Ján Matej Korabinský

**Ján Matej Korabinský**, historická forma mena bola *Johann Mathias Korabinszky* (* 23. február 1740, Prešov† 23. jún 1811, Bratislava), bol kartografom, pedagógom, lexikografom, redaktorom a novinárom, autorom praktických príručiek a štatistík. Korabinský patril k najuniverzálnejším osobnostiam svojej doby. Radí sa k príslušníkom osvietenstva.

## Život
Jeho otcom bol Ján Korabinský, matkou Zuzana Thomasová. Vyrastal v chudobnom, avšak kultúrne bohatom prostredí vzdelanej učiteľskej rodiny, ktorá má svoje miesto v prešovských dejinách umenia a hudby v 18. storočí. Otec kultúrne pôsobil v okruhu prešovského evanjelického kolégia. Vo svojej rodine získal Korabinský všeobecné vzdelanie. Svoju všestrannosť potvrdil aj počas ďalších štúdii, kde získal rôznorodé druhy vzdelania (hudobné, gramatické, rétorické, pedagogické, teologické, filozofické, historické a napokon i prírodovedecké). Vzdelanie nadobúdal postupne na kolégiu v Prešove, odtiaľ odišiel v roku 1756 už ako sirota do Bratislavy. Tu študoval na evanjelickom gymnáziu, ktoré sa v roku 1811 premenovalo na lýceum. Svoje hudobné nadanie využíval na chóre a okrem toho vyučoval aj niektorých žiakov. Tak získal prostriedky na štúdium na evanjelickom lýceu.
 
Po ukončení gramatickej školy a rétoriky sa stal adjunktom profesora šiestej triedy a ako devätnásťročný v roku 1759 jeho nástupcom. Túto funkciu zastával desať rokov. V roku 1763 založil v dome Johanna Bauera súkromnú dievčenskú školu, ktorú spravoval v duchu pedagogických spisov najlepších nemeckých pedagógov, ako boli Frank, Campe, Salzmann či Johann Bernhard Basedow. Túto školu mali možnosť navštevovať deti z meštianskych a šľachtických rodín, ktorým sa naskytla výborná príležitosť vzdelávať sa v troch jazykoch – maďarskom, slovenskom a francúzskom. Tento ústav vydržal iba sedem rokov (zanikol v roku 1768), hlavne pre nepriazenň vplyvných mešťanov. Sám Korabinský dokázal vyučovať denne i štrnásť hodín. Nechcel sa vzdať výchovy detí, a preto založil chlapčenský konvikt (výchovný ústav so spoločným stravovaním a bývaním). Ale verejnosti sa ani táto aktivita nepozdávala, a tak tento ústav vydržal iba do roku 1769. Po tomto neúspechu sa rozhodol pre cestu do Nemecka, kde chcel pôvodne navštíviť svojho strýka. Chcel zároveň bližšie spoznať slávny nemecký výchovno-vzdelávací systém. Popritom si všímal aj také veci ako fabriky, sirotince, ústavy pre chorých. Okrem toho zhromažďoval publikácie o rôznych inštitúciách, robil si rôzne náčrty a mapy. Práve tu v sebe objavil záujem o geografiu. V Nemecku sa rozhodol prijať pozvanie svojho krajana zo Spišskej Novej Vsi Gottfrieda Schwarza, ktorý pôsobil na univerzite v meste Rinteln. Korabinský prijal jeho ponukou, aby si v Rintelne rozšíril vzdelanie. Korabinský tu študoval v rokoch 1770 – 1772 teológiu, filozofiu, históriu, ale aj prírodné vedy.

Po dvoch rokoch strávených v Nemecku sa vrátil naspäť do Bratislavy. Pôvodne sa chcel vrátiť len po peniaze, ktoré si našetril počas štúdia na lýceu a mal ich uložené u príbuzného. Lenže ten medzičasom prišiel o majetok, a tak musel Korabinský ostať v Bratislave, kde prijal miesto vychovávateľa v rodine Vörösovcov. V roku 1772 sa stal vychovávateľom u vydavateľa a kníhkupca Jána Michala Landerera. Jeho bratislavské vydavateľstvo bolo v tom čase najvýznamnejšie v celom Uhorsku. Korabinský tu začal postupne pracovať.

V roku 1773 Korabinský prevzal po K. Windischovi redigovanie novín *[[Pressburger Zeitung]]*. Tie vydával Landerer dvakrát týždenne na štyroch alebo šiestich stranách oktávového formátu. Korabinský ich redigoval až do roku 1784. Korabinský sa v novinách snažil prispôsobiť čo najviac potrebám širokých más meštianstva. Jeho noviny pôsobili revolučne so svojimi správami o západoeurópskych pomeroch. Pod Korabinského vedením noviny *Pressburger Zeitung* kritizovali spoločenské i sociálne pomery a rozširovali slobodnejšie politické názory, niekedy aj bez toho, aby to bolo autorovým zámerom. Prechodne redigoval aj noviny *Pressburgisches Wochenblatt*, do ktorého aj prispieval.
[alt=Ján Matej Korabinsky - pamätná tabuľa|náhľad|Pamätná tabuľa na Jána Mateja Korabinského v [Prešov|Prešove na budove Kolégia]]
Korabinský pracoval u Landerera aj ako redaktor viacerých literárnych prác. Úplne prepracoval na trojnásobný rozsah Belovu učebnicu maďarčiny *Der ungarische Sprachmeister : Der Deutschen Nation zum Nutz und Dienste* (Pressburg 1774, 320 strán). Vydal aj zborník rôznych príspevkov, podľa nemeckého vzoru, pod názvom *Almanach von Ungarn auf das Jahr 1778* (Wien – Pressburg 1778). Na titulnom liste je zobrazený nový korunovačný pahorok v Bratislave, vybudovaný v roku 1776, a v diele sú aj vyobrazenia Košíc a Prešova. V diele sa nachádzajú príspevky o počítaní astronomického a chronologického času u rôznych národov, metodika vyučovania zemepisu podľa jednotlivých ročníkov, hydrografia Uhorska, historicko-geografické príspevky, vínne rastliny a opis obcí podľa abecedy, ale len po písmeno „K“. Pokračovať vo vydávaní almanachu sa mu nepodarilo najmä pre finančné a organizačné problémy.

Začiatkom 80. rokoch sa pokúsil podnikať ako majiteľ vydavateľstva a kníhkupectva, ale tento pokus sa skončil neúspechom. Vo vlastnom vydavateľstve vydal svoje najvýznamnejšie dielo *Geograficko-historický a tovarový lexikón Uhorska* (pozri samostatný oddiel). Bohužiaľ, jeho vydavateľské aktivity neboli úspešné. Keďže mal veľké dlžoby, magistrát mu dal kníhkupectvo zavrieť. Korabinský sa obrátil s prosbou o pomoc ku kultúrnej verejnosti vydaním letáku *Vorstellung an Menscher Freunde von ihren Verehrer*, ktorý však vtedajší bratislavský richtár K. G. Windisch zakázal rozširovať. V dôsledku dlžôb bol jeho majetok v roku 1789 predaný na dražbe. Mesiac po dražbe odišiel Korabinský z Bratislavy do Viedne; mal so sebou len rukopis diela *Lexikon von Croatien, Slavonien und Militärgrenze*. V Bratislave zanechal poslednú dcéru, ktorá ako jediná zostala nažive z jeho detí.

Vo Viedni našiel útočisko u kníhkupca Oehlera, ktorý prijal do tlače jeho rukopis. Nevytlačil ho však celý, len niekoľko strán, keďže nebol dostatočný záujem u predplatiteľov. To bola pre Korabinského ďalšia rana. Značnou sumou sa ho snažil podporiť gróf Mikuláš Forgáč, aby vykúpil svoj slovník o Chorvátsku a Slovinsku, ale jeho tlač už nedokončili. Korabinský musel v roku 1789 prijať miesto učiteľa v rodine továrnika Hornoostela. Vo voľnej chvíli pracoval na príručnom atlase 49 uhorských žúp, ktorý vyšiel vo Viedni v roku 1804 pod názvom *Atlas Regni Hungariae portatilis*.

Korabinský zomrel v roku 1811 na odpočinku u svojej dcéry v Bratislave.

## Dielo
### Geograficko-historický a tovarový lexikón Uhorska
Ide o ekonomicko-geografické dielo s rozsahom 858 strán. Obsahuje stručný opis Uhorska a detailnejšie opísanie jeho topografických, demografických, etnických, ako aj hospodárskych pomerov. Obsahuje taktiež register nemeckých miestnych názvov, register slovenských, chorvátskych a rumunských názvov miest a obcí a jednu mapu v prílohe. Fyzická geografia sa uplatňovala v Lexikóne málo. Na vypracovanie hesiel si Korabinský vypracoval nasledujúci postup: pomenovanie miesta; poloha v stolici, okrese a vzdialenosť i smer od známeho najbližšieho mesta; ak leží pri rieke, tak na ktorom brehu; majiteľ dediny/usadlosti (vtedy ešte každá obec patrila zemepánovi), dopravný a obchodný význam lokality; najdôležitejšie hospodárske produkty; manufaktúry a remeslá; termálne a minerálne pramene; poštové, tridsiatkové a soľné úrady; vzťahy vedecké a umelecké; pamätihodnosti. Vlastivedné dielo od Korabinského je dodnes jedno z najvýznamnejších diel, z ktorých poznávame pomery z 18.storočia. Je obsahovo veľmi bohaté. Významné je hlavne z toho hľadiska, že popri nemeckých a maďarských názvoch disponuje aj slovenskými názvami, čo nebolo dovtedy zvykom, a sú v ňom údaje o hospodárskych pomeroch a národnostnom zložení obyvateľstva. Navyše k dielu je pripojená poštová mapa, ktorá je najlepšie generovanou mapou v tej dobe, vynímajúc mapy vojenské, ktoré však boli verejnosti neprístupné a tajné.

### Ďalšie diela
* *Almanach von Ungarn auf das Jahr 1778 : Mit 3 Tabellen und 2 Kupfern.* Wien – Pressburg: Ghelen, 1778. 436 s. Dostupné on-line
* *Versuch eines kleinen türkischen Wörterbuchs mit beygesetzten deutsch-ungarisch und böhmischen Bedeutungen, nebst einer kurz gefassten türkischen Sprachlehre*. Pressburg : Weber und Korabinsky, 1788
* ''Beschreibung der königl. ungarischen Haupt- Frey- und Krönungsstadt Pressburg'' [Opis slobodného kráľovského uhorského hlavného a korunovačného mesta Bratislavy, 2. diel ostal v rukopise]
* *Geographisch-Historisches und Produkten Lexikon von Ungarn : in welchem die vorzüglichen Oerter des Landes in alphabetischer Ordnung angegeben, ihre Lage bestimmt, und mit kurzen Naachrichten, die im gesellschaftlichen Umgange angenehm und nützlich sind, vorgestellt werden.* Pressburg : Weber - Korabinsky, 1786. 858 s. textu + miestny register [Geograficko-historický a tovarový lexikón Uhorska] Dostupné on-line
* *Abbildung verschiedener Familienwappen im Königreiche Ungarn: ein Beytrag zur Geschichte und zur Belustigung, erstes Hundert.* Pressburg : Weber und Korabinsky, 1787 [Zbierka erbov uhorských rodov, prvá stovka]
* *Atlas Regni Hungariae portatilis : Neue und vollständige Darstellung des Königreichs Ungarn auf LX Tafeln im Taschenformat : ein geographisches Noth- und Hülfsbüchlein fürs gemeine Leben.* Wien : In Commission bey Schaumburg und Compagnie, 1804. Dostupné on-line

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*, III. diel (K – L). Martin : Matica slovenská, 1989, s. 172.

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelický zbor Prešov; pokrstený ako Johan Matthias Korabinszky

Kategória:Slovenskí kartografi
Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Osobnosti z Prešova
Kategória:Slovenskí vydavatelia
Kategória:Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove