyclopaedia Beliana
* Encyclopædia Britannica
* Ottův slovník naučný
* Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers
* A Pallas nagy lexikona

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Universalis.fr na oficiálnom webe 

Kategória:Francúzske encyklopédie
Štyri modernizácie

**Štyri modernizácie** (, ) bol program reforiem čínskeho hospodárstva, formálne ohlásených premiérom Čou En-lajom a implementovaných najvyšším vodcom Teng Siao-pchingom. Cieľom štyroch modernizácií bolo dosiahnutie "mierne prosperujúcej spoločnosti."

O „štyroch modernizáciách“, t.j. modernizácii krajiny v štyroch oblastiach – modernom poľnohospodárstve, priemysle, vede a technike a národnej obrane – hovoril Čou En-laj na zasadnutiach novozvoleného parlamentu (Celočínskeho zhromaždenia ľudových zástupcov) už v decembri 1964 a znovu v januári 1975. Krátko po smrti Čou En-laja a Mao Ce-tunga v roku 1976 získal v druhej polovici roku 1978 kontrolu nad Komunistickou stranou Číny Teng Siao-pching. V decembri 1978 Teng Siao-pching vyhlásil štyri modernizácie za cieľ politiky Komunistickej strany Číny a formálne tým začal reformný proces.

V dôsledku štyroch modernizácií sa mala Čínska ľudová republika na začiatku 21. storočia zmeniť na hospodársku veľmoc. Dôležitou zložkou štyroch modernizácií bol dôraz na hospodársku sebestačnosť. Otvorením domáceho trhu mal byť zvýšený objem zahraničných investícií, modernizácia výrobnej základne mala byť dosiahnutá nákupom zariadenia z Japonska, a napokon zo Západu mal byť získaný prístup k moderným výrobným postupom.

Čou En-laj najprv v roku 1964 hovoril o potrebe moderného poľnohospodárstva, moderného priemyslu, modernej vedy a techniky a modernej národnej obrany. Následne boli spomínané štyri oblasti modernizácie vždy uvádzané v rovnakom poradí až do roku 1981, kedy komunistická strana, štátne úrady i médiá posunuli priemysel na prvé miesto. Odvtedy hovoria čínski predstavitelia -  dôsledne a bez výnimiek - o modernizácii priemyslu, poľnohospodárstva, vedy a techniky a národnej obrany.

Štyri modernizácie predstavovali liberalizáciu ekonomiky bez toho, aby zároveň došlo k piatej modernizácii, tj. liberalizácii politického systému, ktorú žiadala časť intelektuálov. Teng Siao-pching to dal zreteľne najavo, keď v marci 1979 vytýčil štyri základné princípy, ktorých sa musí Čína držať, a síce socialistickej cesty, diktatúry proletariátu, vedúcej úlohy strany a marxizmu-leninizmu v spojení s Mao Ce-tungovým učením. 

Implementácia začala ešte pod vedením Maovho nástupcu Chua Kuo-fenga, ktorý nadväzoval na tradične poňaté päťročnice a stanovoval gigantické plány. Jeho projekty boli pre neúspech zastavené v polovicu roku 1979, vedenie prebral Teng Siao-pching, ktorý sa v prvej fáze sústredil na reformy v poľnohospodárstve.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Politika v Číne
Kategória:Dejiny Číny
Zoznam vrcholov v Zemplínskych vrchoch

**Zoznam vrcholov v [[Zemplínske vrchy|Zemplínskych vrchoch]]** zahŕňa pomenované vrcholy s nadmorskou výškou nad  Zoznam vychádza z údajov, dostupných na stránkach hiking.sk a podrobnej turistickej mape.

## Zoznam vrcholov
náhľad|Rozhľadňa

## Pozri aj
* Zoznam vrcholov v Slanských vrchoch
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Referencie



Zemplínske vrchy

Zemplínske vrchy
Ostrica

**Ostrica** môže byť:

* rod trvácich bylín z čeľade šachorovitých, lat. *Carex*, pozri ostrica (rod)
* vrch v Spišsko-gemerskom krase, pozri Ostrica (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
SK Sturm Graz

**Sportklub Sturm Graz** je rakúsky futbalový klub, ktorý sídli v meste Graz. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Rakúska futbalová Bundesliga. Klub hráva svoje zápasy na štadióne Merkur Arena s kapacitou 16 364 miest.

## História klubu
SK Sturm Graz bol založený v roku 1909 ako robotnícky tím, na rozdiel od svojich susedov Grazer AK, založený v roku 1902. V rokoch 1921 až 1949 zožal tím značný úspech, keď 11-krát vyhral krajský šampionát v Štajersku. V roku 1949 vstúpil Sturm Graz do najvyššej rakúskej národnej lige a to ako prvý klub mimo Viedne.

Sturm Graz sa trikrát stal rakúskym majstrom v sezónach 1997/98, 1998/99 a 2010/11. Šesťkrát sa tešili zo zisku rakúskeho poháru.

Najväčším rivalom Sturm Graz je Grazer AK, s ktorým hrávajú derby o Graz.

## Úspechy klubu

* **[[Rakúska futbalová Bundesliga]]** (4x)
** **Víťaz**: 1997/98, 1998/99, 2010/11, 2023/24
* **[[Rakúsky pohár]]** (6x)
** **Víťaz**: 1995/96, 1996/97, 1998/99, 2009/10, 2017/18, 2022/23
* **[[Rakúsky superpohár]]** (3x)
** **Víťaz**: 1996, 1998, 1999

## Sturm Graz v európskych súťažiach

## Káder mužstva

**Súčasná zostava:**

 

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Rakúske futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1909
Kategória:Šport v Grazi
Larsa

[alt=Uctievač Larsa, votívna soška venovaná bohu Amurru za Hammurapiho života, začiatok 2. tisícročia pred n. l., Louvre|náhľad|''Uctievač z Larsy'', votívna soška venovaná bohu [Martu (boh)|Amurru za Chammurapiho života, začiatok 2. tisícročia pred Kr., Louvre]]

**Larsa**, Berossom označovaná aj ako **Larancha/Laranchon** (*Λαραγχων*) a spájaná s biblickým Ellasarom, bol významný mestský štát starovekého Sumeru, centrum kultu boha slnka Utu. Leží asi 25 km juhovýchodne od Uruku v irackom gubernáte Dhikar, pri východnom brehu kanála Šatt-en-Nil na mieste modernej osady Tell as-Senkereh alebo Sankarah.

## História
Historická Larsa existovala už za vlády Eannatuma z Lagašu (vládol približne 2500 – 2400 pred Kr.), ktorý ju pripojil k svojej ríši.

Mesto sa stalo politickou silou počas obdobia Isin-Larsu. Po páde Tretej urskej dynastie asi 2000 pred Kr. sa Ishbi-Erra, úradník posledného kráľa Tretej dynastie urskej, Ibbi-Sina, presťahoval do Isinu a zriadil vládu, ktorá sa vydávala za nástupcu Tretej dynastie urskej. Išbi-Erra odtiaľ znovu dobyl Ur, ako aj mestá Uruk a Lagaš, ktoré boli podriadené Larse. Nasledujúci vládcovia Isinu vymenovali guvernérov, ktorí vládli nad Larsou; jedným z takýchto guvernérov bol Amorejčan menom Gungunum. Ten sa nakoniec s Isínom rozišiel a v Larse založil nezávislú dynastiu. Aby legitimizoval svoju vládu a zasadil Isinovi ranu, Gungunum dobyl mesto Ur. Keďže oblasť Larsa bola hlavným centrom obchodu cez Perzský záliv, Isin stratil nesmierne výnosnú obchodnú cestu, ako aj mesto s veľkým kultovým významom.
[alt=Zoznam kráľov Larsy, 39. rok Chammurapiho vlády, Louvre|náhľad|Zoznam kráľov Larsy, 39. rok [Chammurapi|Chammurapiho vlády, Louvre]]
Dvaja Gungunumovi nástupcovia, Abisare (asi 1841 – 1830 pred Kr.) a Sumuel (asi 1830 – 1801 pred Kr.), podnikli kroky na úplné odrezanie Isinu od prístupu ku kanálom. Isin rýchlo stratil politický a hospodársky vplyv.

Larsa sa stala mocnou, ale nikdy nezískala veľké územie. Na svojom vrchole za vlády kráľa Rim-Sina I. (asi 1758 – 1699 pred Kr.) Larsa kontrolovala len asi 10 – 15 ďalších mestských štátov, čo sa ani zďaleka nepribližovalo územiu, ktoré kontrolovali iné dynastie v mezopotámskych dejinách. Napriek tomu možno archeologicky zistiť obrovské stavebné projekty a poľnohospodárske podniky. Po porážke Rim-Sina I. babylonským kráľom Chammurabim sa Larsa stala menej významným miestom, hoci sa predpokladá, že bola sídlom prvej babylonskej dynastie Ľudu mora. O Larse sa vedelo, že bola aktívna počas novobabylonského obdobia na základe stavebných tehál, ako aj niekoľkých klinopisných textov z larsského chrámu Šamaša, ktoré sa našli v Uruku.

Larsa je považovaná za zdroj viacerých tabuliek zahŕňajúcich babylonskú matematiku vrátane tabuľky Plimpton 322, ktorá obsahuje vzory pytagorejských trojíc.
## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Archeologické lokality v Iraku
Kategória:Staroveké mestá
Samsu-iluna

alt=Záznam o predaji pôdy za vlády Samsu-Iluna|náhľad|Záznam o predaji pôdy za vlády Samsu-Iluna

**Samsu-iluna** (amorejsky: **Šamšu**; asi 1749 – 1712 pred Kr.) bol siedmy kráľ zakladajúcej amorejskej dynastie v Babylone, ktorý vládol v rokoch 1749 pred Kr. až 1712 pred Kr. (stredná chronológia) alebo v rokoch 1686 až 1648 pred Kr. (krátka chronológia). Bol synom a nástupcom Chammurapiho, matka je neznáma. Jeho vláda sa vyznačovala násilnými povstaniami v oblastiach dobytých jeho otcom a opustením niekoľkých významných miest, predovšetkým v Sumeri.

## Okolnosti Samsu-ilunovej vlády
Keď sa Chammurapi dostal k moci v meste Babylon, ovládal malú oblasť bezprostredne okolo tohto mesta a zo všetkých strán ho obklopovali oveľa mocnejší protivníci. Kým zomrel, podmanil si Sumer, Ešnunnu, Asýriu a Mari a stal sa pánom Mezopotámie. Výrazne oslabil a ponížil aj Elam a Gutejcov.

Hoci boli tieto štáty porazené, neboli zničené. Ak mal Chammurapi plán na ich pripojenie k Babylonu, nežil dosť dlho na to, aby ho dotiahol do konca. V priebehu niekoľkých rokov po jeho smrti Elam a Asýria opustili babylonskú orbitu a na všetkých dobytých územiach sa začali revolty. Úloha vysporiadať sa s týmito, ako aj ďalšími problémami, pripadla Samsu-ilunovi. Hoci viedol neúnavné kampane a zdá sa, že často víťazil, ukázalo sa, že kráľ nie je schopný zastaviť rozpad ríše. Cez to všetko sa mu však podarilo udržať jadro svojej ríše neporušené, čo umožnilo mestu Babylon upevniť svoju pozíciu v dejinách. 

## Vyľudňovanie Sumeru
[alt=Dakiya, vysoký úradník Samsu-iluna a syn Damiq-ilishu, posledného kráľa dynastie Isin.|náhľad|Dakiya, vysoký úradník Samsu-iluna a syn [Damik-ilišu|Damik-ilišua, posledného kráľa dynastie Isin.]]
Samsu-ilunove výpravy nemuseli byť jedinou príčinou spúšte, ktorú spôsobil Uruku a Uru, a jeho strata Sumeru mohla byť rovnako vypočítavým ústupom ako porážkou.

Záznamy v mestách Ur a Uruk v podstate prestávajú po 10. roku Samsu-ilunovej vlády, ich kňazi zrejme pokračovali v písaní, ale zo severnejšie položených miest. Približne v tomto čase sa končia aj záznamy z Larsy. V Nippure a Isine pokračujú záznamy až do Samsu-ilunovho 29. roku vlády a potom prestávajú aj tam. Tieto prestávky sa pozorujú aj v archeologických záznamoch, kde dôkazy poukazujú na to, že tieto mestá boli z veľkej časti alebo úplne opustené na stovky rokov, až do obdobia Kassitov.  

## Náboženské a astronomické úspechy
Hoci Samsu-ilunova vláda nebola pokojná, nebola úplne zameraná na vojnu. Je známe, že napríklad obnovil hradby v Kiši, Nippure a Sippare, a že rovnako ako jeho otec propagoval Mardukov kult. Zrejme tiež obnovil chrám É-babbar zasvätený Šamašovi (známy aj ako Utu) v Larse, zikkuraty v Sippare, a zikkuraty Zababu a Ištar v Kiši.  

Okrem toho existujú špekulácie, že Samsu-iluna zaviedol štandardný babylonský kalendár, možno ako prostriedok na užšie prepojenie svojej ríše. 
## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 18. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 18. storočí pred Kr.
Kategória:Vládcovia Babylonie
1. liga hádzanárov 1995/96

**1. liga hádzanárov** v sezóne **1995/96** bol 3. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaž niesla dobový názov *II. liga* a súťažilo v nej 12 družstiev. Víťazom ligy sa stalo družstvo TJ Štart Nové Zámky, ktoré tak priamo postúpilo do extraligy.

## Systém súťaže
Súťaž pozostávala iba z jednej dlhodobej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže mal právo postúpiť do najvyššej ligy. Naopak, posledné družstvo zostúpilo do 2. ligy (vtedy pod názvom *majstrovstvá kraja*).
 
## Účastníci

Poznámka: V súťaži malo hrať aj družstvo TJ Sokol Žilina, ktoré ako posledný tím zostúpilo z extraligy, ale do 1. ligy sa neprihlásilo. Nahradilo ho Kysucké Nové Mesto, ktoré v kvalifikácii o 1. ligu skončili na 2. mieste a zároveň do ktorého hráči Žiliny podali kolektívny presun. Kysucké Nové Mesto tak získalo podľa platných pravidiel SZH nástupnícke právo.

## Výsledky
;Zápasy

;Tabuľka

## Referencie

## Pozri aj
* Extraliga hádzanárov 1995/96
* 1. liga hádzanárok 1995/96

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Slovenského zväzu hádzanej

## Zdroje
* Denník Šport 1995, 1996
* Denník Új Szó, 1996

Kategória:Hádzaná v 1995
Kategória:Hádzaná v 1996
Kategória:Šport na Slovensku v 1995
Kategória:Šport na Slovensku v 1996
Kategória:1. liga hádzanárov
Cité du Cinéma

**Cité du Cinéma** alebo **Les Studios de Paris** je francúzske filmové štúdio založené režisérom a producentom Lucom Bessonom a otvorené v roku 2012. Areál má 5,5 hektára a obsahuje hlavnú budovu, natáčacie haly a parkoviská. Ateliéri vznikli na mieste starej továrne. Výstavba celého komplexu trvala desať rokov a stála vyše 160 miliónov.

Ide o akýsi ekvivalent britského Pinewood Studios, nemeckého Studio Babelsberg, talianskej Cinecittà alebo českého Barrandov Studio.

Vznikli tu fimy ako *[[3 dni na zabitie]]* (2014), *[[Valerian a mesto tisícich planét]]* (2017) *[[Taxi 5]]* (2018), *[[Anna (film)|Anna]]* (2019), ''Notre-Dame v plamenech'' (2022) či *[[DogMan]]* (2023).

## Vybavenie
Zdroj:

### Hlavná budova
Ústredie obsahuje dve paluby pravú a ľavú, ktoré obsahujú:
* dve školy
* bufety, kaviarne, reštaurácie
* kancelárie
* výrobne dielne
* šatne s maskérňami a kostymérkami

### Natáčacie haly

### Parkovisko
Areál parkoviska s vyše 300 parkovacími miestami a strážený vrátnicou.

## Galéria

Súbor:Cité du cinéma.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Ancienne turbine 2.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Extérieur.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Mezzanine 2.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Studio.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Ébénisterie.jpg
Súbor:Cité Cinéma - Saint-Denis (FR93) - 2024-02-17 - 4.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Mezzanine.jpg
Súbor:Cité Cinéma - Saint-Denis (FR93) - 2024-02-17 - 3.jpg
Súbor:Cité du Cinéma - Nef.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* La Cité du Cinéma  na oficiálnom webe 
* Fotogaléria štúdii
* Yumpu

Kategória:Luc Besson
Kategória:Francúzske filmové štúdiá
Kategória:Filmové podniky
Kategória:Podniky založené v 2012
Emanuela

**Emanuela** môže byť:

* krstné meno, pozri Emanuela (meno)
* hlavná postava série Emmanuelle, pozri pod Emanuela (postava)
* francúzsky film z roku 1974, pozri ''Emanuela'' (film)

## Pozri aj
* Emmanuelle
Hatňanskovci

**Hatňanskovci** alebo **Hatňanskí** (príp. *páni z Hatného*; dobovo v základnom tvare: *Hatnanski, Hatnenski, Hatnai*) boli uhorský šľachtický rod pôsobiaci v Trenčianskej stolici.
## Dejiny rodu
Ide o rod domáceho pôvodu, ktorého základným majetkom bola obec Hatné. Najstarším známym predkom rodu je Ondrej, syn Kiliána, ktorý dostal v roku 1321 od kráľa Karola Róberta donáciu na 7 dedín. V 20. rokoch 15. storočia zaznamenal rod nárast majetkovej držby. Juraj a jeho synovia Ladislav, Gašpar a Juraj dostali v roku 1438 od uhorského kráľa Albrechta panstvá Klieština a Kátlina a v roku 1439 hrad a panstvo Budatín. V roku 1460 sa stal Juraj držiteľom Ilavy a kapitánom tamojšieho hradu. V roku 1466 dal časť svojich majetkov do zálohu Podmanickovcom a neskôr sa Hatňanskovci dostali aj do sporu so Suňogovcami, ktorí sa stali držiteľmi hradu a panstva Budatín.

Koncom 15. storočia sa Hatňanskovci márne snažili získať späť majetky dané Podmanickovcom, ktorí im ich odmietali vydať aj po vyplatení zálohovej sumy, a rod začal upadať. Rod vymrel začiatkom 16. storočia Jurajom, ktorý sa márne domáhal vrátenia hatňanskovských majetkov a zomrel v mladom veku.

## Referencie

Kategória:Šľachtické rody na Slovensku
Kategória:Šľachtické rody v Uhorsku
Rakúsky parlament

**Rakúsky parlament** () je dvojkomorový spolkový zákonodarný zbor Rakúskej republiky. Skladá sa z dvoch komôr – Národnej rady a Spolkovej rady. V špecifických prípadoch sa schádzajú obe komory ako Spolkové zhromaždenie. Zákonodarný zbor zasadá v budove rakúskeho parlamentu vo Viedni.

## Prehľad

**[[Národná rada (Rakúsko)|Národná rada]]** sa skladá zo 183 poslancov volených pomerným volebným sytémom vo všeobecných voľbách. Legislatívne obdobie trvá päť rokov, voľby sa konajú skôr, ak národná rada predčasne pristúpi k vlastnému rozpusteniu. Národná rada je dominantnou (aj keď „dolnou“) komorou rakúskeho parlamentu, a preto sa pojmy *parlament* a *národná rada* bežne používajú ako synonymá.

**[[Spolková rada (Rakúsko)|Spolková rada]]** je volená nepriamo prostredníctvom krajinských snemov (*Landtage*) deviatich štátov Spolkovej republiky a odráža rozdelenie kresiel v rakúskej Landtage. Štáty sú vo Spolkovej rade zastúpené zhruba podľa veľkosti ich obyvateľstva. Po každom sčítaní obyvateľstva sa kreslá prerozdeľujú medzi štáty a celková veľkosť komory sa v dôsledku toho mierne líši. Súčasná Spolková rada sa skladá zo 61 delegátov. Pokiaľ ide o väčšinu otázok, Spolková rada má len odkladné právo veta, ktoré môže Národná rada zrušiť uznesením sa kvalifikovanou väčšinou. Spolková rada má však absolútne právo veta nad návrhmi zákonov, ktoré majú zmeniť právomoci buď štátov, alebo samotnej Spolkovej rady.

**[[Spolkové zhromaždenie (Rakúsko)|Spolkové zhromaždenie]]** (*Bundesversammlung*) je orgán, ktorého funkcia má prevažne slávnostný charakter a tvoria ho poslanci oboch komôr parlamentu. Federálne zhromaždenie sa schádza len zriedka, napríklad pri inaugurácii spolkového prezidenta. Možno však poznamenať, že za výnimočných okolností rakúska ústava udeľuje Spolkovému zhromaždeniu značnú zodpovednosť. Príkladom toho môže byť jeho kľúčová úloha pri hypotetickej obžalobe prezidenta.

Obe komory parlamentu, ako aj Spolkové zhromaždenie, zasadajú v budove parlamentu, ktorá sa nachádza na viedenskej Ringstraße. V rokoch 2017 až 2022 zasadali kvôli rekonštrukcii budovy parlamentu v Redute v Hofburgu.

## Referencie


## Externé odkazy

* Oficiálna domovská stránka Rakúskeho parlamentu (po anglicky)
* Oficiálna domovská stránka Rakúskeho parlamentu (po nemecky)
* Predsedovia Národnej rady (po nemecky)
* Predsedovia Spolkovej rady (po nemecky)

## Zdroj

Kategória:Politika v Rakúsku
Kategória:Dvojkomorové parlamenty
Kategória:Rakúsky parlament
Č’

náhľad|Bronzové č' dynastie Šang
**Č’** (, ) je typ čínskeho artefaktu vyrobeného z bronzu, ktorý sa používal ako rituálna nádoba na víno.

Boli používané v starovekej Číne, počas obdobia dynastií Šang a Čou. Č' má tvar malého pohárika, niekedy s pokrievkou. V období dynastie Šang mali prevažne tvar malých fliaš, väčšinou s pokrievkou, okrúhlym bruchom, výraznými ústami a okrúhlym podstavcom. V období dynastie Západný Čou sa presadzovala štvorcová čaša, a v období bojujúcich štátov sa č' vyvinuli do podlhovastých čiaš.

## Galéria

Súbor:Western Zhou Bronze Zhi 01.jpg|náhľad|263x263bod|Bronzové č' západnej dynastie Čou
Súbor:ShouMianWenZhi.JPG|náhľad|263x263bod|Č' zdobené motívom tchao-tchie zo zbierky múzea v Luo-jang


## Referencie

## Pozri aj
* Ťüe

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Nádoby
Kategória:Výrobky z bronzu
Kategória:Umenie v Číne
Praporec

**Praporec** () je vrch v Slanských vrchoch, krajinnom celku Matransko-slanskej oblasti. Leží nad obcou Hermanovce nad Topľou, približne  severozápadne od Vranova nad Topľou. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Šimonka. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Vranov nad Topľou a zasahuje na katastrálne územie obcí Hermanovce nad Topľou, Rudlov a Zámutov. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaný Zámutov a Rudlov, východne ležiace Hlinné a Zlatník, severne Hermanovce nad Topľou a Petrovce a západne Zlatá Baňa. 

## Opis
Praporec leží na východe strednej, najvyššej časti podcelku Šimonka, v rázsoche vedúcej východným smerom zo Šimonky () na Ivanov vrch (). Severne sa nachádza Byrotka (), Oblík (), Hrb () a Tri chotáre (), západne Čierna hora (), Šimonka (), Bodoň (), Chabzdová (), Tancoška () a Dubník (), južne Makovica (), Menší vrch (), Čulkov () a Čierna skala () a východne Hlavačka (), Rúbaň () a Ivanov vrch (). Masív patrí do povodia Tople, kde vodu zo severných svahov odvádza Hermanovský potok, z východných Slaný a Ivanov potok a z južných Zámutovský potok. Na vrchol vedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných častí s redšou vegetáciou je možné vidieť okolité vrcholy Slanských vrchov, no tiež Čergov, Ondavskú vrchovinu, Vihorlatské vrchy a Východoslovenskú nížinu.

## Prístup
* po  modrej značke:
** od juhovýchodu zo Zámutova na vrchol
** od východu z Hlinného cez rázc. Pod Ivanovým vrchom
* po  zelenej značke:
** od juhovýchodu z Rudlova cez rázc. Javorová
** od severu z Hermanoviec nad Topľou cez rázc. Pod Praporcom 

## Referencie

## Pozri aj
* Slanské vrchy
* Šimonka (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Slanských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Slanských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Vranov nad Topľou
Kategória:Hermanovce nad Topľou
Kategória:Rudlov
Kategória:Zámutov
Dušan Vlahović

náhľad|Dušan Vlahović
**Dušan Vlahović** je srbský futbalista, ktorý hrá ako útočník pre Juventus FC a srbské národné futbalové mužstvo. Počas svojej futbalovej kariéry vyhral 2-krát Srbský pohár, 1-krát Srbskú ligu a 1-krát Coppa Italia Primavera. Počas sezóny 2021/22 dostal ocenenie v súťaži Coppa Italia a počas sezóny 2018/19 v súťaži Coppa Italia Primavera.

## Referencie

Kategória:Srbskí futbalisti
Kategória:Futbaloví útočníci
Kategória:Hráči Juventus FC
Julie Bowenová

**Julie Bowenová** (; * 3. marec 1970, Baltimore, Maryland, USA) je americká herečka, známa z televízneho seriálu *Moderná rodina* (20092020).

## Detstvo a mladosť

Bowenová sa narodila v Baltimore, v štáte Maryland. Má dve sestry – je sestrou špecialistky na infekčné choroby Annie Luetkemeyer a dizajnérky Molly Luetkemeyer. Bowenová má nemecký pôvod. 

## Kariéra

Bowenová mala prvú výraznejšie úlohu v roku 1994, vo filme *Runaway Daughters*, kde hrala po boku herca Paula Rudda. Hosťovala aj vo viacerých televíznych seriáloch, napríklad v seriáli *[[Dawsonov svet|Dawson's Creek]]*. V rokoch 2000 až 2004 hrala jednu z hlavných úloh v televíznom seriáli *Ed*. V roku 2004 sa pripojila k natáčaniu televízneho seriálu *[[Nezvestní]]*, kde účinkovala až do roku 2007.

V rokoch 2009 až 2020 hrala v televíznom seriáli *Moderná rodina*. Za svoj herecký výkon získala šesť po sebe idúcich nominácií na Primetime Emmy Award za vynikajúcu herečku vo vedľajšej úlohe v komediálnom seriáli (2010 – 2015), pričom túto cenu získala v rokoch 2011 a 2012.

Bowenová sa okrem iného aktívne venuje aj dabingu. 

## Súkromný život

Bowenová trpí kardiovaskulárnym ochorením – bradykardiou, kvôli čomu mala od svojich dvadsiatich rokov kardiostimulátor.

Od roku 2004 je vydatá za Scotta Phillipsa, s ktorým má troch synov. Vo februári 2018 požiadala o rozvod, ktorý bol právoplatný od septembra toho istého roku. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Kategória:Držitelia ceny Emmy
Kategória:Osobnosti z Baltimoru
Babylonský kalendár

alt=Kalendár z Nippuru, III. urská dynastia|náhľad|Kalendár z Nippuru, III. urská dynastia

**Babylonský kalendár** bol lunisolárny kalendár s rokmi pozostávajúcimi z 12 lunárnych mesiacov, z ktorých každý sa začínal vtedy, keď bol pri západe slnka prvýkrát viditeľný nový polmesiac nízko nad západným obzorom, plus jeden interkalárny mesiac, ktorý sa vkladal podľa potreby na základe dekrétu. Kalendár vychádzal zo sumerského (z tretej dynastie Ur) predchodcu, ktorý sa zachoval v podobe Šulgiho kalendára z Ummy zo  (asi 21. storočie pred Kr.).

## Mesiace
Rok sa začína na jar a je rozdelený na dvanásť mesiacov. Slovo pre „mesiac" bolo akkadské. (*arḫu, araḫ*). Hlavnému božstvu Asýrčanov je priradený prechodný interkalárny mesiac, čo dokazuje, že kalendár má pôvod v starobabylonskej ríši, a nie v neskoršej stredoasýrskej ríši.

Počas babylonského zajatia Židov v šiestom storočí pred Kristom boli tieto názvy mesiacov prevzaté do hebrejského kalendára.

Až do 5. storočia pred Kr. bol kalendár úplne založený na pozorovaní, ale približne od roku 499 pred Kr. sa mesiace začali riadiť lunisolárnym cyklom, ktorý trval 19 rokov a mal 235 mesiacov. Hoci sa zvyčajne nazýva Metónov cyklus podľa Metóna Aténskeho (432 pred Kr.), Metón sa o tomto cykle pravdepodobne dozvedel od Babylončanov. Po maximálne troch ojedinelých výnimkách sa do roku 380 pred Kr. mesiace kalendára riadili cyklom bez výnimky. V 19-ročnom cykle sa vsunul mesiac Adaru 2, s výnimkou roku, ktorý mal v cykle číslo 17, keď sa vložil mesiac Ulūlu 2. V tomto období bol prvým dňom každého mesiaca (začínajúcim sa pri západe slnka) naďalej deň, keď bol prvýkrát spozorovaný nový polmesiac - kalendár nikdy nepoužíval určený počet dní v žiadnom mesiaci.
## Dni

Počítajúc od novu mesiaca Babylončania slávili každý siedmy deň ako „svätý deň", nazývaný aj „zlý deň" (čo znamená „nevhodný" na zakázané činnosti). V tieto dni mali úradníci zakázané vykonávať rôzne činnosti a obyčajní ľudia si nesmeli „niečo priať", pričom aspoň 28. deň bol známy ako „deň odpočinku". V každý z nich sa prinášali obety inému bohu a bohyni, zrejme za súmraku, aby sa vyhli zákazom: Marduk a Ištar 7., Ninlil a Nergal 14., Sin a Šamaš 21. a Enki a Mah 28. Tabuľky zo šiesteho storočia pred Kristom z obdobia vlády Kýra Veľkého a Kambysesa II. naznačujú, že tieto dátumy boli niekedy približné. Lunácia trvajúca 29 alebo 30 dní v podstate obsahovala tri sedemdňové týždne a záverečný týždeň trvajúci osem alebo deväť dní vrátane, ktorý prerušoval súvislý sedemdňový cyklus.

## Iné kalendáre a systémy

* Arménsky kalendár
* Etiópsky kalendár
* Hebrejský kalendár
* Islamský kalendár
* Staroegyptský kalendár

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Babylonia
Kategória:Kalendáre
Daskalovov dom

**Daskalovov dom** môže byť:

* dom v Bulharsku:
** Daskalovov dom (Kovačevica)
** Daskalovov dom (Triavna)

* dom v Severnom Macedónsku:
** Daskalovov dom (Kratovo)
** Daskalovov dom (Vevčani)
Dobrodružný film

[náhľad|Symbol dobrodružných filmov je aj [Indiana Jones.]]

**Dobrodružný film** je kinematografický žáner charakterizovaný prítomnosťou dobrodružstva. Žáner dobrodružného filmu má voľné hranice, pretože často zahŕňa aj iné kinematografické žánre, ako je western, sci-fi alebo akčné. Prostredie hrá dôležitú úlohu v každom dobrodružnom filme. Zvyčajne sa odohrávajú vo vzdialených krajinách, ako sú stratené kontinenty alebo iné exotické miesta.

Bežnou témou dobrodružných filmov sú postavy, ktoré opúšťajú svoj domov alebo miesto pohodlia a idú splniť cieľ, vydávajú sa na cesty, pátranie, hľadanie pokladu, hrdinské cesty a prieskumy alebo pátranie po neznámom.

## História

### USA
Popularita dobrodružných filmov vyvrcholila v 30. a 40. rokoch 20. storočia, kedy sa pravidelne natáčali filmy ako *Captain Blood*, *The Adventures of Robin Hood* a *The Mark of Zorro* s americkými hlavnými hviezdami, ktorí boli s týmto žánrom úzko spätí. Prvými vplyvnými tvorcami dobrodružných filmov boli Douglas Fairbanks, Zoltan Korda a John Huston.

### Francúzsko
Francúzska kinematografia prijala typ hrdinu, ktorý bol vytvorený v USA a využívala svoje hviezdy ako Gérard Philipe, Jean-Paul Belmondo, Alain Delon a Jean Marais v dobrodružstve. O ľahkovážnosti hlavných hrdinov sa však čoraz viac pochybovalo. Vplyvným režisérom sa stal Philippe de Broca, ktorý na svojom konte má *[[Cartouche]]*, *[[Ukradli torzo Jupitera]]*, *[[Muž z Ria]]*, *[[Muž z Hongkongu]]* či *[[Muž z Acapulca]]*.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Filmové žánre
Michael Sharik

**Michael Sharik** (* 13. august 1919, Jersey City, Hudson County, New Jersey, USA† 8. september 1999, Morrow, Warren County, Ohio, USA) bol americký vojak, člen elitnej jednotky United States Army Rangers rusínskeho a slovenského pôvodu. Známym sa stal pre svoju účasť na vylodení v Normandii a bojom v 2. svetovej vojne.

## Život
Michael Sharik sa narodil rodičom Paulovi Sarikovi (Šarik) pôvodom z obce Závadka neďaleko Michaloviec a Mary Drutarovej (Drotárovej) pôvodom z obce Úbrež neďaleko Sobraniec. Ešte ako malý chlapec sa vrátil s matkou do vtedajšieho Československa do obce Úbrež kde bývali v rokoch 1920 až 1929. V tomto roku sa vrátili do USA. Podobné sťahovanie medzi domovinou a USA bolo vtedy pomerne bežné.

Michael  vstúpil do armády v roku 1940. V roku 1943 sa stal členom 2. práporu jednotky Rangers. So svojou jednotkou sa zúčastnil viacerých bitiek. Medzi najvýznamnejšie a určite aj najťažšie patrí útok na Pointe du Hoc, ktorý sa odohral počas dňa D. Michael Sharik sa v decembri 1944 už ako seržant roty D zúčastnil aj slávneho bodákového útoku na kótu 400 v Hürtgenskom lese, kde bol medzi prvými, ktorí sa dostali až na vrchol kopca. Za svoju službu získal okrem iných vyznamenaní aj Bronzovú hviezdu a Purpurové srdce.

Sharik po vojne pokračoval v kariére v armáde, pracoval na oddelení špeciálnych zbraní. Neskôr slúžil aj v Západnom Nemecku a v Turecku. Po odchode do dôchodku ostal žiť v štáte Ohio.

## Referencie


## Externé odkazy
*CWO Michael “Mike” Sharik

Kategória:Slovenské osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Osobnosti USA druhej svetovej vojny
Kategória:Osobnosti USA rusínskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti z Jersey City
Šulgi

[alt=Cylindrická pečať Shulgi. Nápis znie: "Nuskovi, najvyššiemu ministrovi Enlila, jeho kráľa, za život Šulgiho, silného hrdinu, kráľa Uru, kráľa Sumeru a Akkadu, Ur-Nanibgal, guvernér Nippuru, syn Lugal-engarduga, guvernéra Nippuru, venoval toto." [1] Múzeum Louvre.|náhľad|[Valcová pečať Šulgiho. Nápis znie: „Nuskovi, najvyššiemu ministrovi Enlila, jeho kráľa, za život Šulgiho, silného hrdinu, kráľa Uru, kráľa Sumeru a Akkadu, Ur-Nanibgal, guvernér Nippuru, syn Lugal-engarduga, guvernéra Nippuru, venoval tento dar." Múzeum Louvre.]]

**Šulgi** (predtým uvádzaný ako **Dungi**) z Uru bol druhým kráľom tretej dynastie v Ure. Vládol 48 rokov, približne od roku 2094 – 2046 pred Kr. (stredná chronológia) alebo pravdepodobne približne od roku 2030 – 1982 pred Kr. (krátka chronológia). Medzi jeho úspechy patrí dokončenie stavby Veľkého urského zikkuratu, ktorú začal jeho otec Ur-Nammu. Na svojich nápisoch prijal tituly „kráľ Uru", „kráľ Sumeru a Akkadu" a „kráľ štyroch kútov vesmíru". Od 23. roku svojej vlády používal pred svojím menom symbol pre božstvo, ktorý označoval jeho apoteózu.

## Život a vláda

Šulgi bol synom urského kráľa Ur-Nammu a jeho kráľovnej, manželky Watartum. Pre všetkých 48 rokov jeho vlády sú známe letopočty, ktoré poskytujú pomerne úplný súčasný pohľad na najdôležitejšie momenty jeho kariéry.
[alt=Portrét Šulgiho ako staviteľa na základnom klinci. Metropolitné múzeum umenia|náhľad|Portrét Šulgiho ako staviteľa na základnom klinci. [Metropolitan Museum of Art|Metropolitné múzeum umenia]]
Šulgi je známy najmä vďaka rozsiahlej revízii učebných osnov pisárskej školy. Hoci nie je jasné, koľko toho skutočne napísal, existuje množstvo oslavných básní napísaných týmto panovníkom a adresovaných tomuto panovníkovi. V 23. roku svojho panovania sa vyhlásil za boha a ako takého ho uznával celý Sumer a Akkad.

Niektoré rané kroniky odsudzujú Šulgiho za jeho bezbožnosť: *Weidnerova kronika* (ABC 19) uvádza, že „nevykonával svoje obrady do bodky, poškvrnil svoje očistné rituály". *Kráľovský zoznam panovníkov z Uru* ho obviňuje z nevhodnej manipulácie s obradmi, keď na nich skladal „nepravdivé stély, drzé nápisy". *Kronika prvých kráľov* (ABC 20) ho obviňuje z „kriminálnych sklonov a majetok z Esagily a Babylonu si odniesol ako korisť".

### Meno
Rané neistoty pri čítaní klinového písma viedli k tomu, že pred koncom 19. storočia sa bežne používali transliterácie **Šulgi** a **Dungi**. V priebehu 20. storočia sa však vedecký konsenzus priklonil od *dun* k *šul* ako správnej výslovnosti. Písanie Šulgiho mena pisármi s determinatívom *diĝir* odráža jeho zbožštenie počas jeho vlády, pričom toto postavenie a písanie si predtým nárokoval jeho akkadský predchodca Naram-Sin.
## Referencie

## Pozri aj

* Sumerský kráľovský zoznam

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Sumerskí vládcovia
Špionážny film

[náhľad|Kódové označenie tajného agenta [James Bond|Jamesa Bonda.]]

**Špionážny film** je kinematografický žáner súvisiaci so špionážou, často obsahujúci akčné scény. Mnohé špionážne romány boli sfilmované, hoci v mnohých prípadoch sa všeobecný tón diel zmenil. Ide o podžáner akčnej kinematografie.

Špionážne filmy často ukazujú špionážne aktivity vládnych agentov a ich riziko, že ich odhalia nepriatelia. Od nacistických špionážnych trilerov zo 40. rokov cez filmy o Jamesovi Bondovi až po súčasné high-tech blockbustery. Špionážny film bol vždy obľúbený u divákov na celom svete.

## James Bond
Najznámejšími predstaviteľmi špionážnych filmov sú filmy o Jamesovi Bondovi. Pôvodne knihy, neskôr filmy boli stvorené Ianom Flemingom.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* So The Theory Goes

Kategória:Filmové žánre
IFK Göteborg

**Idrottsföreningen Kamraterna Göteborg** známy ako **IFK Göteborg** je švédsky futbalový klub zo sídlom v meste Göteborg. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Allsvenskan. Klub bol založený v roku 1904 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Gamla Ullevi s kapacitou 18 454.

## História klubu
Klub vznikol v roku 1904. O štyri roky neskôr vyhralo IFK Göteborg svoje prvé švédske majstrovstvá a ukončili štvorročnú nadvládu Örgryte IS. IFK Göteborg boli pri vzniku súčasnej najvyššej švédskej súťaže Allsvenskan v roku 1924. Svoj prvý titul v tejto súťaži získali v sezóne 1934/35.

IFK Göteborg sa stal celkovo 13-krát víťazom Allsvenskan a sú druhým najúspešnejším švédskym tímom po Malmö FF. IFK Göteborg je však jediným tímom zo Škandinávie, ktorý vyhral niektorú z hlavných súťaži UEFA a to hneď dvakrát. V sezónach 1981/82 a 1986/87 sa stali víťazmi Pohára UEFA. Dvakrát sa dostali do semifinále Európskeho pohára.

V jarnej časti sezóny 2021 pôsobil v klube aj slovenský reprezentant Marek Hamšík.

## Úspechy klubu

* **[[Allsvenskan]] (13x)**
** **Víťaz**: 1934/35, 1941/42, 1957/58, 1969, 1982, 1984, 1990, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 2007
* '''Svenska Cupen''' **(8x)**
** **Víťaz**: 1978/79, 1981/82, 1982/83, 1991, 2008, 2012/13, 2014/15, 2019/20
* **[[Európska liga UEFA|Európska liga UEFA/Pohár UEFA]] (2x)**
** **Víťaz**: 1981/82, 1986/87
* Európsky pohár/Liga majstrov UEFA
** Semifinále: 1985/86, 1992/93

## IFK Göteborg v európskych súťažiach

## Káder mužstva

 

## Poznámky


## Externé odkazy
https://ifkgoteborg.se/

## Zdroj

Kategória:Švédske futbalové kluby
Kategória:Futbalové kluby založené v 1904
Veronika vodná

**Veronika vodná** () je druh z rodu veronika z čeľade skorocelovité (*Plantaginaceae*). Je to jednoročná, zriedka trváca bylina. Prirodzene sa vyskytuje od Európy po Kaukaz a od severnej Afriky cez Azorské ostrovy po Severnú Ameriku.

## Opis
Veronika vodná je jednoročná, zriedka trváca bylina s plazivým podzemkom. Byľ je vzpriamená alebo na báze krátko poliehavá, na uzloch zakoreňujúca, vyššie vystúpavá. Spravidla je hrubá a dutá, tupo štvorhranná a často červenkastá. Väčšinou je holá alebo hore roztrúsene žliazkato chlpatá. Vysoká je 15 až 50 (80) cm.  

Listy sú protistojné, všetky sediace, široko čiarkovité, podlhovasté až kopijovité a celistvookrajové. V hornej časti tmavozelenej čepele sú jemne zúbkaté, končisté a holé.  

Súkvetia tvoria bohaté pazušné strapce, holé alebo čiastočne žliazkaté. Sú zložené z množstva kvetov, ktoré vyrastajú v pazuchách malých listeňov. Štvorpočetná tanierovitá koruna s priemerom 3 – 5 mm je belavá alebo ružová a červeno žilkovaná. Každý kvet má dve tyčinky a jednu čnelku, dlhú do 2 mm. Štyri diela kalicha sú podlhovasté, na vrchole končisté a väčšinou kratšie ako tobolka. Kvetné stopky sú rovné, nápadne odstávajúce v pravom uhle a kratšie ako kopijovité listene.

Kvitne v júli až októbri. Podobne ako ostatné vodné druhy z rodu veronika môže byť značne variabilná, v závislosti od podmienok na stanovišti.

## Rozšírenie a výskyt
Prirodzený areál rozšírenia veroniky vodnej sa rozprestiera od Európy po Kaukaz a od severnej Afriky cez Azorské ostrovy po Severnú Ameriku. Na Slovensku bola roztrúsene zistená na Záhorskej a Podunajskej nížine, v Slovenskom krase a v Bukovských vrchoch.  

Veronika vodná obľubuje brehy stojatých vôd, trsťové porasty a močariská a rastie na mokrých, zaplavovaných i bahnitých, stredne humóznych pôdach.

## Poddruhy
Webové stránky POWO rozlišujú v rámci tohto druhu tieto poddruhy:
*''Veronica catenata'' subsp. ''catenata'' – s výskytom od Európy cez severnú Afriku  po Severnú Ameriku
*''Veronica catenata'' subsp. ''pseudocatenata'' – s výskytom v Egypte a Líbyi.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
vodná
Kategória:Rastliny s ružovými kvetmi
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Milan Sýkora

**Milan Sýkora** môže byť:
* Milan Sýkora (geológ) (19462023) slovenský geológ
* Milan Sýkora (chemik) slovenský chemik, materiálový vedec
* Milan Sýkora (archeológ) (* 1975) český archeológ a kasterológ

Sýkora, Milan
Ivanov vrch

**Ivanov vrch** () je vrch v Slanských vrchoch, krajinnom celku Matransko-slanskej oblasti. Leží nad obcou Zlatník, približne  severozápadne od Vranova nad Topľou. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Šimonka. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Vranov nad Topľou a zasahuje na katastrálne územie obcí Hermanovce nad Topľou, Zlatník a Hlinné. Najbližšími sídlami sú severne situované Hermanovce nad Topľou, východne ležiaci Zlatník a Hlinné, juhovýchodne sa nachádza Rudlov a Zámutov a západne Zlatá Baňa. 

## Opis
Ivanov vrch leží na východe strednej, najvyššej časti podcelku Šimonka, v rázsoche vedúcej východným smerom zo Šimonky () cez Praporec (). Severne sa nachádza Stredná hora (), Byrotka (), Oblík () a Hrb (), západne Tri chotáre (), Čierna hora (), Šimonka (), Dubník () a Praporec (), južne Makovica (), Menší vrch (), Čulkov () a Čierna skala () a východne Hlavačka (), Lipová (), Húšťavy () a Rúbaň (). Oblasť je súčasťou povodia Tople, kde vodu zo západných svahov odvádza Hermanovský potok, zo severovýchodných Zlatníček a z južných Slaný potok. Na vrchol vedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Zo skalných brál je však možné vidieť okolité vrcholy Slanských vrchov, no tiež Busov, Ondavskú vrchovinu, Vihorlatské vrchy a Východoslovenskú nížinu.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke cez rázc. Pod Ivanovým vrchom:
** od východu z Hlinného
** od juhovýchodu zo Zámutova
* po  zelenej značke od severu z Hermanoviec nad Topľou cez rázc. Pod Praporcom a Pod Ivanovým vrchom 

## Referencie

## Pozri aj
* Slanské vrchy
* Šimonka (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Slanských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Slanských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Vranov nad Topľou
Kategória:Hermanovce nad Topľou
Kategória:Zlatník (okres Vranov nad Topľou)
Kategória:Hlinné
Čchen Jün

**Čchen Jün** (, ; * 13. jún 1905, Šanghaj† 10. apríl 1995, Peking) bol jedným z najvplyvnejších a najmocnejších čínskych vodcov 20. storočia. Od roku 1931 do roku 1987 pôsobil v Ústrednom výbore Komunistickej strany Číny, z toho viac ako 40 rokov v politbyre. Za svoju účasť pri založení Čínskej ľudovej republike a najmä kvôli svojej moci v osemdesiatych rokoch dvadsiateho storočia sa radí medzi tzv. Osem nesmrteľných Komunistickej strany Číny.

V roku 1934 sa pripojil k Dlhému pochodu. Po stáži v Moskve sa v roku vrátil do vojnového centra komunistickej strane v Jen-ane, kde pôsobil hlavne v oblasti ekonomiky, hoci po základnej škole nemal žiadne formálne vzdelanie.

Čchen bol jedným z mála vodcov, ktorí neschvaľovali koncept Veľkého skoku, ale rešpektovali reálnu situáciu a plánovali transformáciu čínskej ekonomiky na dobu najmenej troch päťročníc. Ďalšími vodcami boli Čou En-laj, Po I-po a vedúci Štátnej plánovacej komisie Li Fu-čchun.

Hoci bol za svoj nesúhlasný postoj odsúdený, v roku 1961 sa vrátil na vrchol, keď bol vyzvaný, aby viedol tím, ktorý obnovil čínsku ekonomiku. Počas Kultúrnej revolúcie bol kritizovaný ako „kapitalista“ a bol vylúčený zo všetkých svojich funkcií s výnimkou členstva v Ústrednom výbore strany.

Potom, čo sa Mao stiahol po Veľkom skoku do ústrania, tak najvyššiu štátnu funkciu a tým aj zodpovednosť za vývoj ekonomiky vložil na bedrá Liou Šao-čchimu. Tomu sa podarilo zostaviť tím odborníkov, pomerne rýchlo upokojiť napätie v spoločnosti a naštartovať oživenie ekonomiky. V jeho tíme nechýbali Teng Siao-pching, Čchen Jün a ďalšie osobnosti, sú známi ako iniciátori úspešných reforiem začatých po roku 1979.

Keď v roku 1977 dostal Teng Siao-pching späť na pozíciu podpredsedu Ústredného výboru, Čchen tiež opäť nadobudol významnú úlohu. Zatiaľ čo Teng sa stal architektom rozsiahlych ekonomických reforiem, Čchen zostal verný svojim starým marxistickým ideálom, ktoré slúžili ako dôležitá brzda tempa vývoja Číny v 80. a začiatkom 90. rokov a donútili Tenga ku kompromisom. Čchena sa zapísal do dejín skôr pre svoj koncept „ekonomiky vtáčej klietky“. Podľa jeho názoru by mal čínsky trh fungovať ako vták v klietke. Táto klietka by nemala byť príliš malá, inak by sa vták udusil. Ale vták musel byť držaný v klietke, inak by odletel. Hoci Čchen formálne odišiel v roku 1987, jeho vplyv na ekonomické rozhodovanie bol stále značný. Ním vedená konzervatívna frakcia získala dominanciu v strane po masakre na námestí Nebeského pokoja v Pekingu v roku 1989, avšak liberáli sa vrátili k moci po Teng Siao-pchingovej ceste na juh, ktorá v roku 1992 oživila reformné procesy.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Čínski politici
Kategória:Čínski komunisti
Kategória:Politici Komunistickej strany Číny
Kategória:Osobnosti zo Šanghaja