Kokava nad Rimavicou

**Kokava nad Rimavicou** (v minulosti *Kokava, Rimavská Kokava*, , ) je obec na strednom Slovensku v okrese Poltár.

## Polohopis
Kokava nad Rimavicou leží v Slovenskom rudohorí v Stolických vrchoch, pod Klenovským Veprom (), na sútoku Rimavice s Kokavkou. Je prirodzeným centrom rozsiahlej horskej oblasti severného Novohradu. Kataster obce sa nachádza v okrese Poltár, do ktorého obec administratívne patrí. Pôvodný historický kataster obce bol podstatne väčší a rozprestieral sa na rozhraní troch regiónov: stolice Gemersko – Malohontskej (časť súčasného okresu Rimavská Sobota), stolice Novohradskej (Lučenec) a stolice Zvolenskej.

### Dopravné spojenie
Kokava nad Rimavicou je križovatkou dvoch dopravných trás. Východo–západnej (cesta II. triedy č. 526) a severo–južnej (cesta II. triedy č. 595 a železničná trať č. 162). Z toho vyplýva aj relatívne dobrá poloha obce a ľahká dostupnosť všetkých významnejších centier spoločenského a obchodného života. Na východ je to obec Klenovec a mesto Hnúšťa, z ktorých je spojenie ďalej severne na Tisovec, Muráň, Slovenský raj či Poprad, alebo južne na Rimavskú Sobotu. Na západ sú to Hriňová, Detva, Zvolen a Banská Bystrica. Severne sú to obce Utekáč, Čierny Balog a mesto Brezno, odkiaľ je spojenie západne na Banskú Bystricu, východne na Slovenský raj a severne do Nízkych Tatier, horským priesmykom Čertovica do oblasti Vysokých Tatier. Južným cestným i železničným ťahom je spojenie na Zlatno, Poltár, Lučenec, odkiaľ je možnosť prechodu do Maďarska.

## Názov
### Vývoj názvu obce
* 1773 – *Kokova*
* 1786 – *Kokawa*
* 1808 – *Kokova*, *Kokawa*
* 1863 – 1907 – *Kokova*
* 1907 – 1920 – *Rimakokova*
* 1920 – 1927 – *Kokava*, *Rimavská Kokava*
* od 1927 – *Kokava nad Rimavicou*

## Prírodné podmienky
Na území obce sa nachádzajú štyri lokality chránené sprísneným režimom kategórie C. Na teritóriu obce je zaznamenaných 10 chránených druhov cicavcov, 65 druhov vtákov, 3 druhy plazov, 3 druhy obojživelníkov a 38 botanických druhov. Širší región do ktorého Kokava patrí, plní funkciu prirodzenej zásobárne pitnej vody pre tri okresy a z toho dôvodu sa vzťahujú na ňu prísne opatrenia na ochranu prírody.

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
* Evanjelický kostol, jednoloďová pôvodne gotická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou, z roku 1566. Nachádza sa na vyvýšenej polohe nad centrom obce, ktorej je dominantou. Pôvodne bol obkolesený obranným múrom. Kostol prešiel mnohými stavebnými úpravami a tak sa z gotickej stavby dochovali len fragmenty, ako spodná úroveň veže s gotickým portálom. Písomný doklad o príchode reformácie pochádza už z roku 1596, keď sa stal miestny cirkevný zbor evanjelickým. Z roku 1669 pochádza hmota predstavanej veže. Do roku 1773 sa nachádzal okolo kostola starý cintorín. Ďalšie úpravy nasledovali v roku 1829, keď došlo k nadstavbe veže a v roku 1877. V roku 1911 postihol kostol aj dedinu celkovo katastrofálny požiar, po ktorom musel byť kostol z veľkej časti vybudovaný znova. V rokoch 1912–1913 prebiehala obnova zničeného kostola do dnešnej eklektickej podoby aj na základe milodarov z okolitých zborov i zahraničia. V interiéri bol v roku 1912 osadený oltár s obrazom od známeho štutgartského maliara Rudolfa Yelina. Fasády kostola sú členené bosovanými lizénami a polkruhovo ukončenými oknami s profilovanými šambránami. Priečelie je lemované párom nárožných veží s cibuľovými helmicami. Korunná rímsa je dekorovaná zuborezom. Predstavaná veža je členená pilastrami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom s hodinami a barokovou helmicou s laternou.

* Rímskokatolícky kostol sv. Petra a sv. Pavla, jednoloďová klasicistická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou, z rokov 1807–1820. K obnoveniu katolíckej farnosti došlo v roku 1803. Na sté výročie obnovenia farnosti prebehla v roku 1903 obnova chrámu a prístavba novej veže. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami. Nachádza sa tu oltárny obraz od Jozefa Hanulu. Fasády kostola sú členené opornými piliermi a segmentovo ukončenými oknami so šambránami. Veža je ukončená ihlancovou helmicou.

* Forgáčovský kaštieľ, dvojpodlažná klasicistická stavba na pôdoryse obdĺžnika zo začiatku 19. storočia. Kaštieľ bol pôvodným majiteľom Novekovcom, spolumajiteľom sklární v Zlatne, znárodnený v roku 1950 a o dva roky necitlivo prestavaný. Počas socialistického režimu v kaštieli sídlil internát Poľnohospodárskej školy. V súčasnosti je kaštieľ zdevastovaný a chátra. Miestnosti kaštieľa sú plochostropé. Fasáde dominuje trojosový rizalit ukončený trojuholníkovým štítom s tympanónom. Pred rizalit je predstavaný dvojosový portikus s balkónom. Okná kaštieľa majú šabrány a nadokenné rímsy nesené konzolami.

* Kaplnka sv. Jána Nepomuckého, neskoroklasicistická stavba na pôdoryse obdĺžnika z roku 1847. Interiér je zaklenutý českou plackou. Fasády kaplnky sú členené polkruhovo ukončenými oknami.

* Židovská synagóga, historizujúca stavba na pôdoryse obdĺžnika z roku 1890. Ide o sieňový priestor s rovným stropom a s emporami (ženské galérie) z troch strán. Interiér je dochovaný vo svojej pôvodnej podobe. V súčasnosti sa priestor synagógy využíva ako koncertný a výstavný priestor. Fasády synagógy sú členené lizénami a polkruhovo ukončenými oknami. Priečelie je členené výraznou nikou s kruhovým oknom, po ktorej stranách sa nachádzajú dve polkruhovo ukončené okná s dekoratívnymi suprafenestrami. Nárožia majú osemuholníkové vežice, na štíte sú umiestnené tabule desatora.

Súbor:Kokava nad Rimavicou1.jpg|Evanjelický kostol 
Súbor:Kokava nad Rimavicou – Synagóga (1).jpg|Miestna synagóga
Súbor:Kokava nad Rimavicou – Synagóga.jpg


### Tradície
Kokava nad Rimavicou má dlhú a bohatú históriu. Prvé písomné záznamy o zemi, ktorú vtedy nazývali „KOKOV“ (Kochou) pochádzajú z roku 1279, kedy si bratia Etruch a Mikuláš delili rodové majetky ozdínskeho panstva, ku ktorým „terra Kochou“ patrila. Od spomínanej udalosti prešlo veľa rokov a ľudia, ktorí obývali osadu rozloženú na sútoku riečky Rimavica a Kokavka, vystriedali mnohých zemepánov a mnohokrát sa obmieňal i samotný názov osady. Pôvodní obyvatelia Kokavy boli pastieri, baníci, roľníci, lesní robotníci a remeselníci. Neskôr k nim pribudli sklári. Dnes je už sociálne rozvrstvenie obyvateľstva odlišné, ale stále živými a dominantnými tradíciami sú tradície dreva, skla, baníctva a kolešní. A spájajúcim motívom všetkých je folklór a láska k prírode.

### Drevárska výroba
Drevo sa v Kokave ťažilo a spracovávalo od samotného vzniku osady. Bolo dôležitým stavebným materiálom, vyrábali sa z neho šindle, drevené nádoby a iné úžitkové predmety dennej potreby. Lesy bohaté na drevo boli rozhodujúcim faktorom pre vznik sklárskych hutí, papierní a píl. V 17. a 18. storočí pracovali na území obce štyri papierne. Najväčšia bola na Chorepe. Túto dal postaviť gróf Anton Forgáč a vyrábala veľmi kvalitné papiere. V tom čase to bola druhá najväčšia papiereň na Slovensku. 
Dnes existuje v obci niekoľko drevospracujúcich výrob. Ide nielen o prvotné spracovanie guľatiny na stavebné a konštrukčné účely, ale tiež o stavebné stolárstvo, výrobu nábytku, doplnkov a ľudového nábytku. Ak môžeme k drevovýrobe pridať aj výrobu píšťaliek a fujár, ako i niektorých tradičných ľudových predmetov, tak obraz o tom, čo pre Kokavu znamená drevo, je takmer dokonalý. A k dokonalosti chýba už len vôňa ihličia a čerstvo narezaného dreva. Význam dreva v živote miestnych obyvateľov sa odrazil aj v obecnom erbe. Obec ich má až dva a v o obidvoch je motív dreva dominantný.

### Sklárska výroba
Sklárne na území obce a v jej blízkom i vzdialenom okolí začali vznikať až na prelome 18. – 19. storočia. Väčšina z nich zanikla, ale výroba skla v tomto regióne zaznamenala trvalý prínos do kultúrneho i hospodárskeho života jej obyvateľov. Na plošne malom území sa tu nachádzajú a dodnes vyrábajú najstaršie sklárske huty na Slovensku. Dnes si možno prezrieť ešte stále zachovanú pôvodnú technológiu ručnej výroby skla. Mimoriadne cenné sú niektoré unikátne výrobky historického dobového skla, uchované zväčša v súkromných depozitároch zberateľov. Množstvo prekrásnych výtvorov neznámych majstrov zdobí nejedno európske múzeum, galériu, či súkromnú zbierku. V súčasnosti sa takéto sklo už nevyrába. V neďalekej sklárni v Zlatne sa však stále vyrába známa kalíškovina – Zlatá Zuzana. Od roku 1956 sa podľa pôvodných postupov nepretržite vyrába a predáva do celého sveta.

### Baníctvo
Na území Kokavy sa neťažilo iba drevo. Zrod osady je spätý tiež s prvými ťažbami kovov. Ťažilo sa železo a meď, ale najväčším lákadlom bolo zlato. Na dlhý čas bola ťažba zlata zastavená a obnovená bola až v roku 1594, ale nie nadlho. Obec v roku 1599 prepadli hordy Krymských Tatárov a to bolo pre Kokavu jedno z najhorších období počas celej jej histórie. Obnovenie ťažby nastalo koncom 18. storočia. Povrchové i podpovrchové náleziská sa nachádzali v hojnom počte na úbočí vrchu Sinec (). Ryžovalo sa v riečke Rimavica i v jej prítoku, ktorý má prameň pod vrchom Sinca. Ťažba bola definitívne ukončená v roku 1810 pre neustále sa zvyšujúce náklady.

### Kolešne
Výraz *kolešňa* je miestny ľudový názov, ktorý Kokavčania používali na označenie svojich hospodárstiev vzdialených od obce po vrchoch, kde mimo sezónnych prác býval obyčajne len jeden člen rodiny, ktorý sa staral o dobytok. Takéto zvláštne laznícke hospodárenie bolo v minulosti rozšírené v dvoch veľkých chotároch Kokavy nad Rimavicou a Klenovca. Nikde na Slovensku sa takéto osídlenie nenachádza. Popri *kolešniach* boli po vrchoch i laznícke hospodárstva, líšiac sa od *kolešní* tým, že na nich trvale bývali celé rodiny. Takéto osídlenie je už typické pre mnohé ďalšie regióny Slovenska. Roľnícky a pastiersky spôsob života vytvoril svojskú kultúru neveľkej komunity ľudí, ktorá bola charakteristická osobitnými návykmi, výrazovými prostriedkami, obliekaním, spevom, tancom a ľudovým umením.

## Šport
Pôsobí tu futbalový klub FK Štart Kokava nad Rimavicou.

## Osobnosti obce
### Rodáci
* Darina Bancíková (* 1922 – † 1999), evanjelická farárka, prvá žena v ECAV ordinovaná k duchovnej službe.
* Vladimír Babnič (* 1926 – † 2011), prozaik, publicista
* Richard Blech (* 1930 – † 2017), filmový kritik a historik, encyklopedista, vysokoškolský učiteľ
* Viera Handzová (* 1931 – † 1997), spisovateľka, publicistka a prekladateľka
* Igor Kovačovič (* 1938), choreograf a kultúrno-osvetový pracovník
* Jaroslav Bielčík (* 1973), vedec a vysokoškolský učiteľ

### Pôsobili tu
* Michal Miloslav Bakulíny (* 1819 – † 1892), úradník, národne-kultúrny pracovník, jeden zo zakladateľov Matice slovenskej
* Ctibor Ján Handzo (* 1906 – † 1972), evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný historik

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci


Kategória:Obce okresu Poltár