open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mestské múzeum Karola Točíka v Turzovke

**Mestské múzeum Karola Točíka v Turzovke** je venované Karolovi Točíkovi, ktorý bol nielen turzovským farárom a dekanom, ale aj regionálnym historikom. V Turzovke pôsobil v rokoch 19171959.
náhľad|vľavo|Budova múzea na pešej zóne v Turzovke 
## Vznik
Iniciátormi a podporovateľmi myšlienky mestského múzea boli občianske združenia *Spolok priateľov Turzovky* a *Terra Kisucensis*. Postupne sa podnikli kroky, aby sa zriadenie mestského múzea uskutočnilo v roku 2014, pri *V. svetovom dni Turzovčanov a ich potomkov*. Tento termín sa nepodarilo dodržať najmä pre absenciu vhodných priestorov. Počas procesu vzniku múzea boli miestni občania a obyvatelia blízkeho okolia vyzývaní k darovaniu predmetov kultúrnej a historickej hodnoty, ktoré by tvorili budúci zbierkový fond múzea. Spoločné úsilie mesta a občianskych združení sa podarilo zavŕšiť v rokoch 20152016. V roku 2015 bolo mestským zastupiteľstvom zriadené mestské múzeum a schválený jeho štatút s účinnosťou od 1. októbra 2015. Fungovanie múzea začalo od 1. mája 2016. Múzeum je pomenované po bývalom turzovskom farárovi a dekanovi Karolovi Točíkovi (* 1890, Ústie nad Oravou† 1960, Žilina), ktorý sa počas svojho života veľmi intenzívne zaoberal dejinami Turzovky a horných Kysúc, napísal niekoľko historických prác, ktoré boli pripravené do tlače, ale z dôvodu zmeny politických pomerov v roku 1948 sa ich už vydať nepodarilo.

## Otvorenie múzea
Slávnostné otvorenie múzea, prvej inštitúcie tohto typu v Turzovke, bolo 12. augusta 2016. Výstavný debut pod názvom *Dedičstvo otcov* prilákal množstvo návštevníkov. Prvá expozícia bola zložená z výberu exponátov, ktoré múzeu darovali miestne inštitúcie ale aj občania Turzovky a blízkych obcí. K príležitosti otvorenia múzea vydala Slovenská pošta príležitostnú poštovú pečiatku (číslo emisie PPP 41/16) s názvom: *Otvorenie a prvá výstava múzea „Dedičstvo otcov“*. Výnimočným exponátom múzea je originál zvona, ktorý nechal pre najstarší drevený kostol (dnes už zaniknutý) v Turzovke uliať práve jej zakladateľ Juraj Turzo v roku 1614. Zvon je najstarším a zároveň najcennejším exponátom a jeho štylizovaná podoba sa objavila aj v logu múzea.

### Prvá výstava Dedičstvo otcov
Prvá výstava nebola svojim zameraním monotematická, prierezovo prezentovala rôzne predmety súvisiace s dejinami bývalej veľkej Turzovky (do roku 1954 boli jej súčasťou aj ďalšie, dnes už samostatné obce: Dlhá nad Kysucou, Korňa a Klokočov). Začiatku expozície dominovali obrazy a podobizne zakladateľa Turzovky Juraja Turzu, faksimile zakladacieho privilégia Turzovky z roku 1602, ukážky starých tlačí, obecných písomností a trojrozmerné predmety každodennej potreby miestneho obyvateľstva. Okrem novovekých predmetov boli vystavené tiež archeologické nálezy z oblasti Turzovky.

## Referencie


## Externé odkazy
* Virtuálna prehliadka múzea z roku 2016
* Kultúrne a spoločenské stredisko Turzovka, oficiálna webová stránka 

Kategória:Múzeá na Slovensku
Kategória:Kysuce
Kategória:Turzovka
Kategória:Organizácie založené v 2015
Kategória:Múzeá v Žilinskom kraji
Zoznam dekanov Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave

Toto je zoznam dekanov Právnickej fakulty Univerzity Komenského a obdobie ich pôsobenia:

## Referencie


Zoznam dekanov
ŽOS Zvolen

**Železničné opravovne a strojárne Zvolen, a.s** (ŽOS Zvolen a. s.) je slovenská akciová spoločnosť zameraná na opravy lokomotív a ďalších železničných koľajových vozidiel, revízie, servis a údržbu železničných a koľajových vozidiel, ako aj ich prestavby a modernizácie, výrobu a opravy podvozkov, opravy rôznych typov spaľovacích motorov, brzdových komponentov, dvojkolesí ako aj  kompletnej elektroinštalácie.

Obchodná spolupráca sa opiera o spoluprácu s najdominantnejšími partnermi, ktorými sú Železnice Slovenskej republiky, Železničná spoločnosť Cargo Slovakia, Železničná spoločnosť Slovensko, České dráhy, ČD Cargo, pre ktorých sa realizuje rozhodujúca časť produkcie firmy. Komerčné aktivity firmy sa rozširujú aj na európske teritóriá - prevažne do krajín EÚ, kam sú exportované komponenty a zvárané konštrukcie pre výrobcov vozidiel zo železničnej a inej oblasti. K ďalším stálym partnerom ŽOS Zvolen, a.s. patria spoločnosti Škoda Vagonka, Solaris, USS Košice, TSS Grade, Slovnaft Bratislava, Kolprem, Cargo Unit, Grupa Azoty, Rail Polska, Orlen, CTL. 

## Zameranie
Spoločnosť sa špecializuje na opravy železničných koľajových vozidiel a ich agregátov, modernizácie koľajových vozidiel, technológie spojené s ich opravami (lisovanie dvojkolesia nápravy a obruče, opracovanie a vyvŕtavanie skríň motorov), opravy naftových motorov (ČKD, LIAZ) a iné.

Realizuje sa tu aj povrchová úprava (tryskanie, lakovanie a sušenie) ŽKV do dĺžky 25 m, neželezničné vozidlá, výroba elektrických rozvádzačov a výroba, projektovanie, prehliadka, údržba, opravy, montáže, rekonštrukcie elektrických zariadení bez obmedzenia napätia.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Strojárske podniky na Slovensku
Polymédes z Argosu

[náhľad|Sochy Kleobia a Bitóna od sochára Polyméda z Argosu, Archeologické múzeum v [Delfy|Delfách]]
**Polymédes** () bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.
 
Sochár Polymédes pochádzal z Argosu, činný bol pravdepodobne v prvej polovici 6. storočia pred Kr. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovala správa. V rokoch 1893 a 1894 sa však počas vykopávok v Delfách v blízkosti *[[Atény|Aténskej]] pokladnice* (boli to menšie stavby v podobe chrámu, kde vystavovali obetné dary jednotlivé mestá Grécka.) našli dve mramorové sochy v nadživotnej veľkosti (podstavec druhej našli v roku 1907 v blízkosti námestia, v stene rímskych kúpeľov), ktoré zobrazovali mýtických bratov Kleobia a Bitóna (píše o nich grécky historik Herodotos). Svojim stvárnením pripomínajú sochy kúrov. 

Obe sochy, datované do roku 580 pred Kr., boli identifikované podľa poškodených nápisov, z ktorých prvý (na soche Kleobida) uvádza, že ju zhotovil Polymédes z Argosu. 
 
## Referencie a bibliografia

 

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Château de la Madeleine

náhľad|Château de la Madeleine
náhľad|Vstupná brána hradu
náhľad|Donžon
**Château de la Madeleine** (slov. Magdalénin hrad) je hrad, ktorý sa nachádza v obci Chevreuse v departemente Yvelines, vo Francúzsku. Hrad sa vypína nad Chevreuseskym údolím. Je dobre zachovaný, patrí medzi malý počet stredovekých pevností regiónu Île-de-France, ktoré sa dochovali v uspokojivom stave.

## Krátka história
*11. stor.: Vít I. z Montlhéry a zo Chevreuse (Guy I) postavil na planine nad obcou Chevreuse, ktorá umožňovala kontrolu nad cestou medzi Parížom a Chartres, románsky donžon a kaplnku chránené drevenou ohradou.
*12. stor.: Milón III. (Milon III) postavil veľkú slávnostnú sieň, v ktorej sa odohrávali manifestácie panskej moci. Dnes ju pripomína už len múr s dvoma oknami, ktorý oddeľuje horné a dolné nádvorie.
*14. stor.: Peter zo Chevreuse (Pierre), do šľachtického stavu povýšený mešťan, prestavia hrad na mestskú citadelu. Podujíma sa na rekonštrukciu severnej časti hradieb s troma vežami, vybaví ich mašikulami (liacimi otvormi v bojovej ochodzi) a k vstupnej opevnenej bráne doplní terasu, kde je možné umiestniť delá. Donžon je skrátený na juhu o jedno klenbové pole a stabilitu zvyšku posilnia dva masívne oporné múry.
*15. stor.: Z hradu ovládané územie je rozšírené z kastelánstva na barónstvo. Colard zo Chevreuse nechá postaviť na juhu hradieb dve štvorcové veže prepojené priamou časťou hradieb (kurtínou), vybavenou mašikulami.
*16. stor.: Citadela je zväčšená, aby slúžila ako bašta katolíkov.
*17. stor.: Hrad je opustený, ale ostáva majetkom rodiny de Luyens, ktorá sídlila v Dampierre.
*18. stor.: Aby zachránili donžon, panie zo Saint-Cyru znížia budovu o jedno poschodie. Od tejto prestavby má sedlovú strechu a doplnili k nej nové oporné múry na južnej stene. Vstupné dvere sú prerazené na prízemí. Kaplnka sv. Márie Magdalény (Sainte Madeleine), ktorá dala meno celému hradu, zaniká.
*1978: Súdobý vlastník realizuje na hrade konsolidačné práce.
*19871990: Na hrade sa robia archeologické vykopávky. Reštaurovanie hradu prebieha pod vedením architektov Jeana Dedieua a Pascala Chovina na objednávku departementu, ktorý sa stal jeho vlastníkom v roku 1982.
*súčasnosť: Horné nádvorie hradu je voľné prístupné, dolné nádvorie je súkromným majetkom.

## Turistika
Hrad je prístupný hromadnou dopravou z Paríža linkou RER B, konečná stanica Saint-Rémy-lès-Chevreuse, zvyšok cesty je možné prejsť po turistickom chodníku GR 11 (Grande Randonnée) alebo regionálnym autobusovým spojením.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Hrady a zámky vo Francúzsku
Kategória:Historické pamiatky vo Francúzsku
Kategória:Stavby v departemente Yvelines
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2018

**Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2018** boli 42. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Konali sa od 26. decembra 2017 do 5. januára 2018 v americkom meste Buffalo, jeden zápas (Kanada – USA) bol odohraný pod holým nebom na štadióne v Orchard Parku. O víťazstvo bojovalo 10 tímov, prvenstvo obhajovali hokejisti , majstrami sveta sa stali hokejisti .

## Dejiská

## Rozhodcovia
IIHF nominovala 12 hlavných a 10 čiarových rozhodcov:


;Hlavní rozhodcovia
*  Andris Ansons
*  Alexandre Garon
*  Jacob Grumsen
*  Mikko Kaukokari
*  Artur Kulev
*  Manuel Nikolic
*  Gordon Schukies
*  Robin Šír
*  Mikael Sjöqvist
*  Stephen Thomson
*  Jeremy Tufts
*  Marc Wiegand


;Čiaroví
*  Franco Castelli
*  Markus Hägerström
*  William Hancock II
*  Rene Jensen
*  Jon Kilian
*  Dustin McCrank
*  Jiří Ondráček
*  Peter Šefčík
*  Alexander Sysuev
*  Emil Yletyinen


## Legenda

Termín zápasov je uvádzaný v miestnom čase, t. j. UTC-5 a zápasy sa tak hrajú o 6 hodín neskôr v porovnaní so SEČ, používanom na Slovensku.

## Základné skupiny

### Skupina A

|}

### Skupina B

|}

## O udržanie

*  vyhralo 2 : 0 na zápasy a udržalo sa v Top divízii.

## Play-off

### Štvrťfinále

 
### Semifinále

### O 3. miesto

### Finále

## Konečné poradie

### I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2018 sa hral v Blede v Slovinsku od 9. do 15. decembra 2017.

|

|}

### II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2018 sa hral v Dumfries v Spojenom kráľovstve od 10. do 16. decembra 2017.

|

|}

### II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2018 sa hral v Belehrade v Srbsku od 10. do 16. januára 2018.

|

|}

### III. divízia
Turnaj III. divízie MS 2018 sa hral v Sofii v Bulharsku od 22. do 28. januára 2018. Po zmene formátu MS pre rok 2019 napokon žiaden tím nezostúpil.

|

|}

### Kvalifikácia III. divízie
Kvalifikácia III. divízie v rámci MS 2018 sa hrala v Kapskom Meste v Južnej Afrike 5. a 6. februára 2018. Po zmene formátu MS pre rok 2019 napokon oba tímy postúpili do III. divízie.

|}

5. február 2018, Čínsky Tchaj-pej – Južná Afrika 0 : 1
6. február 2018, Južná Afrika – Čínsky Tchaj-pej 5 : 4
Tretí zápas, ktorý sa mal hrať 7. februára 2018, bol zrušený rozhodnutím riaditeľstva turnaja.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Ľadový hokej v 2017
Kategória:Ľadový hokej v 2018
Ľadový hokej
Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2018
Kategória:Majstrovstvá sveta juniorov v ľadovom hokeji
Kategória:2017 v USA
Kategória:2018 v USA
Kategória:Športové podujatia v Buffale
Filip Trnkus

**Filip Trnkus** (* 30. máj 1938, Veľké Kozmálovce) je slovenský architekt, urbanista. Predstaviteľ Slovenskej urbanistickej školy.

Odbornú platformu užšie špecializuje na problematiku kompozície s praktickým dosahom na súdobú urbanisticko-architektonickú tvorbu, v jej obsahovej a výrazovo estetickej interpretácii. Príspevkom k teoretickým poznatkom je definovanie kompozičného skeletu urbanisticko-architektonického súboru a prezentovanie metodiky hodnotenia indikátorov kvality obrazových scenérií urbanistických priestorov.

V pedagogickej činnosti koncipoval osnovu a zabezpečoval prednášky pre študijný predmet Urbanistická kompozícia v I. a II. stupni štúdia, viedol ateliérovú tvorbu a diplomové práce. K študijným predmetom napísal skriptá *Urbanistická kompozícia*, *Urbanistická tvorba* (spoluautor Ján Kavan) a celoštátnu učebnicu *Urbanistický priestor* (spoluautor Ján Kavan) vo vydavateľstvách ALFA Bratislava, STNL Praha.

Filip Trnkus je súčasťou trojice urbanistov - pod skratkou AKT - uznávanej aj v zahraničí (Tibor Alexy, Ján Kavan a Filip Trnkus).

Je najdlhším odborným asistentom profesora Emanuela Hrušku.

*1962Ing. arch.
*1975CSs. (PhD)
*1980docent
*1993profesor
*1990 až 1995prorektor STU
*1996 až 2003vedúci Katedry urbanisticko-architektonických súborov FA STU

## Zdroje
* Bencová, J., Hianik, I., Winková, N.: *Emanuel Hruška a Slovenská urbanistická škola - Výber z celoživotného diela optikou troch profesorov architektov urbanistov.* SPEKTRUM STU, 1/2017, Bratislava, náklad 55 ks, ISBN 9788022746625
* Hianik, I., Winková, N.: 3 Profesori Architekti - Urbanisti Prof. Ing. arch. Tibor ALEXY, DrSc., Prof. Ing. arch. Ján KAVAN, PhD., Prof. Ing. arch. Filip TRNKUS, PhD. Vystavujú výber z diela (1965 - 1995), 2014, Bratislav - katalóg z výstavy
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/historia_uuup.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/archvzdel_hist.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/zoznam_absolventov.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/zamestnanci_hist.pdf

Kategória:Slovenskí architekti
Kategória:Urbanisti
Kategória:Osobnosti z Veľkých Kozmáloviec
Ján Kavan

**Ján Kavan** (* 31. júl 1934, Mříčná† 24. marec 2017, Bratislava) bol slovenský architekt, urbanista. Predstaviteľ Slovenskej urbanistickej školy.

Ťažiskovo sa venoval problematike mestských centier a funkčno-prevádzkovým koncepciám urbanisticko-architektonických súborov. V oblasti výskumu výrazne prispel k integrálnemu chápaniu obsahových a výrazových stránok urbanistických súborov na báze polyfunkčnosti.

Pedagogicky pôsobil v prvom aj druhom stupni štúdia, prednášal, viedol ateliérovú tvorbu a diplomový projekt so zameraním na tvorbu architektonicko-urbanistických súborov. Spracoval osnovy a metodiku výučby predmetu Zonálne štruktúry, ku ktorému pripravil aj študijnú literatúru *Zonálne štruktúry a Urbanistická tvorba* (spoluautor Filip Trnkus). Spolu s F. Trnkusom zostavil vysokoškolskú učebnicu *Urbanistický priestor*, ktorú vydala ALFA Bratislava a SNTL Praha.

Ján Kavan je súčasťou trojice urbanistov – pod skratkou AKT – uznávanej aj v zahraničí (Tibor Alexy, Ján Kavan a Filip Trnkus).

*1959Ing. arch.
*1973CSc. (PhD)
*1978docent
*1989profesor
*1985 až 1990prodekan FA SVŠT
*1993 až 1995vedúci Katedry urbanisticko-architektonických súborov FA STU

## Zdroje
* Bencová, J., Hianik, I., Winková, N.: *Emanuel Hruška a Slovenská urbanistická škola - Výber z celoživotného diela optikou troch profesorov architektov urbanistov.* SPEKTRUM STU, 1/2017, Bratislava, náklad 55 ks, ISBN 9788022746625
* Hianik, I., Winková, N.: 3 Profesori Architekti - Urbanisti Prof. Ing. arch. Tibor ALEXY, DrSc., Prof. Ing. arch. Ján KAVAN, PhD., Prof. Ing. arch. Filip TRNKUS, PhD. Vystavujú výber z diela (1965 - 1995), 2014, Bratislav - katalóg z výstavy
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/historia_uuup.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/archvzdel_hist.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/zoznam_absolventov.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/zamestnanci_hist.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/sk/dianie-na-fakulte/aktuality/prof.-ing.arch.-jan-kavan-phd..html?page_id=6391

Kategória:Slovenskí architekti
Kategória:Urbanisti
Tibor Alexy

**Tibor Alexy** (* 22. júl 1929, Padarovce – † 2. september 2018, Bratislava) bol slovenský architekt, urbanista. Predstaviteľ Slovenskej urbanistickej školy.

Pedagogicky pôsobil v rámci predmetu Vývoj stavby miest, ktorému vtlačil osobitý ráz a novodobú interpretáciu. Zameriaval sa aj na problematiku urbanistickej rekonštrukcie, kde výsledky vlastného vedeckého bádania nových teórií priamo aplikoval v tvorivej praxi. Je autorom teórie vývoja a štrukturálneho pretvárania urbánneho prostredia. Výsledky tohto skúmania sa v podobe publikácií *Rekonštrukcia sídel* a *Vývoj a premena urbanistickej štruktúry* premietli aj do študijnej literatúry a procesu vzdelávania. Viedol ateliérovú tvorbu a diplomový projekt. Osobitný bol najmä jeho prínos v oblasti metodiky ateliérovej tvorby, kde presadzoval formovanie konceptu prostredníctvom pracovného modelu.

Tibor Alexy bol súčasťou trojice urbanistov - pod skratkou AKT - uznávanej aj v zahraničí (Tibor Alexy, Ján Kavan a Filip Trnkus).

*1955Ing. arch.
*1968CSc. (PhD)
*1973docent
*1986DrSc.
*1987profesor
*1988 až 1990vedúci Katedry urbanizmu a územného plánovania FA STU
*1990 až 1993vedúci Katedry urbanisticko-architektonických súborov FA STU

## Zdroje
* Alexy, E.: Anatómia mesta. Urbanista Tibor Alexy. Rozhovory. boomboom 2022, Bratislava, 276 s. ISBN 978-80-971297-2-9 
* Bencová, J., Hianik, I., Winková, N.: *Emanuel Hruška a Slovenská urbanistická škola - Výber z celoživotného diela optikou troch profesorov architektov urbanistov*. SPEKTRUM STU, 1/2017, Bratislava, náklad 55 ks, ISBN 9788022746625
* Hianik, I., Winková, N.: 3 Profesori Architekti - Urbanisti Prof. Ing. arch. Tibor ALEXY, DrSc., Prof. Ing. arch. Ján KAVAN, PhD., Prof. Ing. arch. Filip TRNKUS, PhD. Vystavujú výber z diela (1965 - 1995), 2014, Bratislava - katalóg z výstavy
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/historia_uuup.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/archvzdel_hist.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/zoznam_absolventov.pdf
* https://www.fa.stuba.sk/buxus/docs//uu/dokum/zamestnanci_hist.pdf

Kategória:Osobnosti z Padaroviec
Kategória:Slovenskí architekti
Kategória:Urbanisti
Kategória:Laureáti Ceny Emila Belluša
Kategória:Vyučujúci na Fakulte architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Viera Strážnická

Prof. JUDr. **Viera Strážnická**, CSc., rod. **Šujanová** (* 28. december 1942, Bratislava – † 27. február 2014) bola slovenská právnička, vysokoškolská pedagogička a sudkyňa. Bola sudkyňou Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky a Európskeho súdu pre ľudské práva. Patrila medzi významných odborníkov na medzinárodné právo súkromné a obchodné. V posledných rokoch sa zaoberala právom Európskej únie a predovšetkým problematikou medzinárodnoprávnej ochrany ľudských práv.

## Životopis
Narodila sa v Bratislave. V roku 1964 úspešne absolvovala Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, kde získala titul promovaný právnik. Po ukončení štúdia nastúpila na tejto fakulte na Katedru medzinárodného práva a politiky ako asistentka. V roku 1968 získala titul doktor práv (JUDr.). V roku 1974 začala pôsobiť v Slovenskej spoločnosti pre medzinárodné právo pri Slovenskej akadémii vied. V roku 1978 obhájila kandidátsku dizertačnú prácu a získala titul kandidát vied (CSc.). O rok neskôr sa stala členkou Rozhodcovského súdu pri Česko-Slovenskej obchodnej a priemyselnej komore. V roku 1990 sa stala vedúcou Katedry medzinárodného práva a politiky. Následne pôsobila v rokoch 1991 a 1992 aj ako prorektorka Univerzity Komenského pre zahraničné vzťahy a členka Legislatívnej rady vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V roku 1992 sa stala sudkyňou Ústavného súdu Českej a Slovenskej federatívnej republiky. V rokoch 1993 a 1994 pôsobila ako poradkyňa Ústavného súdu Slovenskej republiky. V roku 1994 sa na štyri roky stala vedúcou Stálej misie Slovenskej republiky veľvyslanectva Slovenska pri Rade Európy. V tomto roku taktiež habilitovala na docentku. V období rokov 1998 až 2004 pôsobila ako sudkyňa Európskeho súdu pre ľudské práva v Štrasburgu  . V roku 2005 ju prezident Ivan Gašparovič vymenoval za profesorku v odbore ústavné právo. Pôsobila taktiež na Fakulte medzinárodných vzťahov Ekonomickej univerzity v Bratislave a na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy, pričom na tejto vysokej škole bola taktiež prorektorkou.

Jej manželom bol až do jej smrti režisér Karol Strážnický.

## Publikačná činnosť
* V. Strážnická *Európska integrácia a právo Európskej únie*, Eurokódex, 2009, ISBN 9788089447008
* V. Strážnická *Medzinárodná a európska ochrana ľudských práv*, Eurokódex, 2013, ISBN 9788089447954

## Referencie

## Externé odkazy
*Ocenenie V. Strážnickej v oblasti medzinárodných vzťahov a ľudských práv
## Zdroje
* Životopis Viery Štrážnickej do roku 1992
* Životopis Viery Štrážnickej po roku 1992

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Paneurópskej vysokej školy
Kategória:Vyučujúci na Fakulte medzinárodných vzťahov Ekonomickej univerzity v Bratislave
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Sudcovia Ústavného súdu ČSFR
Kategória:Sudcovia Európskeho súdu pre ľudské práva
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Marian Posluch

Prof. JUDr. **Marian Posluch**, CSc. (* 25. január 1945, Bratislava) je slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg, bývalý politik a bývalý sudca Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V rámci politickej činnosti pôsobil v rokoch 1990 až 1991 ako minister spravodlivosti Slovenskej republiky.

## Životopis
Narodil sa v Bratislave, kde v roku 1963 zmaturoval na gymnáziu. V roku 1968 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Ešte počas štúdia nastúpil na Mestskú prokuratúru v Bratislave ako právny čakateľ. V roku 1967 sa stal členom KSČ. V roku 1969 absolvoval rigoróznu skúšku a získal titul doktor práv (JUDr.), v ten istý rok vykonal aj justičnú skúšku a stal sa riadnym prokurátorom Mestskej prokuratúry v Bratislave. Od roku 1970 začal pôsobiť ako asistent na Katedre štátneho práva Právnickej fakulty Univerzity Komenského. V tomto roku mu po pohovore zrušili členstvo v KSČ. V roku 1978 získal titul kandidát vied (CSc.) v odbore štátne právo. V rovnakom odbore habilitoval v roku 1981 na docenta.

V roku 1990 sa stal vedúcim Katedry štátneho práva. V roku 1991 ho prezident Václav Havel menoval za profesora v odbore štátne právo. V roku 1990 sa stal poslancom Snemovne národov Federálneho zhromaždenia. 24. apríla 1991 sa stal ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Jána Čarnogurského. V tejto funkcii zotrval do 24. júna 1992, teda do konca fungovania tejto vlády. Bol členom komisií, ktoré mali za úlohu pripraviť Ústavu Slovenskej republiky (tzv. Plankova komisia) a Ústavu ČSFR (kde bol predsedom komisie). V roku 1992 sa stal sudcom Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V rokoch 1996 až 2002 pôsobil ako prodekan Právnickej fakulty Univerzity Komenského. V poslednom období pôsobil na Fakulte práva Janka Jesenského Vysokej školy v Sládkovičove.

## Publikačná činnosť
* M. Posluch *Právna kultúra a význam právnického vzdelávania v súčasnosti na Slovensku*, Právnická fakulta UK, 2002
* M. Posluch, Ľ. Cibulka *Štátne právo Slovenskej republiky*, Heuréka, 2006, ISBN 8089122310

## Referencie

## Zdroje
* Životopis Mariana Poslucha
 

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici KSČ
Kategória:Politici VPN
Kategória:Členovia KSČ/KSS
Kategória:Vylúčení z KSČ do roku 1989
Kategória:Sudcovia Ústavného súdu ČSFR
Kategória:Ministri spravodlivosti Slovenskej republiky
Kategória:Poslanci česko-slovenského Federálneho zhromaždenia
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Fakulte práva Janka Jesenského Vysokej školy Danubius
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Ivan Trimaj

JUDr. **Ivan Trimaj** (* 2. august 1934, Turčiansky Svätý Martin) je slovenský právnik. Pôsobil ako advokát a sudca Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. Neskôr bol súčasťou kancelárie prezidenta Michala Kováča. Patrí medzi odborníkov na ústavné právo a podieľal sa na tvorbe Ústavy Slovenskej republiky.

## Životopis
Narodil sa v Martine (vtedy pod názvom Turčiansky Svätý Martin). V roku 1958 úspešne absolvoval právo na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde získal titul doktor práv (JUDr.). Po ukončení štúdia začal pracovať ako advokát. Po siedmych rokoch sa presunul na úrad vlády, kde sa začal venovať tvorbe legislatívy. V priebehu Nežnej revolúcie v roku 1989 začal pôsobiť ako právny poradca novovznikajúcej Verejnosti proti násiliu. Na začiatku 90. rokov 20. storočia sa podieľal na tvorbe Ústavy Slovenskej republiky. V roku 1992 bol prezidentom Václavom Havlom vymenovaný za sudcu Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. Po zániku Česko-Slovenska začal znova pôsobiť ako advokát. Následne bol oslovený novým slovenským prezidentom Michalom Kováčom, pre ktorého začal pracovať ako riaditeľ legislatívneho odboru prezidentskej kancelárie. Po odchode Michala Kováča z funkcie bol z úradu prepustený a odišiel do dôchodku. 9. januára 2017 ho prezident Andrej Kiska vyznamenal Radom Ľudovíta Štúra I. triedy za dlhoročné mimoriadne zásluhy o rozvoj demokracie, ochranu ľudských práv a slobôd a o rozvoj práva.

## Referencie

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Sudcovia Ústavného súdu ČSFR
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Kategória:Osobnosti z Martina
Ján Vosček

JUDr. **Ján Vosček** (* 5. august 1924, Malá Franková – † november 2015) bol slovenský právnik a politik. Pôsobil ako sudca Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky.

## Životopis
Narodil sa v obci Malá Franková v okrese Kežmarok. Gymnázium už absolvoval v Nitre. V roku 1950 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Už počas štúdia začal pôsobiť na Povereníctve školstva ako tajomník dekana. V roku 1949 začal pracovať na Vysokej škole veterinárska v Košiciach. Tu pracoval ako vedúci rektorátnej kancelárie a tajomník. Keďže nebol členom KSČ, bol v roku 1959 odvolaný zo všetkých funkcii. Následne začal pracovať ako podnikový právnik v rôznych podnikoch v Košiciach. V roku 1990 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady, o niekoľko mesiacov neskôr sa stal taktiež poslancom Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za Kresťanskodemokratické hnutie. Tu sa stal členom predsedníctva a taktiež pôsobil v ústavno-právnom výbore. V roku 1992 bol vymenovaný za sudcu Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky.

## Referencie

## Zdroje
* Životopis Jána Vosčeka

Kategória:Narodenia v 1924
Kategória:Narodenia 5. augusta
Kategória:Úmrtia v 2015
Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Sudcovia Ústavného súdu ČSFR
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici KDH
Kategória:Poslanci Snemovne národov Federálneho zhromaždenia
Kategória:Osobnosti z Malej Frankovej
Klearchos z Rhégia

**Klearchos** () bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr. 
 
Sochár Klearchos pochádzal z Rhégia, činný bol pravdepodobne v  6. storočí pred Kr. Zo starovekých autorov nám o jeho sochárskom diele zanechal správu jedine grécky cestovateľ Pausanias, ktorý ho videl na akropole mesta Sparty: „*Vzadu za bohyňou umiestnenou ([[Aténa (mytológia)|Atény]]) v kovovom chráme (Chalkioikos) je svätyňa Bojovnej [[Afrodita|Afrodity]] (Areia) so starobylými drevenými sochami, aké sa môžu nájsť len medzi Grékmi. Po pravom boku kovového chrámu sa vypína socha [[Zeus|Dia]] Najvyššieho (Hypatos), najstaršia zo všetkých sôch, ktoré sú z kovu. Nebola zhotovená v celku, avšak po častiach, každý diel potom vzájomne spojili klincami, takže sa nemôžu od seba oddeliť. Sochu zhotovil rhégijský Klearchos, podľa niektorých žiak Dipoina a Skyllida, podľa iných samého Daidala.*“ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku, ale na inom mieste uvádza, že jeho učiteľom bol Korinťan Eucheiros.
 
Akropola mesta Sparty (starovekého mesta zloženého zo štvrtí *Limnai, Kynosureis, Mesoé a Pitané*) bola len nízka vyvýšenina. Na terase akropoly, severne od divadla, boli objavené zvyšky základov a stien chrámu Atény. Názov chrámu Chalkioikos vznikol pravdepodobne podľa bronzových dosiek s reliéfmi, s ktorými bol vo  vnútornej strane ozdobený.

V prípade, že ak je Pausaniovo svedectvo o technike zhotovenia tejto bronzovej sochy správne, musíme veriť, že bola z dávnych čias. Existujú totiž doklady o tom, že v Grécku sa bronz na zhotovovanie sôch používal už od konca 6. storočia pred Kr. Týchto sôch sa však zachovalo len málo, pretože bronz z nich sa počas ďalších stáročí bežne opakovane používal.
 
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ladislav Kulanga

**Ladislav Kulanga** (* 20. august 1949 – † 14. september 2020) bol slovenský chatár a nosič, pôsobiaci vo Vysokých Tatrách. 

## Životopis
Vyučil sa v Ostrave za baníka, neskôr pracoval ako vlekár a údržbár. V roku 1968 uskutočnil prvú vynášku na Zamkovského chatu a časom sa stal profesionálnym nosičom a chatárom. Najdlhšie pôsobil na Zamkovského (1982 – 1995) a Skalnatej chate (1993 – 2020), ktorú od roku 1993 rekonštruoval. Do povedomia vošiel aj zásluhou rekordne ťažkých vynášok, vďaka ktorým bol známy ako „kráľ tatranských nosičov“. Na Zamkovského chatu vyniesol 207,5 kg, na Téryho chatu 151 kg a na Zbojnícku chatu 141 kg, rekordných 211 kg zniesol zo Skalnatej chaty na stanicu lanovky Štart.

Zomrel na následky zranenia, ktoré utrpel pri páde počas vynášky na Skalnatú chatu.

## Dielo
* *Skalnatý sen* – popisuje tu svoju cestu do hôr a vzťah k noseniu.
* *Sloboda pod nákladom* – dokument Pavla Barabáša

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti Vysokých Tatier
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí horolezci
Alxénor

**Alxénor** () môže byť:
* v gréckej mytológii héros z mesta Teos, pozri Alxénor (mytológia)
* grécky sochár v 5. stor. pred Kr., pozri Alxénor (sochár)
Slovenská železná cesta

**Slovenská železná cesta** (skratka SŽC) je kultúrna trasa spájajúca miesta ťažby železných rúd, výroby a spracovania železa a ďalších kovov. Je súčasťou Stredoeurópskej železnej cesty, jednej z kultúrnych trás registrovaných Európskym inštitútom kultúrnych trás so sídlom v Luxemburgu, čo je technický orgán Rady Európy. Organizačne ju zastrešuje občianske združenie „Slovenská železná cesta“ so sídlom v Slovenskom technickom múzeu v Košiciach, ktoré na projekte participuje. Slovenská železná cesta (SŽC) úzko spolupracuje so Slovenskou banskou cestou (SBC).

## Lokality
Slovenská železná cesta spája miesta súčasnej alebo bývalej ťažby a spracovania železa a ďalších kovov. K takýmto významným miestam sa zaraďujú Košice a okolie (Košické Hámre), Medzev, Jasov, Štós, Smolník, Prakovce, Gelnica, Rožňava, Betliar, Nižná Slaná, Vlachovo, Dobšiná, Stratená, Tisovec, Sirk - Červeňany, Štítnik, Pohorelská Maša, Podbrezová, Brezno, Hronec, Jarabá, Ľubietová, Banská Štiavnica, Kremnica, Banská Bystrica, Špania Dolina, Staré Hory atď.

## Referencie


## Pozri aj
* Stredoeurópska železná cesta
* Slovenská banská cesta
* Gotická cesta

## Literatúra
* Kunhalmi G.; *Slovenská železná cesta*, Halo TU, 2009/2010, č.4. s. 11
* Malák L., *Projekt Európskej železnej cesty aj na Slovensku*, Košický denník, 31. mája 1999

## Externé odkazy
* zeleznacesta.skoficiálna stránka

Kategória:Turistické trasy na Slovensku
Európsky inštitút kultúrnych trás

**Európsky inštitút kultúrnych trás** () je neziskové združenie so sídlom v Luxemburgu, ktorého cieľom je ako technický orgán pomáhať Rade Európy v zriaďovaní Európskych kultúrnych trás.

Bol zriadený v roku 1998 a jeho úlohou je:
* posudzovať žiadosti o nové projekty,
* sledovať aktivity v danej oblasti a koordinovať prácu partnerských organizácií,
* šíriť a archivovať informačné dokumenty.

## Referencie


## Pozri aj
* Kultúrna trasa Rady Európy

## Externé odkazy
* culture-routes.net oficiálna stránka
* Kultúrne trasy Rady Európy.pdf

Kategória:Rada Európy
Kategória:Kultúrne dedičstvo
Kategória:Kultúrna politika Európskej únie
Kategória:Turistika v Európe
Kategória:Organizácie založené v 1998
Stredoeurópska železná cesta

**Stredoeurópska železná cesta** () spája miestne železné cesty a jednotlivé inštitúcie a miesta, významné pre kultúrne dedičstvo priemyslu železa a ocele. Deklaruje sa ako medzinárodný veľvyslanec histórie, kultúry a tradície železiarstva v Strednej Európe. Stredoeurópska železná cesta bola v roku 2007 uznaná za Kultúrnu trasu Rady Európy.
 
## Inštitúcie
náhľad|Mapa Stredoeurópskej železnej cesty
Legenda mapy

#Die Steirische Eisenstraße, Eisenerz / Museumsverbund Steirische Eisenstraße, Trofaiach / Geschichte-Club ALPINE, Leoben-Donawitz / Arbeitsgemeinschaft Österreichische Eisenstraße
#Radwerk IV in Vordernberg, Leoben / Marktgemeinde Vordernberg, Vordernberg / Montanhistorischer Verein Österreich (MHVÖ), Leoben-Donawitz
#Verein Kulturpark Eisenstraße-Ötscherland, Ybbsitz
#Verein *Eisenstraße Oberösterreich*, Steinbach an der Steyr
#Montangeschichtlicher Verein *Norisches Eisen*, Hüttenberg
#Norisch-Pannonische Eisenstraße, Eisenstadt
#Országos Magyar Bányászati és Kohászati Egyesület (OMBKE), Budapest / Műszaki és Természettudományi Egyesületek Szövetsége (MTESZ), Budapest / Öntödei Múzeum, Budapest
#Kohászati Múzeum, Miskolc
#Magyar Olajipari múzeum, Zalaegerszeg
#Erdélyi Magyar Műszaki Tudományos Társaság (EMT - Societatea Tehnico-Ştiinţifică Maghiară din Transilvania), Cluj-Napoca
#Universitatea Eftimie Murgu, Reșița
#Arbeitsgemeinschaft Bayerische Eisenstraße, Amberg
#Technické muzeum, Brno
#Stowarzyszenie Inżynierów i Techników Przemysłu Hutniczego (SITPH), Katowice 
#Slovenská železná cesta, Košice  / Slovenské technické múzeum, Košice
#Slovenské banské múzeum, Banská Štiavnica
#Museum Ravne na Koroskem, Ravne na Koroskem

## Referencie


## Pozri aj
* Slovenská železná cesta
* Gotická cesta
* Slovenská banská cesta

## Literatúra
* Kunhalmi G., *Železná cesta – jedna z kultúrnych ciest Európy*,  proceedings from seminar „Prírodné a kultúrne dedičstvo Abova“, str. 68-74., jún 2008, Košice
* Kunhalmi G.; *Slovenská železná cesta*,  Halo TU, 2009/2010, č.4. s. 11
* Malák L., *Projekt Európskej železnej cesty aj na Slovensku*, Košický denník, 31. mája 1999
* Lobodová D., *Stredoeuropská železná cesta*, Montanrevue, II.č.2./jún 2009, s. 11

Kategória:Turistické trasy v Európe
Apoštolský vikariát Južnej Arábie

**Apoštolský vikariát Južnej Arábie** je apoštolský vikariát latinskej (rímskokatolíckej) cirkvi, ktorý sa nachádza v Spojených arabských emirátoch a zahŕňa aj celé územie Jemenu a Ománu. Jeho súčasným apoštolským vikárom je Paul Hinder, OFMCap. 

## Referencie

Kategória:Apoštolské vikariáty
Južná Arábia
Južná Arábia
Južná Arábia
Vladimír Husák

Ing. arch. **Vladimír Husák**, CSc. (* 23. október 1944, Moskva) je slovenský architekt, ktorý sa dlhodobo venuje téme technických pamiatok a priemyselného dedičstva.

Je synom slovenského komunistického politika Gustáva Husáka a jeho prvej manželky, významnej slovenskej režisérky Magdy Husákovej-Lokvencovej.

Vo svojej práci vyzdvihuje význam formovania priemyselnej epochy na Slovensku pre hospodársky aj technický vývoj Európy, čo však, v radoch verejnosti a najmä vlastníkov, je stále hlboko podceňované z dôvodu neznalosti.

## Publikácie
* HUSÁK, Vladimír. *K nanebovzatiu pivovaru Stein*. In: Projekt. ISSN 1335-2180, 2014, roč. LVI, č. 2, s. 44 - 51.
* HUSÁK, V. *Technické pamiatky priemyselnej architektúry*. In: GREGOROVÁ, J. - GREGOR, P. Prezentácia architektonického dedičstva II. Bratislava : Perfekt, 2008. ISBN 978-80-8046-394-6. s. 146  - 158.
* HUSÁK, Vladimír. *Industriálne dielo – fenomén vedy a umenia : Priemyselné pamiatky, problém hodnoty a obsah štruktúry kultúrnych hodnôt historickej industriálnej architektúry.* In: Umenie na Slovensku v historických a kultúrnych súvislostiach 2008 : vedecká konferencia 22.-23.10.2008, Trnava. Trnava : Ben&M, 2009. ISBN 987-80-970246-0-4. s. 41-57.
* HUSÁK, V. *Metodické prístupy k dokumentácii priemyselnej architektúry, jej záchrany, prezentácie a využitia.* In: PATSCHOVÁ, M. Metodológia obnovy architektonického dedičstva. Bratislava : Slovenská technická univerzita, 2000. ISBN 80-227-1446-1. s. 152 – 156.
* HUSÁK, Vladimír. *Návrh systému výskumu, dokumentácie, ochrany, prezentácie a využitia objektov historických zariadení hutníckej výroby a ich stôp v teréne.* Júl - október 1996. Zdroj: Archív PÚ SR, Bratislava, označenie: T4128/a.

## Referencie


Kategória:Slovenskí architekti
Kel kučeravý

**Kel kučeravý** (iné názvy: **kučeravý kel**, **kapusta obyčajná kučeravá**, **kel kadernatý**, **kučeravá kapusta**, **kapusta kučeravá**) môže byť slovenský názov pre taxóny:

**Brassica oleracea* convar. *acephala* (t.j. *Brassica oleracea* var. *viridis* [v najužšom zmysle] + var. *sabellica* + var. *selenisia* + var. *palmifolia* + var. *medullosa* + prípadne var. *gongylodes*), pozri pod kapusta obyčajná
**Brassica oleracea* var. *viridis* (v najužšom zmysle) + var. *sabellica* + var. *selenisia* + var. *palmifolia*, pozri listový kel, kel kučeravý (sabellica), Brassica oleracea var. selenisia a kel palmový
**Brassica oleracea* var. *sabellica* (buď bez alebo vrátane *Brassica oleracea* var. *selenisia*), pozri kel kučeravý (sabellica) (a prípadne aj Brassica oleracea var. selenisia)
*nesprávne: listový kel (*Brassica oleracea* var. *viridis* v najužšom zmysle)

## Referencie
Zelená kapusta

**Zelená kapusta** alebo **zelený kel** alebo **kel zelený** môže byť kel kučeravý, a to:

* v užšom zmysle (konkrétne: *Brassica oleracea* var. *sabellica*, najmä zelenej farby), pozri kel kučeravý (sabellica)
* alebo v širšom zmysle (konkrétne: *Brasssica oleracea* convar. *acephala*, t.j. typicky najmä *Brassica oleracea* var. *sabellica* + *Brassica oleracea* var. *viridis* + *Brassica oleracea* var. *medullosa*), pozri pod kapusta obyčajná

**Zelená kapusta** môže byť aj zelená biela hlávková kapusta

## Pozri aj
*kel kučeravý

## Referencie
Alxénor (sochár)

náhľad|120px|Náhrobná stéla z Orchomenu, autor: Alxénor, cca 500 pred Kr.
**Alxénor** () bol grécky sochár na prelome 6. a 5. storočia pred Kr.
 
Alxénor, grécky sochár z ostrova Naxos, bol činný pravdepodobne na rozhraní 6. a 5. storočia pred Kr. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaná náhrobná stéla s reliéfom muža so psom, objavená v roku 1919  v archeologickej lokalite boiótskeho mesta Orchomenos. Poškodený nápis náhrobnej stély hlása: 

::- text v starogréčtine

Túto náhrobnú stélu, datovanú do roku 500 pred Kr., možno obdivovať v Národnom archeologickom múzeu v Aténach. Sochárovi sa tu podarilo veľmi zručne zobraziť siluetu muža v chitóne opretého o palicu, ktorý svojmu psovi ponúka kobylku. Dielo je zhotovené v archaickom štýle, je jemne spracované, ale trochu málo životné. Náhrobný nápis zosnulého sa nezachoval.
 
## Referencie a bibliografia

 

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Milan Hanzel

JUDr. **Milan Hanzel**, CSc. (* 21. apríl 1947, Košice – † 22. november 2008, Bratislava) bol slovenský právnik, sudca, prokurátor a politik. 15. marca 1994 sa stal ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Jozefa Moravčíka. Od 1. februára 1999 do konca januára 2004 pôsobil ako generálny prokurátor Slovenskej republiky.

## Životopis
Narodil sa v Košiciach, kde aj študoval na strednej škole. V roku 1970 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1971 sa stal justičným čakateľom. V období od roku 1972 až do 1989 vykonával sudcovskú prax na vojenských obvodných súdoch. Po vykonaní rigoróznej skúšky v roku 1974 získal titul doktor práv (JUDr.). Od roku 1984 začal pôsobiť ako externý pedagóg na Katedre trestného práva, kriminalistiky a kriminológie Právnickej fakulty Univerzity Komenského. Pedagogickej činnosti sa venoval do roku 1988, kedy získal titul Kandidát vied (CSc.). V roku 1989 sa stal predsedom Vyššieho vojenského súdu v Trenčíne. Od roku 1992 začal pôsobiť na Ministerstve spravodlivosti Slovenskej republiky ako štátny tajomník. Súčasne pracoval v poradnej komisii ústavno-právneho výboru Slovenskej národnej rady. 15. marca 1994 bol vymenovaný za ministra spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Jozefa Moravčíka. Po odchode z funkcie ministra 13. decembra 1994 sa vrátil do funkcie sudcu vojenského súdu, keď pôsobil ako podpredseda Vojenského obvodného súdu v Bratislave. V roku 1996 začal pôsobiť v Legislatívnej komisii Slovenskej advokátskej komory a súčasne v Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied. V decembri 1998 sa stal prokurátorom Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky, kde začal vykonávať funkciu prvého námestníka generálneho prokurátora. 18. januára 1999 ho poslanci parlamentu zvolili za generálneho prokurátora Slovenskej republiky. O deň neskôr ho predseda parlamentu Jozef Migaš vymenoval do tejto funkcie s účinnosťou od 1. februára 1999. Vo funkcii generálneho prokurátora zotrval do konca januára 2004. 22. novembra 2008 zomrel v nemocnici v Bratislave, kde podľahol zraneniam, ktoré utrpel potom, čo ho privalil strom v lese pri obci Bodíky v okrese Dunajská Streda.

Až do svojej smrti bol ženatý za bývalú sudkyňu Najvyššieho súdu SR a bývalú členku Súdnej rady SR Idu Hanzelovú. Na počesť Milana Hanzela sa koná každoročne futsalový turnaj, ktorý organizuje Učená právnická spoločnosť a Generálna prokuratúra Slovenskej republiky pod názvom *Memoriál Milana Hanzela*.

## Referencie

## Zdroje
* Životopis Milana Hanzela

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Ministri spravodlivosti Slovenskej republiky
Kategória:Politici SDĽ (1990)
Kategória:Osobnosti z Košíc
Kategória:Generálni prokurátori (Slovensko)
Kategória:Štátni tajomníci Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky
Kunka červenobruchá

**Kunka červenobruchá** (iné názvy: **kunka obyčajná**, **kunka nížínná**; zastarano: *kunec ohnivý*, *kuňka ohnivá*, *kunka ohnivá*; ) je európsky druh žaby z čeľade kunkovité. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kunka červenobruchá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.

## Opis
Je veľká 4,5 až 5 cm. Má plochý tvar. Vrchná časť tela má tmavosivú až čiernu farbu a je posiata zaoblenými bradavicami s čiernymi škvrnami. Niektoré jedince sa vo vegetácii kamuflujú aj zeleným sfarbením a škvrnami. Bruško je oranžové prípadne červené s veľkými čiernymi škvrnami s početnými malými bielymi bodkami.

## Rozšírenie
Areál rozšírenia je smerom od západného Nemecka po pohorie Ural. Severne od Fínskeho zálivu po Veľký Kaukaz.

## Výskyt a stav na Slovensku
Je to charakteristický nížinný druh žaby. Žije do , výnimočne do  (650m Silická planina). Zimuje mimo vodné prostredie pod kameňmi, v koreňoch a pod. Od apríla do mája sa pári. Ekosozologický status od roku 2001 *LR:cd* - menej ohrozený.

## Správanie
Je aktívna najmä počas dňa, keď sa zdržiava vo vode a loví hmyz. Ak je v noci vysoká vlhkosť tak loví aj na súši. Od októbra do apríla hibernuje v blate. Pri ohrození sa ohne a vystaví sfarbené bruško (). Aj napriek tomuto správaniu a toxickej pokožke je potravou pre viacerých predátorov.

Samce vábia samice za súmraku. Rozmnožujú sa od mája do septembra. Kladie cca 300 vajec z ktorých sa do jesene stanú žubrienky. Dospieva po troch rokoch, dožíva sa dvanástich.

## Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 300 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Kunka červenobruchá je druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje v 80 územiach európskeho významu. Je zaradená aj do Bernského dohovoru (Príloha II) a smernici o biotopoch (Príloha II a IV).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Kunkovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Živočíchy európskeho významu
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Ladislav Košťa

Doc. JUDr. **Ladislav Košťa**, CSc. (* 2. február 1929, Košice – † 19. mája 2017) bol slovenský právnik, advokát a politik. 12. decembra 1989 sa stal prvým ponovembrovým ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky a tým bol tak vo vláde Milana Čiča, ako aj v následnej vláde Vladimíra Mečiara.

## Životopis
Narodil sa a vyrastal v Košiciach, kde aj študoval na gymnáziu. Patril medzi zakladateľov umeleckého súboru Lúčnica. V roku 1952 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V tom istom roku po vykonaní rigoróznej skúšky získal titul doktor práv (JUDr.). Po skončení štúdia začal pôsobiť v Ústave štátu a práva SAV. V období od roku 1952 do 1969 bol riaditeľom tohto ústavu. V roku 1965 habilitoval na docenta v odbore správne právo. Podarilo sa mu taktiež absolvovať postgraduálne štúdium politológie vo Francúzsku. V roku 1968 sa stal hosťujúcim profesorom porovnávacieho práva *Medzinárodnej fakulty pre porovnávacie právo* v Štrasburgu. V tom istom roku sa stal členom *Akadémie pre porovnávacie právo* v talianskej Florencii. Aktívne podporoval zmeny súvisiace s Pražskou jarou. Zaoberal sa otázkami ľudských práv a podieľal sa na prípravách zákona o československej federácii. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska naďalej podporoval myšlienky Pražskej jari, vďaka čomu ho podporovatelia týchto myšlienok presadili ako vedúceho tajomníka ÚV Národného frontu Slovenskej socialistickej republiky. So začiatkom normalizácie stratil zamestnanie. To isté sa stalo aj jeho manželke Jarmile, ktorá pracovala ako televízna hlásateľka. Do politického života sa vrátil po revolúcii v novembri 1989. Najprv sa stal ministrom spravodlivosti vo vláde Milana Čiča národného porozumenia. Vo funkcii ministra spravodlivosti zotrval aj v nasledujúcej vláde Vladimíra Mečiara, ktorá svoju činnosť ukončila 22. apríla 1991. V roku 1990 bol zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady za Verejnosť proti násiliu. Po odchode z politiky sa stal advokátom so zameraním na medzinárodné obchodné a finančné právo.

Ústav pamäti národa eviduje pod údajmi *Ladislav Košťa, nar. 02.02.1929* dva záznamy. Pod registračným číslom 12581 sa nachádza osoba s krycími menami *Láďa* a *Docent*, ktorá je evidovaná ako agent. Pod registračným číslom 37107 sa nachádza osoba s krycím menom *Mirel*, ktorá je evidovaná v kategórii preverovaná osoba a signálny zväzok. Pod kategóriou agent sú podľa Ústavu pamäti národa osoby, ktoré je možné považovať za vedomých spolupracovníkov.

## Poznámky


## Referencie

## Zdroje
* Životopis Ladislava Košťu

 

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici KSČ
Kategória:Politici VPN
Kategória:Ministri spravodlivosti Slovenskej republiky
Kategória:Agenti ŠtB
Kategória:Osobnosti z Košíc