Kentaur (mytológia)

[thumb|''Bronzová socha kentaura'', pri [Zámok de Malmaison|zámku de Malmaison]]

**Kentaurus** (staršie, dnes už nespisovné názvy: **centaurus**, **kentaur** [toto je aj český názov], **centaur** [toto je aj anglický názov]; množné číslo je *kentauri/centauri*, menej často *kentaurovia/centaurovia* alebo občas *kentaury*/*centaury*; starogr. κένταυρος – kentauros, ) je v gréckej mytológii stvorenie, ktoré je spolovice človek a spolovice kôň. V ranej antike boli kentauri na maľovaných vázach zobrazovaní s ľudským trupom v páse pripojení ku konskému telu.

Toto vyobrazenie poločloveka a polozvieraťa viedlo mnohých antických autorov k tomu, aby ich považovali väčšinou za záporné mýtické stvorenia. Okrem malých výnimiek akými boli kentauri Cheirón, alebo Folos ich grécke mýty opisujú ako divé, surové a ľuďom nepriateľské bytosti, ktorých mená poväčšine ani nepoznáme. Z mýtov poznáme mená len niečo vyše dvadsiatich Kentaurov.

O ich pôvode najstaršie grécke mýty mlčia. Až v piatom storočí pred Kr. napísal grécky básnik Pindaros, že predok kentaurov **Kentauros** bol synom lapitského kráľa Ixióna a bohyne oblakov Nefely. Kentauros potom splodil kentaurov s divou kobylou z tesálskych lesov. Maloázijskí Gréci vo svojich mýtoch kentaurov nemali, ich miesto však zaujali podobné bytosti zvané siléni. Siléni boli kentaurom podobní na rozdiel od kentaurov to boli však dvojnohé bytosti. V neskorších mýtoch kentauri stratili veľa zo svojej pôvodnej divokosti a v sprievode silénov a Pana často tvorili búrlivý sprievod boha Dionýza pri jeho oslavách.

## Prvé vyobrazenia
Dve hnedočervené kresby kentaurov na keramike, ktoré boli súčasťou veľkého objavu mykénskych keramických výrobkov nájdených v Ugarite, sú z bronzovej doby. Maľovaný hnedočervený kentaur na gréckej keramike nájdený pri héróone (pamätník postavený pre héroa - hrdinu) na archeologickej lokalite, ktorá sa nachádza pri meste Lekfandi na ostrove Eubója, patrí tiež medzi prvé maľby s vyobrazením kentaura. Vyobrazenie bojovníka bojujúceho s kentaurom, ktoré je typické pre toto obdobie, sa nachádza v Metropolitan Museum of Art. Jedno z najstarších vyobrazení kentaura je na kamennom pečatidle z približne deviateho storočia pred Kr. Dnes sa nález nachádza v parížskej Národnej knižnici.

## Teórie o pôvode
[thumb|left|175px|Kentaur unášajúci [Nymfa (mytológia)|nymfu od Laurenta Marquestea, použitý mramor, 1892, Tuilerijské záhrady, Paríž]]

Pôvod kentaurov treba podľa najrozšírenejšej teórie možno hľadať v nejakej starovekej gréckej kultúre, ktorá ešte nepoznala jazdectvo. Mohlo sa to stať po prvom kontakte s kočovníkmi, ktorých považovali za poloľudí a polozvieratá. (Bernal Díaz del Castillo píše o podobnom nedorozumení, keď Aztéci takto mylne vnímali španielsku kavalériu). Zelené pláne v centrálnej Ázii (pravdepodobne oblasť dnešného Kazachstanu) boli miestom, kde prvýkrát človek skrotil koňa.

Podľa gréckych mýtov bol národ Lapitov (boli v príbuzenstve s kentaurami) prvým, ktorý osedlal kone.

Rímsky filozof a básnik Lucretius Carus vo svojom didaktickom diele *De rerum natura* (O pôvode vecí) napísal v prvom storočí pred Kr., že odmieta existenciu kentaurov z dôvodu rozdielnej rýchlosti rastu koňa oproti človekovi. Hovorí o tom, že trojročný kôň je už v zrelom veku, pričom trojročný človek je ešte len dieťa, čo vylučuje existenciu hybridných zvierat.

## Súčasné ponímanie
Kentaur bol v gréckej mytológii všeobecne považovaný za symbol chaosu a nespútanej vášne. V súčasnosti je však zobrazovaný značne odlišne.

C.S. Lewis vo svojom diele *Kronika Narnie* vykresľuje kentaurov ako múdre a ušľachtilé stvorenia, ktoré sú nadané vo hvezdárstve, veštení, liečení a v boji.

V diele *[[Harry Potter (knihy)|Harry Potter]]* od J.K. Rowlingovej, kentauri žijú v zakázanom lese blízko Rokfortskej školy. Žijú v stádach a sú zruční v lukostreľbe, liečení a astrológii. Napriek tomu, že vo filme majú živočíšnejšiu podobu, dá sa usúdiť, že svojim vzhľadom sa mohli viac podobať  ľudom. Rowlingovej opis nie je prekvapujúci, pretože sa inšpirovala C.S. Lewisom.

## Bitka kentaurov s Lapitmi
K najznámejšej bitke medzi kentaurami a Lapitmi došlo na svadbe lapitského kráľa Peirithoa a Hippodamie, ktorej sa zúčastnili aj takmer všetci grécki hrdinovia. Na svadbe sa hostia opili, takže u kentaurov tak zvíťazila ich zvieracia stránka. Ich vodca Eurytión sa vrhol na nevestu a chcel ju. Ostatní kentauri vodcu nasledovali a už aj mali zvyšok lapitských žien v narúčiach. Grécki hrdinovia sa postavili pri obrane lapitských žien na stranu Lapitov, a tak sa bitka pre kentaurov skončila tragicky. Krvavá bitka skončila víťazstvom Lapitov a Grékov a z kentaurov prežilo len niekoľko zbabelcov, ktorí ušli.Keďže kentauri boli v gréckej mytológii považovaní za divokých a neskrotných, čakal ich podobný osud ako Titánov, ktorí boli porazení Olympskými bohmi. Aj vojenské spory Grékov a kentaurov predstavujú boj medzi civilizáciou a barbarstvom.

Posledný boj Kentaurov najlepšie stvárnili mramorové reliéfy na Partenóne vytvorené Feidiasom alebo skulptúra z obdobia renesancie od Michelangela.

## Referencie

## Literatúra
* M. Grant and J. Hazel. *Who's Who in Greek Mythology*. David McKay & Co Inc, 1979.
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Projekt o kentauroch v literatúre
* MythWeb  článok o kentauroch
* Harry Potter Lexicon články o kentauroch v Harry Potter

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Bájne tvory gréckej mytológie