open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Excitácia (zvýšenie energie)

vpravo|náhľad|Po absorbovaní energie môže elektrón vyskočiť z nulového stavu na energeticky vyššie hladiny
**Excitácia** alebo **(vz)budenie** je zvýšenie energie atómu, jadra atómu, molekuly či kryštálu nad jeho základnú energiu. Po excitácii je daný systém v tzv. **excitovanom stave**, teda stave s vyššou energiou ako je základný energetický stav daného atómu. Tento prebytok energie sa obyčajne uvoľňuje vo forme elektromagnetického žiarenia. Opakom excitácie je **deexcitácia**.

Excitácia sa využíva pri mnohých chemických stanovanieach, napríklad Mössbauerovej spektroskopii.

## Atóm
V prípade jednoduchého atómu sa excitácia prejaví ako preskok elektrónu v atóme na vyššiu energetickú hladinu. Pri excitácii musí elektrón získať určitú energiu (excitačná energia) vo forme žiarenia alebo zrážkou s inou časticou.

Excitácia žiarením (fotoexcitácia) nastáva pri absorpcii fotónu elektrónom, ak energia fotónu zodpovedá energii potrebnej na preskok z nižšej energetickej hladiny na vyššiu (viazane viazaný prechod).

Excitácia nárazom vzniká zrážkou atómu s voľným elektrónom (zriedkavo aj s iónom alebo s iným atómom), pričom atóm odoberie voľnému elektrónu energiu potrebnú na preskok viazaného elektrónu v atómovom obale z nižšej energetickej hladiny na vyššiu. Ak je energia narážajúceho elektrónu vyššia, môže nastať ionizácia, t. j. úplné uvoľnenie sa pôvodne viazaného elektrónu od atómu (viazane voľný prechod). Atóm zotrvá v stave excitácie len veľmi krátko (obyčajne do 10-8 s), jeho vzbudený elektrón sa vráti samovoľne do pôvodného energetického stavu (deexcitácia) a vyžiari pritom získanú energiu E vo forme fotónu vlnovej dĺžky λ = hc/E, kde h je Planckova konštanta a c rýchlosť svetla (emisia žiarenia, spektrálna čiara). Relatívny počet atómov, ktoré sú v podmienkach termodynamickej rovnováhy v excitovanom stave, vyjadruje Boltzmannova rovnica.

## Referencie

Kategória:Kvantová mechanika
Kategória:Fyzikálna chémia
Medzihviezdna polarizácia

**Medzihviezdna polarizácia** je čiastočná polarizácia svetla hviezd, vyvolaná pravdepodobne orientáciou nesférických čiastočiek medzihviezdneho prachu (medzihviezdna hmota) pozdĺž siločiar medzihviezdneho magnetického poľa. Medzihviezdna polarizácia prejavuje koreláciu s farebným excesom, zapríčineným medzihviezdnou absorpciou.

Kategória:Polarizácia
Mriežka

**Mriežka** môže byť:
*malá mreža
*vec podobná malej mreži, často ako objekt, cez ktorý možno do veľkej miery prehliadnuť, ale cez ktorý nemožno celkom prejsť
* v optike: skrátene optická mriežka
* v elektrotechnike: riadiaca elektróda (synonymum riadiaca mriežka)
* pravidelné usporiadanie atómov, iónov či molekúl:
**skrátene atómová mriežka
**skrátene iónová mriežka
**skrátene kryštálová mriežka
*vo vzduchotechnike: skrátene vetracia mriežka
*v krajčírstve: ažúr
*vo výtvarnom umení: ornament charakteristický pre 40. roky 18. storočia obsahujúci mušlu alebo rakajový ornament, pozri mriežka (ornament)
*v reprodukčných technikách: raster
*drevený rám so štvorcovou sieťou uprostred slúžiaci ako pomocný prostriedok na zachytenie perspektívnej skratky zobrazovaného objektu, pozri mriežka (zobrazovacia pomôcka)
*znak „#“, pozri mriežka (znak)
Rambután (ovocie)

Odborný názov je Nephelium lappaceumnáhľad|Rambután

**Rambután** je malé guľaté ovocie s čiernou alebo oranžovo-žltou šupkou pokrytou veľkým množstvom mäkkých a pomerne dlhých vlasov, ktoré sa ľahko lúpe. Pochádza z rastliny obličkovník rambutánový .

Vo vnútri plodu je jedno polodlhé semeno, ktoré je obklopené takmer priesvitnou, rôsolovitou, ale pevnou dužinou. Táto aromatická dužina je sladká a má pikantnú chuť. Rambután sa konzumuje surový alebo sa z neho pripravujú kompóty. Pražené semená sú údajne veľkou pochúťkou.

## Iné projekty

Kategória:Tropické ovocie
Základný poludník

**Základný poludník** (nultý poludník) je poludník na vesmírnom telese, od ktorého sa počíta súradnicová dĺžka (napríklad na Zemi greenwichský poludník, na Slnku Carringtonov poludník). Opakom, resp. predĺžením základného poludníka je stoosemdesiaty poludník. Základný a stoosemdesiaty poludník rozdeľujú povrch guľatého kozmického telesa na východnú a západnú pologuľu.

Na rozdiel od rovníka, ktorý je určený rotáciou planéty (alebo mesiaca či iného telesa), nultý poludník musí byť stanovený dohodou. Môže to byť v podstate ľubovoľný poludník planéty, pretože všetky poludníky sú rovnako dlhé a nijaký z nich nemá významné postavenie.

Kategória:Planetológia
Medziplanetárne magnetické pole

**Medziplanetárne magnetické pole** je magnetické pole v medziplanetárnom priestore. Jeho zdrojmi sú Slnko a planéty. Účinky medziplanetárneho magnetického poľa závisia od vzdialenosti a konštelácie týchto zdrojov a prejavujú sa zmenou pohybu nabitých častíc v medziplanetárnom priestore (magnetosféra).

Kategória:Magnetizmus
Kategória:Medziplanetárna hmota
Medziplanetárne prostredie

**Medziplanetárne prostredie** alebo **medziplanetárny priestor** je medziplanetárny plyn a medziplanetárny prach so systémom magnetických a gravitačných polí telies slnečnej sústavy. V širšom význame tvorí medziplanetárne prostredie medziplanetárna hmota.

Kategória:Medziplanetárna hmota
Medziplanetárny prach

**Medziplanetárny prach** sú drobné tuhé častice medziplanetárnej hmoty, mikrometeoroidy (kozmický prach).

Kategória:Medziplanetárna hmota
Medziplanetárny plyn

**Medziplanetárny plyn** je medziplanetárna plazma pozostávajúca najmä z ionizovaného vodíka, protónov, elektrónov, jadier hélia, ktoré sa šíria zo Slnka rýchlosťou asi 400-500 km/s. Hustota častíc dosahuje v okolí Zeme 10-5 m-3, čo zodpovedá hustote plynu okolo 10-20 kg . m-3. Medziplanetárny plyn je expandujúca časť slnečnej koróny, resp. slnečný vietor.

Kategória:Medziplanetárna hmota
Meniskus (optika)

**Meniskus** je šošovka ohraničená dvoma guľovými plochami, ktorých stredy ležia na jednej strane. Rozlišuje sa spojný kladný meniskus (konkávnokonvexná šošovka) a rozptylný záporný meniskus (konvexnokonkávna šošovka). Kladný meniskus je jednoduchý fotografický objektív.

Kategória:Šošovky
Meridiánový kruh

**Meridiánový kruh** alebo **poludníkový kruh** je ďalekohľad otočný len okolo jednej osi, nastavený v smere miestneho poludníka a spojený s veľkým, presne deleným kruhom, čo umožňuje odčítať sklon s presnosťou až na desatinu uhlovej sekundy. Odčítava sa pomocou niekoľkých mikroskopov rovnomerne rozložených po obvode kruhu, aby sa vylúčili chyby delenia kruhu a jeho výstrednosť. Nulová poloha kruhu sa určí namierením ďalekohľadu zvisle nadol na ortuťový horizont, v ktorom sa pozoruje obraz kríža. Meridiánový kruh je v podstate pasážnik väčších rozmerov.

Kategória:Astronomické prístroje
Metastabilná hladina

**Metastabilná hladina** je energetická hladina v atóme, na ktorej môže elektrón zotrvať relatívne dlhý čas (až celú sekundu), kým prejde na nižšiu energetickú hladinu spontánnym prechodom. Ten sa pri prechode z iných hladín uskutoční približne za 10-8 s. Prechod elektrónov z metastabilnej hladiny sa môže uskutočniť iba v extrémnych fyzikálnych podmienkach (rozsiahle oblasti veľmi riedkeho plynu, aké sú napríklad v planetárnych hmlovinách); vznikajú pritom zakázané čiary. V normálnych fyzikálnych podmienkach atómy nemôžu emitovať žiarenie prechodom z metastabilnej hladiny; skôr ako sa takýto prechod môže uskutočniť, elektrón sa z metastabilnej hladiny dostane na nižšiu energetickú hladinu zrážkou s iným atómom, ktorému odovzdá časť svojej energie.

Kategória:Kvantová mechanika
Meteorická stanica

**Meteorická stanica** je stanica s prístrojmi na pozorovanie meteorov (napríklad Springhill Meteor Observatory v Kanade). Jej zariadenie závisí od druhu pozorovaní (vizuálne, teleskopické, radarové, fotografické, televízne) a od zvolenej metódy pozorovania.

Kategória:Astronomické observatóriá
Meteoritika

**Meteoritika** je vedný odbor skúmajúci pôvod a fyziku (astronomické aspekty) meteoritov, ich chemické a izotopové zloženie, obsah minerálov, morfológiu, vznik meteorických kráterov a súvislosti meteoritov s inými telesami planetárnej sústavy.
Miestna superkopa galaxií

::*Novšie sa názvom Miestna superkopa (galaxií)/Miestna nadkopa (galaxií)/Miestna supergalaxia/Supergalaxia označuje širšie poňatá superkopa, nazývaná Laniakea, pozri [[Laniakea]].*
right|thumb|Galaxie patriace do Miestnej superkopy

**Miestna superkopa galaxií** (iné názvy: **Miestna superkopa**, **Miestna supergalaxia**, **Supergalaxia**, **Miestna nadkopa (galaxií)**; novšie: **Superkopa (galaxií) v Panne**,  **Nadkopa (galaxií) v Panne**, **Supergalaxia v Panne** [namiesto "v Panne" môže byť výraz **Panna** či **Virgo**]) je superkopa galaxií, do ktorej patrí aj naša Galaxia spolu s ostatnými galaxiami Miestnej skupiny galaxií. 

Jej stredom je pravdepodobne kopa galaxií v Panne (Virgo), patria však do nej aj ďalšie kopy galaxií, napríklad Ursa Maior a mnohé menšie kopy. Priemer Miestnej superkopy galaxií je 130 miliónov ly, jej celková hmotnosť 1015 Mסּ. Patrí do nej spolu asi 10 000 galaxií. Podľa G. ne Vaucouleursa má sploštený tvar, t. j. jestvuje pomerne výrazná koncentrácia galaxií k supergalaktickému rovníku, ktorý prebieha približne kolmo na základnú rovinu Mliečnej cesty. Odvodenie rotácie Miestnej superkopy galaxií (G. de Vaucouleurs) z radiálnych rýchlostí galaxií, podľa ktorého Galaxia obieha okolo stredu Miestnej superkopy galaxií rýchlosťou približne 400 km.s-1, vyvoláva značné pochybnosti. Novšie túto rotáciu opäť potvrdilo vyšetrenie anizotropie pohybov ďalekých galaxií typu Sc, ktoré dokazuje, že Galaxia sa pohybuje rýchlosťou 454 km . s-1 v smere galaktických súradníc l = 163°, b = -11°.

## Odkazy

Kategória:Superkopy galaxií
Supergalaktický rovník

**Supergalaktický rovník** je najväčšia kružnica na oblohe, prechádzajúca oblasťami najväčšieho zhustenia galaxií Miestnej superkopy galaxií. Supergalaktický rovník je približne kolmý na galaktický rovník. Jeho polohe zodpovedá severný superga­laktický pól so súradnicami I = 47°, b = +5°. Supergalaktický rovník sa pretína s galaktickým rovníkom v súhvezdí Kasiopeja.

Kategória:Galaxie
Atmosférické hvizdy

**Atmosférické hvizdy** alebo **atmosfériky** sú elektromagnetické signály pochádzajúce z atmosférických výbojov pri búrkach. Šíria sa atmosférou na veľmi dlhých vlnách, zodpovedajúcich frekvenciám 103-104 Hz (ako frekvencie zvukových vĺn), pozdĺž magnetických siločiar. Pri rádiovom príjme sú počuteľné ako praskot alebo charakteristický hvizd s klesajúcim tónom. Z rýchlosti šírenia atmosférických hvizdov na rôznych vlnách (spektrum a.) možno odvodiť koncentráciu iónov a elektrónov vo vysokej atmosfére.

Kategória:Atmosféra
Kategória:Elektromagnetické žiarenie
Automatická medziplanetárna stanica

**Automatická medziplanetárna stanica** môže byť:
* umelé kozmické teleso s automatizovaným alebo poloautomatizovaným systémom funkcií, určené na kozmické lety v medziplanetárnom priestore. Spravidla sa od neho odpájajú (alebo sa pripájajú) pristávacie moduly alebo orbitálne komplexy na výskum planét (napríklad automatická medziplanetárna stanica Mars 3 alebo Pioneer-Venus)
* sovietske kozmické sondy
* kozmické sondy, ktoré plnia svoju funkciu po pristátí na povrchu planéty (napríklad Viking 1) alebo Mesiaca (automatická mesačná stanica, napríklad Luna 16).

Kategória:Kozmické sondy
Azimutálna os

**Azimutálna os** je zvislá os azimutálnej montáže ďalekohľadu, okolo ktorej sa nastavuje ďalekohľad v azimute.

Kategória:Ďalekohľady
Bailyho perly

thumb|Bailyho perly
**Bailyho perly** sú optický úkaz pozorovateľný tesne pred začiatkom úplného zatmenia Slnka a po jeho skončení alebo pri prstencovom zatmení. Vzniká prechodom slnečných lúčov cez nerovnomerný okraj Mesiaca a prejavuje sa ako oblúkový reťazec žiarivých perál. Úkaz pozoroval Francis Baily pri úplnom zatmení Slnka v Taliansku v roku 1836.

Kategória:Zatmenia
Kategória:Eponymické termíny v astronómii
Almagest

[thumb|Ukážka z latinského prekladu Almagestu z roku [1451]]
**Almagest** je latinizovaná podoba stredovekého arabského názvu () používaného pre najznámejší spis slávneho gréckeho astronóma a geografa Klaudia Ptolemaia Μαθηματικἠ Σύνταξις (Mathématiké syntaxis – *Matematická sústava*). Dielo pozostáva z trinástich kníh a vzniklo v 2. storočí po Kr. v egyptskej Alexandrii a zoskupovalo všetky antické poznania v odbore astronómia (ako sú napríklad polohy hviezd, planét, súhvezdí). Obsahuje aj kompletný Hipparchov katalóg hviezd (originál sa nezachoval), polohy (λ, β) 1 025 hviezd k epoche a ekvinokciu roku 138. Až do novoveku bolo v arabskom i európskom svete autoritatívnym pojednaním o tomto odbore založeným na geocentrizme. Jeho astrologickým dodatkom je*[[Tetrabiblos]]*.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Dejiny astronómie
Kategória:Knihy z 2. storočia
Balmerov skok

right|frame|Balmerov skok na spektrogramoch dvoch hviezd: nadobra Epsilon Orionis (hore) a trpaslíka Gama Aurigae (dole); zvislá čara označuje polohu hrany Balmerovej série

**Balmerov skok** alebo **Balmerova diskontinuita** je náhly pokles intenzity spojitého spektra pri hrane Balmerovej série (okolo 370 nm).

Príčinou Balmerovho skoku je absorpcia svetla ionizáciou elektrónov z druhej energetickej hladiny v atómoch vodíka. Veľkosť Balmerovho skoku sa vyjadruje vzťahom D = log (I1/I2), kde I1 je intenzita kontinua na dlhovlnnej strane spektra tesne pred Balmerovým skokom a I2 intenzita kontinua na krátkovlnnej strane tesne za Bamerovým skokom. Hodnota D závisí od teploty a používa sa ako jeden z parametrov pri spektrálnej klasifikácii hviezd.

Kategória:Spektroskopia
Balónová družica

**Balónová družica** je družica, ktorá sa na obežnej dráhe samovoľne alebo splynovaním chemickej látky nafúkne do guľovitého útvaru (Echo). Balónové družice slúžili na výskum hustoty vysokej atmosféry a na pasívne odrážanie rádiových vĺn.

Kategória:Umelé družice
Biologická družica

**Biologická družica** je družica určená na biologické a lekárske experimenty v kozmickom priestore. 
Na jej palube sa nachádzajú pokusné zvieratá alebo rastliny, baktérie a iné organizmy, ktoré sú vystavené rôznym účinkom kozmických letov. 

Keďže biologické družice nebývajú obsluhované ľudskou posádkou, údaje o účinkoch beztiaže, žiarenia a podobne sa prenášajú telemetricky na Zem alebo po vykonaní experimentu sa kabíny družíc vracajú na Zem.

Niektoré biologické družice uskutočňujú experimenty iného charakteru, použili sa aj pred letom človeka do vesmíru na zistenie podmienok vo vesmíre (napr. Korabľ, Sputnik 2) alebo aj neskôr (napr. Biosat, Kozmos 110, biosputnik).

## Zdroj

*[[Encyklopédia astronómie]]*. Osveta, 1987.



Kategória:Umelé družice
Biosat

**Biosat** alebo **Bios** boli biologické družice USA určené na výskum účinkov beztiaže na živé organizmy. Biosat 1 až 3 štartovali v rokoch 1966, 1967 a 1969 na dráhy 300-400 km, so sklonom 33°. Bioosat 2 a Biosat 3 s hmotnosťou 200 a 258 kg sa vrátili na Zem po 2, resp. po 9 dňoch. Na palube Biosat 3 bola opica (s hmotnosťou 6,3 kg), ktorá po pristátí zahynula.

Kategória:Umelé družice Zeme
Beztiažový stav

**Beztiažový stav**, **bezváhový stav** alebo **stav beztiaže** je stav, pri ktorom na organizmy alebo predmety nepôsobí žiadna tiaž, ktorá je inak vyvolaná gravitačným pôsobením napríklad planét alebo hviezd; alebo odstredivou silou vyvolanou rotáciou telesa, v ktorom sa organizmy alebo predmety nachádzajú. Keďže gravitácia má nekonečný dosah, nedá sa natoľko vzdialiť od všetkých hmotných telies, aby gravitácia vôbec nebola prítomná. Bezváhový stav v reáli vzniká ako rovnováha dvoch síl, napríklad počas kozmického letu.

Beztiažový stav sa nachádza napríklad na obežnej dráhe okolo Zeme alebo iných kozmických telies alebo počas voľného pádu v prostredí, ktoré nekladie nijaký odpor. Keďže takýto stav nie je v reálnom živote dosiahnuteľný, na padajúce teleso pôsobí mikrogravitácia. Ani na obežnej dráhe nie je možné dosiahnuť absolútny bezváhový stav, iba mikrogravitáciu.

## Živé organizmy v beztiažovom stave

Bezváhový stav spôsobuje krátkodobé aj dlhodobé fyziologické zmeny v živých organizmoch. U stavovcov čiže aj u človeka sa v rovnovážno-polohovom centre v mozgu začnú voľne pohybovať otolity, ktoré na Zemi tlačia na zmyslové bunky a tým udávajú smer tiaže. V bezváhovom stave však otolity začnú dráždiť zmyslové bunky náhodne, čo má za následok morskú chorobu, ďalej pocity tupého tlaku v hlave, prípadne žalúdočnú nevoľnosť. Po nejakom čase (niekoľkých hodinách až dňoch) sa však rovnovážno-polohový aparát adaptuje na stav beztiaže a nepríjemné príznaky sa stratia. 

Medzi trvalejšie efekty patria redistribúcia kvapalín vo vnútri tela, hormonálne zmeny, ochabovanie svalstva a vyplavovanie vápniku z tela. Redistribúcia kvapalín vo vnútri tela znamená, že krv sa nahrnie do hornej polovice tela, keďže srdce je zvyknuté, že ju musí pumpovať proti tiaži. To spôsobí u astronautov sčervenanie až opuchnutie tváre. V priebehu niekoľkých dní až týždňov sa však cievy adaptujú a objem krvi sa zmenší. Intenzívne telesné cvičenia spojené s podtlakovým zariadením pre dolnú polovicu tela tieto nepriaznivé účinky zmenšujú a zabraňujú tiež atrofovaniu svalstva. Zmenšovanie svalovej hmoty je spôsobené predovšetkým zníženou fyzickou námahou, nízkou úrovňou fyzického zaťaženia pri práci a obmedzeným pohybom v kozmickej lodi. 

## Zdroje
* 

## Pozri aj

* gravitácia
* tiaž
* Mikrogravitácia
* preťaženie

Kategória:Gravitácia
Kategória:Kozmonautika
Cirkumzenitál

**Cirkumzenitál** je prístroj na určovanie zemepisnej polohy z okamihov, keď fundamentálne hviezdy dosiahnu istú výšku nad obzorom. Možno ním určiť polohu s presnosťou až ±1,5 m. Zostrojili ho F. Nušl a J. Frič, zdokonalil E. Buchar. Cirkumzenitál je založený na podobnom princípe ako hranolový astroláb.

Kategória:Astronomické prístroje
Kategória:Navigačné prístroje
Mangostána (ovocie)

thumb|Mangostána.
**Mangostána** je malé ovocie tvarovo podobné jablku. Je to plod garcínie mangostánovej.

Má fialovú šupku a dužinu podobnú liči, hoci sa chuťovo tieto dva ovocné druhy značne líšia. Dužina je rozdelená na niekoľko mesiačikov, z ktorých každý obsahuje kôstku. Konzumuje sa surové.

## Iné projekty

Kategória:Tropické ovocie
Comptonov jav

right|frame|Schematické znázornenie Comptonovho javu. Fotón po zrážke a elektrónom e<sup>-</sup> stratí časť svojej energie, čím sa zmení aj jeho vlnová dĺžka o hodnotu Δλ = λ´ - λ, závislá od odchýlky fotónu φ.

**Comptonov jav** alebo **Comptonov rozptyl** je rozptyl fotónov na voľnom alebo slabo viazanom elektróne vo vyššej energetickej hladine, pri ktorom fotón odovzdáva časť svojej energie elektrónu. Pri inverznom Comptonovom jave fotón získava časť energie vysokoenergetického elektrónu.
Vlnová dĺžka rozptýlených fotónov sa pri Comptonovom jave vzhľadom na pôvodnú zmení o Δλ v závislosti od odchýlky fotónu φ od pôvodného smeru:

:Δλ = 2Λc. sin2 φ/2

:kde Λc = h/ mec

je tzv. Comptonova vlnová dĺžka pre rozptyl na elektróne s hmotnosťou me, c rýchlosť svetla a h Planckova konštanta (pre elektrón Λce = 0,002426 nm). Comptonov jav bol jedným z prvých experimentálnych dôkazov kvantového charakteru svetla. V astrofyzike má Comptonov jav význam ako proces, ktorý mení spektrálne rozdelenie žiarenia v riedkom, veľmi ionizovanom plyne. Inverzným Comptonovým javom sa vysvetľuje napríklad mechanizmus žiarenia röntgenových zdrojov.

## Presný postup odvodenia
Zo zákona zachovania energie platí:

:h\nu_0 + m_0c^2= h\nu+  mc^2,
:mc^2= h\nu_0- h\nu+m_0c^2,
:(mc^2)^2= (h\nu_0- h\nu+m_0c^2)^2
:m^2c^4= h^2\nu_0^2+ h^2\nu^2-2h^2\nu\nu_0-2h\nu m_0c^2+2h\nu_0 m_0c^2, ...(1)

Zákon zachovania hybnosti vo vektorovom tvare
:\frac{h\nu_0}{c}I_0 = \frac{h\nu}{c}I + mv,
:(mv)^2 = \left(\frac{h\nu_0}{c}I_0 - \frac{h\nu}{c}I\right)^2 , kde I sú jednotkové vektory v danom smere
:m^2v^2= \left(\frac{h\nu_0}{c}\right)^2I_0I_0\cos(0) + \left(\frac{h\nu}{c}\right)^2II\cos(0) - 2h^2\frac{\nu\nu_0}{c^2}II_0\cos\phi
:m^2v^2c^2 = (h\nu_0)^2 + (h\nu)^2 - 2h^2\nu_0\nu \cos(\phi),
:-m^2v^2c^2 = -(h\nu_0)^2 - (h\nu)^2 + 2h^2\nu_0\nu \cos(\phi), ... (2)
Do rovnice 2 priratáme (1) a na ľavej strane dáme pred zátvorku patričný člen:
: m^2c^4 \left(1-\frac{\nu^2}{c^2}\right) = m_0^2c^4 + 2h^2\nu\nu_0 \cos(\phi)-2h^2\nu\nu_0 + 2h\nu_0m_0c^2-2h\nu m_0c^2,

Z teórie relativity platí 
:m^2(1-v^2/c^2) = m_0^2,
Potom platí:
:m_0^2c^4 = m_0^2c^4 - 2h^2\nu_0\nu(1 - \cos(\phi)) + 2hm_0c^2(\nu_0-\nu),
:2h^2\nu_0\nu(1 - \cos(\phi)) = 2hm_0c^2(\nu_0-\nu),
:h\nu_0\nu(1 - \cos(\phi)) = m_0c^2(\nu_0-\nu),
:\frac{h\nu_0}{m_0 c^2} \nu (1- \cos \phi) =\nu_0-\nu,
:\frac{h}{m_0 c^2} (1- \cos \phi) =\frac{\nu_0-\nu}{\nu_0\nu},

použitím vlnovej dĺžky miesto frekvencie

:\frac{h}{m_0 c^2} (1- \cos \phi) =\frac{c(\frac{1}{\lambda_0}- \frac{1}{\lambda})}{c^2(\frac{1}{\lambda_0} \frac{1}{\lambda})},

:\frac{h}{m_0 c} (1- \cos \phi) = \lambda - \lambda_0,

a teda

:\frac{2h}{m_0 c} \left(\sin^2 \frac{\phi}{2}\right) = \lambda - \lambda_0,

Kategória:Kvantová fyzika
Kategória:Eponymické termíny v astronómii
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Apertúra (optika)

**Apertúra** je v optickej sústave otvor pre zväzok svetelných lúčov cez clonu. Clona je ideálne vyhotovená tak, že tvorí kruhový otvor, alebo ako sústava pohyblivých lamiel vytvárajúcich približne kruhový otvor (irisová clona). Je súčasťou optickej sústavy fotoprístroja, vnútri prístroja.

Okrem obmedzenia svetelného toku väčšie clonenie, malý otvor, znižuje okrajové optické chyby objektívu a zvyšuje hĺbku ostrosti. Naopak menším clonením, veľkým svetelným otvorom, sa získava väčší svetelný tok do aparátu, no zhoršuje sa ostrosť kresby vplyvom paralaxy.

; Kritická clona
: Clona, pri ktorej sa dosiahne maximálna hĺbka ostrosti bez zhoršenia kresby, sa nazýva kritická clona.
; Apertúrová clona
: Apertúrovou clonou vidieť obraz pod najmenším priestorovým uhlom.

## Pozri aj

* fokus

Kategória:Optika
Clonové číslo

**Clonové číslo** (\kappa\,) je pomer ohniskovej vzdialenosti (f\,) optickej sústavy k priemeru (D\,) vstupnej šošovky.

Matematické vyjadrenie:
: \kappa= \frac f D

## Hodnoty clonového čísla
[right|thumb|Zväčšovanie clonového čísla zmenšovaním priemeru vstupnej šošovky prostredníctvom [clona (fotografia)|irisovej clony.]]
Filmové alebo fotografické objektívy umožňujú meniť clonové číslo objektívu prostredníctvom clony, ktorá zmenšuje efektívny priemer vstupnej šošovky. Údaj o svetelnosti objektívu potom určuje, aké najnižšie clonové číslo sa dá na objektíve nastaviť.

Typické hodnoty clonového čísla fotografických objektívov sú pri maloformátových fotoaparátoch od 1,4 do 5,6 a pri bežných formátoch od 4,55,6 do 1622 a pri objektívoch pre veľkoformátové fotoaparáty do 4664.

Pri danej ohniskovej vzdialenosti, nízke clonové číslo znamená väčší svetelný tok vnikajúci do objektívu, čo umožňuje veľmi krátky expozičný čas na úkor nízkej hĺbky ostrosti. Naopak, vyššie clonové číslo znamená menší svetelný tok, čo si vyžaduje vyššiu citlivosť filmu a/alebo dlhší expozičný čas, zvyšuje však hĺbku ostrosti.

## Clonový rad
náhľad|upright=1.5|Clonový rad so zodpovedajúcimi clonovými otvormi.

Clona mení clonové číslo objektívu na hodnoty, ktoré keď sa zoradia za sebou, vytvárajú takzvaný clonový rad.

V minulosti sa variabilné clony objektívu označovali celočíselnou hodnotou clonového čísla, aj keď bolo možné clonu zväčšovať alebo zmenšovať plynulo. Neskoršie objektívy mali preto stupnicu rozdelenú podrobnejšie s označením polovičných alebo tretinových intervalov. Clony moderných elektronických objektívov sa nastavujú interne v intervaloch napríklad 1/8, aj keď ovládanie fotoaparátu umožňuje nastavenie v intervale 1/3. Clona sa potom nastaví na hodnotu najbližšiu tretinovému intervalu.

V bežných fotografických objektívoch sa clonové číslo mení v rade, v ktorom je každý nasledujúci člen je √2-násobne väčší ako predchádzajúci, takže pomer svetelného toku medzi dvomi susediacimi clonovými číslami je dvojnásobný (polovičný):
: 1; 1,4; 2; 2,8; 4; 5,6; 8; 11; 16; 22 atď.

Kategória:Optika
Kategória:Fotografia
Ródium

**Ródium** (lat.*Rhodium)* je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol **Rh** a protónové číslo 45. Vzácny striebro-biely tvrdý prechodný kov, ródium je člen platinovej skupiny, nachádza sa v platinových rudách a používa sa v zliatinách s platinou a ako katalyzátor. Je to najdrahší drahý kov.http://www.taxfreegold.co.uk/preciousmetalpricesindx.html

## Výstraha
Ródiový kov je ako vzácny kov, inertný.

Ale ak je ródium chemicky viazané, je reaktívne. Ľudia sa s ródiovými zlúčeninami často nestretávajú - treba ich považovať za vysoko toxické a karcinogénne.

## Iné projekty


Kategória:Prechodné prvky
Kategória:Kovy
Protisvit

**Protisvit** je mierne zjasnenie zodiakálneho svetla na oblohe v mieste ležiacom oproti polohe Slnka. Dá sa pozorovať za tmavých nocí pri mimoriadne dobrej viditeľnosti aj vizuálne ako slabý difúzny oblak. Cen­trum protisvitu leží približne 3° západne od antisolárneho bodu. Jeho farba je o niečo červenšia ako farba slnečného svetla. Maximálna povrchová jasnosť je rovnocenná s jasnosťou asi 200 hviezd desiatej hviezdnej veľkosti, rozložených na jed­nom štvorcovom stupni oblohy. Protisvit možno identifikovať maximálne do vzdialenosti 20° od jeho centra. Vznik protisvitu sa vysvetľuje odrazom a rozptylom slnečného svetla od pracho­vých častíc medziplanetárnej hmoty, koncentrovaných k ro­vine ekliptiky a vyvolávajúcich zodiakálne svetlo. Zotr­vávanie častíc v antisolárnom bode nie je jednoznačne vysvetlené. Kvázistabilná konštelácia čiastočiek medzi­planetárnej hmoty môže byť výsledkom ich sústredenia do antisolárneho libračného bodu sústavy Slnko-Zem alebo interakcie častíc medziplanetárnej hmoty s molekulami plynov unikajúcich zo zemskej atmosféry a tvoriacich akýsi chvost Zeme smerom od Slnka. Vo svetovej literatúre sa pre protisvit používa nemecký názov *Gegenschein*.

Kategória:Atmosféra
Zürišská klasifikácia slnečných škvŕn

**Zürišská klasifikácia slnečných škvŕn** je klasifikácia vývoja skupín slnečných škvŕn utvorená na základe návrhu pracovníkov hvezdárne v Zürichu. Skupina, ktorá vzniká, tvorí typ A, vývojové štádium sa označuje ako typ B, C, D, maximum rozvoja E, F a štádium zániku G, H a I. Každá škvrna nemusí prejsť všetkými vývojovými typmi.

Kategória:Slnko
Žiarivá energia

**Žiarivá energia** alebo **energia žiarenia** je energia elektromagnetického žiarenia, ktorá sa uvoľňuje zo žiariaceho telesa pri emisii kvánt žiarenia. Charakterizuje ju vlnová dĺžka žiarenia: každé kvantum žiarenia nesie energiu

:E = \frac{hc}{\lambda} = h\nu,

kde h\,\! je Planckova konštanta, c\,\! rýchlosť svetla, \lambda\,\! vlnová dĺžka a \nu\,\! frekvencia žiarenia.

Kategória:Žiarenie
Kategória:Energia
Životnosť

**Životnosť** môže byť:
*v technike: (priemerný) čas, počas ktorého systém, výrobok, či súčiastka plní svoju funkciu v rámci predpísaných prevádzkových podmienok a parametrov a jeho opotrebovanie nepresiahne povolenú hranicu, pozri životnosť (technika) a špecificky napr. životnosť (kozmonautika)
*v biológii: vitalita
*v jazykovede: istá vlastnosť podstatných mien, pozri životné podstatné meno a neživotné podstatné meno
Životnosť (kozmonautika)

**Životnosť** je časový úsek existencie umelej družice za definovaných podmienok. Životnosť umelej družice na obežnej dráhe určenej elementmi dráhy závisí predovšetkým od výšky perigea, potom od rozmerov družice vzhľadom na brzdiaci účinok hmotného prostredia atmosféry.

Priemerná životnosť družice vo výškach  je niekoľko hodín, vo výškach  niekoľko dní, okolo  niekoľko mesiacov, pri  niekoľko rokov, pri  tisícročia a vo výškach polomeru Zeme milióny rokov, vyššie môžu družice jestvovať neobmedzene dlho. Čas aktívnej činnosti družice (t. j. práce prístrojov) sa nazýva aktívna životnosť.

Kategória:Kozmonautika
Zodiakálne svetlo

thumb|Zvieratníkové svetlo

**Zodiakálne svetlo** alebo **zvieratníkové svetlo** je mierne zvýšenie jasu v okolí Slnka, rozširujúce sa pozdĺž ekliptiky (t. j. pozdĺž súhvezdí zvieratníka). Dá sa dobre pozorovať na začiatku alebo na konci jasnej bezmesačnej noci v čase, keď je poloha ekliptiky vzhľadom na obzor strmšia, teda na jar na západnej oblohe po západe Slnka a skončení súmraku alebo na jeseň na východnej oblohe pred východom Slnka. Oveľa zreteľnejšie vidieť zodiakálne svetlo v menších zemepisných šírkach. Zodiakálne svetlo má kužeľovitý tvar zužujúci sa so vzdialenosťou od obzoru. Smerom k okrajom jeho jas postupne klesá a zaniká asi vo vzdialenosti 90° od Slnka. Zriedka vidieť jemné predĺženie zodiakálneho svetla pozdĺž celej ekliptiky - zvieratníkový pás alebo most. V miestach oblohy, ktoré ležia oproti Slnku, sa pás rozširuje na jasnejšiu škvrnu s priemerom asi 10° až 20° (protisvit). Pri zatmení Slnka sa pozoruje zodiakálne svetlo ako pokračovanie slnečnej koróny (F koróna).

## Pôvod zodiakálneho svetla
Vzniká odrazom slnečných lúčov od jemných prachových zrniek medziplanetárnej hmoty rozptýlených vo vnútorných oblastiach slnečnej sústavy a silne koncentrovaných k rovine ekliptiky. Častice medziplanetárnej hmoty sa pritom pohybujú po individuálnych dráhach okolo Slnka so sklonmi zväčša menšími ako 20°. Rozptyl vyvolávajúci úkaz zodiakálneho svetla je najúčinnejší od častíc s rozmermi niekoľko mikrometrov až niekoľko desať mikrometrov (10-6-10-5 m), s pomerne nízkou hustotou ~1 000 kg . m-3) a nepravidelným tvarom. Týchto teliesok (ktoré by zodpovedali meteorom okolo 15. magnitúdy aj slabším) je v medziplanetárnom priestore mnohonásobne viac ako väčších častíc, preto súčet ich povrchov predstavuje veľkú odrazovú plochu v porovnaní s povrchom malého počtu väčších častíc. Keďže častice zodiakálneho svetla sú v stálom pohybe, možno merať ich tok. Merania na umelých kozmických telesách ukázali, že tok častíc s hmotnosťou okolo 10-12 kg je asi 10-4 m-2 . s-2 1 vo vzdialenosti 1 AU od Slnka. Koncentrácia častíc zodiakálneho svetla postupne klesá so vzdialenosťou d od Slnka približne ako funkcia d-1,3. Oblak častíc nesiaha až k Slnku, v jeho bezprostrednej blízkosti je prázdna zóna vplyvom obrovských teplôt a silného tlaku slnečného žiarenia. Prachový oblak zodiakálneho svetla si preto možno predstaviť ako veľmi sploštený disk, ktorého obsah je smerom od centra čoraz redší, ale v strede prázdny. Disk nie je celkom homogénny. Ak koncentrovaný oblak častíc zodiakálneho svetla vnikne do atmosféry Zeme, vyvolá vznik nočných svietiacich mračien.

## Zdroj

## Iné projekty

Kategória:Medziplanetárna hmota
Zorné pole (optika)

náhled|Zorný uhol (α)
**Zorné pole** je časť obrazovej roviny objektívu ohraničená clonou alebo všeobecnejšie časť priestoru, ktorú možno optickým prístrojom zobraziť.

## Zorné pole v astronómii
V astronómii je zorné pole aj špecificky plocha časti oblohy, ktorú vidieť danou optickou sústavou, napríklad ďalekohľadom. Uhlový priemer zorného poľa ďalekohľadu je približne určený priemerom zorného poľa okulára deleného zväčšením ďalekohľadu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Patient Plus  
*  Quadrantanopsia
* Journal of Vision, 11(5):13, 1–82Strasburger, Hans; Rentschler, Ingo; Jüttner, Martin (2011). Peripheral vision and pattern recognition: a review
* Software for visual psychophysics VisionScience.com

Kategória:Optické prístroje
Kategória:Astronómia
Objektív

**Objektív** je optická sústava, základná časť ďalekohľadu alebo fotografickej komory, utvárajúca reálny obraz pozorovaného predmetu. Objektív máva najmä ďalekohľad, mikroskop, fotoaparát a kamera/premietací prístroj.

Objektívom môže byť jednoduchá šošovka alebo sústava šošoviek (refraktor), resp. vyduté zrkadlo (reflektor). Objektív je definovaný priemerom, ohniskovou vzdialenosťou a ich pomerom (svetelnosť objektívu). Podľa odstránenia druhu optickej chyby ide o achromát, aplanát, anastigmat a zložitejšie objektívy.

## Objektív v astronómii
Pri pozorovaní hviezdy ďalekohľadom svetelný tok dopadajúci do oka je oproti pozorovaniu voľným okom toľkonásobne väčší ako pomer plochy objektívu k ploche očnej zrenice (druhá mocnina ich priemerov). Teoretický zisk, pri ktorom sa neberú do úvahy atmosférické vplyvy, je pri  objektíve 10m oproti oku a pri  objektíve až 15m. Požiadavky na typ objektívu sú dané jeho použitím. Napríklad objektívom pre fotografickú komoru sa má dosiahnuť dobré zobrazenie vo veľkom zornom poli, teda tento objektív nesmie mat sférickú aberáciu, komu, astigmatizmus a jeho ohnisková rovina nemusí byť rovná.

## Fotografický objektív
*Pozri [[fotografický objektív]]*

## Filmový objektív
*Pozri [[filmový objektív]]*

## Externé odkazy

Typy a druhy objektívov podľa zamerania 
Kategória:Optika
Objektívový hranol

**Objektívový hranol** je hranol z optického skla umiestený pred objektívom ďalekohľadu alebo fotografickej komory, najjednoduchší druh bezštrbinového spektrografu. Fotografujú sa ním súčasne spektrá všetkých hviezd v zornom poli komory, a to priamo v ohniskovej rovine. Výhodou v porovnaní so štrbinovým spektrografom je väčšia svetelnosť, odpadajú straty na kolimátore, a najmä na štrbine. Nevýhodou je menšia disperzia a ostrosť zobrazenia.

Kategória:Optika
Obratník

thumb|Obratník Raka, rovník a obratník Kozorožca
**Obratník** môže byť:
# vedľajšia kružnica na nebeskej sfére, rovnobežná so svetovým rovníkom a prechádzajúca slnovratným bodom. Obratník Raka prechádza letným slnovratným bodom, obratník Kozorožca zimným slnovratným bodom.
# rovnobežka na povrchu Zeme, na ktorej je v čase slnovratu Slnko v zenite. Na obratníku Raka je Slnko v zenite v čase letného slnovratu, na obratníku Kozorožca v čase zimného slnovratu. Obratník Raka zodpovedá rovnobežke so zemepisnou šírkou 23° 26' 22" sev. š., obratník Kozorožca rovnobežke so zemepisnou šírkou 23° 26' 22" juž. š.

Kategória:Geografia
Okulár

right|thumb|Rôzne typy okulárov
::*Okulár je aj ľudové alebo zastarané označenie ucholaka, pozri [[ucholaky]]*

**Okulár** je šošovka alebo sústava šošoviek, ktorou pozorujeme a zväčšujeme obraz utvorený objektívom. Nevyhnutným doplnkom každého astronomického ďalekohľadu je niekoľko výmenných okulárov. Ak je okulár jednoduchá spojka, získa sa dobrý obraz len v blízkosti stredu zorného poľa, pri optickej osi. Preto sú okuláre obyčajne viacšošovkové, ktoré dobre zobrazujú celé zorné pole. Okulár sa zaostruje posúvaním pomocou okulárového výťahu, ktorý je potrebný aj pri výmene okulára. 

Okuláre sú pozitívne a negatívne. Pri negatívnom okulári leží pozorovaný obraz vnútri okulára medzi jeho šošovkami. Do obrazovej roviny môže byt pevne vložený nitkový kríž. Tento okulár nemožno používať súčasne s mikrometrom. Negatívny je Huygensov okulár, vhodný na menšie zväčšenia. Skladá sa z dvoch plankonvexných šošoviek obrátených rovnou plochou k pozorovateľovmu oku. Očná šošovka (bližšia k oku) má ohniskovú vzdialenosť trojnásobne menšiu ako druhá šošovka (kolektív) a výsledná ohnisková vzdialenosť je 3/2 ohniskovej vzdialenosti očnej šošovky. Ich vzájomná vzdialenosť je dvojnásobok ohniskovej vzdialenosti očnej šošovky. Touto úpravou sa sférická chyba podstatne zmenší a chromatická chyba postihuje len polohu obrazu. Zorné pole Huygensovho okulára je 40°. Pri pozitívnom okulári leží pozorovaný obraz mimo okulára, medzi objektívom a okulárom. Obrazová rovina pozitívneho okulára je ľahko prístupná, možno do nej umiestiť pomocné zariadenia a pohyblivý nitkový kríž. Tento okulár možno používať ako lupu. 

Podľa konštrukcie sa rozoznáva Ramsdenov, ortoskopický a monocentrický okulár. Ramsdenov okulár pozostáva z dvoch plankonvexných šošoviek rovnakej ohniskovej vzdialenosti, obrátených k sebe vypuklými plochami. Ich vzdialenosť tvorí 2/3 ohniskovej vzdialenosti. Výsledná ohnisková vzdialenosť okulára je 3/4 ohniskovej vzdialenosti šošoviek. Zorné pole je 30°. Pri Ramsdenovom okulári nie je chromatická a sférická aberácia tak dokonale opravená ako pri Huygensovom okulári.

Monocentrický okulár, achromatická spojka zlepená z troch častí, sa používa na podstatnejšie zväčšenie. Zlepením sa odstraňujú vnútorné odrazy na plochách šošoviek. Tento okulár je vhodný na pozorovanie planét. Ortoskopický okulár je zložený z kombinovanej šošovky zlepenej z troch častí a plankonvexnej spojky. Zorné pole je 35°.

## Galerie


File:Galilean 1069.png  | Galilean  okulár
File:Kepler 1610.png  | Kepler  okulár
File:Huygens 1703.png  | Huygens okulár
File:Dolond 1760.png  |  Dolond  okulár
File:Herschel 1768.png  |  Herschel  okulár
File:Ramsden 1783.png  | Ramsden  okulár
File:Kellner 1849.png  | Kellner  okulár
File:Plössl 1860.png  |  Plössl  okulár
File:Steinheil 1880.png  |  Steinheil  okulár
File:Monocentric 1880.png |   Monocentric  okulár
File:Orthoscopic 1880.png  | Orthoscopic   okulár
File:König 1915.png  | König  okulár
File:Erfle 1917.png  | Erfle  okulár
File:RKE 1970.png  | RKE  okulár
File:Nagler 1979 1981.png  | Nagler  okulár
File:Nagler 2 1988.png  | Nagler  okulár
  


Kategória:Optika
Opacita

::*Opacita vo všeobecnosti znamená aj nepriesvitnosť.*
**Opacita** (lat. *opacitas* - zatienenie, tieň) je schopnosť látky (plynu) zoslabiť žiarenie všetkých vlnových dĺžok, ktoré cez ňu prechádza. Opacita vyjadruje mieru nepriesvitnosti látky a určuje sa podielom množstva žiarenia dopadajúceho na látku a prechádzajúceho látkou (absorpcia). Pri danej teplote opacita závisí od počtu častíc v jednotke objemu. Vrstvy plynu s veľkou optickou hrúbkou majú opacitu väčšiu, ako opticky tenké vrstvy.

Kategória:Optika
Optická hrúbka

**Optická hrúbka** je bezrozmerná veličina, ktorá charakterizuje stupeň nepriezračnosti určitej vrstvy (napríklad plynu). Optická hrúbka je vyjadrená súčinom geometrickej hrúbky vrstvy plynu d a absorpčného koeficientu κ (τ = d . κ). Vrstva s optickou hrúbkou τ = 1 zoslabí intenzitu svetla e-násobne (e = 2,72); vrstva s τ > 1 je opticky hrubá (pre žiarenie je takmer nepriezračná), vrstva s τ  1, chromosféry zväčša τ -6.

Kategória:Bezrozmerné veličiny
Kategória:Optika
Zorné pole

**Zorné pole** môže byť:
*v oftalmológii: zrakové pole
*v optike a astronómii: zorné pole (optika)
*prenesene: rozsah, šírka, oblasť
Optická mohutnosť

**Optická mohutnosť** je prevrátená hodnota ohniskovej vzdialenosti. Vyjadruje sa v dioptriách. Optickú mohutnosť jedna dioptria má šošovka, ktorej ohnisková vzdialenosť je jeden meter na mínus prvú.

**φ = 1/f** 

V spojke platí **φ>0**

V rozptylke platí **φ<0**

Značka dioptrie: **D**

**f** = *ohnisková vzdialenosť*

Kategória:Optika
Optická os

**Optická os** je priamka spájajúca stredy krivosti lámavých plôch; guľových plôch pri šošovke, stred krivosti a vrchol pri zrkadle. Pri vycentrovanom ďalekohľade optická os objektívu i okulára musia ležať v jednej priamke, ktorou je optická os ďalekohľadu.

Kategória:Optika
Ohnisko

**Ohnisko** môže byť:
* priestor vymedzený na založenie ohňa, pozri ohnisko (stavba)
* stredové miesto, z ktorého sa niečo šíri, napr. ohnisko nákazy, ohnisko požiaru. ohnisko samovznietenia
* územie v kontaminovanom priestore, v ktorom je stupeň rádioaktívnej kontaminácie podstatne vyšší ako v okolitých miestach kontaminovaného priestoru, pozri vysoko rádioaktívne miesto
* v technike: priestor (zariadenie), v ktorom sa spaľuje palivo na získanie tepla na energetické či priemyselné účely (spaľovacia komora, kúrenisko), pozri ohnisko (spaľovanie paliva)
* v optike: istý bod, v ktorom sa pretínajú lúče sústavy, pozri ohnisko (optika)
* v matematike:
** významný bod kužeľosečky, pomocou neho možno kužeľosečku zostrojiť, pozri ohnisko kužeľosečky
** typ stacionárneho bodu systému dvoch diferenciálnych rovníc, pozri ohnisko (rovnice)
* v geofyzike: ohnisko zemetrasenia
* vo fyziológii: časť nervového systému, v ktorej je určitý čas sústredené podráždenie alebo útlm, pozri ohnisko (nervový systém)

## Pozri aj
* oheň
* oheň (rozlišovacia stránka)
* ohnisková vzdialenosť
* zoznam hasičských termínov

## Referencie

## Iné projekty
Paládium

**Paládium** () je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Pd a protónové číslo 46. Patrí do ôsmej vedľajšej skupiny, do triády ľahkých platinových kovov. Je to vzácny striebro-biely prechodný kov z platinovej skupiny, pôsobí chemicky podobne ako platina a ťaží sa z niektorých medených a niklových rúd. Primárne sa používa ako priemyselný katalyzátor a v šperkárstve.

Paládium objavil v roku 1803 Wollaston pri svojom štúdiu platiny. Pozoroval, že matečný lúh po vyzrážaní komplexu platiny (NH4)2PtCl6 z roztoku *aqua regia* obsahuje kov, ktorý nazval podľa vtedy novo objaveného asteroidu Pallas, ktorý bol pomenovaný po gréckej bohyni múdrosti Pallas Aténe (παλλάδιον, palladion, z Pallasu).

## Významné charakteristiky
Paládium je mäkký striebro-biely kov podobný platine. Paládium má najnižšiu hustotu a má najnižší bod topenia z kovov platinovej skupiny. Výskyt paládia je veľmi malý (0,015&nbsp;ppm v zemskej kôre). Paládium sa vyskytuje spoločne s ostatnými platinovými kovmi a vyskytuje sa v štvrťohorných usadeninách, resp. vo forme sulfidov alebo arzenidov v sulfidických rudách niklu, medi a železa.

### Geografický výskyt
Jeho  najväčšmi dodávateľmi na svetový trh je Rusko, ktoré ťaží na Sibíri 44% svetovej produkcie a Južná Afrika so 40%. Za nimi nasledujú Kanada so 6% a USA s 5%. Ide o jediných veľkých producentov tohto prvku

Do roku 1819 boli všetky platinové kovy dodávané z Južnej Ameriky, pričom v tomto roku boli objavené usadeniny na Urale, čo urobilo z Ruska na sto rokov výhradného dodávateľa týchto kovov. V nedávnej minulosti sa stali medené a niklové rudy z Južnej Afriky a Ruska hlavnými zdrojmi platinových kovov. V Rusku sa tieto kovy ťažia v Norilsku (Нори́льск) a Talnakhu (Тална́х), v mestách ďaleko za polárnym kruhom. Ďalšie zdroje sa našli v Kanade v meste Sudbury v Ontáriu.

## Zlúčeniny paládia
Paládium sa v zlúčeninách vyskytuje v oxidačnom stupni 0 (v komplexoch), 2 a 4. 

### Oxidy
Oxid paladnatý PdO sa pripravuje syntézou z prvkov, resp. pyrolýzou dusičnanu paládnatého Pd(NO3)2.

### Halogenidy
Chlorid paládnatý PdCl2 sa pripravuje syntézou z prvkov: z kovového paládia a plynného chlóru za vysokej teploty. Chlorid paladnatý sa využíva v detektoroch oxidu uhoľnatého CO: už pri 0,001%&nbsp;CO v ovzduší indikuje prítomnosť oxidu uhoľnatého. Chlorid paladnatý reaguje s oxidom uhoľnatým na kovové paládium. Detektory oxidu uhoľnatého sa vužíva hlavne v baniach.

## Využitie paládia v organickej syntéze
[náhľad|339x339bod|Mechanizmus [Suzukiho reakcia|Suzukiho reakcie využívajúcej komplex paládia.]]
Paládium sa vo forme komplexov využíva v cross-couplingových reakciách ako katalyzátor, napr. Suzukiho reakcii, ktorá umožňuje tvojbu nových väzieb C-C medzi uhlíkmi s rôznou alebo rovnakou hybridizáciou. V kovovej podobe sa paládium využíva v heterogénnej katalýze hydrogenačných reakcií, ktoré vedú na vznik nových C-H väzieb a zánik násobných väzieb. 

## Referencie


## Iné projekty


Kategória:Prechodné prvky
Kategória:Kovy
Kategória:Katalyzátory
Lantán

**Lantán** *Lanthanum* je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol **La** a protónové číslo 57.

## Významné charakteristiky
Lantán je striebro-biely kovový prvok patriaci do skupiny 3 periodickej tabuľky a je považovaný za  lantanoid. Nachádza sa v niektorých vzácnych zeminových mineráloch, obvykle v kombinácii s prvkom cér a inými prvkami vzácnych zemín. 

## Výstraha
Lantán má nízky až stredný stupeň toxicity a treba s ním zaobchádzať opatrne.

## Iné projekty


Kategória:Lantanoidy
Kategória:Prechodné prvky
Kategória:Kovy
Kategória:Redukčné činidlá
Optické sklo

**Optické sklo** je číre a homogénne sklo presne určeného zloženia a vlastností. Používa sa na výrobu astronomických objektívov. Chemicky je to kremičitan sodný, vápenný alebo draselný s ďalšími prísadami (bórom, olovom a inými). Výroba kvalitného optického skla je veľmi nákladná. Medzi základné typy patrí korunové sklo (sodno-vápenaté alebo draselno-vápenaté) a flintové sklo (sodno-olovnaté alebo draselno-olovnaté). Všeobecne majú korunové sklá menší index lomu ako flintové sklá. Pyrex je borokremičité sklo, odolné proti náhlym zmenám teploty.

Kategória:Sklo
Kategória:Optika
Nitkový kríž

**Nitkový kríž** alebo **vláknový kríž** sú dve alebo niekoľko pavučinových, resp. kovových vlákien skrížených v obrazovej rovine objektívu. Namiesto vlákien sa môžu použiť jemné rysky vyryté do sklenej doštičky. V noci sa nitkový kríž slabo osvetľuje, aby bol viditeľný na pozadí oblohy.

Kategória:Optika
Nočný oblúk

**Nočný oblúk** je časť oblúka zdanlivého denného pohybu nebeského telesa, ktoré leží pod horizontom.

Kategória:Sférická astronómia
Nónius (stupnica)

right|thumb|250px|Posuvné meradlo s nóniusom
thumb|300px|right|Odmeranie dlžky pomocou nóniusovej stupnice na posuvnom meradle
**Nónius** je pomocná posuvná stupnica na odčítanie desatín a menších zlomkov dielika základnej stupnice. Obyčajne sa používa pri meraní dĺžok a uhlov. Desatinový dĺžkový nónius je stupnica 9 mm dlhá, rozdelená na 10 rovnakých dielikov. Poloha začiatočnej nóniovej značky ukazuje na základnej stupnici počet celých milimetrov a dielik nóniusa, ktorý splýva s niektorým dielikom hlavnej stupnice, označuje počet desatín milimetra. Nónius sa používa aj pri delených kruhoch ďalekohľadu.

## Iné projekty

Kategória:Stupnice
Delený kruh

**Delený kruh** je kruh, na ktorom sa dajú presne odčítať uhly; súčasť prístrojov na meranie uhlových súradníc pozorovaných objektov. Hodinový kruh je kolmý na hodinovú os a slúži na určovanie hodinových uhlov a rektascenzie. Na deklinačnom kruhu sa odčíta deklinácia. Na určenie výšky objektu sa používa vertikálny kruh. Pri niektorých prístrojoch možno pomocou mikroskopov na delených kruhoch odčítať polohu až na desatinu uhlovej sekundy (meridiánový kruh).

Kategória:Meranie
De Sitterov vesmír

**De Sitterov vesmír** je kozmologický model homogénneho a izotropného kvázistacionárneho vesmíru (kozmológia), v ktorom sa predpokladá kladná hodnota kozmologickej konštanty (λ > 0) a prázdny, plochý, euklidovský priestor bez zakrivenia (k = 0). Priebeh expanzie v de Sitterovom vesmíre je exponenciálny, rýchlosť expanzie trvale vzrastá. Krivka závislosti faktora škály R od času nemá prirodzený začiatok a bude pokračovať neobmedzene podľa vzťahu R(t) = eHt, kde H je Hubblova konštanta. Metrika de Sitterovho vesmíru tvorí základ aj pre stacionárny model vesmíru podľa teórie steady state. Táto teória však predpokladá nepretržitý vznik hmoty z ničoho, kým de Sitterov vesmír je celkom bez hmoty. Tento model má už len historický význam, ale závažné je to, že naň prechádza limitne v čase t >> ∞ každý model vesmíru, v ktorom sa predpokladá kladná hodnota kozmologickej konštanty λ, s neobmedzeným vzrastaním faktora škály R. Sformuloval ho W. de Sitter v roku 1917.

Kategória:Kozmológia
Kategória:Modely vesmíru
Diazenitál

**Diazenitál** je prístroj na určovanie okamihu prechodu hviezd vertikálom (aj poludníkom). Využíva pravouhlý hranol ležiaci v rovine vertikálu a ortuťový horizont. V ďalekohľade sa pozorujú tri obrazy jednej hviezdy, ktoré sa pohybujú smerom k sebe. V okamihu prechodu hviezdy vertikálom obraz pohybujúci sa od východu rozdeľuje vzdialenosť ďalších dvoch obrazov na polovice. Diazenitál zostrojili F. Nušl a J. Frič v úsilí vylúčiť nepresnosti libiel, delení kruhu a nerovnosti osí.

Kategória:Astronomické prístroje
Cér

**Cér** () je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol Ce a protónové číslo 58. Cér je striebristý kovový prvok patriaci medzi lantanoidy. Používa sa v niektorých zliatinách zo vzácnych zemín. 

Cér objavil Martin Heinrich Klaproth v roku 1803. 

## Chemické vlastnosti
Cér má dva obvyklé oxidačné stavy, 3+ a 4+. 

Cér je silné redukčné činidlo, redukčný potenciál redukcie Ce4+ na Ce3+ je 1,610 V. 

## Zlúčeniny
200px|right|thumb|Síran ceričitý
Najčastejšia zlúčenina céru je oxid ceričitý (CeO2), používaný ako „klenotnícka červeň“ a v stenách niektorých samočistiacich pecí.

Niektoré zlúčeniny céru možno použiť v Belousovej-Žabotinského reakcii, v ktorej vznikajú chemické oscilátory. Medzi používané zlúčeniny patria dusičnan amónno-ceričitý alebo síran ceričitý. Táto reakcia predstavuje príklad nerovnovážnej termodynamiky a možno ju použiť na modelovanie reakcií prebiehajúcich v biologických systémoch.

## Výskyt
V malých množstvách sa vyskytuje v uránových rudách. 

## Toxicita
Cér ako všetky kovy vzácnych zemín má nízku až strednú toxicitu. Cér je silné redukčné činidlo a spontánne sa vznieti na vzduchu pri teplote 65 až 80 °C. Dymy z cérových ohňov sú toxické. Na hasenie cériových ohňov sa nemá použiť voda, lebo cér s vodou reaguje a produkuje vodíkový plyn.

## Referencie

## Iné projekty


Kategória:Lantanoidy
Kategória:Prechodné prvky
Kategória:Kovy
Kategória:Redukčné činidlá