open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomáš Hedera

**Tomáš Hedera** (* 7. november 1998, Bratislava, Slovensko) je profesionálny slovenský hokejový obranca, hrajúci KHL v klube HC Slovan Bratislava.

## Klubový hokej
Tomáš Hedera začal hrať hokej ako 6-ročný (v roku 2004) v HC Slovan Bratislava. Okrem sezóny 2008/2009, ktorú strávil v Hokejovej škole Svišť, sa stal HC Slovan Bratislava jeho domovským klubom.

Reprezentoval Slovensko aj v kategóriách U15, U16, U17, U18 a U20. V roku 2015 sa zúčastnil Zimného európskeho olympijského festivalu mládeže 2015 v Montafon Aktivpark v Rakúsku, v roku 2016 Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov v americkom meste Grand Forks a v roku 2018 Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v americkom meste Buffalo.

Bol kapitán reprezentačného družstva na Turnaji 4 krajín v nemeckom Füssene v roku 2015. O rok neskôr sa stal juniorským majstrom Slovenskej republiky. V sezóne 2017/2018 ako jeden z troch hráčov podpísal dvojročnú zmluvu s HC Slovan Bratislava v KHL. V tejto sezóne pôsobil aj v projekte HK Orange 20. V KHL prvý krát nastúpil v zápase proti klubu zo Soči, prvé body získal v zápase proti klubu z mesta Ufa. V zápase proti klubu z Minska hral v prvej obrannej dvojici s kapitánom mužstva Meszárošom.

Od konca septembra 2018 na základe dvojcestnej zmluvy s HC Slovan Bratislava odišiel do extraligového klubu HC 07 Detva. Koncom novembra 2018 v rámci striedavého štartu hráva aj v HC OSMOS Bratislava. V júli 2019 podpísal zmluvu s MHC Nové Zámky.

Podľa súčasných informácií je Tomáš Hedera neaktívnym hráčom. 

## Štatistiky

### Hráčske štatistiky

### Turnajové štatistiky

## Referencie


## Externé odkazy
* Tomáš Hedera na eliteprospects.com

Kategória:Slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí hokejoví obrancovia
Kategória:Hráči HC Slovan Bratislava
Juraj Krištofovič

Brigádny generál Ing. **Juraj Krištofovič** (* 22. november 1963, Trenčianske Teplice) je slovenský generál.

## Vojenské pôsobenie
Podľa tlačovej správy Pozemných síl: „*Takmer celá [Krištofovičova] kariéra bola spojená s logistikou, skladovaním, zásobovaním a materiálovým manažmentom.*“

V roku 1988 vyštudoval Vojenskú akadémiu v Brne a v roku 2007 tiež Kurz národnej bezpečnosti. V roku 1988 sa stal náčelníkom tankovej a automobilovej služby technickej skupiny veliteľstva 3. delostreleckého pluku, 13. tankovej divízie Východného vojenského okruhu. Od roku 1992 bol náčelník automobilovej služby 3. brigády materiálneho zabezpečenia Vojenského veliteľstva Východ. Od roku 1994 starším dôstojníkom oddelenia logistiky veliteľstva 3. materiálovej základne 3 zboru letectva a protivzdušnej obrany. Od roku 1995 päť rokov pôsobil ako zástupca veliteľa pre skladovanie a zásobovanie 5. základne tankového materiálu. V rokoch 2000 až 2002 5. základni velil. Následne bol veliteľ Multifunkčnej zásobovacej základne Západ Veliteľstva logistiky. V rokoch 2004 až 2006 bol veliteľom Spoločného centra materiálového manažmentu Veliteľstva logistiky Síl výcviku a podpory. V roku 2007 bol zástupcom náčelníka Odboru pre logistické plánovanie a doktríny Štábu logistiky Generálneho štábu a od roku 2007 do 2008 velil Veliteľstvu logistiky Síl výcviku a podpory.

2. septembra 2008 ho prezident SR Ivan Gašparovič vymenoval do prvej generálskej hodnosti – brigádny generál.

Následne zastupoval veliteľa Síl výcviku a podpory. Od roku 2011 bol náčelníkom Štábu pre podporu operácií GŠ OS SR. Následne bol počas roka 2014 národným riaditeľom pre vyzbrojovanie. Od 1. júla 2014 pôsobil ako zástupca veliteľa Pozemných síl. Od 1. júla skončil presne po štyroch rokoch ukončil funkciu zástupcu veliteľa Pozemných síl.

K januáru 2021 bol Krištofovič pridelencom obrany na slovenskom veľvyslanectve v Moskve.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Trenčianskych Teplíc
Kategória:Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Kategória:Slovenskí generáli
Kategória:Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Kategória:Slovenskí vojenskí diplomati
Sojuz MS-11

**Sojuz MS-11** bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 3. decembra 2018 vyštartovala z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila troch členov Expedície 58. Potom zostala u ISS ako záchranná loď až do júna 2019, kedy sa s ňou rovnaká trojica kozmonautov vrátila späť na Zem. 

## Posádka
*  Oleg Kononenko (4), veliteľ, Roskosmos (CPK)
*  David Saint-Jacques (1), palubný inžinier 1, CSA
*  Anne McClainová (1), palubný inžinier 2, NASA

### Záložná posádka
*  Alexandr Skvorcov ml., veliteľ, Roskosmos (CPK)
*  Luca Parmitano, palubný inžinier 1, ESA
*  Andrew Morgan, palubný inžinier 2, NASA

## Priebeh letu
Sojuz MS-11 úspešne vyštartoval dňa 3. decembra 2018 o 11:31:52,519 svetového času (UTC) pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z kozmodrómu Bajkonur. Kozmická loď bola približne po deviatich minútach od štartu navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 200,3 – 249,7 km. Pri tomto lete bol použitý rýchly letový profil k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), ktorý trvá 6 hodín. Ešte v ten istý deň o 17:33:20 UTC sa kozmická loď pripojila k spojovaciemu uzlu modulu Poisk na ISS. Posádka potom prešla na stanicu a zapojila sa do práce Expedície 58. 

Dňa 24. júna 2019 o 23:25:33 UTC sa Sojuz s rovnakou trojicou odpojil od Medzinárodnej vesmírnej stanice a 25. júna o 02:47:42,4 UTC úspešne pristál v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu.

## Galéria

Súbor:Soyuz MS-11 crew and backup crew at the Gagarin Museum in Star City.jpg|Hlavná a záložná posádka Sojuzu v Gagarinovom múzeu v Hviezdnom mestečku
Súbor:Expedition 58 Rollout (NHQ201812010021).jpg|Prevoz nosnej rakety na štartovaciu rampu, 1. december 2018
Súbor:Expedition 58 Rollout (NHQ201812010033).jpg|Raketa Sojuz-FG po vztýčení na štartovacej rampe
Súbor:Expedition 58 Crew Wave At the Pad (NHQ201812030001).jpg|Posádka sa lúči pred štartom
Súbor:Expedition 58 Launch (NHQ201812030014).jpg|Štart Sojuzu MS-11 z Bajkonuru, 3. december 2018
Súbor:Expedition 58 Launch (NHQ201812030006).jpg|Štartujúca raketa Sojuz-FG
Súbor:Soyuz MS-11 spacecraft moments before docking to the ISS.jpg|Kozmická loď Sojuz MS-11 krátko pred pripojením k spojovaciemu uzlu modulu Poisk na ISS
Súbor:Soyuz MS-11 spacecraft separates from the ISS (1).jpg|Sojuz MS-11 odlieta od ISS, 24. jún 2019
Súbor:The Soyuz MS-11 spacecraft is seen as it lands with the Expedition 59 crew (1).jpg|Návratový modul Sojuzu MS-11 klesá na padáku
Súbor:The Soyuz MS-11 spacecraft is seen as it lands with the Expedition 59 crew (2).jpg|Pristátie Sojuzu v kazašskej stepi juhovýchodne od Džezkazganu, 25. jún 2019
Súbor:Expedition 59 Soyuz MS-11 Landing (NHQ201906250025).jpg|Pátracie a záchranné tímy po príchode k návratovému modulu krátko po pristátí
Súbor:Expedition 59 crew member Oleg Kononenko of Roscosmos is seen outside the Soyuz MS-11 spacecraft.jpg|Veliteľ Sojuzu MS-11 Oleg Kononenko po vyzdvihnutí z kabíny


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Informácie o lete Sojuzu MS-11

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kategória:Kozmonautika v 2018
Kategória:Kozmonautika v 2019
Noah Hawley

**Noah Hawley** (* 1967, New York, New York, USA) je americký televízny scenárista, televízny producent a spisovateľ, známy najmä vďaka televíznym seriálom *[[Fargo (seriál)|Fargo]]* (2014súčasnosť) a *[[Legion]]* (2017súčasnosť).

## Kariéra

### Knihy
Noah Hawley napísal päť románov: *A Conspiracy of Tall Men* (1998), *Other People's Weddings* (2004), *The Punch* (2008), *The Good Father* (2012) a *Pred pádom* (orig. *Before the Fall*, 2016).

### Televízia
Hawley pracoval ako scenárista a producent počas prvých troch sérií televízneho seriálu *[[Kosti (seriál)|Kosti]]* (20052008).

Neskôr bol tvorcom seriálov *Extra tím* v roku 2009, ktorý mal 10 častí a *My Generation* v roku 2010, ktorý bol po dvoch častiach stiahnutý z vysielania kvôli nízkej sledovanosti.

V roku 2014 sa na televízne obrazovky dostal jeho nový seriál *[[Fargo (seriál)|Fargo]]*, ktorý je adaptáciou rovnomenného filmu z roku 1996 od bratov Coenovcov, za ktorý v tom istom roku získal Cenu Emmy za najlepšiu minisériu.

Po predĺžení zmluvy s televíziou FX v decembri 2015 produkoval seriál *Legion*, založenom na rovnomennej postave z Marvel komiksov.

### Film
V roku 2006 napísal scenár k filmu *The Alibi*.

Jeho filmový režisérsky debut bude sci-fi film *Pale Blue Dot* s Natalie Portman v hlavnej úlohe.

## Filmografia

### Film

### Televízia

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1967
Kategória:Televízni scenáristi USA
Kategória:Producenti USA
Kategória:Spisovatelia románov USA
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg

**Albert-Ludwigs-Universität Freiburg** (krátko *Universität zu Freiburg* alebo hovorovo *Uni Freiburg*) je univerzita vo Freiburgu im Breisgau. Založil ju 21. septembra 1457 rakúsky arcivojvoda Albrecht VI. Habsburský a je jednou z najstarších nemeckých univerzít.

Dnes sa prezentuje ako tzv. "Komplexná univerzita" (*Volluniversität*), tzn. vysoká škola na ktorej možno študovať všetky významné vysokoškolské odbory. Patrí medzi špičkové nemecké univerzity. Pre odlíšenie od univerzity, ktorá sa nachádza vo švajčiarskom Freiburgu (Fribourgu), sa niekedy označuje aj ako *Universität Freiburg im Breisgau*.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Offizielle Website der Universität Freiburg
* Studierendenvertretung der Universität Freiburg
* Website des Onlinemagazins unicross
* Website des University College Freiburg

## Zdroj

Kategória:Univerzity v Nemecku
Kategória:Freiburg im Breisgau
Albrecht VI. (Rakúsko)

**Albrecht VI. Habsburský** (* 18. december 1418, Viedeň, Rakúsko† 2. december 1463, tamže) bol rakúsky vojvoda, druhorodený syn Ernesta I. z habsburskej dynastie a Piastovny Cimburgis Mazovskej.

## Životopis

Po otcovej smrti sa stal jeho poručníkom Albrechtův strýko Fridrich IV., vojvoda tirolský. Bol ním do roku 1435, keď krajinu po otcovi prevzal Albrechtov o tri roky starší brat Fridrich (neskorší cisár Fridrich III.) Roku 1439 sa stal regentom v Predných krajinách (dnešné Bádensko -Württembersko), kde v roku 1457 založil univerzitu vo Freiburgu..  

6. januára 1453 mu ho jeho brat Friedrich III. udelil titul arcivojvodu.

V roku 1458 získal regentstvo v Hornom Rakúsku. Sídlo mal na hrade v Linzi, kde mal kanceláriu a zriadil tu vlastnú finančnú správu. 
Počas ďalších rokov začal pracovať na získaní väčšej moci, čo v roku 1462 viedlo až k viedenskému povstaniu proti cisárovi. Po ňom  získal od brata za ročnú odplatu 4 000 zlatých regentstvo v Dolnom Rakúsku. Nasledujúceho roku však medzi bratmi došlo k ďalšiemu konfliktu, nakoniec sa snažili dohodnúť, ale všetko prekazila Albrechtova smrť. 2. dcembra 1463. 6. decembra bol pochovaný do vojvodskej hrobky v Dóme svätého Štefana.

Od roku 1452 bol ženatý s Matildou, dcérou falckého kurfirsta Ľudovíta III. Manželia nemali deti a žili oddelene.
 
## Rodokmeň

## Referencie


## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Erzherzog Albrecht VI. 

## Zdroj

Kategória:Habsburgovci
Kategória:Vojvodovia Rakúska
Kategória:Arcivojvodovia
Kategória:Osobnosti z Viedne
Vodné pólo na Stredozemných hrách 2018

**Vodné pólo na Stredozemných hrách 2018** bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier 2018. Konal sa v Tarragone, v Španielsku v dňoch od 27. júna do 1. júla 2018, za účasti 8 mužských a 6 ženských tímov. Vodnopólový turnaj sa na stredozemných hrách organizuje začiatku konania hier a toto bolo jeho 18. vydanie, pričom ženský turnaj mal na hrách premiéru. Zápasy sa hrajú v novovybudovanom plaveckom centre Campclar Aquatic Centre pre 2 000 divákov situovanom v športovom centre *Mediterranena Ring*. V mužskej kategórii zvíťazilo  po finálovej výhre nad ; u žien získalo prvenstvo domáce , keď vo finálovom zápase vyhralo nad .

## Účastníci

;Muži

Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FINA.

;Ženy

Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FINA.

## Výsledky
### Muži
#### Základné skupiny
##### Skupina A

##### Skupina B

#### Play-off
##### Stretnutie o 7. miesto

##### Stretnutie o 5. miesto

##### Stretnutie o 3. miesto

##### Finále

----

### Ženy
#### Základné skupiny
##### Skupina A
}, , , )
|align=left| 
| správa 
|}

##### Skupina B
}, , , )
|align=left| 
| správa 
|}

#### Play-off
##### Stretnutie o 5. miesto

##### Stretnutie o 3. miesto

##### Finále

## Konečné poradie

;Muži

;Ženy

## Referencie

## Externé odkazy
* Vodné pólo na oficiálnej stránke Stredozemných hier 2018  /

## Zdroje
* Vodnopólový turnaj na štatistickej stránke Stredozemných hier 2018  
* Mužský a ženský vodnopólový turnaj Stredozemných hier 2018 na stránke the-sports-org  

Kategória:Vodné pólo v 2018
Kategória:Vodné pólo na Stredozemných hrách
Kategória:Stredozemné hry 2018
PD

**Pd** môže byť:
* značka chemického prvku paládium

**PD** môže byť:
* EČV pre okres Prievidza
* skratka pre:
** PRIAMA DEMOKRACIA
** projektová dokumentácia
** poľnohospodárske družstvo
** public domain
** Pure Data
Erwin Neher

**Erwin Neher** (* 20. marec 1944, Landsberg am Lech, Nemecko) je nemecký biofyzik, bunkový fyziológ a vysokoškolský pedagóg.

Je profesorom univerzity a riaditeľom Inštitútu Maxa Plancka pre biofyzikálne chémiu v Göttingene.

V roku 1991 získal Nobelovu cenu za fyziológiu a lekárstvo spolu s Bertom Sakmannom za výskum funkcie iónových kanálov v bunkách a vynález laboratórnej techniky zvanej patch clamp, ktorá umožňuje iónové kanály skúmať. 

V roku 1978 sa oženil s nemeckou biochemičkou a mikrobiologičkou Evou-Mariou Ruhr, majú spolu päť detí – Richard, Benjamin, Carola, Sigmund a Margret.

## Referencie


## Literatúra
*

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Autobiografie für das ''Nobel Komitee''

## Zdroj

Kategória:Nemeckí biológovia
Kategória:Biofyzici
Kategória:Nemeckí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Kategória:Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Kategória:Zahraniční členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Absolventi Technische Universität München
Kategória:Osobnosti z Bavorska
Landsberg am Lech

**Landsberg am Lech** je veľké okresné mesto a správne sídlo v nemeckom Bavorsku. Centrum leží na Romantickej ceste. Na konci roka 2015 malo 28 708 obyvateľov.

Mesto sa nachádza 55 km západne od Mníchova na rieke Lech, podľa ktorej sa volá okolitý kraj Lechrain. V stredoveku tu ležala osada Phetine, na ktorej mieste založil roku 1158 vojvoda Henrich Lev pevnosť Castrum Landespurch. Mesto má zachované historické centrum s pamiatkami ako je radnica, farský kostol Nanebovzatia Panny Márie a brána Bayertor z 15. storočia.

Landsberg sa preslávil veľkou väznicou, v ktorej bol po nevydarenom pivnom puči internovaný Adolf Hitler a napísal tu svoj programový spis *[[Mein Kampf]]*. Počas druhej svetovej vojny tu bol najväčší koncentračný tábor na území vlastného Nemecka, ktorý po oslobodení slúžil ako útočisko vojnových utečencov. Neskôr tu boli väznení a popravovaní nacistickí vojnoví zločinci.

Narodil sa tu biofyzik a fyziológ Erwin Neher, nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu.

## Partnerské mestá
*  Bushey, Spojené kráľovstvo
*  Hudson, Ohio, USA
*  Rocca di Papa, Taliansko
*  Saint-Laurent-du-Var, Francúzsko
*  Siófok, Maďarsko
*  Waldheim, Nemecko

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Mestá v Bavorsku
Ivy League

náhľad|Mapa s lokalizáciou univerzít zúčastňujúcich sa ligy
**Ivy League** (slovensky doslova *Brečtanová liga*) je názov športového združenia ôsmich elitných súkromných univerzít na severovýchode USA. Dnes sa používa všeobecne ako označenie pre túto skupinu najprestížnejších amerických univerzít ako celok.

## Členovia

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj


Kategória:Vysoké školy v USA
John Franklin Enders

**John Franklin Enders** (* 10. február 1897, Hartford, Connecticut, USA†  8. september 1985, Waterford) bol americký bakteriológ, virológ a parazitológ označovaný za "otca moderných vakcín".

V roku 1954 dostal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu.

## Životopis
Pochádzal z rodiny bankového riaditeľa po ktorom zdedil miliónový majetok. Po štúdiu na Yale University slúžil v roku 1918 v armáde ako letecký inštruktor a od roku 1922 obchodoval s nehnuteľnosťami. Zapísal sa na Harvard University, kde študoval jazyky a chcel sa stať učiteľom. Nakoniec sa rozhodol pre štúdium biomedicíny, najmä infekčných chorôb. Roku 1930 tu získal titul Ph.D. a prednášal a bádal, od roku 1946 pracoval v bostonskej detskej nemocnici.
  
## Dielo
Od roku 1938 študoval vírusy cicavcov a v roku 1941 s kolegami pripravil serologický test na mumps. So svojimi mladšími kolegami Thomasom H. Wellerom a Frederickom C. Robbinsom publikoval roku 1949 svoj objav, že vírus detskej obrny (*poliomyelitída*) možno úspešne pestovať in vitro na rôznych typoch tkanív. Tým mohli obmedziť pokusy na živých zvieratách, otvorili cestu k vývoju vakcín proti vírusovým ochoreniam a roku 1954 boli vyznamenaní Nobelovou cenou. Na základe ich techniky vyvinul roku 1952 Jonas Salk prvé vakcíny proti detskej obrne, neocenil však náležite podiel svojich predchodcov. Roku 1954 izoloval Enders so spolupracovníkmi vírus osýpok a roku 1960 začal plošne testovať vakcínu proti osýpkam. O rok neskôr bol oznámený úspech a v roku 1963 sa deaktivovaná vakcína dostala na trh.

## Ocenenia
Roku 1946 bol zvolený za člena American Academy of Arts and Sciences, 1953 dostal Presidential Medal of Freedom, najvyššie civilné vyznamenanie v USA, 1954 Nobelovu cenu, roku 1962 *Rudolf-Diesel-Medaille*. a roku 1967 bol zvolený za člena Kráľovskej spoločnosti v Londýne. 13 univerzít mu udelilo čestný doktorát. 

## Referencie


## Pozri aj
* Detská obrna

## Externé odkazy
* Stránky Nobelovej ceny za medicínu 1954

## Zdroj

Kategória:Lekári USA
Kategória:Virológovia USA
Kategória:Bakteriológovia
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Kategória:Nositelia Presidential Medal of Freedom
Kategória:Osobnosti z Hartfordu (Connecticut)
Peter Núñez

Mgr. **Peter Núñez** (* 25. október 1970, Bánovce nad Bebravou) je slovenský režisér, producent a významný predstaviteľ novej generácie televíznych tvorcov.

Absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor dejepis – slovenský jazyk a literatúra. V roku 1999 sa oženil, s manželkou Oľgou má syna Erika a dcéru Ninu (2001).

## Tvorba
Začínal ako učiteľ, neskôr tvoril upútavky v televízii VTV. Po troch rokoch prešiel do TV Markíza, kde postupne začal prácu režiséra. Režijný debut mal v relácii Reklamátor, ďalej nasledovali projekty Slávici na ulici, Svadba snov, Srdcové záležitosti, Láska nebeská atď. Medzi jeho najúspešnejšie režisérske a producentské projekty patria programy:
* 3 série speváckej show Slovensko hľadá Superstar
* tanečné show Bailando a Let's Dance
* talentová show Slovensko má talent
* seriál Rodinné tajomstvá
* televízne a hudobné ceny OTO a Zlatý slávik
* relácia Milana Kňažka Takí sme boli
* zábavno-súťažná relácia 5 proti 5
* projekt Hodina deťom
* projekt Zem spieva
* projekt Najväčší Slovák
V ankete OTO dostal cenu za najlepší Program roka, ktorým sa stala show Slovensko hľadá Superstar.

## Filmografia
Zoznam filmovej a televíznej tvorby:

### Réžia
#### TV seriály
* 2005 – Rodinné tajomstvá

#### TV programy
* 2004 – Slovensko hľadá Superstar
* 2006 – Let's Dance
* 2007 – , Takí sme boli
* 2008 – Slovensko má talent
* 2009 – SuperSilvester 2009, Česko Slovenská SuperStar
* 2010 – Talentmania
* 2011 – Farma, Slovenka roka 2011
* 2012 – Farma, Recept na bohatstvo, Vtip za stovku!
* 2013 – Silvester 2013
* 2014 – Lepší spánok: Verejnoprávna služba s Andrejom Bičanom, V siedmom nebi
* 2016 – CE.ZA.AR 2016, Slnko v sieti 2016
* 2017 – OTO 17. ročník, Slnko v sieti, Zem spieva
* 2018 – OTO 18. ročník
* 2018 – Najväčší Slovák

### Produkcia

#### TV seriály
* 2010 – Nesmrteľní (TV seriál)
** Projekt Alfa (E10)
** Hon na legendu (E09)
** Kvety a Lucia (E08)
** ďalšie epizódy (10)
* 2011 – Adela show
* 2013 – Hlavne, že sa máme radi...
** Panenka (E20)
** Anita (E19)
** Panda (E18)
** ďalšie epizódy (20)

### Filmy
* 2017 – Všetko alebo nič

* 2020 – Príliš osobná známosť
* 2023 – Nikdy nehovor nikdy

### Scenáristika
*2018 – OTO 18. ročník
*2017 – OTO 17. ročník, Zem spieva

### Herectvo
* 2018 – OTO 18. ročník

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Slovenskí televízni režiséri
Kategória:Slovenskí televízni producenti
Kategória:Slovenskí televízni scenáristi
Kategória:Slovenskí filmoví režiséri
Kategória:Slovenskí filmoví producenti
Kategória:Slovenskí filmoví scenáristi
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bánoviec nad Bebravou
Volejbal na Juhoamerických hrách 2018

**Volejbal na Juhoamerických hrách 2018** bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2018. Konal sa v meste Cochabamba, v Bolívii v dňoch od 27. mája do 7. júna 2018, za účasti 6 mužských a 4 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1978 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo José Casto Méndez.

V mužskej kategórii obhájila titul , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien zvíťazila  po finálovej výhre nad obhajcom prvenstva .

## Účastníci

;Muži

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k júlu 2017.

;Ženy

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k augustu 2017.

## Výsledky
### Mužský turnaj
#### Základná skupina


#### Play-off

----

### Ženský turnaj
#### Základná skupina


#### Play-off

## Konečné poradie

;Muži

;Ženy

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Juhoamerických hier 2018  
* Oficiálna stránka Juhoamerickej volejbalovej konfederácie 

## Zdroje
* Volejbalový turnaj na stránke Juhoamerických hier 2018  
* Volejbal na Juhoamerických hrách 2018 na stránke lostiempos.com 

Kategória:Volejbal v 2018
Kategória:Volejbal na Juhoamerických hrách
Kategória:Juhoamerické hry 2018
Alberto Gilardino

**Alberto Gilardino** (* 5. júl 1982, Biella, Taliansko) je taliansky futbalista.

V súčasnosti je desiatym najmladším hráčom, ktorý dosiahol hranicu 100 gólov v Serie A (vo veku 26 rokov a 105 dní). Tiež je jedným z 10 najlepších strelcov Serie A (188 gólov).

S talianskou reprezentáciou do 21 rokov hral na Majstrovstvách Európy v roku 2004. V tom istom roku bol členom talianskej reprezentácie  na olympiáde v Aténach, kde získal bronzovú medailu. 

Po olympijských hrách ho pozval tréner Marcello Lippi do reprezentácie, kde debutoval 4. septembra 2004 v kvalifikačnom zápase na majstrovstvá sveta proti Nórsku.. Svoj prvý gól v reprezentácii dal 13. októbra 2004 v kvalifikácii na majstrovstvá sveta, kedy Taliansko porazilo Bielorusko 4:3. 

V roku 2006 bol členom tímu, ktorý vyhral majstrovstvá sveta vo futbale. Skóroval v druhom zápase skupiny  proti USA pri remíze 1-1. Štartoval aj na Pohári konfederácií FIFA 2009, majstrovstvách sveta 2010 a Pohári konfederácií FIFA 2013 (taliansky tím sa umiestnil na treťom mieste v tomto turnaji a získal bronzovú medailu).

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 
* Profile v ACF Fiorentina
* Reprezentačná štatistika

Kategória:Talianski futbalisti
Kategória:Hráči Hellas Verona FC
Kategória:Hráči Parma FC
Kategória:Hráči AC Miláno
Kategória:Hráči AC Fiorentina
Kategória:Hráči Genoa CFC
Kategória:Hráči Bologna FC 1909
Kategória:Hráči Empoli FC
Kategória:Hráči Pescara Calcio
Kategória:Hráči Serie A
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2010
Kategória:Talianski bronzoví olympijskí medailisti
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Talianskej republiky
Národný park Mesa Verde

**Národný park Mesa Verde** () je národný park na juhozápade Colorada v USA. Park sa nachádza v Coloradskej plošine, v oblasti nazývanej Four Corners. V parku sa nachádzajú pozostatky skalných obydlí predkolumbovských Indiánov z 11. až 13. storočia. 

V roku 1978 bol park zapísaný nazoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Dejiny
Najstaršie archeologické nálezy dokladajú prítomnosť ľudí v danej oblasti približne 7 500 rokov pred naším letopočtom. Prvé kamenné príbytky potom vznikli v 7. storočí.
Rozsiahlejšie skalné stavby vznikali od 11. storočia. Na konci 13. storočia bola väčšina príbytkov opustená a Indiáni sa presunuli smerom na juh do dnešného Nového Mexika.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Mesa Verde National Park 
* Interactive map of the National Park System
* Mesa Verde National Park 
* Mesa Verde Digital Media Archive (Creative Commons
* Archäologe im Mesa-Verde-Nationalpark 

## Zdroj

Mesa Verde
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v USA
Kategória:Archeologické lokality v USA
Kategória:Geografia Colorada
Katarína Nagy Pázmány

Mgr. **Katarína Nagy Pázmány** (* 1990, Detva, ČSFR, dnes Slovensko) je slovenská psychologička a občianska aktivistka pôsobiaca v mimovládnych organizáciách zameraných na rozvoj vzdelávania. Súčasne je jedna z hlavných organizátorov iniciatívy Za slušné Slovensko.

## Život
V rokoch 20112016 absolvovala bakalárske a magisterské štúdium v študijnom programe psychológia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Od januára 2016 je členkou projektového tímu, ktorý vedie Komenského inštitút slúžiaci ako fórum pre učiteľov na diskusiu o problémoch v školstve na Slovensku a spôsoboch ich prekonávania prostredníctvom praktickej školskej reformy. Tento projekt realizuje občianske združenie Centrum environmentálnej a etickej výchovy Živica v odbornom partnerstve s Univerzitou Mateja Bela v Banskej Bystrici. V súčasnosti je na materskej dovolenke.

### Pôsobenie v iniciatíve Za slušné Slovensko
V interview pre *[[Denník N]]* uviedla, že o vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej sa dozvedela ráno 26. februára 2018. *„Povedali to *[v rádiu]* ako suchú informáciu *[...]* akoby sa nič vážne nestalo. *[...]*  Zdalo sa mi absurdné, že sa všetko neprerušilo a nerozprávalo iba o tom. Povedala som mu *[svojmu manželovi Petrovi Nagyovi]*, že ak s tým nikto nič neurobí, tak to budeme musieť urobiť my. A tak sme sa dostali k organizovaniu pochodu.“* Udalosť na sociálnej sieti Facebook k spomienkovému pochodu za Jána Kuciaka a Martinu Kušnírovú vytvoril jej manžel Peter Nagy. Pri organizovaní sa spojili s organizátormi Veľkého protikorupčného pochodu študentmi Dávidom Strakom a Karolínou Farskou a ďalšími občianskymi aktivistami. Následne sformovali občiansku iniciatívu pod názvom Za slušné Slovensko a pokračovali v organizovaní protestov, v ktorých vláde Roberta Fica predložili viaceré požiadavky týkajúce sa najmä riadneho vyšetrenia vraždy a káuz, o ktorých informoval Kuciak vo svojich článkoch.

## Referencie

Kategória:Slovenskí psychológovia
Kategória:Slovenskí občianski aktivisti
Kategória:Laureáti Ceny Dominika Tatarku
Kategória:Osobnosti z Detvy
Víchrica (9. stupeň Beaufortovej stupnice)

**Víchrica** je pomenovanie typu vetra v Beaufortovej stupnici, konkrétne 9. stupňa Beaufortovej stupnice. Vo výške 10 metrov má tento vietor rýchlosť 20,8 až 24,4 m/s (t. j. 75–88 km/h). Rozpoznávacími účinkami tohto typu vetra na pevnine sú vznik menších škôd na stavbách (padajú komíny, škridlice a bridlice zo striech) a lámanie väčších vetiev stromov.

## Referencie

Kategória:Vietor
Kúrňava

**Kúrňava** môže byť:
* expresívne:
** všeobecne: zvírený útvar pozostávajúci z drobných čiastočiek, kúdol, oblak, pozri kúdol a oblak
** skrátene: snehová víchrica
* priezvisko na Slovensku, pozri Kúrňava (priezvisko)

## Referencie
Fujak

**Fujak** (zastarano alebo nárečovo: **fuják**) môže byť:
*snehová víchrica
*zastarano: silný vietor
Víchrica

**Víchrica** (skôr neodborne aj: **povíchrica**) môže byť v meteorológii:
*vietor, ktorého sila zodpovedá stupňu 9 Beaufortovej stupnice (t.j. má rýchlosť 20,8 - 24,4 m/s) , pozri víchrica (9. stupeň Beaufortovej stupnice)
*vietor, ktorého sila zodpovedá stupňom 9 - 11 Beaufortovej stupnice (t.j. má rýchlosť 20,8 - 32,6 m/s), pozri víchrica (9. stupeň Beaufortovej stupnice), silná víchrica a mohutná víchrica
*vietor, ktorého sila zodpovedá stupňom 9 - 12 Beaufortovej stupnice (t.j. má rýchlosť od 20,8 m/s vyššie) , pozri víchrica (9. stupeň Beaufortovej stupnice), silná víchrica, mohutná víchrica a orkán (alebo pozri veterná búrka)
*veterná búrka (=veľmi rýchly vietor, ktorý môže v danom mieste spôsobiť podstatné škody, t.j. približne vietor, ktorého sila zodpovedá stupňom 9 - 12 Beaufortovej stupnice)
*staršie: 
**vietor, ktorého sila zodpovedá stupňu 9 staršej verzie Beaufortovej stupnice (t.j. má rýchlosť 18,3 až 21,4 m/s, čo na dnešnej Beaufortovej stupnici zodpovedá časti stupňov 8 a 9)
**vietor, ktorého sila zodpovedá stupňom 9 - 12 staršej verzie Beaufortovej stupnice (t.j. má rýchlosť od 18,3 m/s vyššie) 
**vietor, ktorý má rýchlosť 16,5 až 22 m/s (čo na dnešnej Beaufortovej stupnici zodpovedá stupňu 8 a časti stupňov 7 a 9)

**Víchrica** môže byť aj hudobná komédia USA z roku 2003, pozri Víchrica (film z roku 2003)

## Zdroje
Delet

***Delet*** (z  – „dvere“; podnázov: ***židovské noviny***, od roč. 5, č. 7/8 ***slovensko-židovské noviny***) je webové periodikum, ktoré sa venuje domácemu i zahraničnému spravodajstvu, kultúre, náboženstvu a historickým témam, ktoré súvisia so životom židovskej komunity na Slovensku.

Periodikum vydáva občianske združenie Delet založené 24. januára 2003. V rokoch 20032010 vychádzalo v tlačenej podobe (s mesačnou, príp. dvojmesačnou periodicitou), od roku 2011 fungujú ako webové periodikum. Od roku 2005 je šéfredaktorom reportér TV Markíza, komik a hudobník Michael Szatmary. Predtým túto funkciu zastával Robert Haas. *Delet* nemá stálu redakciu. Medzi pravidelných prispievateľov patria Lucia Kollárová, Zuzana Szatmáry, Pavol Demeš, Baruch Myers, Ľuba Lesná, Yehuda Lahav († 2010) a ď.

## Referencie

## Externé odkazy
* Webové sídlo periodika 
* Verejná skupina periodika na sociálnej sieti Facebook

Kategória:Mesačníky na Slovensku
Kategória:Slovenské webové periodiká
Kategória:Organizácie založené v 2003
Sestry (seriál)

***Sestry*** () je taliansky dramatický seriál, ktorý sa v Taliansku vysielal od 9. marca do 13. apríla 2017 na stanici Rai 1. Na Slovensku mal seriál premiéru 19. júla 2018 na Jednotke.

## Obsadenie

* Anna Valle ako Chiara Silani
* Giorgio Marchesi ako Roberto Roversi
* Alessio Vassallo ako Daniele
* Irene Ferri ako inšpektorka Silvia Schiuma
* Alan Cappelli Goetz ako Nicola
* Aurora Giovinazzo ako Stella Roversi
* Niccolò Calvagna ako Giulio Roversi
* Leonardo Della Bianca ako Marco Roversi
* Monica Dugo ako Marta Tammagnini
* Mattia Sbragia ako advokát Roberto Vincenzi
* Nando Irene ako Nando
* Gea Martire ako Adriana
* Loretta Goggi ako Antonia Silani
* Ana Caterina Morariu ako Elena Silani
* Elisabetta Pellini ako Barbara Bernardi Nidoli
* Pascal Zullino ako prokurátor Astolfi
* Antonio Andrisani ako dekan
* Antonella Fattori ako premiér
* Edoardo Velo ako Martino Siniscalchi
* Patrizia Bracaglia ako Giorgiova matka
* Ugo Torrini ako Giorgio
* Rosa Diletta Rossi ako Claudia, servírka

## Série

## Časti

### 1. séria (2017)

## Referencie



## Externé odkazy

* ** na *raiplay.it* (po taliansky)
* ''Sestry'' na *movieplayer.it* (po taliansky)
* 

Kategória:Talianske televízne seriály
Kategória:Romantické televízne seriály
Kategória:Kriminálne televízne seriály
Kategória:Dramatické televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2017
Stefanos (sochár)

náhľad|150px|Kópia Stefanovho atléta, Museum of Fine Arts of Lyon
**Stefanos** () bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.
 
Stefanos, grécky sochár z druhej polovice prvého storočia pred Kr., pôsobil v Ríme. Z tvorby tohto umelca sa zachovala jeho menom signovaná socha mladého atléta (zrejme víťaza hier) z vily *Albani* pri Ríme. Nápis na podstavci tiež uvádza, že bol žiakom sochárskeho majstra Pasitela:

::- text v starogréčtine
 
Socha Stefanovho atléta je jedným z najznámejších príkladov typu sochy požadovanej vrchnou rímskou triedou, ktorá si nimi zdobila svoje súkromné ​​vily (známych je viac ako sedemnásť starých kópií). Grécki sochári v Aténach aj samotnom Ríme mohli poskytnúť viac či menej presné repliky známych sôch z minulosti, ako aj nové diela, ktoré imitovali alebo kombinovali rôzne staršie grécke štýly. Aj Stefanova socha pôsobí výrazne eklekticky (nenovátorsky). Jej veľmi široké ramená a postoj pripomínajú grécke mužské sochy z druhej štvrtiny 5. storočia pred Kr., zatiaľčo menšia hlava a dlhé nohy, diela vytvorené v polovici 4. storočia pred Kr. Podobným sochárskym dielom je aj súsošie *Oresta a Elektry* zhotovené jeho žiakom Menelaom.

Zo života sochára Stefana nie je nič známe. Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že rímsky politik a vzdelanec Gaius Asinius Pollio vlastnil vo svojej zbierke sochy nýmf zvaných *Appiades*, zhotovených zrejme sochárom Stefanom. To, či tieto sochy zhotovil Stefanos, autor atléta, nie je isté. 
    
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Alkimenes

**Alkimenes** alebo **Alkimenés** () môže byť:

* v gréckej mytológii:
** syn korintského kráľa Glauka, pozri Alkimenes (syn Glauka)
** syn Argonauta Iasóna, pozri Alkimenes (syn Iasóna)
* aténsky básnik v 5. stor. pred Kr., pozri Alkimenes (básnik)
* bojovník, spojenec Sparťanov v 4. stor. pred Kr., pozri Alkimenes z Korintu
Medzinárodný park mieru Waterton Glacier

**Medzinárodný park mieru Waterton Glacier** je lokalita svetového prírodného dedičstva UNESCO, ktorá pozostáva z dvoch národných parkov na území Kanady a USA. 

Toto súvislé chránené územie má súhrnnú rozlohu 4 576 km² a rozprestiera sa na pomedzí kanadskej provincie Alberta a štátu USA Montana. Zahŕňa národné parky Glacier a Waterton Lakes.

## Popis
Najvyššie časti chráneného územia siahajú do nadmorskej výšky cez 3 100 m. Spodná výšková hranica parkov je 972 m. Waterton-Glacier leží pozdĺž východného okraja Lewis Range Skalnatých hôr, ktoré sa príkro dvíhajú od západného okraja Veľkých planín. Krajina parkov je rozmanitá - od polo-púštnych prérií po horské ľadovce.

Z tunajšej fauny možno menovať napr. druhy vlk obyčajný, puma americká, medveď grizly, rosomák, medveď baribal či vydra severoamerická.

## Galéria

Waterton National Park Red Rock Canyon.JPG|Red Rock Canyon
Chief Mountain.jpg|Chief Mountain
SummitLake.JPG|Summit Lake
Glacier National Park, U.S.A., Grinnell Glacier.JPG|Grinnell Glacier


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Parks Canada
* U.S. Nationals Parks
* WATERTON-GLACIER INTERNATIONAL PEACE PARK, UNITED STATES OF AMERICA & CANADA 

## Zdroj

Kategória:Národné parky v USA
Kategória:Národné parky v Kanade
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v USA
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Kanade
Kategória:Chránené územia v Alberte
Kategória:Geografia Montany
Benediktínsky kláštor svätého Jána

**Benediktínsky kláštor svätého Jána** je veľmi dobre zachovaný stredoveký kláštor v Müstair vo východnom Švajčiarsku, v kantóne Graubünden. 

Založený bol v roku 775, v čase Karolínskej renesancie. Počas reštauračných prác v 20. storočí bolo odkrytých mnoho nástenných románskych fresiek z obdobia raného stredoveku. V roku 2012 ho obývala malá komunita mníšok benedektíniek (12 osôb).

Od roku 1983 je kláštor zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.

## Fotogaléria

Innenhof Kloster Müstair.jpg
Klosterkirche muestair.jpg
MÜSTAIR ab P1110770.jpg


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* webové stránky kláštora: www.muestair.ch 

## Zdroj

Kategória:Benediktínske kláštory
Kategória:Kláštory vo Švajčiarsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Švajčiarsku
Kategória:Stavby v kantóne Graubünden
Marián Andrej Pacák

Vladyka **Marián Andrej Pacák**, CSsR (* 24. apríl 1973, Levoča, Slovensko) je hierarcha Slovenskej gréckokatolíckej cirkvi sui iuris, apoštolský vizitátor pre slovenských gréckokatolíkov v západnej Európe a od 5. júla 2018 do 20. októbra 2020 bol eparchiálnym biskupom Eparchie svätých Cyrila a Metoda pre Slovákov byzantského obradu v Toronte v Kanade.

## Život
Marián Andrej Pacák sa narodil v Levoči ako jeden z dvanástich detí, z ktorých sa aj ďalší dvaja bratia stali kňazmi. Po maturite vstúpil 16. augusta 1991 do rádu Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa, čiže redemptoristom. Večné sľuby zložil 16. augusta 1997. Kňažskú vysviacku z rúk vladyku Milana Chautura prijal 12. júla 1998  po ukončení štúdií filozofie a teológie v Tuchówe a Krakove (obe v Poľsku).

Po vysviacke slúžil ako kňaz vo farnosti v Stará Ľubovňa a Michalovce. V rokoch 2001 až 2004 bola jeho pastorácia prerušená pre štúdia v Ríme, kde získal licenciát z morálnej teológie. Od roku 2016 slúžil  duchovný správca kaplnky v Monastieri Presvätej Trojice sestier redemptoristiek vo Vranove nad Topľou – Lomnici.

Na sviatok sv. Cyrila a Metoda - 5. júla 2018 bol o. Pacák menovaný za eparchiálneho biskupa Torontskej slovenskej gréckokatolíckej eparchie pápežom Františkom. Po prijatí biskupskej vysviacky sa stal členom Rady hierarchov Prešovskej metropolitnej cirkvi. Biskupskú chirotóniu prijal v nedeľu 2. septembra 2018 v Bazilike Zostúpenia Svätého Ducha v Michalovciach, intronizácia sa uskutočnila 15. septembra 2018 v Toronte.

24. septembra 2018 sa po prvý raz zúčastnil zasadnutia Rady hierarchov.

Po dvoch rokoch služby eparchiálneho biskupa pre Slovákov v Toronte, sa rozhodol ukončiť svoje pôsobenie ako eparchiálny biskup pričom neuviedol bližšie dôvody svojho osobného rozhodnutia. Svatý otec pápež František prijal jeho rezignáciu na tento post a za jeho nástupcu, ako apoštolského administrátora vymenoval passaického eparchu Kurta Richarda Burnetta.

Pápež Lev XIV. ho 13. marca 2026 vymenoval za apoštolského vizitátora pre slovenských gréckokatolíkov v západnej Európe, ako nástupcu Milana Lacha.

## Referencie

Kategória:Slovenskí gréckokatolícki biskupi
Kategória:Osobnosti z Levoče
Kategória:Slovenskí redemptoristi
Gamzigrad

**Gamzigrad** (srbsky Гамзиград, výslovnosť ɡǎmziɡraːd) je osada v Srbsku, súčasť mesta Zaječar. 

V blízkosti osady sú kúpele Gamzigradska banja a archeologická lokalita **Felix Romuliana** o rozlohe asi 4 hektárov so zvyškami starorímskej pevnosti, palácov a chrámov, ktoré dal postaviť cisár - tetrarcha Galérius, ktorý vládol časti Rímskej ríše medzi rokmi 297 a 311. 
Systematický archeologický prieskum bol zahájený v roku 1953 a prebieha až do súčasnosti. Od roku 2007 je táto pamiatka zapísaná na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

## Galéria

Felix Romuliana.jpg|
Felix Romuliana 2.jpg
R41.jpg
Rusevine Gamzigradske palate.jpg


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
*Gamzigrad - Felix Romuliana portal
*Zvezdan.hpage - Felix Romuliana 

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Srbsku
Kategória:Obce v Srbsku
Kategória:Archeologické lokality
Stari Ras

**Stari Ras** (srb. *Стари Рас*, predtým známy pod názvom Ras, bez prídavného mena Stari) bolo hlavné mesto stredovekého srbského štátu Raška. Nachádzalo sa v centrálnej časti štátu. 

Bol založený na prelome 9. a 10. storočia, v 13. storočí tu už však žiadni obyvatelia nežili. Vďaka svojej výhodnej strategickej polohe v blízkosti priesmyku, ktorým preteká rieka Raška, sa stal významnou križovatkou ciest medzi Jadranským morom, kniežatstvom Zeta, Bosnou a Kosovom. 

V súčasnosti sa tu nachádzajú impozantné zrúcaniny a pozostatky stredovekej pevnosti, kostolov, kláštorov a ďalších stavieb. Od roku 1979 je zapísaný na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO spoločne s kláštorom Sopoćani.

## Galéria

Stari Ras 1.JPG|Stari Ras 
Stari Ras 8.JPG|Stari Ras 


## Iné projekty

## Externé odkazy
*Gamzigrad - Felix Romuliana portal
*Zvezdan.hpage - Felix Romuliana 

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Srbsku
Kategória:Archeologické lokality
Rudolf Macúch

**Rudolf Macúch** (* 16. október 1919, Dolné Bzince† 24. júl 1993, Berlín, Nemecko) bol slovenský orientalista, semitológ, filológ, polyglot (ovládal 45 jazykov), univerzitný profesor a evanjelický kňaz.

## Rodina
* otec: Ján Macúch (* 1878† 1955)
* matka: Anna, rod. Harmadyová (* 1888† 1972)
* súrodenci: nevlastný brat
* manželka: Irandocht, rod. Shaghaghiová (* 1919† 1999)
* dcéra: Maria Macuchová (* 1950)

## Životopis
Pochádzal z rodiny murára. Do roku 1931 bol žiakom ľudovej školy v jeho obci. V rokoch 1931-1939 študent gymnázia v Novom Meste nad Váhom. Pokračoval štúdiom teológie na evanjelickej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1939-1943), v roku 1944 bol vysvätený za kňaza. Počas rokov 1943-1945 evanjelický kaplán v Betliari, Uhrovci, Trenčíne a Krajnom. Od roku 1945 do 1957 pôsobil ako odborný asistent u profesora Jána Bakoša na FF UK, v rokoch 1945-1947 absolvoval študijný pobyt v Paríži kde študoval arabčinu a pripravoval doktorskú dizertáciu. Titul PhDr. získal v roku 1948 za prácu „Slovanské mená a výrazy v arabskej geografii“. Preložil do slovenčiny Korán, preklad však zostal v rukopise.

V roku 1949 odišiel do Iránu, najprv učil francúzštinu a latinčinu na americkej misijnej škole, od roku 1954 profesor na Teheránskej univerzite. V roku 1952 sa stal iránskym štátnym občanom. V rokoch 1955-1958 absolvoval pracovný pobyt v Oxforde. Od roku 1963 pôsobil ako vedúci Institut für Semitistik und Arabistik pri Freie Universität Berlin až do odchodu na dôchodok v roku 1988.

Sprvu sa venoval arabistike, počas pobytu v Iráne riešil problematiku Mandejcov. Po príchode do Berlína začal študovať ďalšie semitské jazyky: samaritánsku hebrejčinu a samaritánsku aramejčinu a pre samaritanistiku vytvoril špeciálne pracovisko. Posledná oblasť, ktorej sa venoval, bol novosýrsky jazyk a literatúra (napr. jeho prostredníctvom sa západní učenci zoznámili s dejinami sýrskej literatúry od patriarchu Sýrskej antiochijskej ortodoxnej cirkvi).

## Knižná bibliografia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referencie

## Externé odkazy
* MACUCH, Maria. Rudolf Macuch (19191993). In: 
* 

Kategória:Osobnosti z Bziniec pod Javorinou
Kategória:Slovenskí orientalisti
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Angkór

**Angkór**  (iný prepis: **Angkor** , khmérskym písmom អង្គរ - súčasná khmérska výslovnosť vyjadrená znakmi pre slovenského čitateľa (apostrof znamená ráz): ['aŋkó] alebo ['əŋkó] alebo [ŋkó] , khmérske historické výslovnostné varianty: **Ongkor** , **Nokor** [pozri pozn. 3]; po thajsky staršie: **Nakhón**, iný prepis: **Nakhon** ) môže byť:
*Khmérska ríša
*komplex stavieb (príp. mesto) uprostred Khmérskej ríše, archeologická lokalita (zahŕňa v najužšom zmysle komplex stavieb Angkór Thom, Angkór Vat a ich bezprostredného okolia, v širšom zmysle aj skupinu stavieb Roluos a v najširšom zmysle aj ďalšie oblasti), pozri Angkór (komplex stavieb)
*Angkór Thom (resp. staršie skoro na tom istom mieste Jašódharapura) (pozri poznámku 2 nižšie)
*v 19. storočí (do roku 1907): najprv kambodžská, neskôr thajská provincia v oblasti širokého okolia dnešnej archeologickej lokality, ako aj jej hlavné mesto (t.j. ?dnešný Siem Reap) 

## Poznámky
:1: Citát z Rooney et al. 2001: *Angkór je v modernom použití mätúci názov, pretože môže označovať kráľovstvo, región, starodávne mesto alebo bývalé hlavné mesto.*
:2: Súčasné texty uvádzajú:
:* a) buď Angkór Thom (niekedy nazývaný aj len Angkór) ako hlavné mesto Khmérskej ríše a Angkór ako komplex stavieb tohto hlavného mesta a jeho širokého okolia, 
:*b) alebo spomínaný komplex stavieb Angkór ako hlavné mesto Khmérskej ríše a Angkór Thom len ako (kráľovské) centrum v strede tohto hlavného mesta.
:Bez ohľadu na to, ako sa stavby hodnotia, platí, že de facto sa v strede Khmérskej ríše nachádzalo plošne veľmi rozľahlé sídlo mestského charakteru (dnes nazývané Angkór), jedna zo "štvrtí" ktorého bola tvorená ohradeným kráľovským strediskom Angkór Thom a chrámovým komplexom Angkór Vat.
:3: Najsprávnejší súčasný slovenský prepis je zrejme (analógiou k tvaru Angkór) Ongkór a Nokór, ale chýbajú na to doklady.
## Pozri aj
*Angkór Vat

## Zdroje
Cmentarz Zasłużonych na Pęksowym Brzyzku

náhľad| Kostolík Matki Boskiej Częstochowskiej
náhľad|Tabuľa pri chode na cintorín
**Cmentarz Zasłużonych na Pęksowym Brzyzku** v Zakopanom (Cintorín zaslúžilých na Pęksowom Brzyzku) nazývaný tiež **Starý cintorín** je prvý  mestský cintorín na ulici Kościeliska, vybudovaný okolo roku  1850. Od 20 tych rokov 20. storočia  na cintoríne sú pochovávaní, okrem tých, ktorí tu už mali rodinné hrobky,  výnimoční ľudia, osobnosti spoločenského, kultúrneho života, vynikajúci horolezci, horskí vodcovia, umelci, ktorí preslávili tento kraj, Tatry, Podhalie a mesto Zakopané.

## Názov
Cintorín pomenovali po darcovi pozemku Janovi Penksovy. V goralskom dialekte „brzyz” („brzyzek”) znamená breh nad potokom.

## História
Pęksowy Brzyzek je zvláštnym miestom v dejinách Zakopaného. Je miestom odpočinku tých, ktorí tvorili históriu mesta ako bol Tytus Chałubiński i tých, ktorí vytvárali legendy, ako bol  Jan Krzeptowski–Sabała, či úspešný lyžiar skokan a tatranský kuriér Stanisław Marusarz.

Cintorín založil v roku 1848 prvý zakopanský farár Józef Stolarczyk a bránu navrhol výtvarník a publicista  Stanisław Witkiewicz.  

Na Pęksowom Brzyzku na ploche približne  dlhej a  širokej je okolo 500 hrobov, medzi nimi 250 hrobov významných osobností zakopanského života. Cintorín je ohradený kamenným múrom. Takmer všetky náhrobky sú unikátnymi dielami. Sú vytvorené z dreva, kovu alebo kameňa s vysokohorskou tematikou, podhalianskými motívmi, možno tu vidieť originálne goralské kríže i náhrobky s motívmi maľovanými na skle.  Mnohé sa zrodili v dielni Władysława Hasiora (keď učil na Umeleckej škole v Zakopanom). 

Pri vchode, na pravej strane, sa nachádza symbolický hrob  Stanisława Ignacy Witkiewicza, poľského spisovateľa, maliara, filozofa, dramaturga a fotografa. O trochu ďalej je pochovaný Stanisław Marusarz a jeho manželka. Naproti, na druhej strane aleje je hrob Kazimierza Przerwy-Tetmajera a Tytusa Chałubińskeho. Odpočíva tu horský vodca Jan Krzeptowski–Sabała, Maciej Sieczka,  Witold Henryk Paryski a jeho manželka,  Józef Stolarczyk, Stanisław Witkiewicz otec Stanisława Ignacy Witkiewicza, symbolický hrob má generál Mariusz Zaruski, pochovaná je tu Helena Marusarówna, známa poľská lyžiarka a mnohí iní.

Pred cintorínom, na jeho ľavej strane stojí, kostolík Matki Boskiej Częstochowskiej – najstarší drevený kostol v Zakopanom vybudovaný v rokoch 18471852. Výzdobu kostolíka tvoria  obrazy s ľudovými motívmi a drevené postavy pochádzajúce z 19. storočia.  Na oltári je replika čenstochovskej Čiernej madony.

Od 1. júla 2013 je vstup na cintorín spoplatnený. Peniaze sú určené na konzerváciu cintorínskych pomníkov.

## Referencie


## Zdroj

## Odkaz
Cmentarz Zasłużonych na Pęksowym Brzyzku, po poľsky

## Iné projekty

Kategória:Zakopané
Kategória:Mestá v Malopoľskom vojvodstve
Kategória:Powiat tatrzański
Monastier Sopoćani

**Kláštor Sopoćani** (srb. *Сопоћани*) je jeden zo stredovekých monastierov srbskej pravoslávnej cirkvi. Nachádza sa v južnej časti Srbska, približne 16 km západne od mesta Novi Pazar. Od roku 1979 je zapísaný na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO spoločne so Starým Rasom.

## Dejiny
Monastier bol postavený medzi rokmi 1259 a 1270 za vlády Štefana Uroša I. (ktorý je tu pochovaný) v hornatom teréne pramennej oblasti rieky Raška, neďaleko od Starého Rasu - prvého hlavného mesta stredovekého srbského štátu Raška.

Kláštor bol mníchmi obývaný od svojho založenia až do roku 1689, keď bol vypálený Osmanmi. Znovu osídlený a rekonštruovaný bol až v 20. storočí. 

Stavba nesie prvky románskej architektúry. Východná časť chrámu je tvorená polkruhovou apsidou, západné priečelie zahŕňa chrámovú predsieň. Kopula v centrálnej časti stavby (tzv. kríženie) je vystavená na tambure. Vysoká zvonica pochádza zo 14. storočia. Interiér je bohato zdobený byzantskými freskami, ktoré vznikli okolo roku 1270, napr. vyobrazenie Zosnutia presvätej Bohorodičky na západnej stene chrámovej lode. V tej dobe bol Konštantínopol v rukách križiakov a byzantskí umelci našli svoje uplatnenie na srbskom dvore.

## Galéria

Manastir Sopoćani pogled sa juga1.jpg|exteriér 
Sopocani apsis.jpg|exteriér 
Uspenje presvete Bogorodice - Sopocani.jpg|freska *Zosnutie presvätej Bohorodičky*
Meister von Sopocani 001.jpg|freska 


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Offizielle Webseite des Klosters Sopoćani 
*BLAGO Fund: Sopoćani

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Srbsku
Kategória:Kláštory v Srbsku
Kategória:Pravoslávne kláštory
Kategória:Byzantská sakrálna architektúra v Srbsku