open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Parc Monceau

thumb|Parc Monceau

**Parc Monceau** je verejný park nachádzajúci sa v 8. parížskom obvode. Pozemok predtým patril vojvodovi z Chartres, ktorý poveril Carmontella vytvorením fantastického parku so švajčiarskou chatou, holandskými mlynmi, pagodami, pyramídou, stredovekými ruinami, stromami a ostrovmi. V roku 1852 finančník Péreire postavil okolo parku prestížne súkromné sídla.

Mesto Paríž kúpilo záhradu v roku 1860. Rekonštrukciou bol poverený Jean-Charles Alphand. Mreže vytvoril Gabriel Davioud. Park je posiaty sochami spisovateľov a hudobníkov. Claude Monet namaľoval park v roku 1876.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Informácie o parku

Kategória:Parížske parky a voľné priestranstvá
Kategória:Historické pamiatky v Paríži
Kategória:8. obvod (Paríž)
Krasín (prírodná rezervácia)

**Krasín** je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Dolná Súča v okrese Trenčín v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1971 na rozlohe 26,4001 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany. Nachádza sa v Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty.

Predmetom ochrany je: *Bradlo [[Krasín]] je súčasťou bradlového pásma Západných Karpát. Má hodnotu geologickú, morfologickú i archeologickú (zvyšky stredovekého hradu na vrchole), ako aj paleontologickú (bohatstvo fosílií ramenonožcov).*

## Referencie

## Pozri aj
* Krasín

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Chránená krajinná oblasť Biele Karpaty
Kategória:Prírodné rezervácie v Trenčianskom kraji
Kategória:Chránené územia v okrese Trenčín
Kategória:Dolná Súča
Kategória:Bošácke bradlá
Jean-Paul Vesco

Mons. **Jean-Paul** kardinál **Vesco** OP (* 10. marec 1962, Lyon, Rhône, Francúzsko) je francúzsko-alžírsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, ktorý od 27. decembra 2021 pôsobí ako alžírsky arcibiskup. Väčšinu svojej duchovnej kariéry strávil v Alžírsku a v rokoch 2012 až 2021 bol biskupom v Orane. Je členom dominikánov a v rokoch 2010 až 2012 stál na čele francúzskych dominikánov.

Pápež František ho 7. decembra 2024 vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 10. marca 1962 v Lyone. Po získaní titulu z práva vykonával sedem rokov právnickú prax v Lyone, kým v roku 1995 nevstúpil do dominikánskeho rádu a 14. septembra 1996 zložil sľuby. 24. júna 2001 bol vysvätený za kňaza dominikánskeho rádu. Jeho strýko, Jean-Luc Vesco (19342018), tiež dominikán, bol biblický vedec, ktorý v rokoch 1984 až 1991 viedol École Biblique a v rokoch 1976 až 1984 viedol dominikánsku provinciu Toulouse. Po štúdiu na École Biblique v Jeruzaleme sa 6. októbra 2002 presťahoval do Tlemcénu v Alžírsku v diecéze Oran. Toto poverenie obnovilo prítomnosť dominikánov v tejto diecéze šesť rokov po atentáte na jej biskupa Pierra Claverieho. V rokoch 2005 až 2010 bol generálnym vikárom diecézy a v rokoch 2007 až 2010 aj diecéznym pokladníkom. 16. októbra 2007 bol zvolený za hlavu dominikánov v Tlemcene.

V decembri 2010 bol zvolený za provinciálneho priora dominikánov vo Francúzsku a svojich povinností v Paríži sa ujal 11. januára 2011.

## Biskup
Pápež Benedikt XVI. ho 1. decembra 2012 vymenoval za biskupa v Orane. Biskupskú konsekráciu prijal 25. januára 2013 v katedrále v Orane. Hlavným svätiteľom bol kardinál Philippe Barbarin arcibiskup lyonu, spolusvätiteľmi boli Ghaleb Moussa Abdalla Bader, arcibiskup Alžíru, a Alphonse Georger, emeritný biskup Oranu.

Dňa 27. decembra 2021 ho pápež František vymenoval za arcibiskupa Alžíru. Dňa 27. februára 2023 prezident Abdal Madžíd Tabbúni mu udelil alžírske občianstvo prezidentským dekrétom.

## Kardinál
Pápež František 6. októbra 2024 oznámil, že ho plánuje vymenovať za kardinála 8. decembra, tento dátum bol neskôr zmenený na 7. decembra.

Pápež František ho 7. decembra 2024 vymenoval za kardinála kňaza s titulárnym kostolom *Sacro Cuore di Gesù agonizzante a Vitinia*.

V roku 2022 povedal, že očakáva, že v Alžírsku strávi zvyšok svojho života. Keď sa dozvedel, že bude menovaný za kardinála, povedal: „*Som pastorom tejto cirkvi, ktorá sa snaží byť mostom, podporovať bratstvo a spájať sa s celým ľudstvom. Nemyslím si, že ma menovanie za kardinála vzdiali od [[Alžír]]u a [[Alžírsko|Alžírska]]. Naopak, toto vymenovanie ma tu ešte viac zakorení.*“

Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2025 po smrti pápeža Františka 21. apríla na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV. vlastným menom Robert Francis Prevost.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Lyonu
Kategória:Francúzski kardináli
Kategória:Francúzski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Francúzski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Francúzski dominikáni
Hricov potok

**Hricov potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obce Stakčín v okrese Snina v Prešovskom kraji v katastrálnom území *Starina nad Cirochou*. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy. Ústi do Cirochy. Má dĺžku  po vtok do vodnej nádrže v prípade štandardnej úrovne zadržiavanej vody. Rád toku VII. 
## Prameň
Vodný tok *Hricov potok* pramení v  v lesnom extraviláne v centrálnej časti územia obce Stakčín v katastrálnom území *Starina nad Cirochou* v okrese Snina v lese *Diel*. 
## Opis toku
*Hricov potok* tečie od prameňa východným smerom cez lesný extravilán územia obce Stakčín v jeho katastrálnom území *Starina nad Cirochou*, ktoré reprezentuje výstavbou vodnej nádrže Starina zaniknutú niekdajšiu obec Starina, veľkým oblúkom sa skrúca na juhovýchod, vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva pole *Lančur*, v  podteká cestu kopírujúcu západný breh vodnej nádrže Starina, v  priberá ďalší pravostranný bezmenný prítok, v centrálnozápadnej časti katastrálneho územia *Starina nad Cirochou* v poľnohospodárskom extraviláne v  ústi do Cirochy priamo do vodnej nádrže Starina ako jej pravostranný prítok. Cirocha ďalej ústi do Laborca. *Hricov potok* patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Pramení, preteká a ústi do vodného toku Cirocha na území obce Stakčín v okrese Snina. Patrí do geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy geomorfologického celku Laborecká vrchovina. Vodný tok má dva bezmenné prítoky. Vodný tok *Hricov potok* celým svojim priebehom patrí do národného parku Poloniny.

## Pôvod názvu
Prvá zložka dvojslovného názvu vodného toku *Hricov potok* má pôvod v miestnej domácej podobe *Hrico* osobného mena *Gregor*. Osobné meno bolo po rozšírení o formant prídavného mena *-ov* s významom *patriaci osobe tohto mena alebo ináč spájaný s touto osobou* prenesené na vodný tok. Z prídavného mena *hricov* bolo po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Hricov potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Hricov potok* bol štandardizovaný v roku 1975. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Hricov potok* je jedinečným hydronymom (október 2025).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Stakčín  
Kategória:Povodie Cirochy
En l'an 2001

***En l'an 2001*** je šiesty štúdiový album Pierra Bacheleta, ktorý bol vydaný v roku 1985 vydavateľstvom AVREP. Bachelet naspieval a skomponoval všetky piesne albumu, s ktorých všetky otextoval Jean-Pierre Lang. Celkovo nosič obsahuje 9 skladieb o dĺžke cez 38 minút.

## Skladby

#### Spolupracovníci
* Bernard Levittearanžmány

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam skladieb od Pierra Bacheleta

## Externé odkazy
* En l'an 2001

Kategória:Hudobné albumy z 1985
Kategória:Hudobné albumy vo francúzštine
Kategória:Popové hudobné albumy
Kategória:Albumy Pierra Bacheleta
Richard Robson (chemik)

**Richard Robson** (* 4. jún 1937, Glusburn, Spojené kráľovstvo) je britsko-austrálsky chemik a profesor chémie na University of Melbourne. 

Špecializuje sa na koordinačné polyméry, hlavne na kovovo-organické štruktúry. Bol opísaný ako „priekopník v kryštálovom inžinierstve využívajúcom prechodné kovy.“ V roku 2025 mu bola udelená Nobelova cena za chémiu spolu so Susumu Kitagawom a Omarom M. Yaghim za mimoriadny prínos „pre vývoj kovovo-organických štruktúr“.

## Život a vzdelanie
Narodil sa v Glusburne vo West Yorkshire (teraz North Yorkshire) v Anglicku. Chémiu študoval na Brasenose College v Oxforde, kde získal titul BA v roku 1959 a titul DPhil v roku 1962. Jeho doktorská práca, ktorú vypracoval pod vedením J. A. Barltropa v *Dyson Perrins Laboratory*, sa zaoberala fotochémiou organických zlúčenín.

Po doktoráte pracoval v California Institute of Technology (1962 až 1964) a potom na Stanford University (1964 až 1965). Následne prijal ponuku učiť chémiu na University of Melbourne v roku 1966, kde ostal po zvyšok svojej kariéry.

## Výskum
Robsonov prelomový výskum položil základy princípov odvetvia koordinačných polymérov, hlavne pre nekonečné polymérne štruktúry – neskôr nazývané kovovo-organické štruktúry (anglicky metal-organic frameworks, skrátene MOF). Jeho výskum v tomto odvetví začal v roku 1974 pri tvorení veľkých drevených modelov kryštálových štruktúr, ktoré chcel použiť pri vyučovaní chémie pre prvákov na univerzite.

V 90. rokoch 20. storočia vytvoril novú skupinu koordinačných polymérov, ktorá utvorila základ tohto odvetvia chémie. Jeho inovatívny prístup využíval meďné katióny, Cu+, ktoré uprednosťnujú |tetraédrickú geometriu a vlastnoručne nadizajnované tetranitrilové organické spojky. Touto metódou vytvoril kryštalické štruktúry podobné diamantu, ale cielene s veľkým voľným priestorom.

## Ocenenia
Robson získal Burrows Award od Inorganic Division of The Royal Australian Chemical Institute v roku 1998 a v roku 2000 bol zvolený členom Australian Academy of Science. V roku 2022 bol zvolený za člena Kráľovskej spoločnosti.

## Referencie

### Externé odkazy
* Richard Robson na webe Nobelovej ceny

## Zdroj

Kategória:Britskí chemici
Kategória:Austrálski chemici
Kategória:Britskí univerzitní profesori
Kategória:Austrálski univerzitní profesori
Kategória:Britskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Austrálski nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Členovia Austrálskej akadémie vied
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Osobnosti z North Yorkshire
Richard Robson

**Richard Robson** môže byť:

* austrálsky politik (* 1867 – † 1928), pozri Richard Robson (politik)
* anglicko-austrálsky chemik, laureát Nobelovej ceny (* 1937), pozri Richard Robson (chemik), 

Robson, Richard
John Clarke

**John Clarke** (* 10. február 1942, Cambridge, Spojené kráľovstvo) je britský fyzik a emeritný profesor na University of California, Berkeley.

V roku 2025 získal spolu s Johnom M. Martinisom a Michelom Devoretom Nobelovu cenu za fyziku za „objav makroskopického kvantovo-mechanického tunelovania a kvantovánia energie v elektrickom obvode“.

## Životopis
Narodil sa Cambridgi, kde absolvoval základnú a strednú školu. Navštevoval University of Cambridge, kde v roku 1964 získal titul Bachelor of Arts v obore fyzika a o štyri roky neskôr titul Master of Arts a Ph.D. vo fyzike. Počas svojej doktorandskej práce vyvinul veľmi citlivý voltmeter. Niekoľkokrát vyhlásil, že jeho prácu ovplyvnil Brian David Josephson, ktorý v roku 1962 predpovedal *Josephsonov jav*.

Po dokončení doktorátu získal postdoktorandské výskumné miesto na University of California v Berkeley a následne pracoval na univerzite ako odborný asistent (1969), docent (1971) a profesor fyziky (1973 až 2010).

## Výskum
Svoj výskum zameriava na supravodivosť a supravodivú elektroniku, najmä na vývoj a aplikáciu supravodivých kvantových interferenčných zariadení (SQUID), čo sú ultracitlivé detektory magnetického toku.

V roku1985 spolu so svojim študentom Johnom M. Martinisom a vtedajším postdoktoranským výskumníkom Michelom Devoretom demonštroval kvantové správanie Josephsonovho prechodu. Tato práca sa neskôr stala základom pre supravodivé kvantové výpočty.

## Ocenenia
V roku 1970 získal *Štipendium Alfreda P. Sloana* a v roku 1977 Guggenheimovo štipendium. V roku 1986 bol zvolený za člena Kráľovskej spoločnosti. V roce 1998 mu bola udelená *Joseph F. Keithley Award* za pokroky v metrológii, v roku 1999 *[[Comstock Prize in Physics]]* a v roku 2004 *[[Hughesova medaila]]* a *Olli V. Lounasmaa Memorial Prize*. V máji 2012 bol zvolený zahraničným členom United States National Academy of Sciences a v roku 2017 do American Philosophical Society.

## Referencie

## Externé odkazy
* John Clarke na nobelprize.org

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Cambridgea (Cambridgeshire)
Kategória:Britskí fyzici
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Kategória:Britskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Univerzitní profesori USA
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Členovia American Philosophical Society
Kategória:Vyučujúci na University of California
Kategória:Absolventi University of Cambridge
Letisko Pezinok-Rozálka

náhľad|Miesto, kde sa v minulosti nachádzalo letisko Pezinok-Rozálka (2014)
**Letisko Pezinok-Rozálka** bolo poľné letisko v lokalite Rozálka pri obci Cajla a meste Pezinok. Bolo v prevádzke od roku 1919 do druhej polovice 20. storočia. Nachádzalo sa na trávnatej lúke (vrátane miesta súčasného Areálu zdravia Rozálka) medzi súčasnou SOŠ PZ a bývalými vojenskými kasárňami.

## Medzivojnové obdobie
Dňa 4. mája 1919 sem bola z Uherského Hradišťa presunutá 1. poľná letecká stotina. Do 17. mája 1919 bol jej stotníkom Stanislav Novák. Nováka nahradil stotník Hugo Betka, ktorému boli podriadení 4 dôstojníci a 118 príslušníkov mužstva. Do júna 1919 podnikala skupina iba prieskumné a občas bombardovacie lety. Proti maďarským bombardérom zasahovala až od júna 1919. 1. letecká stotina pôsobila v Pezinku do 22. júla 1919, keď bola presunutá na poľné letisko v Nitre. Jednotka ako taká zanikla na jeseň 
1919, kedy bola rozpustená.

### Lietadlá
* 2 lietadlá Hansa-Brandenburg C.I
* Anatra DS Anasal
* LVG C.V

## Povojnové obdobie
Neskôr z tohto vojenského letiska vznikla letecká plocha, ktorú využívali členovia pezinského Aeroklubu. Medzi jeho najznámejších členov patrili Ján a Milan Holickí, Ján Pastucha, Valo Mĺkvy, Eduard Brázdovič a Jozef Brunovský. Aeroklub v Pezinku pôsobil do začiatku 70. rokov 20. storočia, kedy splynul s inými organizáciami do Zväzarmu.

### Vybavenie v čase najväčšej „slávy“
* 15 lietadiel (3 vetrone a 12 motorových lietadiel)

## Externé odkazy
* Letisko Pezinok - Rozálka / 1919

## Zdroje
* WITTGRÚBER, Peter. 1. poľná letecká stotina v Pezinku v roku 1919. *Historika – malokarpatský historický občasník*. Pezinok : OZ MUSEUM VINORUM, jún 2014, roč. III., č. 1, s. 46. .
* Polní letecká setnina 1 (1918–1919)
*1. poľná let. stotina na letisku Pezinok - Rozálka
* Pezinok 04 - História mesta do konca roku 1945

Kategória:Letiská na Slovensku
Kategória:Pezinok
Nezábudka močiarna pravá

**Nezábudka močiarna pravá** () je poddruh trvácej rastliny rodu nezábudka (*Myosotis*), z čeľade borákovité (*Boraginaceae*).

## Opis
Nezábudka močiarna pravá je trváca rastlina s rozkonárenými podzemnými poplazmi. Stonka je vzpriamená, vysoká 10 až 70 cm (vodné formy niekedy až 150 cm), rozkonárená, tupo hranatá, v dolnej časti rovnovážne odstávajúco chlpatá, v hornej časti pritlačene chlpatá.

Prízemné listy sú v riedkych ružiciach, listové stopky sú krídlaté, kratšie ako čepeľ. Stonkové listy sú  na vrchole tupé, dlhé 2 až 6 (8) cm, na oboch stranách pritlačene chlpaté.

Súkvetia sú v tvare závinkov, po odkvitnutí málo predĺžené, dlhé 7 až 14 cm. Kalich je zvončekovitý, na báze zaoblený, v čase plodu dlhý 2,5 až 5,5 mm. Koruna je s priemerom 4 až 11 mm, azúrovo modrá. Čnelka je po odkvitnutí dlhá 1,8 až 2,2 mm, kratšia alebo taká dlhá ako kalich.

Plodmi sú vajcovité, na vrchole tupo končisté tvrdky, dlhé do 2 mm, hnedé, lesklé, na báze s okrúhlou jazvou.

## Rozšírenie
Nezábudka močiarna pravá prirodzene rastie od Európy po Sibír a západné Himaláje. Na Slovensku sa vyskytuje dosť zriedkavo. Najviac údajov je z panónskej oblasti, v karpatskej oblasti je vzácna. V Slovenskom raji sa hojne vyskytuje na celom území, predovšetkým na mokradiach, slatinách a okolo vodných tokov.

## Ekológia
Nezábudka močiarna pravá rastie na vlhkých lúkach, v lužných lesoch, na okrajoch močiarov, na naplavených štrkoch, pieskoch, na pôdach so stálym dostatkom vody a živín. Znáša občasné zaplavovanie. Vodné formy sú často sterilné, zimné obdobie pretrváva podzemnou časťou a prízemnými listovými ružicami. Vyskytuje sa najmä v nížinách, menej častá je v pahorkatinách a vzácne až v podhorskom stupni. Kvitne od mája do septembra (októbra).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
močiarna pravá
Kategória:Trvalé rastliny
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Kovovo-organická štruktúra

**Kovovo-organická štruktúra** (angl. metal-organic framework, skratka **MOF**) sú porézne polyméry, ktoré sa skladajú s klastrov kovov koordinovaných organickými ligandmi a tak tvoria jedno-, dvoj- alebo trojrozmerné štruktúry. Medzi používané organické ligandy, ktoré predstavujú „spojky“, patrí napríklad kyselina tereftalová.

Po formálnej stránke je MOF potenciálne porézna natiahnutá štruktúra, ktorá sa skladá z iónov kovov a organických spojek. Natiahnutá štruktúra je taká štruktúra, ktorej podjednotky sa vyskytujú v konštantom pomere a sú usporiadané do opakujúceho sa vzoru. Kovovo-organické štruktúry sú kategóriou koordinačných sietí. Medzi koordinačné siete patria dva druhy štruktúr: (i) koordinačné zlúčeniny natiahnuté v jednej dimenzii (jednom smere) na základe opakujúcich sa koordinovaných podjednotiek, ktoré ale obsahujú prepojenia medzi jednotlivými reťazcami, kruhmi alebo inými prepojeniami, a (ii) natiahnuté koordinačné zlúčeniny, ktoré sa na základe koordinovaných podjednotiek rozpínajú v dvoch alebo troch dimenziách. Koordinačné siete potom patria medzi koordinačné polyméry, teda koordinačné zlúčeniny s opakujúcimi sa koordinovanými podjednotkami, ktoré sú natiahnuté v jednej, dvoch alebo troch dimenziách. Väčšina kovovo-organických štruktúr, ktoré boli opísané, sú kryštalické zlúčeniny, avšak existujú i amorfné kovovo-organické štruktúry a iné neusporiadané fázy. 

Kovovo-organické štruktúry sú schopné vďaka dutinám v štruktúre viazať plyny, ktoré možno reverzibilne uvoľniť, a taktiež ich možno reverzibilne hydratovať. Vo väčšine kovovo-organických štruktúr sú póry nemenné i pri uvoľňovaní molekúl (typicky solventov) a možno ich znovu naplniť inými zlúčeninami. Vďaka tejto vlastnosti sú kovovo-organické štruktúry zaujímavé ako spôsob skladovania plynov, napríklad metánu, vodíka alebo oxidu uhličitého. Medzi (potenciálne) použitia kovovo-organických štruktúr patrí skladovanie plynov, purifikácia plynov, separácia plynov, remediácia vody a katalýza; taktiež by mohli byť použité ako vodivé pevné látky alebo ako superkondenzátory.

Syntéza a vlastnosti kovovo-organických štruktúr sú hlavným cieľom skúmania retikulárnej chémie (z latinského „reticulum“*,* malá sieť). Na rozdiel od kovovo-organických štruktúr sú kovalentné organické štruktúry (COF) také natiahnuté štruktúry, ktoré sú tvorené len ľahkými prvkami (H, B, C, N, O).

Susumu Kitagawa, Richard Robson a Omar Jágí získali Nobelovu cenu za chémiu za mimoriadny prínos „pre vývoj kovovo-organických štruktúr“.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Kovovo-organické štruktúry
Dolinský potok (prítok Žitavy)

**Dolinský potok** je vodný tok v Podunajskej pahorkatine na území okresu Nové Zámky. Je ľavostranným prítokom Žitavy v povodí rieky Nitry, má dĺžku približne 6,2 km a je tokom V. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Podunajskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Hronská pahorkatina a jej časti Bešianska pahorkatina, na južných svahoch pahorku Kopále (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa na západnom okraji lesného porastu Horná Gedra tečie nevýrazným údolím južným smerom. Vedie okrajom lesnatej oblasti, priberá malý ľavostranný prítok a pokračuje lokalitou Stará Krásna a Jankovské. Lemovaný nesúvislým pásom pobrežného porastu tečie lokalitou Za dolinou a postupne sa stáča juhozápadným smerom, kde vteká do vodnej nádrže Maňa. Od výtoku z nej až po obec Maňa tvorí hranicu častí Bešianska pahorkatina a Hurbanovské terasy, následne na okraji intravilánu opúšťa Hronskú pahorkatinu a pokračuje do podcelku Žitavská niva. Tečie do centra obce, kde križuje cestu II/511 z Dvorov nad Žitavou do Vrábieľ a následne tvorí súčasť Manianskeho parku. Opúšťa obec a zakrátko sa v nadmorskej výške približne  vlieva ako ľavostranný prítok do Žitavy v povodí rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Potok pramení a preteká iba katastrom obce Maňa v okrese Nové Zámky v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Žitavy
* Podunajská pahorkatina, Hronská pahorkatina, Bešianska pahorkatina, Hurbanovské terasy
* Žitavská niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Povodie Žitavy
Kategória:Vodné toky v okrese Nové Zámky
Kategória:Maňa
MOF

**MOF** môže byť skratka pre:
* *metal-organic framework*, pozri kovovo-organická štruktúra
* *Meta-Object-Facility*, štandard na špecifikáciu metamodelu pri UML, pozri pod Unified Modeling Language#Metamodel
Veľká cena 70. výročia 2020

**Veľká cena 70. výročia 2020** (oficiálne angl. *Emirates Formula 1 70th Anniversary Grand Prix 2020*), ktorá sa uskutočnila 9. augusta 2020 na pretekárskom okruhu Silverstone Circuit v Northamptonshire. Preteky sa konali ako piate v poradí, v sezóne 2020 šampionátu Formuly 1. Preteky sa konali ako pripomienka prvých pretekov, ktoré sa konali presne na tom istom okruhu ako v roku 1950.

## Hlavné preteky

### Kvalifikácia

### Hlavné preteky

## Priebežné poradie šampionátu

**Priebežné poradie šampionátu jazdcov**

**Priebežné poradie šampionátu konštruktérov**

## Referencie

70. výročie
70. výročie
Kategória:2020 v Spojenom kráľovstve
Vingt ans

***Vingt ans*** je siedmy štúdiový album Pierra Bacheleta, ktorý bol vydaný v roku 1987 vydavateľstvom AVREP. Bachelet naspieval a skomponoval všetky piesne albumu, s ktorých všetky otextoval Jean-Pierre Lang. Celkovo nosič obsahuje 10 skladieb o dĺžke 43 minút.

## Skladby

#### Spolupracovníci
* Bernard Levitteklávesy, syntetizátory, aranžmány
* Guy Mattéoniklávesy, aranžmány
* Christian Roshemgitara
* Patrice Tisongitara

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam skladieb od Pierra Bacheleta

## Externé odkazy
* Vingt ans

Kategória:Hudobné albumy z 1987
Kategória:Hudobné albumy vo francúzštine
Kategória:Popové hudobné albumy
Kategória:Albumy Pierra Bacheleta
Juan de la Caridad García Rodríguez

Mons. **Juan de la Caridad [[kardinál]] García Rodríguez** (* 11. júl 1948, Camagüey, Kuba) je kubánsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, ktorý od 26. apríla 2016 pôsobí ako arcibiskup Havany. Predtým pôsobil v rokoch 1997 až 2002 ako pomocný biskup Camagüey, v rokoch 2002 až 2016 ako biskup diecézy Camagüey. Je emeritným predsedom Kubánskej konferencie katolíckych biskupov.

Pápež František ho 5. októbra 2019 vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 11. júla 1948 v Camagüey. Bol členom prvej skupiny kubánskych kňazov, ktorí sa vzdelávali výlučne na Kube. Študoval v seminári svätého Bazila Veľkého v El Cobre v Santiagu de Cuba a potom v seminári svätých Karola a Ambrózia (dnes Kultúrne centrum otca Felixa Varelu) v Havane. Za kňaza bol vysvätený 25. januára 1972. V rokoch po vysvätení pracoval vo farnostiach, ktoré sú dnes súčasťou diecézy Ciego de Ávila.

## Biskup
V marci 1997 bol menovaný za pomocného biskupa v Camagüey a 7. júna 1997 ho v kostole Panny Márie Milosrdnej v Camagüey vysvätil Adolfo Rodríguez Herrera, biskup Camagüey. Za svoje biskupské motto si zvolil „*Choď a hlás evanjelium*“. Camagüey sa koncom roka 1998 stalo arcidiecézou a vo februári 2002 bol menovaný za nástupcu Herreru na poste arcibiskupa. Vypracoval evanjelizačné programy, v ktorých starí rodičia, ktorí si ešte pamätali svoju výchovu v katolicizme ako deti, učili princípy katolicizmu svoje vnúčatá. S povolením vlády tiež založil väzenské služby.

V roku 2006 bol prezidentom Prvého zhromaždenia národných misií v Havane. V roku 2006 bol zvolený za prezidenta Kubánskej konferencie katolíckych biskupov a pôsobil v tejto funkcii do roku 2010. V roku 2007 zastupoval Kubu na piatom valnom zhromaždení latinskoamerických a karibských biskupov v Aparecide v Brazílii, ktoré sa skončilo vyhlásením Deklarácie z Aparecidy, ktorú vypracoval kardinál Bergoglio z Buenos Aires (neskôr pápež František). Vatikán ho vo februári 2007 vymenoval za člena Pápežskej rady pre spravodlivosť a pokoj.

Zúčastnil sa zasadnutí Synody o rodine v roku 2014. Pápež František ho 26. apríla 2016 vymenoval za havanského arcibiskupa, aby nahradil kardinála Jaimeho Lucasa Ortegu y Alaminoa, kubánskeho preláta Katolíckej cirkvi. O jeho vymenovaní informovali noviny Granma, ktoré vydáva Komunistická strana Kuby. Do úradu bol ustanovený 22. mája.

## Kardinál
Dňa 5. októbra 2019 ho pápež František vymenoval za kardinála-kňaza s titulárnym kostolom **Santi Aquila e Priscilla**. Dňa 21. februára 2020 sa stal členom Kongregácie pre klérus a 20. apríla 2020 členom Pápežskej komisie pre Latinskú Ameriku.

Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2025 po smrti pápeža Františka 21. apríla na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV. vlastným menom Robert Francis Prevost.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Kubánske osobnosti
Kategória:Kubánski kardináli
Kategória:Rímskokatolícki biskupi
Kategória:Rímskokatolícki arcibiskupi
Zoznam synagóg na Slovensku

Tento neúplný **zoznam synagóg na Slovensku** zahŕňa bývalé aj existujúce synagógy na Slovensku, ktorých budovy sa dodnes zachovali. Väčšina z nich dnes už neslúži na náboženské účely a sú adaptované pre rôzne iné potreby. Časť synagóg stále chátra.

## Referencie

## Literatúra
* *Maroš Borský:* *Synagogue Architecture in Slovakia Towards Creating a Memorial Landscape of Lost Community*. Dizertačná práca na Vysokej škole židovských štúdií v Heidelbergu 2005, 

## Externé odkazy
* Staré pohľadnice a obrázky slovenských synagóg – judaica.cz
* ''Historické synagógy Európy'', databáza 3 320 existujúcich a historických synagóg v Európe s interaktívnou mapou

## Zdroj

 

Synagógy
Slovensko
Lulu

**Lulu** môže byť:

* škótska speváčka a herečka, pozri Lulu (speváčka)
* kolaboračný štúdiový dvojalbum amerického gitaristu Lou Reeda a skupiny Metallica, pozri Lulu (album)
* opera Albana Berga z roku 1937, pozri Lulu (opera)
* francúzsko-taliansko-nemecký film z roku 1980, pozri Lulu (film z roku 1980)
UPF

**UPF** môže byť skratka pre:

* asociáciu fotografov, pozri Union photographique française
* francúzsku organizáciu, pozri Union des producteurs de films
* parlamentnú skupinu, pozri Union populaire française
Jean-Pierre Kutwa

Mons. **Jean-Pierre [[kardinál]] Kutwa** (* 22. december 1945, Blockhaus, Pobrežie Slonoviny) je rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup z Pobrežia Slonoviny, ktorý v rokoch 2006 až 2024 pôsobil ako arcibiskup Abidžanu.

Pápež František ho 22. februára 2014 vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 22. decembra 1945 v Blockhaus. Počiatočné štúdium absolvoval v roku 1950 na škole St Jean-Bosco v Treichville; 18. septembra 1955 nastúpil do triedy CMI na „Petit-Clerc“ v Bingerville; v roku 1957 nastúpil do menšieho seminára v Bingerville, kde ukončil stredoškolské vzdelanie. Je tiež skladateľom.

2. októbra 1964 vstúpil do Veľkého seminára v Anyame, kde študoval filozofiu a teológiu; 22. decembra 1967 prijal sutanu a cirkevnú tonzúru; 20. decembra 1970 prijal diakonát v kostole Notre Dame du Perpétuel Secours v Treichville. Svätiteľom bol abidžanský arcibiskup Bernard Yago. Študoval tiež na Katolíckom inštitúte Západnej Afriky, kde získal magisterský titul z biblickej teológie; a na Pápežskej univerzite Urbaniana v Ríme, kde získal doktorát z biblickej teológie. Za kňaza ho vysvätil 11. júla 1971 kardinál Bernard Yago.

## Biskup
Pápež Ján Pavol II. ho 2. júna 2001 vymenoval za arcibiskupa arcidiecézy Gagnoa. Za biskupa ho vysvätil 16. septembra kardinál Bernard Agré, arcibiskup Abidžanu.

Zúčastnil sa na biskupskej synode, ktorá sa konala vo Vatikáne v októbri 2005, ako delegát biskupov Pobrežia Slonoviny. V máji 2006 ho pápež Benedikt XVI. preložil na metropolitnú stolicu v Abidžane, aby nahradil odchádzajúceho kardinála Agrého. 29. júna 2006 ho Benedikt XVI. prijal v Bazilike svätého Petra, aby mu udelil pálium, oficiálny symbol metropolitných arcibiskupov.

## Kardinál
Dňa 12. januára 2014 pápež František oznámil, že na pápežskom konzistóriu naplánovanom na 22. februára 2014 ho vymenuje za kardinála spolu s 18 ďalšími. Vo februári 2014 bol vymenovaný za kardinála – kňaza s titulárnym kostolom *Santa Emerenziana a Tor Fiorenza*. Svoj titulárny kostol prevzal až o tri roky neskôr, 26. februára 2017.

V septembri 2014 bol menovaný za člena Kongregácie pre evanjelizáciu národov, Kongregácie pre inštitúty zasväteného života a spoločnosti apoštolského života, Pápežskej rady pre laikov a Pápežskej rady pre spravodlivosť a pokoj.

Pápež František prijal jeho rezignáciu na funkciu arcibiskupa Abidžanu 20. mája 2024.

Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2025 po smrti pápeža Františka 21. apríla na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV. vlastným menom Robert Francis Prevost.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Kardináli Pobrežia Slonoviny
Kategória:Rímskokatolícki arcibiskupi Pobrežia Slonoviny
Kategória:Rímskokatolícki kňazi Pobrežia Slonoviny
María Corina Machadová

**María Corina Machadová** (neprechýlene Machado; * 7. október 1967, Caracas) je venezuelská inžinierka, ľudskoprávna aktivistka, politička a podporovateľka Izraela. Pôsobí ako líderka opozície voči prezidentovi Nicolásovi Madurovi. V roku 2025 získala Nobelovu cenu za mier.

## Životopis
Jej otec bol prominentným obchodníkom v oceliarskom priemysle. Machado študovala priemyselné inžinierstvo. V roku 2002 založila a na čas viedla Súmate, organizáciu monitorujúcu hlasovanie. V roku 2012 bola kandidátkou v opozičných primárkach. Krajinu vtedy viedol Hugo Chavez. V rokoch 2010 až 2014 bola poslankyňou venezuelského parlamentu. Jej mandát bol zrušený. V roku 2023 opäť kandidovala na prezidenta. Jej prezývkou sa stala Železná dáma. Založila stranu *Vente Venezuela* (Poď, Venezuela).

Po voľbách v júli 2024 sa Maduro vyhlásil za víťaza. Vyhral ich však Edmundo González, nástupca Machado, Od augusta 2024 sa Machado skrýva.

## Ocenenia
* 2024: Sacharovova cena za slobodné myslenie od Európskeho parlamentu. Spoluocenený bol Edmundo González Urrutia.
* 2024: Cena Václava Havla za ľudské práva.
* 2025: Nobelova cena za mier „za neúnavnú prácu pri presadzovaní demokratických práv venezuelského ľudu a za boj za dosiahnutie spravodlivého a mierového prechodu od diktatúry k demokracii“. Predseda výboru, Jorgen Watne Frydnes, ju nazval „odvážnou a oddanou šampiónkou mieru“ a opísal jej zjednotenie opozície voči Madurovi.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* María Corina Machado na webe Nobelovej ceny

Kategória:Osobnosti z Caracasu
Kategória:Venezuelské političky
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za mier
Kategória:Nositeľky Nobelovej ceny
Kategória:Venezuelskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Laureáti Sacharovovej ceny
Kategória:Laureáti Ceny Václava Havla za ľudské práva
Čakanovský potok

**Čakonovský potok** je potok v severnej časti okresu Trenčín. Je to pravostranný prítok Vláry s dĺžkou približne 2,9 km.

Pramení v Bielych Karpatoch, v geomorfologickom podcelku Súčanská vrchovina, na severnom svahu vrchu Hrachové () v nadmorskej výške približne 

Od prameňa tečie na východ v lesnom extraviláne obce Horné Srnie a priberá krátky pravostranný prítok z východného svahu Hrachového. Potom priberá ďalšie dva pravostranné prítoky, najprv spod kóty  a ďalší spod Lipovca () Následne sa ostro stáča na severozápad a priberá krátky opäť pravostranný prítok zo západného svahu vrchu Za skálím (). Pri osade Čakanov mení smer na sever a napokon pri osade Rybníky v nadmorskej výške približne  ústi do Vláry.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v Bielych Karpatoch
Kategória:Súčanská vrchovina
Kategória:Vodné toky v okrese Trenčín
Kategória:Horné Srnie
Ignace Bessi Dogbo

Mons. **Ignace [[kardinál]] Bessi Dogbo** (* 17. august 1961, Nangon-Adjamé, Abidjan, Pobrežie Slonoviny) je rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup Pobrežia Slonoviny, ktorý je od roku 2024 arcibiskupom Abidžanu. Predtým bol v rokoch 2004 až 2021 biskupom Katioly a v rokoch 2021 až 2024 arcibiskupom Korhoga, kde od roku 2017 pôsobil ako apoštolský administrátor.

Pápež František ho 7. decembra 2024 vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 17. augusta 1961 v Nangon-Adjamé, dedine v okrese Abidjan. Za kňaza ho vysvätil 2. augusta 1987 Laurent Akran Mandjo, biskup diecézy Yopougon, a dva roky pôsobil vo farnosti tejto diecézy. Od roku 1989 študoval štyri roky na Pápežskom biblickom inštitúte v Ríme a získal titul z exegezy.

Po návrate do Yopougonu bol v rokoch 1993 až 1995 diecéznym riaditeľom Pápežských misijných diel a v rokoch 1995 až 1997 generálnym vikárom diecézy. V roku 1997 bol menovaný za farára katedrály svätého Ondreja v Yopougone. V rokoch 1993 až 1997 pôsobil aj ako profesor biblických jazykov na Vyššom seminári svätého Pavla v Abadjin Kouté a ako diecézny duchovný asistent Mladých kresťanských študentov.

## Biskup
Dňa 12. mája 2004 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za biskupa v Katiole. Biskupskú konsekráciu prijal 4. júla od biskupa Mandja a bol tam ustanovený 10. júla. V októbri 2015 sa ako zvolený zástupca biskupov Pobrežia Slonoviny zúčastnil na biskupskej synode vo Vatikáne.

V roku 2017 sa stal apoštolským administrátorom Korhogo. Dňa 3. januára 2021 ho pápež František vymenoval za arcibiskupa Korhoga. Od roku 2017 do júna 2023 bol predsedom Konferencie katolíckych biskupov Pobrežia Slonoviny.

Dňa 20. mája 2024 ho pápež František vymenoval za arcibiskupa Abidžanu. Jeho ustanovenie bolo 3. augusta v katedrále svätého Pavla v Abidžane.

## Kardinál
6. októbra 2024 pápež František oznámil, že ho plánuje vymenovať za kardinála 8. decembra, tento dátum bol neskôr zmenený na 7. decembra.

Pápež František ho 7. decembra 2024 vymenoval za kardinála a ako člena rádu kardinálov-kňazov mu udelil titul *Santi Mario e Compagni Martiri*.

Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2025 po smrti pápeža Františka 21. apríla na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV. vlastným menom Robert Francis Prevost.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Kardináli Pobrežia Slonoviny
Kategória:Rímskokatolícki arcibiskupi Pobrežia Slonoviny
Kategória:Rímskokatolícki biskupi Pobrežia Slonoviny
Kategória:Rímskokatolícki kňazi Pobrežia Slonoviny
Jalovský potok (prítok Cirochy)

**Jalovský potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obcí Jalová  a Stakčín v katastrálnom území *Starina nad Cirochou* v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy. Ústi do Cirochy. Od sútoku zdrojníc po ústie má dĺžku . Rád toku VII. 
## Sútok zdrojníc
Vodný tok *Jalovský potok* sa začína v  na hranici medzi poľnohospodárskym extravilánom a južnou stranou intravilánu obce Jalová na severnom okraji poľa *Lán* v okrese Snina v Prešovskom kraji. Južná zdrojnica pramení v  na obecnej hranici medzi Jalovou a Stakčínom; má dĺžku . Západná zdrojnica pramení v  v poľnohospodárskom extraviláne Jalovej pri pasienku *Lavrovo*; má dĺžku . 
## Opis toku
*Jalovský potok* tečie od sútoku zdrojníc južným okrajom intravilánu obce Jalová východným smerom, opúšťa okraj intravilánu, tečie cez poľnohospodársky extravilán, ľavým brehom obmýva pasienok *Pod úbočou*,  mení smer na juhovýchod, tečie po obecnej hranici a vteká na územie Stakčína v jeho katastrálnom území *Starina nad Cirochou*, v  podteká cestu zo Stakčína k vodnej nádrži Starina, v juhozápadnom kúte Stakčína pod priehradným múrom vodnej nádrže v  ústi do Cirochy ako jej pravostranný prítok. Cirocha ďalej ústi do Laborca. *Jalovský potok* patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Začína sa a preteká územím obce Jalová a ďalej tečie a ústi do vodného toku Cirocha na území obce Stakčín v okrese Snina. Patrí do geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy geomorfologického celku Laborecká vrchovina. Vodný tok nemá prítoky. 

## Pôvod názvu
Prvá zložka dvojslovného názvu vodného toku *Jalovský potok* má pôvod v názve obce Jalová, na území ktorej sa začína a po okraji intravilánu ktorej tečie. Názov obce bol po rozšírení o formant prídavného mena *-ský* s významom *patriaci obci Jalová alebo ináč spájaný s touto obcou* prenesený na vodný tok. Z prídavného mena *jalovský* bolo po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Jalovský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov obce Jalová, ktorej územím preteká *Jalovský potok*, má pôvod *v málo úrodnej, neplodnej, planej, nerodiacej, jalovej pôde*. Pôvodná, zrejme dvojslovná, podoba názvu bola *Jalová pôda, zem, usadlosť, dedina* a redukciou druhého člena bol utvorený jednoslovný názov s vývojom: 1568 *Jelowa* → 1773 *Jalova*, *Jalowe* → 1786 *Jalowa* → 1808 *Jalová*. Názov vodného toku *Jalovský potok* bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Jalovský potok* nie je jedinečným hydronymom; na Slovensku sú dva vodné toky s týmto štandardizovaným názvom (október 2025).

## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine
Kategória:Jalová
Kategória:Stakčín  
Kategória:Povodie Cirochy
4-vinylpyridín

**4-vinylpyridín** (**4-VP**) je organická zlúčenina odvodená od pyridínu s vinylovou skupinou na pozícii 4. Je to bezfarebná kvapalina, ale nečisté vzorky sú často hnedé. Je to monomérny prekurzor k polymérom.

## Príprava
4-VP sa pripravuje kondenzáciou 4-metylpyridínu s formaldehydom.

## Použitie
4-VP sa niekedy používa v biochémii na alkyláciu cysteínov v bielkovinách. V porovnaní s ostatnými alkylačnými činidlami, napríklad jodacetamidom, akrylamidom alebo ''N''-etylmaleimidom, je 4-VP menej reaktívny, čo znamená, že je alkylácia pomalšia, ale taktiež vzniká menej vedľajších produktov. Pre niektoré použitia, napríklad počas hmotnostnej spektrometrie, je 4-VP lepší než iné činidlá, pretože je zásaditý, takže sa môže protonizovať a teda mať kladný náboj.

## Referencie

## Pozri aj
* 2-vinylpyridín

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Monoméry
Kategória:Pyridíny
Martinovsko-maniansky kanál

**Martinovsko-maniansky kanál** alebo **Kanál Martinová – Maňa** je vodný tok v Podunajskej pahorkatine na území okresov Nitra a Nové Zámky. Je ľavostranným prítokom Žitavy v povodí rieky Nitry, má dĺžku približne 9 km a je tokom V. rádu.

## Priebeh toku
Kanál vzniká v strednej časti Podunajskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Žitavská niva, v blízkosti Martinovej, v nadmorskej výške približne  Od vzniku na riečnej nive Žitavy vedie západným smerom a následne, pred Martinovou, sa stáča na juh. Lokalitou Prostredné lúky obteká jej intravilán, na okraji ktorého priberá pravostranný potok Zohor. Mierne meandrujúc pokračuje rovinatou oblasťou cez prírodnú pamiatku Rieka Žitava k obci Michal nad Žitavou, na ktorej severnom okraji prijíma menší pravostranný prítok z obce. Lemuje východný okraj intravilánu popri kaštieli a parku a na juhovýchode sa stáča východným smerom. Križuje rieku Žitavu a pokračuje cez mokraď Gedrianske horné lúky (Žitavský luh). V blízkosti cesty II/511 z Dvorov nad Žitavou do Vrábieľ sa prudko stáča na juh a popri nej tečie až k osade Gedra. Tu sa stáča na juhozápad k obci Maňa, pred ktorou končí chránené územie. Okrajom obce vedie cez Dolné lúky, kde sa točí viac na západ a onedlho, v nadmorskej výške približne , ústí ako ľavostranný prítok do Žitavy v povodí rieky Nitry. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh.

Kanál preteká katastrálnym územím obcí Lúčnica nad Žitavou v okrese Nitra, Michal nad Žitavou, Kmeťovo a Maňa v okrese Nové Zámky v Nitrianskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Žitavy
* Podunajská pahorkatina, Žitavská niva

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Povodie Žitavy
Kategória:Vodné toky v okrese Nitra
Kategória:Vodné toky v okrese Nové Zámky
Kategória:Lúčnica nad Žitavou
Kategória:Michal nad Žitavou
Kategória:Kmeťovo
Kategória:Maňa
Western European Nuclear Regulators’ Association

**Western European Nuclear Regulators’ Association** (**WENRA**) je „nezávislé združenie európskych národných jadrových dozorov zamerané na vytvorenie, implementáciu a šírenie harmonizovaných modelových úrovní jadrovej bezpečnosti“.

## Dejiny a činnosť
Združenie vzniklo v roku 1999 pre oblasť západnej Európy. V tom čase mala 10 členov, v súčasnosti má členov zo všetkých štátov Európskej únie s jadrovým programom a Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko, Taliansko a Ukrajina. Úrad jadrového dozoru Slovenskej republiky (pracuje v dvoch pracovných skupinách: pre harmonizáciu požiadaviek na bezpečnosť jadrových reaktorov a pre harmonizáciu požiadaviek na bezpečnosť nakladania s rádioaktívnym odpadom a vyraďovania jadrových zariadení z prevádzky).

## Členstvo
V súčasnosti má WENRA 18 riadnych členov:
* Belgicko
* Bulharsko
* Česko
* Fínsko
* Francúzsko
* Holandsko
* Litva
* Maďarsko
* Nemecko
* Poľsko
* Rumunsko
* Slovensko (Úrad jadrového dozoru Slovenskej republiky)
* Slovinsko
* Spojené kráľovstvo
* Španielsko
* Švajčiarsko
* Taliansko
* Ukrajina

Pridruženými členmi sú:
* Japonsko
* Kanada
* Rusko (od roku 2022 prerušené)

Pozorovateľmi sú:
* Arménsko
* Bielorusko (od roku 2022 prerušené)
* Cyprus
* Dánsko
* Írsko
* Luxembursko
* Nórsko
* Rakúsko
* Spojené štáty
* Srbsko

## Referencie

Kategória:Jadrová bezpečnosť
Kategória:Medzinárodné organizácie
Kategória:Organizácie založené v 1999
Karibský gulden

náhľad|50 guldenov (2025)
**Karibský gulden**, tiež **karibský zlatý** (ISO 4217 kód **XCG**) je spoločnou menou dvoch autonómnych krajín Holandského kráľovstva: Curaçao a Sint Maarten. Do obehu bol uvedený po mnohých odkladoch dňa 31. marca 2025, kedy nahradil do tej doby používaný gulden Holandských Antíl (ten bude z obehu stiahnutý definitívne k dátumu 30. 6. 2025). Z predchádzajúceho guldenu vychádza v pomere 1:1. Rovnako ako jeho predchodca je aj karibský gulden pevne naviazaný na americký dolár pomerom 1 USD = 1,79 XCG (spolu s arubským florinom).

## Mince a bankovky
* Mince v obehu sú nominálnych hodnôt 1, 5, 10, 25 a 50 centov, 1 a 5 guldenov.
* Bankovky v obehu majú hodnoty 10, 20, 50, 100 a 200 guldenov.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Curaçao
Kategória:Sint Maarten
Kategória:Meny v Amerike
Veľká cena Eifelu 2020

**Veľká cena Eifelu 2020** (oficiálne *Formula 1 Aramco Großer Preis der Eifel 2020*), ktorá sa uskutočnila 11. októbra 2020 na pretekárskom okruhu Nürburgring v meste Nürburg v Nemecku. Preteky boli prvými, ktoré sa konali na okruhu Nürburgring od roku 2013. Podujatie sa konalo ako jedenáste v poradí v sezóne 2020 šampionátu Formuly 1.

## Hlavné preteky

### Kvalifikácia

### Hlavné preteky

## Priebežné poradie šampionátu

### Priebežné poradie šampionátu jazdcov

### Priebežné poradie šampionátu konštruktérov

## Referencie

Eifel
Eifel
Quelque part... c'est toujours ailleurs

***Quelque part... c'est toujours ailleurs*** je ôsmy štúdiový album Pierra Bacheleta, ktorý bol vydaný v roku 1989 vydavateľstvom AVREP. Bachelet naspieval a skomponoval všetky piesne albumu, s ktorých 17 otextoval Jean-Pierre Lang a 1 Michèle Enouf. Celkovo nosič obsahuje 18 skladieb o dĺžke cez 79 minút a ide tak o Bacheletov najdlhším album.

Album bol vydaný ako dvojité LP a obsahoval časti La Mer a La Terre.

## Skladby

#### Spolupracovníci
* Bernard Levitteklávesy, syntetizátory, aranžmány
* Guy Mattéoniklávesy, aranžmány

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam skladieb od Pierra Bacheleta

## Externé odkazy
* Quelque part... c'est toujours ailleurs

Kategória:Hudobné albumy z 1989
Kategória:Hudobné albumy vo francúzštine
Kategória:Popové hudobné albumy
Kategória:Albumy Pierra Bacheleta
Veľká cena Sachíru 2020

**Veľká cena Sachiru 2020** (angl. *Formula 1 Rolex Sakhir Grand Prix 2020*), boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 6. decembra 2020 na okruhu Bahrain International Circuit v Sachire v Bahrajne. Okruh sa nachádza pri meste Sachir, 30 km juhozápadne od hlavného mesta Manama.

Kvôli pandémii COVID-19 bol kalendár sezóny 2020 upravený a preto sa konali v tom roku okrem iného aj dvoje preteky v Bahrajne. Preto, že sa v roku 2020 pred touto Veľkou cenou už konala Veľká cena Bahrajnu, druhé preteky na okruhu Bahrain International Circuit niesli názov Veľká cena Sachiru. Na rozdiel od prvých pretekov v Bahrajne, sa druhé konali na skrátenej verzii trate.

Romain Grosjean, ktorý utrpel na predchádzajúcej Veľkej cene ťažké popáleniny na rukách, bol v tíme Haas na tomto podujatí zastúpený náhradným pilotom Pietrom Fittipaldim, vnukom bývalého majstra sveta Formule 1, Emersona Fittipaldiho. Ani už istý majster sveta z roku 2020 Lewis Hamilton sa nemohol zúčastniť Veľkej ceny, pretože sa nakazil koronavírusom. V Mercedese ho zastúpil jazdec Williamsu, George Russell, ktorý bol v svojom tíme na týchto pretekoch nahradený Jackom Aitkenom. Aitken a Fittipaldi debutovali počas tejto Veľkej ceny vo Formule 1.

## Priebeh pretekov
Sergio Pérez, ktorý odštartoval z piateho miesta, vyhral svoje prvé preteky vo Formule 1. Tým pádom sa stal prvým mexickým pretekárom od Pedra Rodrigueza v roku 1970, ktorý dokázal vyhrať Veľkú cenu vo Formule 1. Navyše prekonal rekord za najviac štartov pred prvým víťazstvom na Veľkej cene; vyhral až na 190. pokus. Na druhom mieste sa umiestnil Esteban Ocon, ktorý získal svoje prvé umiestnenie na stupňoch víťazov vo Formule 1, a na treťom mieste došiel do cieľa Lance Stroll, Pérezov tímový kolega z Racing Pointu.

Krátko po štarte kolidovali Charles Leclerc a Max Verstappen s neskorším víťazom pretekov Sergiom Pérezom, ktorý sa v dôsledku toho prepadol po prvom kole až na posledné miesto. Leclerc a Verstappen boli kvôli incidentu nútení z pretekov odstúpiť. V priebehu Veľkej ceny sa mexický pretekár dokázal prepracovať na tretiu pozíciu. Pri dvojitej boxovej zastávke obidvoch svojich pilotov spravil tím Mercedes chybu. Valtteri Bottas a George Russell, ktorý sa do vtedy nachádzali na prvom respektíve druhom mieste, sa následne prepadli v poradí a Pérez prevzal vedenie Veľkej ceny, ktoré už v závere pretekov obhájil.

## Výsledky
### Kvalifikácia

**Poznámky:**
* — Štart z predposledného miesta kvôli výmene dielov
* — Štart z posledného miesta kvôli výmene dielov

### Preteky

**Poznámky:**
* — Vrátane dodatočného bodu za najrýchlejšie kolo pretekov

## Priebežné poradie šampionátu
;Poradie o Pohár jazdca (Top 5)

;Poradie o Pohár konštruktérov (Top 5)

**Poznámky:**
*  — Tím Racing Point bol potrestaný odňatím 15 bodov z Poháru konštruktérov z dôvodu nedovoleného kopírovania minuloročného monopostu tímu Mercedes

## Referencie

2020 
Sachír