open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sovia hmlovina

**Sovia hmlovina** (iné názvy: **Planetárna hmlovina M97**, **Messier 97**, **M 97**, **NGC 3587**) je planetárna hmlovina v súhvezdí Veľká medvedica. Objavil ju Pierre Méchain v roku 1781.

Nachádza sa východne od Meraka, bližšie k stredu súhvezdia. Názov dostala kvôli svojmu okrúhlemu tvaru s dvoma tmavšími škvrnami, akoby očami sovy. Jej uhlová veľkosť je 200“. Zaberá priestor s priemerom 2 svetelné roky, je teda približne 2 000-krát väčšia ako planetárna časť slnečnej sústavy. Podľa iného zdroja je priemer hmloviny až 7,3 ly a hmotnosť dve hmotnosti Slnka. Jej centrálna hviezda má jasnosť iba 14 mag., hoci jej povrchová teplota dosahuje 55 000 K. Hmlovina celkove patrí medzi jeden z najslabších objektov Messierovho katalógu. Je na hraniciach možností ďalekohľadu s priemerom objektívu 6 cm. Sovia hmlovina má aj svojho vizuálneho „dvojníka“, takzvanú Južnú soviu hmlovinu v súhvezdí Hydry.

## Iné projekty

Kategória:Planetárne hmloviny
Kategória:Messierove objekty
Kategória:Súhvezdie Veľká medvedica
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1781
Omega (hmlovina)

**Omega** (iné názvy: **Labutia hmlovina**, **Podkova**, **Homária hmlovina**, **Messier 17**, **M 17**, **NGC 6618**) je oblasťou H II v súhvezdí Strelec. Objavil ju Jean-Philippe de Chéseaux v roku 1745. Hmlovina Omega je oblasťou, v ktorej vznikajú nové hviezdy a svieti excitovanou emisiou, spôsobenou vysokoenergetickým žiarením mladých hviezd.

Názov Omega pochádza od Johna Herschela, ktorému jej tvar pripomínal veľké grécke písmeno omega. Jej celková jasnosť je 7,0 mag, takže sa dá pozorovať aj poľným triédrom. Na oblohe má rozmery 46´ krát 37´ a odhady jej vzdialenosti sú 3 260 svetelných rokov. Jej hmotnosť odhadujeme asi na 500 hmotností Slnka. Omega je tiež zdrojom infračerveného a rádiového žiarenia, pričom na rádiových vlnách patrí medzi najjasnejšie zdroje na oblohe. Plyn v hmlovine budí k žiareniu horúca hviezda 8,9 mag a spektrálneho typu A05e. Podobne ako Veľká hmlovina v Orióne, aj Omega je veľmi aktívnym miestom zrodu hviezd. Nové hviezdy vznikajú v hĺbke tmavých mrakov prachu a plynu. Vyše sto vysoko žiarivých mladých hviezd spektrálnych typov O a B postupne svojím žiarením odparujú tmavú prachovú prikrývku. Pred hmlovinou sa nachádza malá otvorená hviezdokopa s asi 50 hviezdami.

## Galéria

Image:M17atlas.jpg|
Image:Omega Nebula.jpg|
Image:ESO-The Omega Nebula-phot-25a-09-fullres.jpg|
Image:Messier 17.jpg|


## Pozri aj
* Zoznam Messierových objektov
* Zoznam NGC objektov

## Zdroj
* 

## Iné projekty

Omega
Omega
Kategória:Súhvezdie Strelec
Kategória:Infračervené zdroje
Kategória:Rádiové zdroje
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1745
Anonymova kronika

**Anonymova kronika** (iné názvy: **Činy Uhrov, Skutky Uhrov, Gesta Hungarorum**, lat. *Gesta Hungarorum*) je kronika neznámeho kráľovského notára, známeho neskôr pod označením *Anonymus* alebo *Magister P.*, ktorá vznikla okolo roku 1200 alebo o čosi skôr v 12. storočí.

Autor sa v kronike sám označuje ako *P.* (*P. dictus magister et gloriosissimi condam regis notarius*) – i keď P. môže značiť tiež skratku *praedictus* (*prv menovaný*) alebo ako *Anonymný notár kráľa Bela* (*Anonymus regis Belae notarius*), pričom slovo *Anonymus* možno chápať ako meno *Anonym* alebo ako prívlastok *anonymný*. Kráľom Belom sa pravdepodobne myslí uhorský kráľ Belo III.
, hoci iní historici ho identifikujú ako Bela IV (Matej Bel, Martin Homza). Jediný zachovaný rukopis kroniky je uschovávaný v Széchényiho národnej knižnici v Budapešti. Úvod k prvému knižnému vydaniu napísal Matej Bel a historickú mapu Uhorska podľa kroniky vypracoval Maximilián Hell.

## Dielo
Kronika opisuje dejiny Maďarov od pravlasti v Skýtii až po knieža Gejzu a založenie uhorského štátu, so silnou aktualizáciou významu oligarchie. Anonymova kronika zakladá stredovekú, latinsky písanú uhorskú historiografiu. Väčšina osôb a udalostí je autorovou fikciou, sčasti zrejme prevzatou zo staršej ústnej tradície. Anonymus nezmieňuje doložené historické postavy ako sú veľkomoravský Svätopluk, východofranský cisár Arnulf Korutánsky a Boris I., prvý bulharský kresťanský cár. Naopak žiaden z oponentov príchodu Maďarov (bulharský Salan, Menumorout, alebo Vlach Gelou) nie je spomínaný v iných prameňoch.

Podľa kroniky zabrali Maďari krajinu vojensky, pomocou ľsti, ale aj sobášnym aktom:

## Referencie

## Literatúra
* 
* RATKOŠ, Peter: Anonymove *Gesta Hungarorum* a ich pramenná hodnota. In: *Historický časopis*, roč. XXXI., 1983, č. 6, s. 825  870.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Slovenský rozhlas: Maturitná knižnica

Kategória:Kroniky
Kategória:Dejiny Uhorska
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Literatúra v Uhorsku
Kategória:Kroniky 12. storočia
Jozef Balala

**Jozef Balala** (* 18. marec 1915, Čachtice – † 1980, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.

## Životopis
Jozef Balala sa narodil v Čachticiach. Bol odborníkom v oblasti deskriptívnej geometrie. Po vysokoškolských štúdiách pôsobil na Katedre deskriptívnej geometrie Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave do roku 1949.

Deskriptívnú geometriu vyučoval na Dievčenskom gymnáziu Dunajská ul., na Gymnáziu ul. ČA, ako triedny učiteľ pôsobil na 4. jedenásťročnej škole na Jelenej ul. a neskôr od roku 1959 na Gymnázium Jura Hronca v Bratislave. Jeho žiaci dosahovali výborné výsledky v najvyšších kolách matematickej olympiády. 

V roku 1967 bol jedným zo zakladateľov a dlhoročným vedúcim *Klubu stredoškolských profesorov matematiky* v Bratislave. V letných prázdninách organizoval kurzy deskriptívnej geometrie pre stredoškolských učiteľov. Zúčastňoval sa pri tvorbe učebníc matematiky i ako spoluautor *[[Zbierka úloh z matematiky|Zbierky úloh z matematiky]]*.

K jeho menu sa viaže priekopnícka práca pri zrode programátorských tried na Gymnáziu Jura Hronca.

Jozef Balala zomrel v Bratislave v decembri 1980.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia 18. marca
Kategória:Narodenia v 1915
Kategória:Úmrtia v 1980
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Slovenskej technickej univerzite v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Čachtíc
Antonín Bečvář

RNDr. **Antonín Bečvář** (* 10. jún 1901, Stará Boleslav – † 10. december 1965, Brandýs nad Labem) bol český astronóm a klimatológ. Dlhé roky pôsobil na Slovensku.

## Život
Narodil sa v Starej Boleslavi. Vyštudoval na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde získal doktorát prírodných vied. Na Slovensku pôsobil od roku 1937 ako klimatológ Štátnych kúpeľov na Štrbskom Plese. Inicioval postavenie astronomického observatória na Skalnatom plese a bol jeho prvým riaditeľom (1943–1950). Založil tu tradíciu výskumu Slnka a medziplanetárnej hmoty. Už od vzniku Prírodovedeckej fakulty Slovenskej univerzity v Bratislave prednášal astronómiu. V roku 1944 sa stal prednostom novozriadeného Astronomického ústavu PFSU a viedol ho až do roku 1952, keď sa ústav stal súčasťou novovytvorenej Katedry astronómie, geofyziky a meteorológie, ktorú viedol prof. Mikuláš Konček.
náhľad|Observatórium Astronomického ústavu SAV
## Práca
A. Bečvář vykonal dlhoročné systematické pozorovania slnečnej fotosféry, komét a meteoritov. Objavil kométy 1942 IV a 1947 III, viedol pozorovania meteorického roja Ursíd. Je autorom viacerých prác z meteorickej astronómie a hydrológie, filmov o vývoji oblakov, obrazových publikácií *Vysoké Tatry* (1948) a *Atlas horských mrakov* (1953). Najvýznamnejším jeho dielom sú štyri veľké astronomické atlasy vychádzajúce z originálnej koncepcie: *[[Atlas Coeli Skalnaté Pleso]]* (1948) s katalógom (1951), *[[Atlas Eclipticalis]]* (1958), *[[Atlas Borealis]]* (1962) a *[[Atlas Australis]]* (1964). Boli to najmodernejšie diela svojho druhu a vyšli aj v zahraničí. Stali sa základnou pomôckou vo hvezdárňach na celom svete a používajú sa dodnes. Medzinárodná astronomická únia na jeho pamiatku nazvala jeden z kráterov na odvrátenej strane Mesiaca Bečvář (1970) a je po ňom pomenovaná planétka (4567)&nbsp;Bečvář.

## Externé odkazy

* 

Kategória:Českí astronómovia
Kategória:Klimatológovia
Kategória:Heslá Encyklopédie astronómie
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Karlovej univerzity
Matej Butschany

**Matej Butschany** (* 12. február 1731, Zvolen – † 2. august 1796, Hamburg) bol slovenský fyzik a matematik.

Narodil sa vo Zvolene. Študoval na univerzite v Göttingene, kde získal aj doktorát. Prednášal filozofiu, logiku a matematiku na svojej materskej univerzite, neskôr v Hamburgu. Venoval sa elektrickým a iným fyzikálnym javom v atmosfére, zdokonaleniu bleskozvodu a meteorológii, o čom aj publikoval niekoľko štúdií. Bol autorom učebníc logiky a algebry (Anfangsgründe der Algebra…, Göttingen 1761, Viedeň 1767). Zomrel 2. augusta 1796 v Hamburgu. 

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru vo Zvolene; pokrstený ako Mathias Bucsan
* 

Kategória:Narodenia v 1731
Kategória:Úmrtia v 1796
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Univerzity v Göttingene
Stupeň Fahrenheita

thumb|350px|
**Stupeň Fahrenheita** (značka **°F**) je jednotka teploty pomenovaná po nemeckom fyzikovi Danielovi Gabrielovi Fahrenheitovi (1686-1736). Dnes sa používa hlavne v USA.

Vychádza z dvoch základných referenčných bodov: 
* 0&nbsp;°F je najnižšia teplota, ktorú sa podarilo Fahrenheitovi dosiahnuť (v roku 1724) zmiešaním soli, vody a ľadu,
* 96&nbsp;°F je teplota ľudského tela. 

Neskôr boli referenčné body upravené na 32&nbsp;°F pre bod tuhnutia vody a 212&nbsp;°F bod varu vody. Tieto referenčné body sú od seba vzdialené 180 stupňov, teda jeden stupeň Fahrenheita zodpovedá 5/9&nbsp;kelvina, resp. stupňa Celzia.

## Prepočet na iné stupnice
### [[Kelvinova stupnica]]
:K = \frac{5(F + 459{,}67)}{9},
:F = \frac{9K}{5} - 459{,}67,
kde *K* je teplota v kelvinoch, *F* je teplota v stupňoch Farenheita.

### [[Celziova stupnica]]
:C = \frac{5(F - 32)}{9},
:F = \frac{9C}{5} + 32,
kde *C* je teplota v stupňoch Celzia, *F* je teplota v stupňoch Farenheita.

### [[Réaumurova stupnica|Réaumúrova stupnica]]
:R = \frac{4(F - 32)}{9},
:F = \frac{9R}{4} + 32,
kde *R* je teplota v stupňoch Réaumúra, *F* je teplota v stupňoch Farenheita.

Kategória:Jednotky teploty
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Stupeň Celzia

**Stupeň Celzia** (značka **°C**) je jednotka teploty, pomenovaná po švédskom astronómovi Andersovi Celsiovi.

## História

Oproti dnešnej dobe bola pôvodne stupnica obrátená. Švédsky astronóm Anders Celsius ju zaviedol v roku 1742 s dvomi pevnými bodmi pri tlaku vzduchu 1&nbsp;013,25&nbsp;hPa, a to 100&nbsp;°C pre teplotu tuhnutia vody a 0&nbsp;°C pre teplotu varu vody. Carl Linné stupnicu neskôr otočil a preto je dnes definovaná ako:
* 0&nbsp;°C pre teplotu tuhnutia vody,
* 100&nbsp;°C pre teplotu varu vody.

## Definícia
Dnes sa Celziova stupnica (ako vedľajšia jednotka sústavy SI) definuje pomocou trojného bodu vody, ktorému je priradená teplota 0,01&nbsp;°C a tým, že absolútna veľkosť jedného stupňa teplotnej stupnice (±1&nbsp;°C) sa rovná 1&nbsp;K.

## Prepočet na iné stupnice
### [[Kelvinova stupnica]]
: C = K − 273,15
: K = C + 273,15
kde *K* je teplota v kelvinoch, *°C* je teplota v stupňoch Celzia.

### [[Fahrenheitova stupnica]]
:F = \frac{9C}{5} + 32
:C = \frac{5(F - 32)}{9}
kde *F* je teplota v stupňoch Fahrenheita, *C* je teplota v stupňoch Celzia.

### [[Réaumurova stupnica]]
:C = \frac{5}{4} \cdot R,
:R = \frac{4}{5} \cdot C,
kde *R* je teplota v stupňoch Réaumura a *C* je teplota v stupňoch Celzia.

## Referencie


Kategória:Jednotky teploty
Kategória:Odvodené jednotky sústavy SI
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Julius Caesar (matematik)

**Julius Caesar** (* Padova v Taliansku) bol pseudonym autora elementárnych počtárskych tabuliek–násobiliek mimoriadne rozšírených v Uhorsku aj osobitne na Slovensku. 

Ich prvé vydanie bolo debrecínske z r. 1614 a posledné pochádza z r. 1823. Len na Slovensku vyšli v 17. a 18. storočí takmer v 20 vydaniach, najčastejšie pod názvom *Arithmetica practica…* a obyčajne so sprievodným textom v rôznych národných jazykoch. Ich levočské vydanie s maďarským textom z r. 1647 bolo prvou matematickou prácou vydanou tlačou na Slovensku. Zaujímavé je aj ďalšie levočské vydanie z r. 1729, v ktorom sprievodným textom je slovakizovaná čeština: *Practica arithmetica; to gest: Tabule početnj, v kteréž summa rozlyčnych wěcy, gak v kupowánj, též w prodáwánj, skrze snadný spusob spatriti a lehce se naleznauti muže…* (prvý výskyt slovakizovanej češtiny v matematickej publikácii). 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Talianski matematici
Stupeň Réaumura

**Stupeň Réaumura** (značka °R) je jednotka teploty pomenovaná po francúzskom prírodovedcovi René Réamurovi. Ten ju zaviedol v roku 1730. Vychádza z dvoch základných referenčných bodov:
* 0 °R je bod tuhnutia vody,
* 80 °R je bod varu vody
pri normálnom atmosférickom tlaku. 

Réaumurova stupnica bola svojho času veľmi rozšírená, ale počas 19. storočia bola nahradená inými systémami. V dnešnej dobe sa už viac používa hlavne Celsiova stupnica (Európa) alebo imperiálna jednotka Fahrenheit (USA a UK). Vo vede sa potom často používa Kelvinova stupnica.

## Prepočet na iné stupnice

### Celziova stupnica
:C = \frac{5}{4} \cdot R,
:R = \frac{4}{5} \cdot C,
kde *R* je teplota v stupňoch Réaumura, *C* je teplota v stupňoch Celzia.

### Fahrenheitova stupnica
:R = \frac{4(F - 32)}{9},
:F = \frac{9R}{4} + 32,
kde *R* je teplota v stupňoch Réaumura, *F* je teplota v stupňoch Fahrenheita.

### Kelvinova stupnica
:K = \frac{5}{4} \cdot R + 273{,}15
:R = \frac{4(K - 273{,}15)}{5}
kde *R* je teplota v stupňoch Réaumura, *K* je teplota v kelvinoch.

## Pozri aj
* Stupeň Celzia
* Kelvin

Kategória:Jednotky teploty
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Gabriela Mistral

**Gabriela Mistral** vlastným menom *Lucila Godoyová Alcayagová* (* 7. apríl 1889, Vicuña, Čile – † 10. január 1957, New York, USA) bola čilská poetka. Bola nositeľkou Nobelovej ceny za literatúru v roku 1945. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Život a tvorba Gabriely Mistral (po anglicky)

Kategória:Čilskí spisovatelia
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Kategória:Nositeľky Nobelovej ceny
Kategória:Osobnosti na bankovkách
Kategória:Osobnosti na čilských poštových známkach
Kategória:Úmrtia na rakovinu pankreasu
Gabriel Čepčáni

**Gabriel Čepčáni** z Malého Čepčína (staršie: *Gabriel Csepcsányi*; latinsko-maďarská podoba prídomku: *de Csepcsány*; * 17. jún 1775, Jáger† 5. február 1841, Bratislava) bol maďarsko-slovenský profesor matematiky.

## Život
Gabriel Čepčáni sa narodil v Jágri v rodine Jána Čepčániho a jeho manželky Barbory rodenej Sabóovej. Pochádzal z turčianskej zemianskej rodiny, vstúpil do piaristického rádu, ale neskôr rehoľu opustil. Pôsobil ako profesor matematiky na kráľovských akadémiách v Košiciach a v rokoch 18101831 v Bratislave. Je autorom učebníc matematiky, civilného a vodného staviteľstva. Zomrel 5. februára 1841 v Bratislave.

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosť Jáger; pokrstený ako Gabriel Csipcsányi

Kategória:Maďarskí matematici
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Vysokoškolskí pedagógovia
Perejil

thumb|Ostrov Perejil

**Perejil** (po španielsky *Isla Perejil*, po anglicky *Parsley Island*, po arabsky *Leila* („noc“)) je malý skalnatý španielsky ostrov v Stredozemnom mori, vzdialený len 200 metrov od pobrežia Maroka a 5 km od Ceuty. Perejil považuje Španielsko za svoj ostrov, no Maroko ho od Španielska požaduje napriek tomu, že nie je spomenutý v *Zmluve o marockej nezávislosti*.

## Dejiny
V roku 1415 obsadili ostrov Portugalci. V rokoch 1580 – 1640 bolo Portugalsko zjednotené so Španielskom. Od roku 1668 je ostrov pod kontrolou Španielska, no Maroko ho stále požaduje. Od 11. júla 2002 bol ostrov okupovaný marockými jednotkami, ale bez krviprelievania boli čoskoro nahradené španielskymi námornými jednotkami. 20. júla 2002 Španielsko súhlasilo so stiahnutím svojich jednotiek, ak Maroko nebude naďalej ostrov využívať.

Ostrov Perejil je neobývaný, no marockí pastieri ho využívajú na pasenie svojich kôz. Marocká vláda však vyhlasuje, že ostrov využívajú teroristi a pašeráci, ale v skutočnosti ho používajú len marockí pašeráci ľudí. Marocká vláda ostrov využíva len ako prostriedok na diplomatický tlak na Španielsko.

## Pôvod názvu ostrova
Názov ostrova *Perejil* (po španielsky *petržlen*) nie je odvodený od názvu rastliny, ale od mena majiteľa či dobyvateľa ostrova „Perez Gil“.

Názov *Leila* podľa obyvateľov oblasti pôvodne vznikol zo zrýchlenej výslovnosti španielskeho „la isla“ ako „laila“.

## Pozri aj
* Ceuta
* Melilla

## Iné projekty

Kategória:Ostrovy Španielska
Kategória:Sporné územia
Dubová

**Dubová** môže byť:

* obec na Slovensku v okrese Pezinok, pozri Dubová (okres Pezinok) 
* obec na Slovensku v okrese Svidník, pozri Dubová (okres Svidník) 
* časť obce Nemecká v okrese Brezno, pozri Dubová (Nemecká)
* časť obce Miřetice v okrese Chrudim v Česku, pozri Dubová (Miřetice)
* časť obce Přídolí v okrese Český Krumlov v Česku, pozri Dubová (Přídolí)
* časť obce Radkov v okrese Opava v Česku, pozri Dubová (Radkov)
* vrch v Súľovských vrchoch, pozri Dubová (vrch v Súľovských vrchoch)
* potok na západnom Slovensku, pravostranný prítok Váhu, pozri Dubová (prítok Váhu)

## Pozri aj
* Sedliacka Dubová
* Valaská Dubová
* Dubová ulica
Astronomický objekt

**Astronomický objekt** (iné názvy: **kozmický objekt** [v užšom zmysle], **vesmírny objekt** [v užšom zmysle], **nebeský objekt** [v užšom zmysle]) je prirodzene sa vyskytujúce teleso, zoskupenie telies (alebo podobných objektov) alebo štruktúra, ktorá podľa súčasného poznania existuje vo vesmíre.

## Astronomické objekt verzus astronomické teleso
Astronomický objekt, ktorý je telesom (t.j. jednotlivá súdržná štruktúra držaná pohromade najčastejšie gravitáciou), sa nazýva aj **astronomické teleso**, **[[kozmické teleso]]** (v užšom zmysle), **nebeské teleso** (v užšom zmysle)  či **vesmírne teleso** (v užšom zmysle) (Niekedy sa však názvy kozmické/nebeské/vesmírne teleso používajú aj na označenie akéhokoľvek astronomického objektu a Zeme). Príklady astronomických telies sú planétky, mesiace, planéty a hviezdy.

Astronomické objekty sú gravitačne viazané štruktúry, ktorých spoločnou vlastnosťou je určitá pozícia v priestore, ale môžu sa skladať z viacnásobných nezávislých astronomických telies alebo objektov. Medzi astronomické objekty patria okrem astronomických telies aj napr. hviezdokopy, hmloviny alebo celé galaxie.

Kométa sa dá opísať ako astronomické teleso, keď uvažujeme, že ide buď iba o zmrznuté *jadro* tvorené z ľadu a prachu, alebo ako astronomický objekt, keď uvažujeme, že je tvorená *jadrom*, rozptýlenou komou a *ohonom*.

## Prehľad základných astronomických objektov

## Pozri aj

* Kozmológia
Brainfuck

**Brainfuck** vytvoril Urban Müller ako programovací jazyk s najmenším prekladačom všetkých čias. Na Amiga OS 2.0 zaberal len 240 bajtov (údajne sa mu to podarilo neskôr zlepšiť na menej ako 200 bajtov).

Jazyk obsahuje 8 príkazov, pomocou ktorých je možné pracovať s jediným smerníkom, ktorý ukazuje na bajt v poli o veľkosti 30000 bajtov (pole je inicializované na 0) a smerník je inicializovaný na počiatok tohto poľa.

Každý z príkazov jazyka je reprezentovaný jediným znakom:

Príkazy jazyka je možné vyjadriť v jazyku C takto (predpokladajme že **p** bol definovaný ako **char ***):

|}

## Externé odkazy
* zdroj článku 
* Brainfuck interpreter with integrated debugger (IDE) for Windows 

Kategória:Programovacie jazyky
Urban Müller

**Urban Müller** je autor jazyka Brainfuck, zakladateľ archívu Aminet, pochádza zo Švajčiarska.

Kategória:Švajčiarski informatici
Martin Čulen

**Martin Čulen** (* 31. máj 1823, Brodské† 24. január 1894, Čaka) bol slovenský pedagóg a matematik.

Jeho otec bol Štefan Čulen a matka Katarína rod. Hladíková.

## Životopis
Narodil sa v Brodskom. Študoval na gymnáziách v Skalici a v Bratislave, filozofické ročníky absolvoval v Trnave a teológiu na Pázmaneu vo Viedni, kde založil slovanskú knižnicu. Počas revolúcie v roku 1848 vydali naňho zatykač, ušiel do Prahy, kde sa zúčastnil na Slovanskom zjazde.

Svoju dráhu začal ako kaplán v Majcichove a vo Veľkých Levároch, čoskoro sa však stal stredoškolským učiteľom. Pôsobil na gymnáziách v Banskej Bystrici (18511856, ako profesor matematicky a fyziky), Bratislave (18561859), ako riaditeľ v Satu Mare (Rumunsko, 18591861) a v rovnakej funkcii opäť v Banskej Bystrici (18621867). Roku 1867 po obvinení z panslavizmu ho preložili do Levoče a o rok neskôr penzionovali. V tom čase už pracoval na prípravách otvorenia slovenského gymnázia v Kláštore pod Znievom, zostavil jeho moderný učebný plán a počas existencie školy v r. 18691874 bol jej riaditeľom. Po násilnom zatvorení gymnázia pôsobil ako farár v Čake. Bol aktívnym účastníkom slovenského národného hnutia od 40. rokov 19. storočia, spoluzakladateľom Matice slovenskej, členom jej pripravovaného matematicko-prírodovedného vedeckého odboru. Zomrel 24. januára 1894 v Čake, kde vedľa rímskokatolíckej fary mu postavili pamätnú bustu.

**Riaditeľom Vyššieho kráľovského katolíckeho gymnázia v Levoči**

Toto gymnázium patrilo medzi najväčšie stredné školy na Slovensku. Martin Čulen riaditeľovanie v Levoči pokladal za prechodnú stanicu, neprestával aj v tomto meste aktívne pracovať v slovenskom národnom hnutí a ďalej vykonával aj funkcie v rámci Matice slovenskej. Ak sa osobne nemohol pre veľkú vzdialenosť zúčastnovať na zasadnutí výboru Matice slovenskej, posielal písomne správy, návrhy a rady pre jej predstaviteľov, vysvetľoval politickú situáciu na Slovensku a určoval program riešenia najaktuálnejších otázok slovenského národného hnutia.

## Dielo
Okrem svojich publicistických aktivít bol autorom dvoch matematických učebníc. Prvú vydal ešte v češtine (Viedeň, 1854), druhá však vošla do dejín ako prvá slovenská stredoškolská učebnica matematiky s názvom: *Počtoveda čili arithmetika pre I., II. a III. triedu nižšieho gymnasia, pre nižšie reálky a obecný život* (Banská Bystrica 1866, tlačou Fr. X. Škarnicla Synov. v Skalici). Predlohou Čulenových diel boli učebnice Františka Močnika, mimoriadne rozšírené v celej monarchii.

## Literatúra
* ŠTILLA, Miloš: *Martin Čulen pedagóg a národný buditeľ*, SPN, 1983
* ŠTILLA, Miloš: *Martin Čulen v dejinách Banskej Bystrice.* Banská Bystrica : TRIAN, 2005. 64 s. ISBN 80-88945-78-X
* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 1255 – 2000
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* 
* 
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 14 - farnosť Brodské
* Záznam o úmrtí v matrike riadok 3 - farnosť Čaka

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Politici SNS (historickej)
Kategória:Osobnosti z Brodského
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Matica slovenská
Spevák

[náhľad|Americký spevák [Elvis Presley, ikona rock and rollu, s charakteristickým barytónom počas vystúpenia v Stage Show na stanici CBS.]]
**Spevák** je hudobník, ktorý vytvára hudbu iba pomocou svojho hlasu. Obvykle sa pod pojmom spevák rozumie to, že hudobník interpretuje melódiu. Trochu širší význam má **vokalista**. Ten môže interpretovať aj nemelodické zvuky, vrátane hovoreného slova alebo rapu.

Podľa pohlavia a položenia hlasu sa speváci delia na:
* ženské hlasy
** soprán, najvyšší ženský hlas
** mezzosoprán, stredný ženský hlas
** alt, najnižší ženský hlas
* mužské hlasy:
** tenor, najvyšší mužský hlas
** barytón, stredný mužský hlas
** bas, najnižší mužský hlas

## Pozri aj
* Spev

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Umenie
Kategória:Hudba
Kategória:Spev
Juraj Daniel-Szabó

Prof. RNDr. **Juraj Daniel-Szabó**, CSc. (* 4. júl 1919, Vyšná Slaná – † 23. november 1990, Košice) bol slovenský fyzik.

## Život
Juraj Daniel-Szabó sa narodil vo Vyšnej Slanej, okr. Rožňava. Hoci študovať začal na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, matematiku a fyziku absolvoval na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave (1942). Pôsobil ako stredoškolský profesor v Dolnom Kubíne (1942–1949) a riaditeľ Štátneho kurzu pre prípravu pracujúcich na vysoké školy (1949–1952). Neskôr pracoval na košických vysokých školách: na Vysokej škole technickej (1952–1963 a 1967–1968) i na Prírodovedeckej fakulte UPJŠ (1963–1967 a 1968–1989). V roku 1956 sa stal docentom a v r. 1973 profesorom. Podieľal sa na založení vedeckej školy magnetizmu na Slovensku a na budovaní PF UPJŠ. Bol vedúcim Katedry fyziky na VŠT Košice (1956–1963), vedúcim Katedry experimentálnej fyziky na PF UPJŠ (1963–1967 a 1971–1982) a dekanom Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Zomrel 23. novembra 1990 v Košiciach. 

## Práca
Zaoberal sa hlavne magnetickými vlastnosťami látok. Zameriaval sa na štúdium premagnetizačných procesov v kovových feromagnetikách. Venoval sa aj didaktike fyziky. Napísal 51 vedeckých prác a 8 kníh, medziiným bol spoluautorom učebnice *Fyzika v príkladoch* a *Základy fyziky*. Veľa úsilia venoval práci v Jednote. Bol členom prvého ÚV Fyzikálnej olympiády a v šesťdesiatych rokoch po dve funkčné obdobia predsedom KV FO Východoslovenského kraja. V sedemdesiatych rokoch zastával funkciu predsedu revíznej komisie JSMF.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Osobnosti z Vyšnej Slanej
Ivan Dobrakov

Ing. **Ivan Dobrakov**, DrSc. (* 30. november 1940, Senec – † 18. september 1997, Bratislava) bol slovenský matematik.

## Životopis
Narodil sa v Senci, jeho rodičia boli roľníci. Otec pochádzal z Bulharska a matka bola maďarskej národnosti. Základnú školu v rokoch 1947–1955 a posledné tri ročníky jedenásťročnej strednej školy v rokoch 1955–1958 absolvoval v Senci. Prísny otec mu zakazoval štúdium na vysokej škole. Napriek tomu po maturite študoval jadrovú fyziku a matematiku na Fakulte technickej a jadrovej fyziky Českého vysokého učenia technického v Prahe, kde r. 1964 získal titul inžiniera technickej fyziky. Už počas štúdia inklinoval k vedeckej práci a osobitne sa uňho vyhranil záujem o moderné matematické disciplíny.

Po absolvovaní vysokej školy nastúpil na Matematický ústav Slovenskej akadémie vied v Bratislave a tomuto pracovisku zostal verný až do konca svojho života. Tu absolvoval vedeckú prípravu pod vedením školiteľa prof. RNDr. Ladislava Mišíka, DrSc. Silný vplyv na jeho vedeckú orientáciu mal prof. Ing. Igor Kluvánek, CSc. Najmä jeho zásluhou I. Dobrakov zameral svoju pozornosť na teóriu miery a integrálu a v tejto tematike sa celoživotným dielom prepracoval do popredia dnešnej svetovej matematiky. Vedeckú hodnosť kandidáta fyzikálno-matematických vied získal r. 1969, vedeckú hodnosť doktora vied r. 1991. 

Vedecká reputácia priniesla I. Dobrakovovi pozvania na prednáškové pobyty do viacerých popredných matematicky rozvinutých krajín (Nemecko, Poľsko – Banachovo centrum, býv. Sovietsky zväz, Španielsko, Maďarsko a i.). Ako hosťujúci profesor pôsobil od septembra 1990 do apríla 1991 na Kalifornskej univerzite (University of California, Riverside) v USA a na jeseň 1992 na Andskej univerzite (Universidad de los Andos, Merida) vo Venezuele.

V domácich pomeroch bol „osamelým bežcom“ a početnejšia vedecká škola sa okolo neho neutvorila. V sedemdesiatych rokoch prednášal niekoľko semestrov funkcionálnu analýzu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Bol členom česko-slovenskej komisie pre obhajoby doktorských dizertačných prác v odbore matematická analýza. Napriek zjavnému postupnému zhoršovaniu jeho zdravotného stavu v poslednom období života bola jeho náhla smrť nečakaná. Zomrel 18. septembra 1997 v Bratislave.

## Práca
Vedecky pracoval vo funkcionálnej analýze a v teórii miery a integrálu. Hlavným prínosom jeho vedeckej práce je vypracovanie teórie lineárnej integrácie Lebesgovho typu v Banachových priestoroch a jej zovšeobecnenia – teórie multilineárnej integrácie v Banachových priestoroch. Jeho originálne výsledky vzbudili značný ohlas v zahraničí a našli pokračovateľov v mnohých krajinách sveta (India, Španielsko, Poľsko, Nemecko, Kanada, USA, Venezuela a i.). Oni nazvali objekty tejto teórie jeho menom (Dobrakovov integrál, dobrakovovsky integrovateľná funkcia a pod.). 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Českého vysokého učení technického
Kategória:Osobnosti zo Senca
Kategória:Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Kategória:Slovenské osobnosti bulharského pôvodu
Christian Johann Doppler

**Christian Johann Doppler** (* 29. november 1803, Salzburg, Rakúsko – † 17. marec 1853, Benátky, Taliansko) bol rakúsky matematik a fyzik.

## Životopis
Narodil sa v Salzburgu. V rokoch 18221825 študoval na viedenskej polytechnike. Štúdium dokončil v Salzburgu, kde sa prejavil ako schopný matematik.

V rokoch 18291833 bol asistentom na Katedre matematiky viedenskej univerzity. O dva roky neskôr ho povolali za profesora matematiky a účtovníctva do Prahy, kde pôsobil tiež ako profesor na Štátnej technickej akadémii, ktorá mala štatút vysokej školy (18411847). Na Slovensko prišiel v roku 1847 ako profesor matematiky, fyziky a mechaniky na Banskej akadémii v Banskej Štiavnici a c.k. banský radca. Tu pôsobil v nepokojnom období do začiatku roku 1849. Keďže sa na akadémii takmer nevyučovalo, venoval sa vedeckej práci. Inicioval zriadenie prvého samostatného fyzikálneho ústavu na svete a ako riadny profesor experimentálnej fyziky sa v roku 1850 stal riaditeľom Fyzikálneho ústavu Viedenskej univerzity.

Zomrel 17. marca 1853 v Benátkach.

## Práca
Doppler zistil, že rozdiely medzi údajmi o orientácii banských štôlní z čias ich razenia a v súčasnosti nesú informácie o zmenách magnetickej deklinácie. V spise *O farebnom svetle dvojhviezd a niektorých iných nebeských telies* (1842) matematicky formuloval jav, ktorý dnes nesie jeho meno – Dopplerov jav. Vyjadruje závislosť frekvencie zvukových a svetelných vĺn, registrovaných prijímateľom, od rýchlosti pohybu prijímateľa. V roku 1846 svoj vzorec rozšíril aj na prípad vzájomného pohybu zdroja a pozorovateľa. Doppler bol presvedčený, že hviezdy vyžarujú viditeľné svetlo s rôznou frekvenciou a ich kombinácia sa javí ako biela farba. Farebné svetlo dvojhviezd vysvetlil posunom frekvencie, ktorý nastáva v dôsledku pohybu každej z hviezd okolo spoločného hmotného stredu. Zaoberal sa tiež aberáciou hviezd a teóriou farieb, navrhol optický diaľkomer.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Nadačný fond Christiana Dopplera

Kategória:Osobnosti zo Salzburgu
Kategória:Rakúski fyzici
Kategória:Rakúski matematici
Kategória:Rakúski vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti na rakúskych poštových známkach
Kategória:Vyučujúci na Viedenskej univerzite
Kategória:Vyučujúci na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici
Kategória:Absolventi Českého vysokého učení technického
Wochentlich zweimal neuankommender Mercurius

***Wochentlich zweimal neuankommender Mercurius*** () alebo skrátene nazývané ***Ofnerischer Mercurius*** (Budínsky posol) boli prvé nemecké noviny v Uhorsku. 

Noviny vznikli v Budíne v decembri roku 1730. Ich posledné číslo pochádza z roku 1738, ale zdá sa, že vychádzali aj neskoršie, približne do roku 1750. 

Vychádzali dva razy do týždňa v takej istej vonkajšej podobe, ba aj s takým istým zostavením rubrík, ako *[[Nova Posoniensia]]*. V niečom sa predsa len od týchto latinských novín odlišovali. Kým Nova Posoniensia boli takmer celé vyplnené zahraničným spravodajstvom a z domova mávali len veľmi skromné informácie na konci čísla, redakcia novín *Ofnerischer Mercurius* na prvé miesto kládla domáce spravodajstvo, ktoré bolo pomerne rozsiahle, napriek tomu, že sa pre malý počet dopisovateľov týkalo len niekoľkých významnejších miest Uhorska. Správy z Viedne a informácie zo zahraničia preberala výlučne z *[[Wiener Zeitung]]*. Okrem domáceho a zahraničného spravodajstva nachádzame tu na poslednej strane oznamy o nových knihách, lekárske rady a pod. Redaktora týchto novín nepoznáme, no je pravdepodobné, že jeho úlohy vydával sám vydavateľ, ktorým bol budínsky kníhtlačiar Ján Juraj Nottenstein.

Kategória:Tlač v Uhorsku
Michal Demeczky

Prof. **Michal Demeczky** - "Demeczky de Gyergyószentmiklós" (* 5. máj 1855, Bernátovce, dnes časť Valalík – † 15. december 1920, Budapešť) bol maďarský matematik, narodený na území dnešného Slovenska.

## Život
Michal Demeczky sa narodil vo Bernátovciach (dnes časť Valalík v okrese Košice-okolie) v zemianskej rodine Jozefa Demeczkého a jeho manželky Márie rodenej Tóthovej. Po absolvovaní gymnázia v Košiciach študoval matematiku, fyziku a astronómiu na budapeštianskej univerzite, resp. technike. Po študijných pobytoch v Berlíne, Jene a Paríži, získal v roku 1877 doktorát na budapeštianskej univerzite. Spočiatku pôsobil ako stredoškolský profesor vo Veľkom Varadíne (Oradea), Miskolci a Budapešti, od roku 1895 bol riaditeľom tamojšieho univerzitného gymnázia a súbežne riadil aj elitný výchovný ústav Františka Jozefa. Vybudoval si pomerne vysoké spoločenské postavenie a kontakty v politických kruhoch, získal titul dvorného radcu a od roku 1907 pracoval na ministerstve kultu a výučby. V roku 1893 sa habilitoval ako súkromný docent a roku 1912 sa stal profesorom matematiky na budapeštianskej univerzite. 

Zomrel 15. decembra 1920 v Budapešti.

## Práca

Venoval sa najmä teórii čísel, disciplíne, ktorá bola v Uhorsku pomerne zanedbaná ešte aj koncom 19. storočia. Skúmal otázky súvisiace s riešením systému lineárnych a vyšších kongruencií, s deliteľnosťou, s aplikáciou teórie funkcií v teórii čísel a pod. Z tejto oblasti publikoval niekoľko príspevkov v maďarských i zahraničných vedeckých periodikách, medzi nimi aj v správach parížskej akadémie vied. Udržiaval kontakty s viacerými zahraničnými, najmä francúzskymi matematikmi, napr. aj s Camilleom Jordanom. V r. 1911 v súvislosti s jednou z jeho prednášok na pôde Matematickej a fyzikálnej spoločnosti ho obvinili z plagiátu, čo vyvolalo široký ohlas najmä v bulvárnej tlači, ale aj vedeckú diskusiu, do ktorej sa zapojilo tiež niekoľko známych matematikov, medzi nimi Henri Poincaré, Charles Hermite a Richard Dedekind.

## Externé odkazy
* 
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 24 – farnosť Všechsvätých; pokrstený ako Michael Sigismundus Vincentinus Demeczky

Kategória:Narodenia v 1855
Kategória:Úmrtia v 1920
Kategória:Maďarskí matematici
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Osobnosti z Valalík
Samuel Ambrozi

**Samuel Ambrozi** (používané varianty mena boli aj **Ambrosius**, **Duraeus**) - "Ambrózy de Séden" (* 22. marec 1748, Liptovská Sielnica – † 13. február 1806, Banská Štiavnica) bol slovenský publicista a redaktor.

## Životopis

Pochádzal zo zemianskej, učiteľsko-farárskej rodiny, a vzdelanie získaval na evanjelickom lýceu v Bratislave a na univerzite v nemeckej Jene, ktorá vtedy bola akousi Mekkou nielen nemeckých, ale aj slovenských osvietencov. O jeho túžbe po vzdelaní a zainteresovanosti o súčasnú filozofiu svedčí aj to, že sa stal roku 1782 členom tamojšej latinskej učenej spoločnosti. Po návrate do vlasti bol istý čas kazateľom vo Veličnej na Orave, od roku 1787 v Radvani a od roku 1804 v Banskej Štiavnici. Tu zastával funkciu dištriktuálneho notára a v tomto meste založil aj chlapčenský a dievčenský vychovávateľský ústav. Zúčastnil sa aj založenia spomínanej učenej spoločnosti.

## Tvorba
Spočiatku vynikal ako básnik. Okrem kázní a príležitostných prejavov, písaných po nemecky, vydal aj dve úvahy o činnosti ústavu pre výchovu chlapcov a dievčat v Banskej Štiavnici v rokoch 1804 – 1805. Okrem vlastnej náboženskej a publicistickej tvorby bol tiež v rokoch 1793 – 1803 redaktorom novín *Novi Ecclesiastico-scholastici Annales evangelicorum augustanae et helveticae confessionis in Austriaca Monarchia (Nové cirkevno-školské ročenky…)*. Šírku vzdelania, estetické, literárne a filozofické názory Samuela Tešedíka, ale aj jeho redaktorskú pohotovosť a organizačný talent pri združovaní spisovateľov, básnikov i vedeckých pracovníkov, najlepšie spoznáme práve z *Nových cirkevno-školských ročeniek*. 

## Dielo
*1780 – *Carmen, quod dum D. Joannes Stretsko… * (Bratislava)
*1782 – *Ita celeberrimo gymnasii a. c. Posoniensis rektori Joanni Georgio Stretsko die nomini ejus sacra feliciter redeunte… * (Bratislava)
*1789 – *Svaté kázání, ktoréž...měl v chráme ev. Radvanském* (Banská Bystrica)
*1796 – *Die Gotteshäuser der Christen, als die vortrefflichste Anstalt zur Bildung, Veredlung und Beglückung des Menschlichen Geschlechtes* (Banská Štiavnica)
*1796 – *Trauer-Rede am Grabe… des Herrn Michael Sinowitz… gehalten… * (Banská Štiavnica)
*1803 – *Dobrota a Maudrost Božj při rýchlém ctitelů swých z tohoto swěta wychwacowánj* (Banská Bystrica)
*1804 – *Wie muss die Kirchengemeinde udn ihr Lehramt beschaffen sein, wenn der Religions-Unterricht beide behlücken soll? Eine Antrittsrede gegalten in dem Evangelischen Bethause in der königl. freyen Bergstadt Schemnitz am ersten Ostertage 1804 von ...* (Banská Štiavnica)
*1804 – *Ankundigung einer neuen und doppelten Erziehungsansalt* (Banská Štiavnica)
*1805 – *Zweiter Bericht von der neuen ud doppelten Erziehungsansalt in Schemnitz* (Banská Štiavnica)

## Externé odkazy
* Záznam o úmrtí v matrike

Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Osobnosti z Liptovskej Sielnice
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kognitívna psychológia

**Kognitívna psychológia** alebo **poznávacia psychológia** je oblasť psychológie, ktorá sa zaoberá štúdiom vedomých a nevedomých poznávacích procesov ako je vnímanie, predstavivosť, myslenie, reč, pamäť a učenie. Tieto procesy sú základným predpokladom k orientácii a adaptácii vo svete.
Kognitívna psychológia (tiež nazývaná Všeobecná psychológia) sa zaoberá takými psychologickými javmi, ktoré sa podieľajú na každodennom fungovaní človeka ako psychosociálnej bytosti. Pre náš život je významé vnímanie, bez ktorého by sme nemohli v našom prostredí prežiť ani deň, taktiež učenie, bez ktorého by sme nemohli zdokonalovať seba a meniť tak svet a v neposlednom rade i emócie, ktoré mnohokrát ovplyvňujú naše rozhodnutia a smerovanie. 

## História
Korene psychológie ako takej siahajú už do 5. a 4. storočia pred naším letopočtom. Filozofi ako Sokrates, Platón a Aristoteles formulovali základné otázky týkajúce sa duševného života ako napr. "Vnímajú ľudia realitu správne?", "Čo je to vedomie?", "Má človek možnosť slobodnej voľby?",
"Nativizmus versus Empirizmus (dedičnosť vs. výchova)".
Medzi základné otázky psychológie aj naďalej patrí polemika o vrodených a skúsenosťou získaných schopnostiach a vlastnostiach. Je za tým, akí sme, naša dedičnosť alebo výchova? Nativisti priniesli pohľad na človeka ako bytosť prichádzajúcu na tento svet so zdedenými či vrodenými vedomosťami, ktoré mu pomáhajú svet pochopiť. V 17.storočí Descartes podporil toto hľadisko príkladom, že niektoré pojmy (napr. Boh) sú vrodené. Empiristi naopak zastávajú názor, že pochopenie reality je proces, sprostredkovaný interakciou, skúsenosťou s okolím. Tento názor sa najviac spája s menom anglického filozofa Johna Lockeho, ktorý vo svojej Senzualistickej teórii popísal ľudskú dušu a myseľ pri narodení ako nepopísanú tabuľu (tabula rasa). Myšlienky a pocity človeka sa počas jeho života potom vytvárajú na základe zmyslovej skúsenosti (výrok : NIHIL EST IN INTELEKTU, QUOD NON FUERIT IN SENZU, čo znamená : Nič nie je v mysli, čo nebolo v zmysloch).

Počiatky vedeckej psychológie spadajú do roku 1879, kedy Wilhelm Wundt založil prvé psychologické laboratórium v Lipsku (Nemecko). Jeho výskumy uskutočňoval metódou introspekcie (pozorovanie vlastného správania) a zameral sa na skúmanie zmyslov, predovšetkým zraku, ďalej skúmal pozornosť, pamäť a emócie. Pre výskumné zameranie Wundtovej psychológie sa tento smer nazýva Experimentálna psychológia.

## Predmet kognitívnej psychológie
Predmetom kognitívnej psychológie sú psychologické javy ako pamäť, pozornosť, percepcia (vnímanie), predstavy, myslenie, emocionalita a motivácia.

Medzi kognitívne psychické procesy zaradujeme : pamäť, pozornosť, percepcia, imaginácia. 


Kategória:Psychológia
Psychopatológia

**Psychopatológia** je vedný odbor, ktorý sa zaoberá príčinami, prejavmi a mechanizmami psychických porúch a chorôb. Na rozdiel od psychiatrie, neskúma ich fyziologickú ani terapeutickú stránku.
Zaoberá sa otázkami normality a abnormality kvantitatívne i kvalitatívne. Keďže mnohé stavy možno určiť len fakultatívne, znamená to, že sú abnormálne len za určitých podmienok. Rieši otázky typu "Aké je vnímanie normy v ostatných kultúrach? Kvôli čomu vzniká úzkosť? Aké sú typické príznaky schizofrenie? Kedy sa u ľudí objavujú bludy?"

## Psychopatológia z hľadiska normy

Psychopatológia vymedzuje rôzne poňatia normy pri čom optimálnu normu spájame so zdravým jedincom.

Tri základné druhy normality: 
* ideálna norma, dokonalosť
* štatistická norma
* funkcionálna norma
Charakteristika patologickej osobnosti:
* úzkosť, nerozhodnosť
* labilita
* surovosť, egocentrizmus
* narcizmus
* poruchy poznávania
* sebapoškodzovanie, nepriateľstvo
* odmietanie spoločnosti
* narušená intimita 
* podozrievavosť
* jednoduchá ovplyvniteľnosť

## Iné projekty

Kategória:Psychológia
Ephemerides statistico-politico-aeconomico-literariae

**Ephemerides statistico-politico-aeconomico-literariae** bol latinský politicko-literárny časopis časopis, ktorý spočiatku vydával Juraj Alojz Belnay, profesor všeobecných dejín na kráľovskej právnickej akadémii v Bratislave. Vychádzal od 1. 4. 1804 do 29. 6. 1838. 

Bol vlastne prekladom nemeckých Neuwieder Todten-Reich. Roku 1805 Belnay vynechal časť ekonomickú a literárnu a noviny dostali konečný názov **Ephemerides statistico-politicae**. Ich politické spravodajstvo však bývalo často už neaktuálne, pretože vychádzalo oneskorene. Politické, ako aj iné správy, preberali väčšinou z bratislavských Pressburger Zeitung. 

Latinčina týchto novín, podľa svedectva súčasníkov, bola spočiatku na výške, no postupne sa zhoršovala, čo bolo vidno aj na prílohách týchto novín: Neovidensis (1804-1816) – (Novosti), ktoré boli vlastne latinským prekladom vo Viedni vychádzajúcich Gespräche in Reich der Todten. (Rozhovory z ríše mŕtvych). Ďalšími prílohami boli: Appendix ad Ephemerides latinas complectens physico-oeconomica (1804) (Fyzikálno-ekonomický prídavok k Listom latinským…), Relationes litterariae (1804) (Správy literárne). Obsahovali väčšinou správy preberané z viedenských novín, no nachádzali sa tu aj pôvodné informácie hospodárskeho charakteru, burzové oznamy a pod. 

Po Belnayovej smrti (zomrel 6. 10. 1809 v Bratislave), prebral redakciu novín jeho dedič István Cselko, ktorého roku 1827 vymenil Pál Kováts. Noviny zanikli 29. 6. 1838

Kategória:Slovenské novinárstvo
Vývinová psychológia

**Vývinová** alebo **vývojová psychológia** je odbor psychológie zaoberajúci sa:

* genézou individuálneho psychického života (ontogenetická psychológia)
* psychickými javmi živočíchov na všetkých stupňoch evolučného radu (fylogenetická psychológia)
* psychikou ľudí v rôznych fázach dejín a civilizačných fázach (antropogenetická psychológia)

Často sa však uvažuje nad fylogenetickou psychológiou (fylogenézou) len ako nad antropogenetickou psychológiou, teda týkajúcej sa jediného živočícha: človeka: vývojová psychológia sa zaoberá psychickým vývojom ľudstva (fylogeneticky) alebo psychickým vývojom jedinca (ontogeneticky).

## Referencie
Rok

**Rok** je časová jednotka, ktorej trvanie určuje jeden obeh danej planéty okolo centrálnej hviezdy alebo hviezdnej sústavy.

**Pozemský rok** je určený jedným obehom Zeme okolo Slnka. 
Rôzne definície pojmu *jeden obeh* vedú k rôznym hodnotám roka vyjadreného v absolútnych časových jednotkách (sekundách).

## Juliánsky rok
Juliánsky rok, ako astronomická jednotka SI, má 12 mesiacov, čo je 365 a 1/4 dňa (365,25), 365 dní a 6 hodín, celkom 31 557 600 sekúnd.

## Referencie
 

## Pozri aj
* Tropický rok

## Iné projekty


Kategória:Jednotky času
Sekunda

**Sekunda** je základná fyzikálna jednotka sústavy SI, jednotka času.

1 sekunda je čas trvania 9&nbsp;192&nbsp;60 periód elektromagnetického žiarenia, ktoré zodpovedá prechodu medzi dvoma hladinami veľmi jemnej štruktúry základného stavu atómu cézia (133Cs) pri teplote 0 kelvinov (podľa 13. CGPM, 1967–1968).

V bežnom živote sa sekundou rozumie 1/60 minúty alebo 1/3600 hodiny.

Pôvodne sa sekunda definovala ako 1/86400 stredného slnečného dňa.

V astronómii je 1 sekunda definovaná aj ako 1/31556925,9747 tropického roka 1900, január 0 o 12. hodine efemeridového času.

## Pozri aj
* Svetový čas
* Hertz
* Becquerel (jednotka)
* Priestupná sekunda

## Iné projekty

Kategória:Jednotky času
Kategória:Sústava SI
Minúta

**Minúta** (značka min) je jednotka času rovnajúca sa:
* 1/60 hodiny, čiže 60 sekundám. (Niektoré zriedkavé minúty majú 59 alebo 61 sekúnd, pozri priestupná sekunda.)
* 1/1600 dňa, čiže 54 sekundám. Je známa ako prirodzená minúta na odlíšenie od bežných minút. Predstavuje 1045 Planckových časov.

Hodina pozostáva zo 60 minút pravdepodobne vďaka Babylončanom, ktorí používali šesťdesiatkovú sústavu počítania.

## Iné projekty

Kategória:Jednotky času
Alfa

**Alfa** môže byť:
* prvé písmeno gréckej abecedy, pozri alfa (grécke písmeno)
* ruská špeciálna protiteroristická jednotka, pozri Alfa (špeciálna jednotka)
* bývalé slovenské vydavateľstvo odbornej literatúry a slovníkov, pozri Alfa (vydavateľstvo)
* vedúci jedinec (živočích) v skupine, svorke, stáde, pozri alfa jedinec

## Pozri aj
* Alpha
Alfa (grécke písmeno)

**Alfa** (veľké Α, malé α) je prvé písmeno gréckej abecedy. V sústave gréckych čísel má hodnotu 1.

Malé písmeno α sa používa ako symbol pre:
* uhlové zrýchlenie vo fyzike.
* alfa časticu a alfa rozpad vo fyzike.

Alfa sa často používa na označenie prvého alebo najdôležitejšieho výskytu niečoho: 
* alfa samec, alfa pár
* alfa verzia
* DNA polymeráza α
* alfa je v Bayerovom označení hviezd zvyčajne najjasnejšia hviezda súhvezdia

Medzi písmená, ktoré vznikli z alfy, patria rímske A a cyrilské písmeno А.

## Iné projekty

Kategória:Grécke písmená
Hyperestézia

**Hyperestézia** (gr. *hyperaisthesis*; *hyper-*= viac, *aisthesis* = cítenie; lat. *hyperaesthesia*) alebo **precitlivelosť** je nenormálna, chorobne zvýšená citlivosť na senzorické podnety. Najčastejšia je hyperestézia pri poruchách periférnych nervov a zvýšená citlivosť je pre dotyk. Hyperestézia môže znamenať aj psychické zvýšenie vnímavosti pri duševných poruchách.

## Pozri aj
*hypestézia - znížená citlivosť
*anestézia - žiadna citlivosť
*Headove zóny
*neuralgia

Kategória:Patofyziológia
Kategória:Psychológia
Žirafovité

**Žirafovité** () sú veľmi stará čeľaď z triedy cicavcov.

Posledné prežívajúce druhy žirafovitých sú žirafy a okapia pásavá. Medzi typické znaky patria dlhé nohy, úzka hlava s rožkami a hrebeňovité dolné očné zuby. Žirafy sú najvyššie žijúce živočíchy, za čo vďačia predovšetkým svojmu dlhému krku. Dospelý samec môže byť až  vysoký. Správanie obidvoch zostávajúcich druhov je veľmi odlišné, pretože okapia žije v dažďovom pralese, zatiaľ čo domácim prostredím žirafy sú rozľahlé savany.

## Anatómia
Žirafovité vážia od  do . Majú dlhú a úzku hlavu, tenké pery a dlhý zdanlivo úchopový jazyk. Okapie na rozdiel od žiráf nemajú extrémne dlhý krk a nohy ako žirafy, ale obidva druhy majú dlhé, úzke chodidlá bez bočného prsta.

Malé rožky žirafovitých sú medzi cicavcami unikátne, lebo sa zakladajú najskôr ako chrupavka, ktorá sa mení na kosť, a sú stále pokryté osrstenou kožou. U žiráf majú rožky zvieratá obidvoch pohlaví, u okapií iba samec. Žirafovité majú silnú kožu, ktorá slúži aj ako ochrana proti predátorom. Srsť u žiráf je škvrnitá, tvar a rozloženie škvŕn sa pri rôznych poddruhoch líši. Okapia má tmavú zamatovú srsť s bielymi pruhmi na hornej časti nôh a na bedrách.

## Potrava
Ich strava sa skladá prevažne z rôznych listov a malých vetvičiek, ktoré spásajú pomocou unikátnych očných zubov. Na konzumáciu listov ďalej používajú svoje veľmi pohyblivé pysky a dlhý jazyk, ktorý môžu žirafy vyplaziť až do dĺžky . Majú štvordielny žalúdok.

## Dejiny
Fosílne nálezy ukazujú, že sa žirafovité začali prvýkrát objavovať v neskorých fázach oligocénu až v skorom miocéne.

## Iné projekty