open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arvid Lindblad

**Arvid Lindblad** (* 8. august 2007, Spojené kráľovstvo) je britsko-švédsky automobilový pretekár, považovaný za jeden z najväčších talentov svojej generácie. Je členom Red Bull Junior Teamu a od roku 2024 pôsobí v juniorských formulových šampionátoch FIA, vrátane Formuly 2. V roku 2026 sa stane jazdcom Formuly 1 v tíme Racing Bulls, čím zavŕši svoj rýchly postup juniorskými formulovými šampionátmi FIA.

## Juniorská kariéra
Arvid Lindblad sa narodil v Spojenom kráľovstve. Jeho otec má švédsky pôvod, čo mu umožňuje štartovať pod britskou alebo švédskou vlajkou. K motoršportu sa dostal už v ranom detstve a rýchlo vynikal medzi rovesníkmi, najmä v motokárových súťažiach.

### Motokárová kariéra
Lindblad patril k absolútnej špičke svetového motokartingu. Dosiahol viaceré významné úspechy v medzinárodných sériách, vrátane pódiových umiestnení na majstrovstvách Európy a sveta. Jeho agresívny, no technicky vyspelý jazdecký štýl upútal pozornosť viacerých juniorských programov Formuly 1.

### Formuly 4
Do sveta monopostov vstúpil v roku 2022. Už počas svojej debutovej sezóny vo Formule 4 dosahoval víťazstvá a pravidelne sa umiestňoval na pódiu, čím potvrdil povesť mimoriadne talentovaného mladého jazdca.

### Formula Regional
V nasledujúcich rokoch pokračoval v sériách Formula Regional, kde čelil silnej medzinárodnej konkurencii. Stabilné výsledky, víťazstvá v pretekoch a boj o titul z neho spravili jedného z hlavných kandidátov na postup do vyšších kategórií.

### Formula 3
Lindblad debutoval vo FIA Formula 3, kde sa rýchlo adaptoval na vyšší výkon aj náročnejšiu techniku. Napriek mladému veku patril medzi konkurencieschopných jazdcov a pravidelne bodoval.

### Formula 2
V sezóne 2024/2025 sa Arvid Lindblad posunul do FIA Formula 2, čo predstavuje posledný krok pred potenciálnym vstupom do Formuly 1. Je považovaný za jedného z najmladších a najperspektívnejších jazdcov v štartovom poli.

## Formula 1

### Racing Bulls
V roku 2026 Arvid Lindblad debutuje v Majstrovstvách sveta Formuly 1 ako jazdec tímu Racing Bulls. Stane sa jedným z najmladších nováčikov modernej éry Formuly 1 a ďalším absolventom Red Bull Juniorského programu, ktorý postúpil do najvyššej motoristickej kategórie.

## Pretekárske výsledky

#### Formula 2

#### Formula 1

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Britskí piloti F1
Kategória:Britskí automobiloví pretekári
Nemocnice Milosrdných bratří

**Nemocnice Milosrdných bratří** môže byť:

* nemocnica v Brne, pozri Nemocnice Milosrdných bratří (Brno)
* nemocnica v Letoviciach (*Nemocnice Milosrdných bratří Letovice*), pozri Nemocnice Letovice
* nemocnica v Prahe (*Nemocnice Milosrdných bratří* v rokoch 1620 až 1950), pozri Nemocnice Na Františku
* nemocnica vo Vizoviciach, pozri Nemocnice Milosrdných bratří (Vizovice)

## Pozri aj
* Nemocnica milosrdných bratov
65. motostrelecký pluk

**65. motostrelecký pluk** (, krycie číslo: **VÚ 8522**), v rokoch 1958 – 1965 tiež čestným názvom „**Karla Havlíčka Borovského**“ a v rokoch 1965 – 1991 tiež čestným názvom „**Ernsta Thälmanna**“, bol pluk Československej ľudovej armády zriadený 1. októbra 1958, premenovaním 65. streleckého pluku. 

Od svojho vzniku 1. októbra 1958 do 31. októbra 1991 bol nasadený do Kasární Júliusa Fučíka v Chebe.

## Externé odkazy
* ZVS ve vzpomínkách (po česky)

## Zdroje
* 65. motostřelecký pluk na válka.cz (po česky)
* 157 – Československá armáda (po česky)
* VU 8522 Cheb na vojensko.cz (po česky)

Kategória:Československá ľudová armáda
Kategória:Pluky
Wilfrid Fox Napier

Mons. **Wilfrid Fox** kardinál **Napier [[Rád menších bratov|OFM]]** (* 8. marec 1941, Matatiele, Juhoafrická únia, (dnešok Južná Afrika)) je juhoafrický františkánsky mních a rímskokatolícky kňaz a biskup. V rokoch 1992 až 2021 pôsobil ako arcibiskup Durbanskej arcidiecézy. Od roku 2001 je kardinálom. V rokoch 1981 až 1992 pôsobil ako biskup diecézy Kokstad.

## Životopis
Narodil sa 8. marca 1941 v meste Matatiele v Južnej Afrike. Predtým, ako sa presťahoval na St Anthony's College v Galway, vstúpil do františkánskeho noviciátu v Killarney. V roku 1964 absolvoval University College Galway s titulom z latinčiny a angličtiny. Študoval na írskej františkánskej St Anthony's College v Leuvene a magisterský titul z filozofie a teológie získal na Katolíckej univerzite v Louvain v Belgicku. Za kňaza Rádu menších bratov bol vysvätený 25. júla 1970.

## Biskup
15. mája 1978 bol menovaný za apoštolského administrátora diecézy Kokstad a 29. novembra 1980 za biskupa diecézy Kokstad. Za svoje biskupské motto si zvolil frázu *pax et bonum*. 29. marca 1992 bol menovaný za nástupcu Denisa Hurleyho na poste arcibiskupa Durbanskej arcidiecézy.

Od 1. augusta 1994 do 14. marca 2009 bol tiež apoštolským administrátorom diecézy Umzimkulu. V roku 1995 získal čestný titul doktora práv na University College Galway, svojej alma mater. Je členom biskupskej rady Medzinárodnej komisie pre angličtinu v liturgii.

## Kardinál
Dňa 21. januára 2001 pápež Ján Pavol II. oznámil plány na povýšenie 37 prelátov na kardinálov na konzistóriu vo februári. Povedal tiež, že na konzistóriu oznámi mená dvoch kardinálov, ktorých vymenoval in pectore v roku 1998. Následne 28. januára oznámil mená ďalších piatich kardinálov a prezradil dvoch tajne vymenovaných za kardinálov v roku 1998, Mariana Jaworského a Jānisa Pujatsa.

21. novembra 2001 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za kardinála – kňaza pridelil mu titulárny kostol **San Francesco d'Assisi ad Acilia**. Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2005 po smrti pápeža Jána Pavla II. 2. apríla 2005 na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI. vlastným menom Joseph Ratzinger.

21. marca 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za člena Pápežskej rady pre pastoráciu zdravotníckych pracovníkov. Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2013 po rezignácií pápeža Benedikta XVI. s účinnosťou 28. februára 2013 na ktorom bol zvolený pápež František vlastným menom Jorge Mario Bergoglio. Ako sa konkláve blížilo, opísal sa ako „veľmi vystrašený“; myslel si, že je „vyššia pravdepodobnosť“, že ďalší pápež bude neeurópskeho pôvodu, a povedal, že „ťažisko cirkvi sa tiež presunulo zo severu na juh“.

Pápež František prijal jeho rezignáciu na funkciu arcibiskupa Durbanu 9. júna 2021. Pokračuje ako apoštolský administrátor arcidiecézy až do dosadenia svojho nástupcu.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Juhoafrickí kardináli
Kategória:Juhoafrickí rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Františkáni
Ružena Porubská

**Ružena Porubská** (iné priezviská: **Hurbanová-Porubská**, **Hurbanová**; * 25. január 1908, Dolná Súča† 18. júl 1978, Bratislava) bola divadelná herečka, členka činohry Slovenského národného divadla (SND; 19291940, 19461954).

## Život
Narodila sa v rodine Júlie Porubskej, rod. Takáčovej a notára a novinára Vladimír Porubský. Po vychodení ľudovej a strednej školy v Trenčíne v rokoch 19261929 študovala na Hudobnej škole pre Slovensko, resp. Hudobnej a dramatickej akadémii (od roku 2006 názov Konzervatórium).

Následne sa v roku 1929 stala členkou činohry SND, kde debutovala debutovala 4. septembra 1929 ako Mary Harrisová v hre Bayarda Veillera *Je Mary Duganová vinná?* Najvýraznejší vzostup jej hereckého talentu bol v rokoch 19321939, najmä pod vedením Viktora Šulca, ktorý jej poskytol vhodné realizačné možnosti. V rokoch 19331938 bola členkou českej činohry SND, vzápätí v roku 1940 prešla späť do slovenskej činohry, ale pre konflikty s Jankom Borodáčom dala v roku 1941 výpoveď. Do divadla sa vrátila až v roku 1945, no zahrala len niekoľko rol pred tým, než po novom konflikte s vedením odišla v roku 1955 natrvalo.

## Osobný život
Jej prvým manželom bol herec Svetozár Hurban (* 1909† 1933), ktorý tragicky zahynul. Jej druhým manželom bol Igor Hrušovský (* 1907† 1978).

## Poznámky

## Referencie

## Externé odkazy
* Divadelný ústav Bratislava

Kategória:Osobnosti z Dolnej Súče
Kategória:Slovenské divadelné herečky
Kategória:Členovia Činohry Slovenského národného divadla
Kategória:Absolventi Konzervatória v Bratislave
Alban Ceray

**Alban Ceray** (* 3. január 1945) je monacký herec a model. Celkovo sa objavil v okolo 800 filmoch rôznorodej kvality. Jeho kariéra pornoherca trvala viac ako 30 rokov, od 70. rokov 20. storočia až po internetovú éru začiatkom 21. storočia.

## Životopis
Ceray sa narodil ako monacký občan, adoptovala ho bohatá francúzska rodina z Azúrového pobrežia a vyrastal v oblasti Nice. Ešte v mladom veku však stratil adoptívnych rodičov. Neskôr sa pustil do podnikania, ale jeho mladosť a nedostatok skúseností ho viedli k podvodom a okradnutiu o rodinné peniaze. Potom prežil ťažké roky, počas ktorých sa živil príležitostnými prácami. V 70. rokoch 20. storočia, keď prevádzkoval obchod so starožitnosťami v Paríži, ho majiteľ erotického kina neďaleko jeho obchodu požiadal, aby v krátkom čase nahradil herca. Ponuku prijal a v tejto činnosti pokračoval, pričom zarobené peniaze mu umožňujú nakupovať predmety, ktoré potom predáva vo svojom podnikaní. Jedno viedlo k druhému a začal hrať role v pornofilmoch. Keďže pornografické filmy v čase bojov za sexuálnu slobodu a oslobodenie žien považoval za „svoj spôsob, ako ísť proti prúdu normality, ako provokovať“, objavil sa v mnohých filmoch a stal sa symbolickou tvárou francúzskej pornografie v 70. a 80. rokoch. Mimochodom, v tom čase mal podobnosť s novinárom Bernardom Pivotom, čo bolo zdrojom vtipov jeho kolegov. Natáčal pred kamerami popredných francúzskych režisérov tohto žánru, ako sú Frédéric Lansac, Gérard Kikoïne, Francis Leroi, José Bénazéraf alebo Burd Tranbaree, a zdieľal plátno s hviezdami tej doby, ako boli Brigitte Lahaie, Marilyn Jess, Cathy Stewart či Erika Cool. Alban Ceray sa od polovice 80. rokov postupne stiahol z filmových vystúpení. Istý čas prevádzkoval swingers klub v Paríži, potom pracoval v Monaku v klenotníctve a svoj čas delil medzi kniežatstvom a mestom Brest. Taktiež sa občas objavil v pornografických filmoch, niekedy bez účasti na sexuálnych scénach (*Max, portrait of a serial fucker*, 2000), inokedy s účasťou na nich (*Les Tontons tringleurs*, 2000 či *Le Camping des foutricets*, 2007). V roku 2011 hral vo filme *DXK*, inšpirovanom aférou Dominiqua Straussa-Kahna, kde hrá úlohu právnika obžalovaného.

## Filmografia

### Herec (výber)
* 1978: *Nathalie*
* 1978: *La Clinique des fantasmes*
* 1980: *Les Petites Écolières*
* 1980: *Chaudes adolescentes*
* 1981: *6 Schwedinnen auf Ibiza*
* 1981: *Les Petites Nymphettes*
* 1982: *Nahý a bohatý*
* 1983: *Sechs Schwedinnen auf der Alm*
* 1983: *French Satisfaction*
* 1987: *Traci, I Love You*
* 2002: *Faust*
* 2018: *Podnik na Pigalle*

## Referencie

## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* Rozhovor s Albanom Cerayom na YouTube

Kategória:Francúzski filmoví herci
Kategória:Francúzski televízni herci
Kategória:Francúzski modeli
Kategória:Francúzski pornoherci
Kategória:Monacké osobnosti
Bilitis

**Bilitis** môže byť:

* francúzsky film z roku 1977, pozri ''Bilitis'' (film)
* hudba od Francisa Laia k rovnomennému filmu, pozri ''Bilitis'' (hudba)
* údajná grécka poetka zo staroveku, pozri Bilitis (osoba)

## Pozri aj
* Les Chansons de Bilitis
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1969/70

**Česko-slovenská hádzanárska liga mužov** v **sezóne 1969/70** bol 18. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 12 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul majstra získala TJ Dukla Praha, pre ktorú to bol 15. titul.

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Súťaž tvorila iba dlhodobá časť. Tá pozostávala z 22 kôl a každý s každým sa v nej dvojkolovo stretol doma a vonku. Tri posledné družstvá zostúpili do regionálnych skupín nižšej súťaže (II. liga).

Kongres IHF v decembri 1968 rozhodol, že sa majú po novom rozhodovať zápasy až s 2 rozhodcami. Česko-slovenský zväz na svojom zasadnutí v júli 1969 toto pravidlo zaviedol od tejto sezóny.

## Účastníci

## Výsledky

Pozn.: Pri rovnosti bodov rozhodovalo o pozícii družstiev lepšie skóre.

## Konečné umiestnenie

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1969/70

## Zdroje
* Průcha, Lukáš. Historie házené v Československu a v českých zemích  
* Denník Československý šport
* Denník Rudé právo

Kategória:Hádzaná v 1969
Kategória:Hádzaná v 1970
Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga mužov
Rajský potok

**Rajský potok** je krátky vodný tok v Kysuckých Beskydách a Jablunkovskom medzihorí na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Skaliťanky (Čierňanky) v povodí Kysuce, má dĺžku približne 2,6 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v severozápadnej časti Kysuckých Beskýd, v geomorfologickom podcelku Javorský Beskyd, na východných svahoch Troch kopcov (), v nadmorskej výške približne  Pramení v lesnom poraste v závere neveľkej doliny, odkiaľ tečie severozápadným smerom. V hornej časti preteká zalesnenou dolinou bez významnejších prítokov, na strednom toku opúšťa súvislý les a vteká do osady Potok, patriacej do obce Skalité. Priberá významnejší pravostranný prítok z úbočia Lieskovej () a zakrátko opúšťa Kysucké Beskydy a prechádza do Jablunkovského medzihoria. Zastavanou oblasťou intravilánu pokračuje severovýchodným smerom popod vrch Nad Potokom () a na dolnom doku vteká do ústredia Skalitého. Križuje hlavnú cestu do Poľska i železničnú trať Čadca – Zwardoń a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Skaliťanky (Čierňanky) v povodí rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Rajský potok pramení a preteká iba územím obce Skalité v okrese Čadca v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Kysucké Beskydy, Javorský Beskyd
* Jablunkovské medzihorie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Jablunkovskom medzihorí
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Skalité
Kategória:Vodné toky v Kysuckých Beskydách
Božena Mažgútová

**Božena Mažgútová** (* 2. december 1959, Sečovce) je bývalá slovenská hádzanárka, reprezentantka Česko-Slovenska, vicemajsterka sveta 1986.

## Kariéra
Dlhoročná opora čs. reprezentácie a hádzanárok Prešova, krídelníčka s výbornou streľbou. Hrala za VSŽ Košice (197377), Jednotu Trenčín (197782) a ZVL Prešov (198290). S hádzanou začínala v rodných Sečovciach, keď sa na turnaji žiackych krajských výberov v Šali stala najlepšou hráčkou, záujem o 13-ročnú nádej prejavili TJ Duslo Šaľa a VSŽ Košice. Ako deviatačka odišla hrávať do Košíc, na jej športovom raste sa podieľal Jaroslav Rosenberger. Jej kariéra pokračovala v Trenčíne, kde študovala na odevnej priemyslovke. V Jednote Trenčín hrala najskôr národnú ligu, od sezóny 1977/78 najvyššiu ligovú súťaž, ako hráčka tohto klubu debutovala aj v reprezentácii pod dievčenským menom Bokolová.

S Prešovom vyhrala štyrikrát česko-slovenskú ligu 1984, 1986, 1987 a 1989. V európskych pohároch sa dostali Prešovčanky najďalej v sezóne 1986/87, keď postúpili do semifinále Európskeho pohára majstrov, vo štvrťfinále vyradili trojnásobného víťaza súťaže Radnički Belehrad, vo finálovej účasti im zabránil Hypobank Viedeň.

 reprezentovala v 215 stretnutiach, dala v nich 480 gólov. Štartovala na MS junioriek v roku 1977, bola v príprave na OH 1980 v Moskve, no operácia menisku ju pripravila o účasť na Hrách. Zahrala si na dvoch majstrovstvách sveta žien a na olympijskom turnaji v Soule 1988. Na MS 1982 obsadila s družstvom piate miesto, na MS 1986 v Holandsku priviedla čs. tím ako kapitánka až do finále, po prehre so Sovietskym zväzom  získalo Česko-Slovensko strieborné medaily. V zostave vicemajsteriek sveta boli tri hráčky ZVL Prešov, okrem Mažgútovej Daniela Trandžíková a Alena Damitšová Mažgútová bola s 27 gólmi druhá najlepšia strelkyňa družstva za kanonierkou Máriou Ďurišinovou.

Medailové ambície mali čs. hádzanárky aj na OH 1988 v Soule, k postupu do najlepšej štvorky však chýbal jeden strelený gól v stretnutí s Juhosláviou. Napriek jedinej prehre s Kórejskou republikou obsadili ženy piate miesto. Cenné bolo tiež druhé miesto v silnej konkurencii na turnaji Družba 84 v Trenčíne a prvenstvo na *Turnaji štyroch* 1984 v Dánsku. Turnaj *Družba 84 *bol súčasťou "náhradnej olympiády" socialistických krajín, ktoré bojkotovali OH 1984 v Los Angeles. V roku 1985 si zahrala za Výber sveta proti Hypobanku Viedeň. 

V roku 1984 sa stala víťazkou ankety *Najlepšia hádzanárka Česko-Slovenska*, v roku 1985 bola druhá. V roku 2001 ju zvolili do družstva 20. storočia slovenskej hádzanej, v roku 2013 bola uvedená do Siene slávy slovenskej hádzanej. Dvakrát najlepšia športovkyňa okresu Prešov (1984, 1985).

## Úspechy a ocenenia
* vicemajsterka sveta 1986
* 5. miesto na OH 1988
* 2. miesto na turnaji *Družba 84*
* 4× majsterka Česko-Slovenska so ZVL Prešov
* semifinalistka EPM 1987
* Najlepšia hádzanárka Česko-Slovenska 1984
* členka Siene slávy slovenskej hádzanej (2013)
* členka družstva 20. storočia slovenskej hádzanej

## Referencie

## Zdroje
*Spod Dargova až medzi výkvet svetových hádzanárok
*Športovec Prešova-história

Kategória:Osobnosti zo Sečoviec
Kategória:Slovenskí hádzanári
Alena Damitšová

**Alena Damitšová** (* 16. máj 1962, Myjava) je bývalá slovenská hádzanárka, reprezentantka Česko-Slovenska, vicemajsterka sveta 1986.

## Kariéra
Vo svojej ére jedna z najlepších hádzanárok v Česko-Slovensku, dlhoročná opora reprezentácie a hádzanárok Prešova. Hrávala na poste spojky, jej prednosťou boli schopnosť tvoriť hru a pohotová streľba. Odchovankyňa TJ Bradlan Brezová pod Bradlom začínala s hádzanou ako 10-ročná pod vedením trénera Petra Uhlíka. Vynikla už v žiackom veku, v družstve žiačok Brezovej, ktoré vyhralo majstrovstvá Slovenska v sezóne 1975/76, bola jeho najlepšou strelkyňou. Na žiackej olympiáde v Prešove si ju všimol tréner ZVL Dušan Daniš, ako 17-ročná prišla do prvoligového družstva ZVL Prešov, kde pôsobila v rokoch 1979 až 1990.

Výrazne prispela k úspechom ZVL Prešov v 80. rokoch minulého storočia, štyrikrát vyhrala česko-slovenskú ligu 1984, 1986, 1987 a 1989, bola semifinalistkou Európskeho pohára majstrov 1987.

Úspešne pôsobila tiež v zahraničí, v kluboch Lokomotiva Záhreb (199092) a Podravka Koprivnica (199294). S Lokomotivou Záhreb vyhrala Pohár IHF 1991, získala titul majsterky Juhoslávie 1991 i Chorvátska 1992. S Podravkou Koprivnica majsterka Chorvátska 1993 a 1994.

V reprezentácii  odohrala 187 stretnutí, dala v nich 460 gólov. Reprezentačný dres obliekla prvý krát ešte pod dievčenským menom Závodná na *Turnaji štyroch* v Dánsku proti Juhoslávii, k remíze  prispela premiérovým gólom v národnom tíme. Na MS 1982 bola najmladšou hráčkou reprezentačného výberu a jednou z ôsmich debutantiek na svetovom šampionáte. Družstvo ČSSR, ktoré tvorili len samé Slovenky obsadilo piate miesto. Najväčší úspech dosiahla na MS 1986 v Holandsku, kde čs. hádzanárky získali strieborné medaily. Damitšová patrila k oporám vicemajsteriek sveta, na šampionáte strelila 13 gólov, šesť pri dôležitom víťazstve  nad Rumunskom. Na olympijskom turnaji 1988 v Soule bola členkou družstva s medailovými ambíciami, výborne zahrala proti USA, pri vysokom víťazstve  strelila osem gólov, nakoniec po jedinej prehre obsadili čs. hádzanárky piate miesto.

V roku 1983 sa stala víťazkou ankety *Najlepšia hádzanárka Česko-Slovenska* aj Slovenska, prvenstvo v obidvoch anketách si zopakovala v roku 1989. V roku 2001 ju zvolili do družstva 20. storočia slovenskej hádzanej, v roku 2013 ju uviedli do Siene slávy slovenskej hádzanej. Trikrát najlepšia športovkyňa okresu Prešov (1982, 1983, 1989).

### Úspechy a ocenenia
* vicemajsterka sveta 1986
* 5. miesto na OH 1988
* 2. miesto na turnaji *Družba 84*
* 4× majsterka Česko-Slovenska so ZVL Prešov
* semifinalistka EPM 1987 so ZVL Prešov (1984, 1986, 1987, 1989)
* víťazka Pohára EHF 1991 s Lokomotivou Záhreb
* majsterka Juhoslávie 1991 s Lokomotivou Záhreb
* 3× majsterka Chorvátska (1992 s Lokomotivou Záhreb, 1993, 1994 s Podravkou Koprivnica)
* Najlepšia hádzanárka Česko-Slovenska a Slovenska 1983, 1989
* členka Siene slávy slovenskej hádzanej (2013)
* členka družstva 20. storočia slovenskej hádzanej

## Referencie

## Zdroje
*Prešovská ženská hádzaná má šesťdesiat
*Športovec Prešova-história

Kategória:Osobnosti z Myjavy
Kategória:Slovenskí hádzanári
Elektrické boogaloo: Divoký, nevypovedaný príbeh štúdia Cannon Films

***Elektrické boogaloo: Divoký, nevypovedaný príbeh štúdia Cannon Films*** () je austrálsko-americký dokumentárny film z roku 2014, ktorý napísal a režíroval Mark Hartley. Rozpráva príbeh bratrancov Menahema Golana a Yorama Globusa, ktorí viedli skupinu The Cannon Group. Dokument zachytáva a spomína vznik desiatok filmov, prevažne akčných, dobrodružných a hororových, ktoré produkovala spoločnosť Cannon.

## Účinkujúci
Zdroj:

## Spomínané filmy

## Poznámky

## Referencie

## Pozri aj
* *[[The Go-Go Boys: The Inside Story of Cannon Films]]* (dokument)
* Menahem Golan
* Yoram Globus

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* Dokument na YouTube

## Zdroj

Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 2014
Kategória:Dokumentárne filmy USA
Anna Čápová-Ríšová

**Anna Čápová-Ríšová** (*26. marec 1935, Veľká pri Poprade – † 1. jún 2024) bola slovenská hádzanárka, reprezentantka Česko-Slovenska, majsterka sveta 1957.

## Kariéra
Anna Čápová-Ríšová patrila k zakladateľom hádzanej so 7 hráčkami na Slovensku. Hrala za bratislavské družstvá Kovosmalt (1952 – 54), Lokomotíva (1954 – 57) a Inter (1957 – 1973). V roku 1956 vyhrala s Lokomotívou Bratislava česko-slovenskú ligu, bol to prvý titul pre slovenský klub v čs. lige.

V reprezentácii  odohrala v rokoch 1954 – 1959 35 zápasov. Bola členkou družstva, ktoré získalo titul majsteriek sveta v roku 1957. V tíme trénerov Karla Hošťálka a Ladislava Grossa boli len dve Slovensky, brankárka Ríšová a krídelníčka Veronika Schmidtová. Ríšová mala byť pôvodne náhraníčkou brankárskej "jednotky" Janečkovej, šancu dostala v druhom zápase so Švédskom za stavu  a v ďalšom priebehu šampionátu sa stala oporou družstva. V zápasoch s Rakúskom () a Nemeckou spolkovou republikou () bola najlepšou hráčkou. Vo finále s Maďarskom () dostala len jeden gól,  získalo zlaté medaily na premiérových MS a Ríšovú vyhlásili za najlepšiu brankárku šampionátu.

Annu Čápovú-Ríšovú vyhlásili za najlepšiu slovenskú hádzanárku 20. storočia a zároveň za členku družstva 20. storočia.

## Úspechy a ocenenia
* majsterka sveta 1957
* najlepšia brankárka MS 1957
* majsterka Česko-Slovenska 1956 s Lokomotívou Bratislava
* *Hádzanárka storočia* na Slovensku
* členka družstva 20. storočia slovenskej hádzanej
* členka Siene slávy slovenskej hádzanej (2011)

## Referencie

Kategória:Slovenskí hádzanári
Kategória:Osobnosti z Popradu
Martin Gregor (hádzanár)

**Martin Gregor** (* 8. marec 1940, Bytča† 29. marec 2006) bol slovenský hádzanár a tréner, reprezentant Česko-Slovenska, majster sveta 1967.

## Kariéra
S hádzanou začínal v rodnej Bytči. V sezóne 1962/63 získal s Duklou Praha titul majstra Česko-Slovenska a triumfoval v Európskom pohári majstrov. V rokoch 1963 až 1973 pôsobil v klube Tatran Prešov, kde získal dva majstrovské tituly, v rokoch 1969 a 1971. V sezóne 1971/72 postúpil s klubom do semifinále EPM. V drese Tatrana odohral 188 prvoligových zápasov a zaznamenal v nich 311 gólov. V roku 1967 bol vyhlásený za najlepšieho športovca okresu Prešov.

V reprezentácii  pôsobil v rokoch 19631973, na MS 1967 vo Švédsku bol členom družstva, ktoré získalo titul majstrov sveta. 

Významné úspechy dosiahol aj ako tréner. Trénoval kluby: Tatran Prešov (197376, 198083, 198897), ZVL Prešov (ženy, 198488), ŠKP Sečovce (200103), MHK Košice (200304). K titulu majstra Česko-Slovenska priviedol mužov Tatrana v roku 1993 a ženy ZVL Prešov v rokoch 1986 a 1987. Hádzanárky ZVL sa pod jeho vedením v roku 1987 prebojovali do semifinále Európskeho pohára majstrov.

Viedol tiež reprezentačné družstvá  (199698) a  (2005).

## Úspechy a ocenenia
* majster sveta 1967
* víťaz EPM 1963 s Duklou Praha
* 3× majster Česko-Slovenska – 2× s Tatranom Prešov (1969, 1971), 1× s Duklou Praha (1963)
* ako tréner 2× majster Česko-Slovenska s ženami ZVL Prešov (1986, 1987), 1× s mužmi Tatrana Prešov (1993)
* člen Siene slávy slovenskej hádzanej (2011)
* Cena Klubu Fair Play SOV (1996)
* člen družstva 20. storočia slovenskej hádzanej

## Referencie

Kategória:Slovenskí hádzanári
Kategória:Osobnosti z Bytče
Vladimír Seruga

**Vladimír Seruga** (* 18. január 1936, Martin† 20. máj 2004) bol slovenský hádzanár, reprezentant Česko-Slovenska, majster sveta 1967.

## Kariéra
Vladimír Seruga, jeden z najlepších strelcov v histórii slovenskej hádzanej, vyrastal vo Vrútkach, kde začal hrávať hádzanú v skvelom mládežníckom kolektíve, ktorý položil základy tohto športu v meste. Hrával za Duklu Bratislava (195658), Tatran Prešov (195867) a Lokomotívu Michalovce (196773). Ako hráč Tatrana Prešov v česko-slovenskej lige získal päť strieborných a dve bronzové medaily.

 reprezentoval na dvoch majstrovstvách sveta – v roku 1964 v Prahe získal bronzovú medailu, v roku 1967 vo Švédsku bol jedným zo štvorice Slovákov v družstve, ktoré získalo titul majstrov sveta.

## Úspechy a ocenenia
* majster sveta 1967
* 3. miesto na MS 1964
* člen družstva 20. storočia slovenskej hádzanej

## Referencie

Kategória:Slovenskí hádzanári
Kategória:Osobnosti z Martina
Formula 2 v roku 2026

**Sezóna 2026** bude plánovaným 10. ročníkom šampionátu Formuly 2. Kalendár pretekov obsahuje 14 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Austrálie 8. marca a skončila Veľkou cenou Abú Zabí 6. decembra 2026.

Všetci jazdci pretekajú v identických monopostoch so šasi Dallara F2 2024, s preplňovaným šesťvalcovým vidlicovým motorom od Mecachrome a pneumatikami od Pirelli. 

## Zloženie tímov

## Kalendár

### Zmeny kalendára

* Kvôli štátnemu sviatku v Azerbajdžane sa Veľká cena Formuly 2 bude konať o deň skôr ako zvyčajne.

## Referencie

2026
Kategória:Šport v 2026
Batanion

**Batanion** alebo **patanion** () bol typ starogréckej keramickej kuchynskej nádoby.

Batanion (v niektorých písomnostiach *patation*) je typ starogréckej kuchynskej nádoby, konkrétne panvice alebo plytkého hrnca určeného na dusenie alebo vyprážanie. Názov tejto kuchynskej nádoby sa zachoval v diele *Deipnosofistai* („Hostina učencov“) od Athénaia (kniha 4, odsek 169d.), ktorý cituje autorov strednej a novej atickej komédie, aby ilustroval dobovú terminológiu a stravovacie návyky. Athénaios uvádza, že Antifanes (v diele *Euthydikos*, zachovali sa z neho fragmenty fr. 95 K.-A.) nazýva túto nádobu *batanion* aj Alexis používa tento výraz vo svojich hrách (napr. *Asklépiokleidés* fr. 24), kde opisuje kuchárske umenie a prípravu vybraných jedál. Ďalším z citovaných komických básnikov v tejto súvislosti je Filetairos, ktorého zmienky potvrdzujú bežné používanie tohto typu nádoby v gréckej kuchyni v 4. a 3. storočí pred Kr. Slabá literárna relevantnosť sa odráža aj v slabom doložení jej formy. Archeológovia Brian A. Sparkes a Lucy Talcottová definovali túto nádobu ako „*širokú [[chytra|chytru]] s pokrievkou*“, ktorá sa objavila v Aténach pravdepodobne už v 6. storočí pred Kr. Termíny *batanion a patanion* (označované aj ako sicílske regionalizmy) mohli tiež označovať kuchynskú nádobu lopas.

V antickej vzdelanosti predstavovali varianty slov *batanion* a *patanion* klasický príklad fonetického a lexikálneho kolísania v postklasickej gréčtine (koiné). Väčšina (ale nie všetci) starovekých učencov sa domnievalo, že výraz *patation* je správny tvar, zatiaľ čo slovo *batanion* bolo rôzne kritizované ako neskorá výpožička zo sicílskej gréčtiny alebo alexandrijskej gréčtiny. V tejto súvislosti sa *antiattikistai* („antiattikovia“), ktorí prísne odmietali napodobňovanie klasickej aténskej reči, snažili spochybniť názor, že výraz *batanion* by mal byť ako „alexandrijská gréčtina“ zamietnutý (v ptolemaiovskom Egypte dochádzalo k zámenám znelých a neznelých labiálnych spoluhlások (π a β) pod vplyvom koptčiny alebo prirodzenému vývoju výslovnosti.). Pollux, ktorý si bol vedomý toho, že výraz *batanion* sa občas používal v atickej komédii (spomína jeho výskyt v komédii ďalšieho komického básnika zo 4. storočia pred Kr. Hipparcha) poznamenal, že slovo *batanion* sa považovalo za formu, ktorú používali *ἰδιῶται* (idiótai – „nekvalifikovaní ľudia, laici, obyčajní ľudia“). Niektorí klasickí filológovia sa prikláňajú k názoru, že výraz *batanion* je neskorší a pravdepodobne ľudový variant slova (napr. britský filológ W. Arnott), zatiaľ čo iní vysvetľujú toto kolísanie ako odraz jeho predgréckeho pôvodu (napr. holandský lingvista R. Beekes).

## Referencie

 
## Pozri aj
* Typológia starogréckej keramiky

Kategória:Staroveká grécka keramika
Kategória:Nádoby
Podhubie

**Podhubie** (mycélium) je súbor hýf, teda jemných vláknitých štruktúr tvorených rúrkovitými bunkami, ktoré vytvárajú rozvetvenú sieť biomasy v substráte. Zohráva kľúčovú ekologickú úlohu pri rozklade organickej hmoty a recyklácii živín v rôznych prostrediach.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Anatómia a morfológia húb
Formula 1 v roku 1974

**Sezóna 1974** bola 25. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 17. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 15 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 13. januára a skončila sa Veľkou cenou USA 6. októbra 1974. Majstrom sveta sa stal po druhýkrát v kariére Brazílsky jazdec Emerson Fittipaldi, svoj prvý pohár konštruktérov získal tím McLaren.

Počas sezóny prišli o život dvaja jazdciPeter Revson počas tréningu na Veľkej cene Južnej Afriky a Helmut Koinigg počas Veľkej ceny USA. 

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1974
Kategória:Formula 1 v roku 1974
Kategória:Šport v 1974
Festival francouzského filmu

**Festival francouzského filmu** () je český filmový festival, ktorý sa zameriava na prezentáciu francúzskej kinematografie. Festival vznikol v roku 1996 v Prahe. V roku 2025 sa konal 28. ročník podujatia.

## História
Festival francúzskeho filmu sa v Česku prvýkrát uskutočnil v roku 1996. Založili ho francúzske veľvyslanectvo, Francúzsky inštitút v Prahe a organizácia Unifrance s cieľom podporovať distribúciu súčasného francúzskeho filmu a približovať českému publiku novú francúzsku kinematografiu. Z pôvodne pražskej akcie sa počas niekoľkých rokov stal festival s celoštátnym dosahom a už na prelome tisícročia sa projekcie konali v ďalších veľkých mestách, napríklad v Brne, Ostrave, Olomouci či Plzni. Postupne sa festival etabloval ako každoročná novembrová prehliadka, ktorá ponúkala nielen predpremiéry, ale aj výber z filmov, ktoré doteraz nemali českú distribúciu.

Na prelome rokov 20102015 sa k predpremiéram a retrospektívam pridala aj súťažná sekcia „Výber českej kritiky“. V nej tuzemskí filmoví kritici každoročne odporúčajú snímky, ktoré si doteraz nenašli cestu do českých kín, čím festival výrazne podporuje ich šancu na uvedenie. V roku 2013 navštívilo festival približne 21 tisíc divákov.

V roku 2024 prebehol 27. ročník, ktorý uviedol osem predpremiér, sekcia krátkych filmov, retrospektívu venovanú napríklad filmárovi Claudovi Sautetovi alebo životopisný film *[[Aznavour]]* o spevákovi Charlesovi Aznavourovi. V rámci súťaže „Výber českej kritiky“ získal cenu divákov film *Sulejmanov príbeh* režiséra Borisa Lojkina.

## Osobnosti
Festivalu sa zúčastnili francúzske osobnosti, vrátane:

## Ročníky
Zdroj:

* 1. ročník1998
* 2. ročník22. až 25. apríl 1999
* 3. ročník25. až 27. apríl 2000
* 4. ročník5. až 8. november 2001
* 5. ročník6. až 9. december 2002
* 6. ročník20. až 24. november 2003
* 7. ročník25. až 29. november2004
* 8. ročník24. až 28. november 2005
* 9. ročník23. až 27. november 2006
* 10. ročník20. až 28. november 2007
* 11. ročník20. až 25. november 2008
* 12. ročník19. až 25. november 2009
* 13. ročník25. až 1. december 2010
* 14. ročník24. až 30. november 2011
* 15. ročník22. až 28. november 2012
* 16. ročník21. až 27. november 2013
* 17. ročník19. až 26. november 2014
* 18. ročník18. až 29. november 2015
* 19. ročník23. až 30. november 2016
* 20. ročník22. až 29. november 2017
* 21. ročník21. až 28. november 2018
* 22. ročník20. až 27. november 2019
* 23. ročník19. až 25. november 2020 (online)
* 24. ročník18. až 24. november 2021
* 25. ročník24. až 30. november 2022
* 26. ročník23. až 29. november 2023
* 27. ročník21. až 27. november 2024
* 28. ročník20. až 26. november 2025

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálny web

## Zdroj

Kategória:Filmové festivaly v Česku
Formula 1 v roku 1975

**Sezóna 1975** bola 26. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 18. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 14 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 12. januára a skončila sa Veľkou cenou USA 5. októbra 1975. Majstrom sveta sa stal po prvýkrát v kariére Rakúsky jazdec Niki Lauda, svoj tretí pohár konštruktérov získal tím Ferrari.

Sezónu poznačila smrť Amerického jazdca Marka Donohue-a v auguste, dva dni po nehode v tréningu na Veľkej cene Rakúska. 

Posezónne obdobie poznačila letecká nehoda tímu Embassy Hill v Anglicku, všetkých 6 osôb zahynulo, vrátane šéfa tímu a dvojnásobného majstra sveta Grahama Hilla a jazdca Tonyho Brise.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1975
Kategória:Formula 1 v roku 1975
Kategória:Šport v 1975
Formula 1 v roku 1973

**Sezóna 1973** bola 24. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 16. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 15 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 28. januára a skončila sa Veľkou cenou USA 7. októbra 1973. Majstrom sveta sa stal po tretíkrát v kariére Britský jazdec Jackie Stewart, svoj šiesty pohár konštruktérov získal tím Lotus.

Počas sobotného tréningu posledných pretekov sezóny, havaroval Stewartov tímový spolujazdec François Cevert, zomrel na mieste. 

Na Veľkej ceny Holandska zomrel Britský jazdec Roger Williamson, keď po nehode zostal zakliesnení v monoposte a uhorel. 

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1973
Kategória:Formula 1 v roku 1973
Kategória:Šport v 1973
Formula 1 v roku 1972

**Sezóna 1972** bola 23. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 15. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 12 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 23. januára a skončila sa Veľkou cenou USA 8. októbra 1972. Majstrom sveta sa stal po druhýkrát v kariére Brazílsky jazdec Emerson Fittipaldi, svoj piaty pohár konštruktérov získal tím Lotus.

Emerson Fittipaldi sa stal najmladším majstrom sveta vo veku 25 rokov, tento rekord prekonal až Fernando Alonso v roku 2005. 

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1972
Kategória:Formula 1 v roku 1972
Kategória:Šport v 1972
Formula 1 v roku 1971

**Sezóna 1971** bola 22. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 14. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 11 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Južnej Afriky 6. marca a skončila sa Veľkou cenou USA 3. októbra 1971. Majstrom sveta sa stal po druhýkrát v kariére Britský jazdec Jackie Stewart, svoj jediný pohár konštruktérov získal tím Tyrrell.

O život prišli počas tejto sezóny dvaja jazdciPedro Rodríguez a Jo Siffert.
## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1971
Kategória:Formula 1 v roku 1971
Kategória:Šport v 1971
Formula 1 v roku 1970

**Sezóna 1970** bola 21. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 13. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 13 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Južnej Afriky 7. marca a skončila sa Veľkou cenou Mexika 25. októbra 1970. 

Majstrom sveta sa stal Rakúsky jazdec Jochen Rindt, ktorý na Veľkej cene Talianska, desiatej veľkej cene z trinástich, zahynul pri nehode v tréningu. Aj napriek tomu, že sa dalo bodovať ešte na štyroch veľkých cenách, nikomu sa nepodarilo ho prekonať. Stal sa prvým a jediným jazdcom v histórií, po smrti. Svoj štvrtý pohár konštruktérov získal tím Lotus.

Počas sezóny zomrel zakladateľ a vlastník tímu tímu McLaren, Bruce McLaren. Zomrel počas testovania svojho monopostu.

Na Veľkej cene Holandska 2. júna zomrel jazdec Piers Courage.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1970
Kategória:Formula 1 v roku 1970
Kategória:Šport v 1970
Zuzana Petrášová

**Zuzana Petrášová**, rod. **Ďurovková** (* 18. marec 1935, Kysáč† 30. máj 1991, Bratislava) bola slovenská keramikárka, majsterka ľudovej umeleckej výroby (od roku 1986).

## Život
Keramikárskemu remeslu sa vyučila vo výrobnom družstve Slovenská keramika v Modre. V rokoch 19561991 pracovala ako keramikárka v Slovenskej ľudovej majolike v Modre, pričom sa špecializovala na maľbu na keramiku, čomu sa vyučila u známeho keramikára Ignáca Bizmayera. Maľovala habánske vzory na taniere a vázy.

V roku 1985 získala zlatú medailu za jedálenskú súpravu a v roku 1986 titul majsterky ľudovej umeleckej výroby.

Pochovaná je na cintoríne v Modre.

## Osobný život
Zosobášila sa s keramikárom Michalom Petrášom (* 1928† 2017).

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Slovenskí keramikári
Pasta 'ncasciata

**Pasta 'ncasciata** sú slávnostné zapečené cestoviny pochádzajúce zo sicílskej obce Messina; dnes však existuje množstvo verzií prípravy, ako zo Sicílie, tak aj Kalábrie. Ingrediencie sa líšia v závislosti od regiónu, ako aj od osobných preferencií. Zatiaľ čo jedlo zvyčajne využíva dva druhy syra, namiesto jedného zo syrov sa môže použiť aj bešamelová omáčka. Jedlo sa tradične pieklo v miske umiestnenej na žeravom uhlí a tiež prikryté žeravým ohlím. Jedlo sa dostalo do povedomia prostredníctvom seriálu *[[Komisár Montalbano]]* od Andreu Camilleriho. 

## Varianty
### Messina
Verzia z Messiny je jednou z najbežnejších a zvyčajne sa pripravuje z cestovín maccheroni, ragú, vyprážaného baklažánu, caciocavallo (*casciucavaddu* v sicílčine), pecorino siciliano, bieleho vína, bazalky a často ďalších ingrediencií, ako sú soppressata, mäsové guľky, saláma, varené vajcia, hrášok a strúhanka.

### Ragusa
Verzia z Ragusy obsahuje hrášok, rozdrvenú klobásu a syr ricotta.

### Palermo
Verzia z Palerma nahrádza ragú paradajkovou omáčkou.

### Enna
Verzia z Enny sa od ostatných najviac líši tým, že nepoužíva ragú, baklažán, ani caciocavallo. Namiesto toho používa karfiol, pecorino siciliano, klobásu a ďalšie ingrediencie.

### Syrakúzy
Verzia zo Syrakúz sa najviac podobá verziám zo susedných provincií Ragusa a Enna, pretože vynecháva ragú, baklažán a tiež caciocavallo, ale namiesto toho používa ricottu, pecorino siciliano, karfiol a vajcia, ktorými sa jedlo pred pečením polieva.

### Caltanisetta
V Gele, v provincii Caltanissetta, sa namiesto baklažánov niekedy používa aj karfiol a niekedy sa pridávajú ančovičky.

### Kalábria
Verzia z Kalábrie sa najviac podobá verzii z Messiny, ktorá sa vyrába z cestovín maccheroni, ragú, mäsových guliek, varených vajec, vyprážaného baklažánu, caciocavallo alebo provola silana, pecorino siciliano a často s ďalšími prísadami, ako sú soppressata, mäsové guľky, saláma, varené vajcia a strúhanka.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Talianska kuchyňa
Kategória:Cestoviny
Kategória:Sicília
F1 Academy v roku 2023

**Sezóna 2023** bola prvým ročníkom ženského šampionátu F1 Academy na úrovni Formuly 4. Kalendár pretekov obsahoval 7 pretekov. Sezóna sa začala 29. apríla na Rakúskom okruhu Red Bull Ring a skončila sa 22. októbra 2023 na okruhu Circuit of the Americas v Spojených štátoch. 

Šampionát vyhrala Španielka Marta García a šampionát tímov vyhral tím Prema Racing.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestenie

### Výsledky

### Šampionát jazdcov

### Šampionát tímov

## Referencie

Kategória:F1 Academy
Kategória:Šport v 2023
Keizó Obuči

**Keizó Obuči** (, * 25. jún 1937, Nakanojó, prefektúra Gunma, Japonské cisárstvo – † 14. máj 2000) bol japonský politik. Bol predsedom vlády Japonska v rokoch 1998 až 2000.

Obuči sa narodil v prefektúre Gunma, vyštudoval Univerzitu Waseda a v roku 1963 bol prvýkrát zvolený do Národného zhromaždenia, čím sa stal jedným z najmladších zákonodarcov v japonskej histórii. Postupoval v radoch Liberálno-demokratickej strany, v rokoch 1979 až 1980 pôsobil ako riaditeľ Agentúry pre rozvoj Okinawy.

V rokoch 1987 až 1989 pôsobil ako hlavný tajomník kabinetu pod vedením Noboru Takešitu a bol to on, kto v roku 1989 formálne oznámil smrť cisára Hirohita a následne názov nového obdobia Heisei nového cisára Akihita.

V rokoch 1997 až 1998 ho vtedajší premiér Rjútaró Hašimoto menoval vo svojom kabinete ministrom zahraničných vecí a viedol rozhovory s Ruskom ohľadom Kurilských ostrovov, pričom Japonsko a Rusko vedú územný spor o štyri najjužnejšie Kurilské ostrovy.

V roku 1998 Hašimoto odstúpil z funkcie predsedu LDP, keď strana stratila väčšinu v Hornej snemovni a Obuči bol menovaný za jeho nástupcu. Keď parlament vymenoval nového premiéra, Obuči sa stal len druhým kandidátom LDP, ktorý nezískal podporu Hornej snemovne. Japonská ústava však stanovuje, že ak sa obe komory nedokážu dohodnúť na voľbe premiéra, voľba Snemovne reprezentantov sa považuje za voľbu parlamentu. Vďaka veľkej väčšine LDP v dolnej komore bol Obuči 30. júla 1998 formálne menovaný za premiéra nového kabinetu.

Obuči sa počas svojho funkčného obdobia pokúsil uzavrieť mierovú zmluvu s Ruskom, aby formálne ukončil druhú svetovú vojnu, a pokúsil sa oživiť stagnujúcu japonskú ekonomiku zvýšením verejných výdavkov a znížením daní z príjmov. Venoval úsilie odstránenia následkov výbuchu stratovulkánu Usu na ostrove Hokkaido.

Obuči utrpel 1. apríla 2000 ťažkú mozgovú príhodu a upadol do kómy v tokijskej univerzitnej nemocnici. Keď bolo jasné, že sa už nikdy nepreberie, 5. apríla ho na poste predsedu vlády nahradil Joširó Mori. Obuči zomrel 14. mája vo veku 62 rokov. Na štátnom pohrebe sa zúčastnili zahraniční funkcionári zo 156 krajín, medzi nimi generálny tajomník OSN Kofi Annan, americký prezident Bill Clinton a juhokórejský prezident Kim Dae-jung.

Obuči bol od roku 1999 nositeľom Radu peruánskeho slnka.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Japonskí politici
Kategória:Členovia Snemovne reprezentantov (Japonsko)
Kategória:Predsedovia vlády Japonska
Kategória:Ministri zahraničných vecí Japonska
Kategória:Osobnosti z Nakanojó
Kategória:Laureáti Radu peruánskeho slnka
Pavol Lisý

**Pavol Lisý** (* 9. február 1995, Dunajská Streda) je prvý profesionálny hráč doskovej hry go certifikovaný EGF (Európska Federácia Go).

## Životopis
Pavol sa po absolvovaní gymnázia Grosslingová venoval štúdiu na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky pri Univerzite Komenského v Bratislave. Tu úspešne obhájil najprv bakalársku prácu na tému: "Kryptomeny" a následne diplomovú prácu na tému: "Využitie štatistického modelovania pre predikciu správania hráčov mobilných hier". V súčasnej dobe sa okrem go živí ako programátor v oblasti spracovania dát.

## Kariéra v go
náhľad|Pavol Lisý v siedmich rokoch

Pavel Lisý začal hrať go vo veku 5 rokov. Prvý turnaj absolvoval vo veku 6 rokov na Európskom detskom šampionáte v 2001, kde vyhral všetky hry. V domácich podmienkach pokračoval v zlepšovaní, následne raz týždenne dochádzal na výuku k Miroslavovi Poilakovi 3d. V roku 2009 získal štipendium sponzorované Kim Sung-Rae 8p, ktorý vybraných 10 študentov z 10 krajín pozval na 3 mesačné štúdium v horách neďaleko Pekingu. V Kórei študoval pod dohľadom týchto profesionálnych hráčov: Kim Sung-Rae 8p, Kim Seong-Ryong 9p a Hong Seul-Ki 7d. V roku 2012 dosiahol triedu 6 dan a o rok neskôr triedu ďalej zvýšil na 7 dan.

V roku 2014 vyhral prvý európsky kvalifikačný turnaj na profesionálneho hráča a stal sa prvým európskym profesionálnym hráčom go.

V roku 2018 získal druhý profesionálny dan.

## Herné úspechy
* Vicemajster  European Grand Prix final (2019)
* Majster Európy (2018)
* Majster Európskych profesionálov (2018)
* 2. miesto Grand Slam (2018)
* 1. profesionálny európsky hráč (2014)
* Sedemnásobný majster Slovenska (2010–2014, 2017, 2020)
* Trojnásobný majster Európy juniorov U20 (2011, 2013, 2015)
* 5. miesto World Amateur Go Championship, Sendai, Japonsko (2013)
* 1. miesto Qinling Mountains Cup, Xian, China (2014)
* 3. miesto 2nd European Grand Slam, Berlín, Nemecko (2016)
* 3. miesto 2nd European Professional Championship, Petrohrad, Rusko (2017)
* 1. miesto na viac než 55 turnajoch

## Referencie

## Pozri aj
* Go

## Zdroj

Kategória:Go
Kategória:Osobnosti z Dunajskej Stredy
Prietoková vodná elektráreň

náhľad|Prietoková vodná elektráreň Rhinau vo Francúzsku
**Prietoková vodná elektráreň** je vodná elektráreň, ktorá „využíva množstvo vody pretekajúce riečiskom až do úplnej hltnosti vodných turbín, na ktorú je elektráreň dimenzovaná.“ Sila prúdu rieky tlačí na turbínu. Stavba môže obsahovať hať, ktorá prúd rieky usmerňuje k turbínam. Voda z rieky je vedená cez kanál alebo potrubie. Elektráreň nevyužíva akumuláciu vody. Prietokové vodné elektrárne „pracujú v základnej časti denného elektrického zaťaženia“.

## Príklady prietokových elektrární
Príklady prietokových elektrární spolu s inštalovaným výkonom
* VE Gabčíkovo, najväčšia prietoková elektráreň na Slovensku: 
* Vodná elektráreň Beauharnois, Québec: 1 903 MW

## Referencie


ZPrietoková
Elena Petrikovichová

**Elena Petrovichová**, rod. **Markovičová** (* 24. marec 1891, Nové Mesto nad Váhom† 28. júl 1986, Košice) bola slovenská spolková činovníčka, organizátorka ženského hnutia, národnokultúrna a osvetová pracovníčka. Spoluzaložila a viedla dolnozemsko-slovenský Spolok slovenských žien a pôsobila v Živene.

## Život
Narodila sa v rodine zberateľky ľudového umenia Ľudmily Markovičovej-Boorovej (* 1866† 1914) a lekára Júliusa Markoviča (* 1860† 1913), ktorý pôsobil aj ako funkcionár Slovenskej národnej strany. Jej bratom bol Ivan Markovič (* 1888† 1944), pričom mala aj sestru, nevlastnú sestru a dvoch nevlastných bratov vrátane advokáta JUDr. Pavla Markoviča (* 1903† 1981).

Po absolvovaní štúdia na vyššej dievčenskej školy Malvíny Urbauerovej v Bratislave pôsobila v Kovačici vo Vojvodine, kde vyvíjala intenzívnu osvetovú a národno-kultúrnu činnosť a podieľala sa na organizovaní ženského hnutia medzi dolnozemskými Slovenkami. Po vzore srbského Kola v roku 1920 spoluzaložila Spolok slovenských žien a do roku 1922 mu predsedala.

Od roku 1923 žila s manželom v Košiciach, pričom sa angažovala v miestnom odbore Živeny. V roku 19381947 pôsobila s manželom v Turčianskom Svätom Martine, kde bola členkou ústredného výboru Živeny a výboru Vydavateľského družstva Živeny. Spolupracovala s Bedřichom Heckelom na príprave publikácie o svojej matke, Ľudmile Markovičovej-Boorovej.

## Osobný život
Zosobášila sa s právnikom a publicistom Jánom Štefanom Petrikovichom (* 1878† 1948), ktorý v rokoch 19071922 pôsobil ako advokát v Kovačici.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 
* 
* 
* 

Kategória:Osobnosti z Nového Mesta nad Váhom
Kategória:Slovenskí kultúrni pracovníci