Mataiva

**Mataiva** (iné názvy **Matahiva**, **Tepoetiriura**, Lazarev alebo Lazaroff) je najzápadnejším atolom v súostroví Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Tikehau, vzdialený približne  smerom na východ. Centrálny ostrov Tahiti je vzdialený približne  na juhozápad.

## Geografia atolu
Atol je unikátny v mnohých ohľadoch. Má oválny tvar s pomerne širokým prstencom súše v pomere k celkovej rozlohe. Má približne  na dĺžku a  na šírku. Má unikátnu plytkú lagúnu, koralovými porastmi rozdelenú na desiatky menších "bazénov" nepravidelného tvaru. Voda sa z okolitého oceánu do a z lagúny dostáva najmä hlavným, približne  širokým prieplavom. Pre lode je splavný len po mólo, vzdialené od okraja vonkajšieho prstenca približne . Ďalej dovnútra lagúny sa dá dostať už len malými člnmi aj kvôli tomu, že prieplav je prehradený betónovým mostom, spájajúcim severnú a južnú časť atolu.

Prstenec atolu je až na tento prieplav a niekoľko ďalších drobných plytších prieplavov na juhu úplne uzatvorený a pomerne široký. Má hustú vegetáciu pôvodného pralesa s mnohými unikátnymi rastlinami.

Atol má bohaté zásoby fosfátov, odhadom 10 až 15 miliónov ton. Miestni obyvatelia a ekologickí aktivisti však ťažbe zabránili a atol má vďaka tomu zachovaný výnimočný ekosystém s pôvodnou vegetáciou a faunou.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej len tesne pod hladinu mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria  a jej vek sa odhaduje na 64,3 až 66,4 mil. rokov.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka je od ruského moreplavca Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena z 30. júla 1820.
 Atol pomenoval Lazarev, resp. Lazaroff.
Po ňom to bol v septembri 1839 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842.

V 19. storočí, keď sa Mataiva stala francúzskym územím, mala asi 30 obyvateľov, ktorí sa zaoberali zväčša len produkciou kopry a lovom korytnačiek.

V súčasnosti je najobývanejšou osadou *Pahua*, kde žije drvivá väčšina obyvateľov atolu. Je situovaná na západnej strane atolu. Hneď v susedstve osady je aj letisko, vybudované v roku 1999, ktorého asfaltová pristávacia dráha je dlhá .

Obyvatelia atolov Mataiva, Tikehau a Rangiroa hovoria špecifickým jazykom „Mihiroa“, ktorý je podobný tahitčine, ale napriek tomu dostatočne vzdialený, aby už nemohol byť považovaný za dialekt.

Na atole sa nachádza aj výnimočné a pravdepodobne najvýznamnejšie archeologické nálezisko pôvodnej kultúry v oblasti Tuamotu s ceremoniálnou plošinou *Papiro Marae* s veľkým koralovým trónom v jeho centre.

## Ekonomika
V roku 2012 žilo na atole 280 obyvateľov. Donedávna bol rybolov, produkcia kopry a iné tradičné spôsoby hlavnou činnosťou a obživou obyvateľov atolu. V poslednom čase ho vďaka unikátnosti lagúny a novému letisku nahrádza turizmus a produkcia vanilky.

## Administratívne a geografické členenie
Geograficky patrí atol Mataiva k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Toau, Arutua, Apataki, Kaukura, Tikehau, Rangiroa a Makatea.

Administratívne patrí atol do komunity Rangiroa, do ktorej, okrem rovnomenného atolu, patrí ešte atol Tikehau a oddelený ostrov Makatea.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam letísk vo Francúzskej Polynézii

## Externé odkazy
*Archív zoznamu atolov na OceanDots
*Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu 
*Biodiverzita polynézskych atolov 

## Zdroj
* 
* Článok na Air Tahiti (1)
* Detailný článok o atole na Air Tahiti (2)

Kategória:Atoly Tichého oceánu