Teurgia

**Teurgia**, , je názov pre rituálnu, niekedy vnímanú ako magickú činnosť, vykonávanú s úmyslom vyvolať čin jedného alebo viacerých božstiev, so zámerom zdokonalenia alebo dosiahnutia jednoty s božstvom, .

## Novoplatonizmus

Teurgia znamená „božská práca“. Slovo sa prvýkrát vyskytuje v *Chaldejských veštbách*, novoplatónskom diele z polovice 2. storočia po Kr. Hlavný zdroj západnej teurgie je možné nájsť vo filozofii novoplatonizmu, najmä v Iamblichovi. Podľa neskorého novoplatonizmu vesmír vznikol radom emanácií *Jedného*. Z Jedného emanovala Božská myseľ (vedomie) *Nús* a z nej zase Duša sveta *Psyché*. Novoplatonici boli presvedčení, že Jeden je úplne transcendentálny. Emanovaním tejto najvyššej podstaty sa nič nestráca počas prechodu do nižších emanácií a najvyššia podstata ostáva v nich nezmenená.

Novoplatonici boli polyteistami, ale ich filozofia má aj prvky monizmu.

Vo filozofii Plótína a Iamblichových učiteľov Anatolia a Porfyria boli tieto emanácie božskej podstaty:
* **Jeden** (): božstvo bez vlastností,
* **Nús** (): Myseľ, univerzálne vedomie, z ktorého ďalej pochádza
* **Psyché** (): Duša, ktorá obsahuje ako individuálnu dušu, tak aj Dušu sveta, z nej vzniká
* **Fysis** (): Príroda.

Plótínos pokladal meditáciu o zjednotení s Jedným (henósis) za nutnú pre teurga. Preto sa jeho škola podobala meditačnej, resp. kontemplačnej škole. Porfyriov študent Iamblichos učil ritualizovanejšiu formu teurgie, ktorá zahŕňala invokáciu a magicko-náboženské rituály. Bol presvedčený, že teurgia je napodobňovanie božstva. Jeho hlavné dielo *O egyptských mystériách* hovorí o teurgických úkonoch ako o „ritualizovanej kozmogónii“, ktorá obdarúva vtelené duše božskou zodpovednosťou za tvorenie a udržiavanie vesmíru.

Podľa Iamblicha sa transcendentnosť nedá uchopiť mysľou, pretože stojí nad rozumom. Teurgia je súbor rituálov a úkonov zameraných na obnovu transcendetálnej podstaty vťahovaním božských „vzorcov“ cez prizmu bytia. Vzdelanie je dôležité pre chápanie vecí, ako o tom učil aj Pytagoras, Platón a Aristotelés, a ako uvádzajú aj *Chaldejské veštby*. Teurgovia pracujú na materiálnej úrovni s hmotnými symbolmi a „mágiou“, na vyššej úrovni s mentálnymi a duchovnými postupmi. Na začiatku teurg pracuje s korešpondenciami božstva v hmote a postupne prejde až k stavu, kde sa božská podstata jeho duše zjednotí s Jedným.

### Iulianus Apostata

Rímsky cisár Iulianus Apostata (332–363) bol zástancom novoplatónskej filozofie a chcel nahradiť kresťanstvo (v tom čase štátne náboženstvo Rímskej ríše) verziou novoplatónskeho pohanstva. Jeho snaha nebola úspešná kvôli predčasnej smrti (zomrel tri roky po nástupe na trón) a kvôli silnej pozícii všeobecného kresťanstva, ktoré si ju udržalo aj napriek Iulianovým reformám. Zanechal však niekoľko filozofických a teologických prác, vrátane známeho diela *Hymnus na kráľa Hélia*. V jeho teológii je Hélios, gr. boh Slnka, ideálnym príkladom dokonalosti bohov a svetla, symbolom božskej emanácie. Tiež si veľmi ctil Kybelé, gr. bohyňa, matka Zeme. Vo svojich prácach uprednostňoval rituálnu teurgiu s dôrazom na obetu a modlitbu. Bol ovplyvnený hlavne Iamblichovými myšlienkami.

## Kresťanská teurgia

Rímskokatolícka omša sa niekedy pokladá za teurgiu, pri ktorej sa Kristus volá do hostie, premieňa ju () a tá je následne prijatá vzývateľom. V širšom význame sa dá omša pokladať za teurgiu pretože prispieva k zvyšovaniu henózy (jednoty s božstvom) účastníkov.

Gréckokatolícke a ortodoxné kresťanstvo má množstvo úkonov, napr. krst, ktoré majú znaky teurgie alebo taumaturgie.

## Ezoterická kresťanská teurgia

Ezoterické kresťanstvo pokladá teurgiu za užitočnú. Cieľom ezoterického kresťanstva je naučiť sa božím mystériám a pomocou nich dosiahnuť vyššieho vedomia. Teurgia v ezoterickej tradícii používa toto poznanie na zosilnenie vlastnej duchovnej prirodzenosti a je nástrojom ako vzývať anjelov a anjelské bytosti, aby učili duchovným pravdám a božskému poznaniu, ktoré nie je možné naučiť sa od človeka (pozri gnosticizmus). Ten, kto praktikuje teurgiu, je nazývaný mágom alebo adeptom, príp. teurgom. V tradičnom a magickom význame je teurgia protikladom goétii, aj keď je niekedy ťažké rozoznať jednu od druhej.

## Židovská teurgia

Stredoveká židovská mystická tradícia kabaly vyvinula filozofický koncept, v ktorom je vesmír považovaný za sériu emanácií božskej prirodzenosti — desiatich *[[sefira|sefír]]*. Je veľmi podobná novoplatonizmu a je z neho pravdepodobne odvodená cez helenizovaný judaizmus. Hovorí, že Boh stvoril svet pomocou sefír, odlievajúc božskosť do stvorenia cez tieto „nádoby“, ktoré majú svoju vlastnú charakteristiku. Najvyššia sefira *Keter* drží najviac božského svetla a je posledná, kam sa môže človek dostať. Najnižšia sefira Malkut je stále vyššie ako hmota, takže paralela s novoplatonizmom nie je úplná, aj keď *Malkut* je považovaná za kvalitu Boha, ktorá sa dá vnímať v materiálnom svete. Nazýva sa aj *Šechinou*.

Pre kabalistov je Boh jednotný a zároveň rozdelený, nie však do oddelených „bohov“. Učenie sa vyhýba polyteizmu tým, že trvá na chápaní sefir ako na atribútoch božskej alebo ľudskej osobnosti. Sefiry sú zobrazované v troch stĺpcoch vo forme, ktorá sa nazýva *[[Strom života (kabala)|Strom života]]*. Kabalisti pomocou meditácie k sefirám a ich zjednoteniu v osobnosti, nachádzajú teurgický spôsob ako pristupovať k svetu a človeku, či už konštruktívne alebo deštruktívne.

## Hermetická teurgia

Hermetická teurgia je syntéza predchádzajúcich filozofických konceptov, ktorá sa rozvíjala počas renesancie v čase druhého rozkvetu hermetizmu a neskôr, v 19. storočí. Nie je vylúčené, že už staroveký hermetizmus využíval aktívny spôsob nadväzovania kontaktu s vyššími entitami podľa novoplatónskeho vzoru.

Český hermetik Jan Kefer videl rozdiel medzi užšími pojmami *teurgia* a *mágia* v tom, že zatiaľ čo mágia pracuje s legendami a danými rituálmi, teurgia si ich tvorí sama podľa potreby. Podľa neho neexistuje recept, ako vytvoriť teurga, rovnako ako sa nedá naučiť genialite básnika. Existujú len cesty, ktorými sa dá prebudiť v človeku jeho transcendentálna podstata.

V rituálnej praxi existuje teurgická technika *[[evokácia|evokácie]]* a *[[invokácia|invokácie]]*, rovnako ako v magickej praxi. V oboch ide o nadviazanie kontaktu s entitami kolektívneho nevedomia. Rozdiel je v tom, že v prípade evokácie sa tento kontakt deje na pseudoobjektívnej úrovni a božstvo je „vťahované“ do teurgovno sveta, v prípade invokácie sa teurg povznáša vo svojom subjektívnom svete (v mysli), spravidla v tranze, na božskú úroveň a snaží sa s ním splynúť. Zdá sa, že invokačná prax je historicky staršia a menej „násilná“ k božstvu.

## Rozporuplnosť
Koncept teurgie je založený na teóriách špekulatívnych filozofií a jej výsledky sú subjektívne, tj. objektívne nedokázateľné, rovnako ako pri všetkých ostatných podobných systémoch a formách.

Pojem teurgie je možné zneužiť ako nástroj politického vymedzovania. Treurgiou sa označovala „vyššia“ mágia a všetci, ktorí chceli seba prezentovať ako „dobrých“ alebo „bielych“ mágov, sa zaoberali teurgiou. Ich nepriatelia naproti tomu mali nálepku „zlých“ alebo „čiernych“ čarodejov, vykonávajúcich goétiu. Z času na čas bolo pre „teurgov“ potrebné proti „čarodejom“ intervenovať v mene „všeobecného dobra“. Ako príklad môžu slúžiť udalosti v Paríži z konca 19. storočia, keď bojovali proti sebe dve znepriatelené skupiny francúzskych okultistov, navzájom sa obviňujúce z rôznych nemorálností (Stanislas de Guaita verzus Abbé Boullan).

Okrem toho teurgia pracuje s časťami ľudskej psychiky, ktoré sú v súčasnosti málo prebádané, týka sa to hlavne ľudského podvedomia a nevedomia. Teurgická činnosť predpokladá silnú integritu ľudskej osobnosti. V podstate to znamená povahovú vyrovnanosť a stav po integrácii pokiaľ možno väčšiny psychologických zlomov teurga (tzv. slabých miest alebo obsesií). Táto integrita je potrebná kvôli prežívaným stavom pri teurgickej praxi. V niektorých prípadoch ide totiž o dočasné riadené posadnutie v stave tranzu, bez rozdielu, či ide o tzv. pozitívnu alebo negatívnu entitu. Pokiaľ sa vlastnosti práve invokovanej (alebo evokovanej) bytosti stretnú s disharmonickými vlastnosťami teurga, prameniacimi z nerovnováhy v určitej psychickej oblasti, nerovnováha sa zväčší do tej miery, s akou intenzitou je zážitok prežívaný. V extrémnom prípade môže nastať smrť alebo sčasti či úplný rozklad osobnosti a následné preusporiadanie vedomia do niektorej z archetypálnych foriem. Medicína bude potom tento nový stav diagnostikovať ako duševnú chorobu.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Zdroj

## Pozri aj
* Henósis
* Chaldejské orákulá
* Pseudo-Dionýzios Areopagita
* Tantrizmus

## Externé odkazy
*Two Orations of the Emperor Julian , dost. 
*Plotinus: ''The Six Enneads'' , dost. 
*Iamblichus: ''Theurgia or On the Mysteries of Egypt'' , dost. 
*Jamblichos z Chalkidy: ''O mysteriích egyptských'' , dost. 

Kategória:Mágia
Kategória:Novoplatonizmus
Kategória:Hermetizmus