open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kyjovská planina

**Kyjovská planina** je geomorfologická časť podcelku Vihorlat vo Vihorlatských vrchoch. Zaberá západnú polovicu centrálnej časti pohoria a jej najvyšší vrch Čop dosahuje . 

## Polohopis
Územie sa nachádza v západnej časti podcelku a zaberá pás napriek celým pohorím. Severný okraj planiny nadväzuje na Beskydské predhorie a jeho podcelok Humenské podolie, na severozápade pokračuje pohorie podcelkom Humenské vrchy a jeho časťou Krivoštianka. Južný okraj lemuje Podvihorlatská pahorkatina, patriaca do Východoslovenskej pahorkatiny a východným smerom pokračuje podcelok Vihorlat časťou Vihorlatská hornatina. 

Planina zasahuje na územie Prešovského a Košického kraja a okresov Humenné a Michalovce. Centrálna, východná a severná časť územia patrí do Vojenského obvodu Valaškovce. Severne sa zvažujúce svahy a doliny odvádzajú vodu do rieky Cirochy, západnú časť odvodňujú prítoky Laborca a z južnej smeruje voda do Zemplínskej šíravy. Medzi najvýznamnejšie vodné toky patrí Kamenica a Ptava a ich prítoky v severnej časti, Kamenný potok v strednej a Sokolský a Jovsiansky potok vo východnej časti.

## Chránené územia
Severovýchodný okraj planiny patrí do Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat. Osobitne chránenými územiami sú PP Kamienka, PR Viniansky hradný vrch, PR Vinianska stráň, NPR Jovsianska hrabina a NPR Kyjovský prales.

## Turizmus
Táto časť Vihorlatských vrchov je z veľkej časti turistom neprístupná. Atraktívnou je juhozápadný okraj poblíž Zemplínskej šíravy v okolí Vinného, kde je Vinianske jazero, stojí Viniansky hrad a pobrežie vodnej nádrže lemujú rekreačné osady. V tejto oblasti je niekoľko značených turistických trás. 

### Turistické trasy
*  zeleno značený chodník od Vinianskeho jazera cez Kalužu do Hôrky
*  modro značený chodník z Porúbky cez Vinné do osady Hôrka
*  žlto značený chodník z Trnavy pri Laborci na Viniansky hrad a popri Vinianskom jazere na Senderov a do Hôrky

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Vihorlat (geomorfologický podcelok)
* Geomorfologické členenie Slovenska

Kategória:Vihorlatské vrchy
Kategória:Hornatiny na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Antonín Basler

Mons. Mgr. **Antonín Basler** (* 16. február 1956, Šumperk) je moravský rímskokatolícky duchovný, pomocný biskup a kancelár olomouckej arcidiecézy.

## Život
### Pôvod a rodina
Narodil sa ako štvrté dieťa Antonínovi a Anne Baslerovým. Má tri staršie sestry - Mariu, Annu a Jiřinu. Svoje detstvo a mladosť prežil v Olšanoch pri Šumperku. Kňazstvo v jeho rodine malo dlhoročnú tradíciu. Jeho strýko Henrich Basler (19171984) bol tiež kňaz a neskôr predstavený malého kapucinského kláštora neďaleko obce Mariánská. Za komunistického režimu bol poslaný na stanicu v Rude nad Moravou strúhať klady obojručným nožom, zničil si tu zdravie a následkom toho zomrel.

### Kariéra
Po základnej škole absolvoval v Šumperku Strednú železničnú školu, odbor elektrická trakcia a koľajové vozidlá v železničnej doprave (19711975). Pri Česko-slovenských štátnych dráhach pracoval ako technik rok pred dvojročnou základnou vojenskou službou a tiež rok po jej ukončení.

V roku 1979 nastúpil k päťročnému štúdiu na Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Litoměřiciach. Dňa 30. júna 1984 bol v olomouckej katedrále svätého Václava biskupom Josefom Jaroslavom Vranom vysvätený za kňaza. Od vysvätenia bol do roku 1990 farským vikárom v Luhačoviciach, od roku 1990 do roku 1999 farárom vo Vizoviciach a administrátorom v Hornej Lhote, od roku 1993 aj dekanom vizovického dekanátu. V roku 1999 sa stal farárom farnosti sv. Michala v Olomouci a od roku 2003 aj administrátorom farnosti Bystročice. V roku 1999 bol tiež menovaný sídelným kanonikom Metropolitnej kapituly pri sv. Václavovi v Olomouci a v roku 2000 kancelárom kúrie olomouckej arcidiecézy.

### Biskup
K 1. júlu 2017 bol uvoľnený z funkcie farára a administrátora a bol menovaný za člena liturgickej komisie a za člena subkomisie pre sakrálne umenie Olomouckej arcidiecézy. Dňa 5. júla 2017 ho pápež František menoval titulárnym biskupom diecézy Vaga v dnešnom Tunisku a olomouckým pomocným biskupom. Biskupské svätenie prijal 14. októbra 2017. Dňa 1. októbra 2017 bol menovaný generálnym vikárom olomouckej arcidiecézy. Dňa 3. decembra 2017 bol zvolený dekanom Metropolitnej kapituly pri sv. Václavovi v Olomouci, s účinnosťou od 1. januára 2018.

## Osobný biskupský znak
V modrom štíte medzi striebornými krídlami vztýčený plamenný meč prevýšený hviezdou, oboje zlaté. Štít podložený procesným krížom, nad ním hodnostný zelený klobúk so šiestimi strapcami po stranách. Pod štítom strieborná páska s čiernym heslom SKRZA NEHO, S NÍM A V ŇOM.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Českí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Českí rímskokatolícki biskupi
Kategória:Kanonici
Kategória:Osobnosti zo Šumperka
Ida Rapaičová

**Ida Rapaičová** (* 22. august 1943, Bratislava) je slovenská herečka, dablérka, vysokoškolská pedagogička a recitátorka.

## Životopis
[náhľad|Ida Rapaičová počas prednesu Cyrilometodiády ([Ján Hollý (spisovateľ)|Ján Hollý), Devín 2016]]
Rapaičová v roku 1963 študovala klavírnu hru na konzervatóriu v Bratislave a v roku 1967 absolvovala štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po ukončení štúdia začala pôsobiť ako členka činohry Novej scény v Bratislave.

Účinkovala vo viacerých známych filmových a televíznych seriáloch, vrátane *Neprebudený* (1965), *[[Pacho, hybský zbojník]]* (1975), *[[Ťapákovci (film)|Ťapákovci]]* (1977), *Chrobák v hlave* (1983), *Smrť s fotografiou* a v televíznych seriáloch ako napríklad *Leto s Katkou* (1975) či *Odsúdené* (2009).

Je známa aj vďaka nedeľným televíznym päťminútovkám *Chvíľka poézie*, kde recitovala poéziu.
[náhľad|S [Jozef Šimonovič|Jozefom Šimonovičom pri spomienke na Evu Kristínovú v myjavskej Matici slovenskej, podujatie k Roku slovenských žien]]
V rokoch 1994 až 1998 Rapaičová pôsobila ako poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky za stranu s názvom Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko (HZDS). Po odchode z politiky sa vrátila k herectvu.

Rapaičová získala v roku 2013 od prezidenta SR, Ivana Gašparoviča, ocenenie Pribinov kríž II. triedy, za mimoriadny prínos v oblasti kultúry.

V júni 2025 bola ocenená Mimoriadnou cenou za celoživotné dielo a mimoriadny prínos kultúre na Slovensku a zároveň získala titul Slovenka roka 2025 v kategórii umenie a kultúra.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Slovenské divadelné herečky
Kategória:Slovenské dabingové herečky
Kategória:Slovenské filmové herečky
Kategória:Slovenské televízne herečky
Kategória:Slovenské političky
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Laureáti Pribinovho kríža II. triedy
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Ľudovít Haan

**Ľudovít August Jaroslav Haan** (; * 13. august 1818, Šamšon† 12. august 1891, Békešská Čaba) bol slovenský evanjelický farár, uhorský historik a člen Uhorskej akadémie vied.

Študoval na nižšom seniorátnom gymnáziu v Poľnom Berinčoku (Mezőberény) v rokoch 1829 – 1834, neskôr v rokoch 1834 – 1839 na evanjelickom kolégiu v Prešove. V roku 1841 študoval na univerzitách v Jene a Berlíne. V roku 1849 bol zvolený za farára v Nadlaku, kde pôsobil do roku 1855. Po smrti svojho otca Jána Haana, ktorý bol farárom v Békešskej Čabe, bol povolaný za farára na otcove miesto. Od roku 1877 je zvolený za člena Uhorskej akadémie vied. Popri povolaní farára sa venuje vedeckej činnosti historika. 

## Dielo
* *Pamětnosti B. Čabanské, ku stoletní památce tamějšího starého evanjelického chrámu*, 1845
* *Pametnosti Békeš-Čabanské*, 1866, rozšírené vydanie publikácie z roku 1845
* *Dějepis starého a nového Nadlaku*, 1853, spoločne s Danielom Zajacom
* *Békés vármegye hajdana* (Dávňajšok Békešskej stolice), 1871 

## Referencie

## Externé odkazy
* Historik Ľudovít Haan - emblematická osobnosť slovenskej dolnozemskej society

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Uhorskí historici
Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Uhorskí evanjelickí kňazi
Kategória:Členovia Uhorskej akadémie vied
Kategória:Maďarské osobnosti slovenského pôvodu
Goban (hracia doska)

náhľad|Goban
náhľad|Goban
**Goban** () je názov dosky, ktorá pôvodne vznikla pre hru Go, a ktorá môže slúžiť na množstvo ďalších hier. Skladá sa z 18×18 rovnakých štvorcových polí, ale kamene (čierne a biele) sa pokladajú na priesečníky, ktorých je 19×19. Existujú aj menšie *gobany* s 13×13 a 9×9 priesečníkmi. V minulosti sa používala doska s hracou plochou 17x17 priesečníkov. *Goban* na hranie piškvoriek a renju má rozmery 15x15 priesečníkov. Čínske dosky sú zvyčajne štvorcové, japonské a kórejské dosky sú na výšku mierne dlhšie než na šírku aby vyzerali ako štvorec pri pozeraní z pozície sediaceho hráča.

Deväť priesečníkov, ktoré sa v japončine nazývajú hviezdy (japonsky: 星 - hoši), je na *gobane* zvýraznených čiernymi bodkami - tieto body sa používajú na lepšiu orientáciu a takisto aj pri hre s hendikepom (na tieto miesta sa umiestňujú hendikepové kamene).

Tradičný japonský *goban* má zvyčajne tieto rozmery:

(1 šaku = 100 bu = 303 mm)

## Hry na gobane
* Go
* Gomoku, s istými výhradami Piškvorky, Renju, Šesťtvorky
* Ninuki (piškvorky s braním)
* Inersei

Kategória:Go
Kukuričný škrob

náhľad|Kukuričný škrob v práškovej podobe
náhľad|Maizena, príklad kukuričného škrobu

**Kukuričný škrob** je kukuričná škrobová múčka.

## História
Do roku 1851 sa kukuričný škrob používal predovšetkým na škrobenie bielizne a na iné priemyselné využitie. Metóda výroby čistého kulinárskeho škrobu z kukurice bola patentovaná Johnom Polsonom z Brown & Polson v Paisley v Škótsku v roku 1854. Toto bolo predávané ako „Patentovaná kukuričná múka“. Brown & Polson boli výrobcovia mušelínu, ktorí vyrábali škrob na bielizeň pre priemysel šálov *Paisley* a stali sa najväčšími výrobcami škrobu v Spojenom kráľovstve.

## Využitie
Hoci sa kukuričný škrob väčšinou používa na varenie a ako predmet pre domácnosť, používa sa na mnohé účely i v niekoľkých priemyselných odvetviach, od jeho použitia ako chemickej prísady do určitých produktov až po liečebnú terapiu určitých chorôb.

### Kulinárske použitie
Kukuričný škrob sa používa ako zahusťovadlo v tekutých potravinách (napr. polievka, omáčka, puding), zvyčajne zmiešaním s kvapalinou s nižšou teplotou za vzniku pasty alebo kaše. Niekedy sa uprednostňuje pred samotnou múkou, pretože tvorí skôr priesvitnú než nepriehľadnú zmes. Keď sa škrob zahreje na 95 °C, molekulové reťazce sa rozpletú, čo im umožní zraziť sa s inými škrobovými reťazcami za vzniku sieťky, ktorá zahustí kvapalinu. Pokračujúcim varom sa však molekuly rozbijú a kvapalina sa zriedi.

Kukuričný škrob je zvyčajne zahrnutý ako protihrudkujúca látka v práškovom cukre.

Bežnou náhradou je marantový škrob, ktorý nahrádza rovnaké množstvo kukuričného škrobu.

Výrobcovia potravín znižujú výrobné náklady pridávaním rôznych množstiev kukuričného škrobu do potravín, napríklad do syrov a jogurtov.

Kuracie nugety s tenkou vonkajšou vrstvou kukuričného škrobu umožňujú zvýšenú absorpciu oleja a chrumkavosť po posledných fázach vyprážania.

## Výroba
Kukurica sa lúhuje 30 až 48 hodín, čím sa mierne prekvasí. Zárodok sa oddelí od endospermu a tieto dve zložky sa melú oddelene (stále namočené). Potom sa z každého odstráni škrob premytím. Škrob sa oddeľuje od kukuričného výluhu, obilných klíčkov, vlákniny a kukuričného lepku väčšinou v hydrocyklónoch a odstredivkách a potom sa suší. Tento proces sa nazýva mokré mletie. Nakoniec môže byť škrob modifikovaný na špecifické účely.

## Riziká
Rovnako ako mnoho iných práškov, kukuričný škrob je náchylný na výbuchy prachu. Predpokladá sa, že prehriatie prášku na báze kukuričného škrobu – napriek varovaniam na obale, ktoré naznačujú, že materiál je horľavý – iniciovalo 27. júna 2015 výbuch Formosa Fun Coast na Taiwane.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Prísady do jedla
Mravčí potok

**Mravčí potok** je potok v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Stropkov. Je pravostranným prítokom vodného toku Brusnička v povodí Ondavy. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v  v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v lesnom extraviláne na svahu lesa aj pasienka Kriaky v severovýchodnom kúte územia mesta Stropkov v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadojužným smerom lesným extravilánom mesta Stropkov úpätím lesa a pasienka Kriaky, mení smer na juh, v  priberá pravostranný bezmenný prítok v suchom období bez vody, priteká na obecnú hranicu medzi Stropkovom a obcou Kolbovce a tečie po tejto hranici. V  priberá ľavostranný bezmenný prítok tiež v suchom období bez vody, preteká cez les a vrch Mravčí kopec s , v  priberá pravostranný bezmenný prítok, pravým brehom obmýva les Hlboké, v  tečie po obecnej hranici medzi Kolbovcami a obcou Brusnica, v  opúšťa obecnú hranicu a tečie zmiešaným lesným extravilánom a poľnohospodárskym extravilánom obce Brusnica, pravým brehom obmýva úpätie pasienka a lesa Zabuková debra, ľavým brehom obmýva les Vyšná roveň. V  ústi do vodného toku Brusnička ako jej pravostranný prítok. Vodný tok Brusnička ďalej ústi do Ondavy. Pramení a preteká na území mesta Stropkov, ďalej tečie po hranici územia obce Kolbovce a ústi na území obce Brusnica v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve lesa a vrchu *Mravčí kopec*, cez územie ktorého preteká. Názov lesa a vrchu motivoval výskyt *drobného blanokrídleho hmyzu z čeľade Formicoidea* čiže mravce. Nemožno celkom vylúčiť ani pôvod z osobného mena *Mravec*. Z prvého člena dvojslovného toponyma *Mravčí kopec* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Mravčí potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Mravčí potok bolo štandardizované v roku 1990. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Mravčí potok je jedinečným názvom (marec 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vodné toky v okrese Stropkov
Kategória:Stropkov
Kategória:Kolbovce
Brusnica
Veža (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

**Veža** () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Remetské Hámre, približne  južne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa na severovýchode strednej časti Vihorlatské vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Vihorlatská hornatina. Leží v Košickom kraji, v okrese Sobrance a na katastrálnom území obce Vyšná Rybnica. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované Zemplínske Hámre a severovýchodne ležiaca Kolonica, severne sa nachádza Snina, východne Ladomirov, juhovýchodne Strihovce a južne Remetské Hámre. Územie je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.

## Opis
Veža leží nad Morským okom, v rázsoche, vybiehajúcej juhozápadne z hlavného hrebeňa medzi Sninským kameňom () a Nežabcom (). Východne sa nachádza Strihovská poľana (), Fedkov () a Diel (), severne Nežabec (), Kameň () a Magurica (), západne Sninský kameň (), Čop (), Divá (), Motrogon (), Tŕstie (), Vihorlat () a Múr () a južne Lysák (), Roh (), Diel () a Jaseňovský vrch (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo severných a západných svahov odvádza potok Okna a z južných jej prítok Krivec. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vzhľadom na nadmorskú výšku vidieť len okolité vrcholy Vihorlatských vrchov.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z Remetskej doliny alebo odbočením z  červeno značenej hrebeňovky, vedúcej zo Sninského kameňa cez Nežabec do Strihovského sedla.

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Vihorlat (geomorfologický podcelok)
* Vihorlatská hornatina
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Vyšná Rybnica
Poprava 42 nemeckých vojnových zajatcov vojakmi Červenej armády v Devínskej Novej Vsi

**Poprava 42 nemeckých vojnových zajatcov vojakmi [[Červená armáda|Červenej armády]] v [[Bratislava – mestská časť Devínska Nová Ves|Devínskej Novej Vsi]]** je vojnový zločin spáchaný 10. júna 1945. Udalosť sa udiala počas transportu nemeckých vojnových zajatcov do Sovietskeho zväzu a počas komunistickej vlády bola tabuizovaná. V roku 2008 bol na mieste udalosti postavený pamätník.

## Priebeh udalostí
Mesiac po skončení druhej svetovej vojny vlak prevážal zajatých nemeckých vojakov do táborov v Sovietskom zväze. Počas zástavky vlaku v Devínskej Novej Vsi došlo k incidentu, pri ktorom bol zastrelený sovietsky vojak. Sovietski vojaci ako odvetu zavraždili 42 nemeckých zajatcov z transportu. Z obetí sú podľa mena známe len dve:
* Engelbert Lindner (* 9. január 1916, † 10. jún 1945)
* Josef Groß (* 17. máj 1923, † 10. jún 1945)

Až v roku 2008 postavili ich príbuzní na mieste tragédie pamätník. 

## Potenciálne svedectvo očitého svedka
Osobná webová stránka Ernsta Burghardta (* 1927, † 14. september 2011) z Friedrichsdorfu/Seulberg (Nemecko) opisuje v sekcii *„Meine Jugendjahre: In Krieg und Gefangenschaft“* (**) incident, ktorý sa odohral v Rakúsku 10. júna 1945 počas prevozu nemeckých zajatcov do Sovietskeho zväzu, pri ktorom bolo popravených 50 nemeckých zajatcov. Môže, no nemusí, ísť o opis udalostí z Devínskej Novej Vsi (Devínska Nová Ves je prvá železničná stanica na slovenskom území za rakúskou hranicou).

 
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:10. jún
Kategória:1945 na Slovensku
Kategória:Devínska Nová Ves
Kategória:Masakre druhej svetovej vojny
Kategória:Masakre na Slovensku
Devínska Nová Ves
Kategória:Vojnové zločiny na území Slovenska počas druhej svetovej vojny
Nicolas Jackson

**Nicolas Jackson** (* 20. jún 2001, Djibonker, Senegal) je senegalský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v anglickom klube Chelsea.

## Klubová kariéra

### Villareal
Jackson začal s futbalom v tíme ASC Tilene. Cez Casa Sports sa v roku 2019 dostal do španielskeho Villarrealu. Na začiatku bol Jackson pridelený do rezervného tímu.

#### Hosťovanie v Mirandés
Dňa 5. októbra 2020 bol Jackson poslaný na sezónne hosťovanie do druholigového klubu CD Mirandés. O trinásť dní debutoval v tíme pri remíze 0:0 proti RCD Mallorca. Dňa 28. novembra strelil svoj prvý gól za Miranés pri remíze 1:1 proti CD Castellón.

### Návrat do Villarealu
Z hosťovania sa Jackson vrátil do B-tímu Villarealu. Po dobrých výkonoch dostal šancu aj v prvom tíme kde 3. októbra 2021 debutoval pri výhre 2:0 nad Realom Betis.

V sezóne 2022/23 sa Jackson prepracoval do prvého tímu Villarealu. Dňa 13. augusta 2022 strelil Jackson svoj prvý gól v tíme pri výhre 3:0 nad Realom Valladolid. V januári 2023 bol už blízko prestupu do Bournemouthu no Jackson zlyhal na lekárskej prehliadke kvôli problémom s hamstringom. Po návrate zo zranenie strelil v apríli a máji v lige deväť gólov v desiatich zápasoch.

### Chelsea
Dňa 30. júna 2023 podpísal Jackson osemročný kontrakt s Chelsea za poplatok 32 miliónov libier. V klube debutoval 13. augusta pri remíze 1:1 s Liverpoolom. O dvanásť dní neskôr strelil svoj prvý gól za Chelsea pri výhre 3:0 nad Luton Town. Dňa 6. novembra strelil Jackson hattrick pri výhre 4:1 nad Tottenhamom.

## Medzinárodná kariéra
11. novembra 2022 bol Jackson povolaný do záverečnej nominácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 napriek tomu že dovtedy neodohral za Senegal ani jeden zápas. Jackson debutoval v národnom tíme pri prehre 0:2 s Holandskom v prvom zápase na turnaji. Bol to jeho jediný zápas na turnaji. Senegal skončil na šampionáte v osemfinále proti Anglicku.

Jackson bol zaradený do nominácie Senegalu na Africký pohár národov 2023. Na turnaji zasiahol do všetkých zápasov. Senegal na turnaji skončil v osemfinále.

## Štatistiky kariéry

### Klubové
*K 3. aprílu 2024*

; Poznámky
: **<sup>1</sup>** Priméra Federación play-off
: **<sup>2</sup>** Európska konferenčná liga UEFA

### Medzinárodné
*K 3. aprílu 2024*

## Referencie


## Externé odkazy
https://www.transfermarkt.com/nicolas-jackson/profil/spieler/776890

## Zdroj

Kategória:Senegalskí futbalisti
Kategória:Hráči CD Mirandés
Kategória:Hráči Villarreal CF
Kategória:Hráči Chelsea FC
Kategória:Hráči v La Lige
Kategória:Hráči FA Premier League
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2022
Radhika Rao

**Radhika Rao** (* 27. marec 1976, Ahmednagar, Maháraštra, India) je indická filmová režisérka. Jej celovečerným režijným debutom bol film **' (2005) s Vinayom Sapruom. Jej ďalšie filmy boli ''[[I Love NY]]'' (2015), ''[[Sanam Teri Kasam]]'' (2016) a ''[[Yaariyan 2]]'' (2023). So svojím obchodným partnerom Vinayom Sapruom vedie aj filmovú produkčnú spoločnosť Rao & Sapru.

== Kariéra ==
Po spolupráci s Vinayom Sapruom pri režírovaní hudobných videoklipov Rao debutovala ako filmová režisérka, keď v roku 2005 spolu so Sapruom režírovala film **'. Podľa recenzie Manisha Gajjara pre *[[BBC Shropshire Bollywood]]* má film pomalé časti a niektoré nepreložené ruské dialógy, ale je to „film, ktorý stojí za to vidieť“, aj vďaka výkonu Salmana Khana a hudbe Adnana Samiho. Anupama Chopra v recenzii pre *[[India Today]]* opisuje film ako „ambiciózny“ s „nádhernými zábermi zasneženej pustatiny, Petrohradu a ruskej náboženskej ikonografie“, ale druhú časť filmu odsudzuje a cameo Mithuna Chakrabortyho opisuje ako „otravné“.

V roku 2015 spolu so Sapruom režírovala film *[[I Love NY]]*. Recenzia Troya Ribeira v časopise *[[IANS]]* chválila produkciu a strih filmu, ale „celý predpoklad“ označila za „hlúpy a za vlasy pritiahnutý“ a uzavrela: „Pozrite si tento film len vtedy, ak máte radi milostné príbehy, aj keď sa vymykajú logike, alebo ste zarytý fanúšik Kangana Ranauta.“ Rachit Gupta v časopise *[[Filmfare]]* napísal, že „v tomto filme sú kúsky, ktoré fungujú“, a režisérsku prácu označil za „amatérske prevedenie“, ale uviedol, že „jeden z dôvodov, prečo budete schopní tento film prežiť, je Kangana Ranaut“ a pochválil aj herecký výkon Prema Chopru.

Rao potom spolu so Sapruom režírovala film *[[Sanam Teri Kasam]]* z roku 2016. Recenzia Shubhra Gupta v *[[The Indian Express]]* chválila herecký výkon Mawry Hocane, ale celkovo film odsúdila. Namrata Joshi v denníku *[[The Hindu]]* napísala, že film je „šitý na mieru“, aby neprešiel Bechdelovej testom, a odporúča: „Ak v kine ľahko plačete, choďte s krabicou plnou vreckoviek.“

Rao sa so Sapruom podieľala aj na réžii filmu *[[Yaariyan 2]]* z roku 2023. Recenzia Vinamra Mathura v časopise *[[Firstpost]]* sa zamýšľa nad niektorými ich predchádzajúcimi spoločnými prácami, pričom tento film porovnáva menej priaznivo, ale konštatuje 25 miliónov videní traileru na YouTube. Recenzia na *[[Rediff]]e* od Deepa Gahlota opisuje film ako „zbierku hudobných videoklipov s minimálnym dejom, ktorý ich spája“. Recenzia na *[[Bollywood Hungama]]* opisuje réžiu Raa a Sapru ako „kreatívnu“ a uvádza, že sú „známi tým, že aj do obyčajných záberov pridávajú veľa“.

Rao a Sapru režírovali viac ako 100 hudobných videoklipov počas viac ako dvadsiatich rokov, vrátane videoklipov pre Nusrat Fateh Ali Khan, Lata Mangeshkar, Asha Bhonsle, Arijit Singh, Neha Kakkar a Jubin Nautiyal. Na réžii hudobných videoklipov spolupracovali aj so spoločnosťou T-Series, ktorú vlastní Bhushan Kumar.

## Filmografia

### Filmografia / Hrané filmy / Režisér

### Režisér piesne (filmy)

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Indickí filmoví režiséri
Kategória:Indickí filmoví scenáristi
Motrogon

**Motrogon** () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Zemplínske Hámre, približne  južne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Vihorlatské vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Vihorlatská hornatina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Humenné a na katastrálnom území obce (vojenského obvodu) Valaškovce. Najbližším sídlom sú severne situované Zemplínske Hámre, rovnakým smerom leží aj Snina a Belá nad Cirochou, západne sa nachádza Modra nad Cirochou, južne Jovsa, Poruba pod Vihorlatom, Vyšné Remety, Vyšná Rybnica a Remetské Hámre a východne Strihovce, Ladomirov a Kolonica. Územie je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat a rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.

## Opis
Motrogon leží v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Sninským kameňom () a Vihorlatom (). Východne sa nachádza Jaseňovský vrch (), Roh (), Fedkov (), Strihovská poľana (), Diel (), Veža () a Nežabec (), severne Sninský kameň (), Postávka () a Čop (), západne Divá (), Ščobík () a Vihorlat () a južne Malé Tŕstie (), Ľadovisko (), Tŕstie (), Múr (), Lysák () a Diel (). Juhovýchodnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky Okny do rieky Uh, severné svahy do Cirochy potok Barnov a západné potok Kamenica. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, ojedinele i Bukovské a Slanské vrchy a Východoslovenskú nížinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no juhovýchodným úbočím prechádza  červeno značená hrebeňovka:

* od severovýchodu zo Sninského kameňa cez sedlo Tri tably
* od juhu z Remetských Hámrov cez sedlo Rozdiel

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Vihorlat (geomorfologický podcelok)
* Vihorlatská hornatina
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Humenné
Kategória:Valaškovce (vojenský obvod)
Cinémathèque française

náhľad|Logo

**Cinémathèque française** (doslovne *Francúzska kinotéka*) je súkromné francúzske múzeum, ktoré v roku 1936 založil Henri Langlois a Yvonne Dornèsa. Múzeum je venované kinematografii a všetkému čo súvisí s filmom. Od roku 2005 sídli na 51, rue de Bercy, v budove postavenej v roku 1994 Frankom Gehrym v <abbr>12.</abbr> parížskom obvode. Predošlá lokalita výstaviska sa nachádzala v Palais de Chaillot. Vo Francúzsku je to druhá najstaršia filmová knižnica po Saint-Étienne, ktorá bola vytvorená v roku 1922.

Poslaním Cinémathèque française je zachovanie, obnova a šírenie kinematografického dedičstva. S viac ako 40 000 filmami a tisíckami dokumentov a predmetov súvisiacich s kinematografiou predstavuje jednu z najväčších globálnych databáz filmového umenia (7 umenie).

Cinémathèque française je vybavená na premietanie filmových formátov (70 mm, 35 <abbr>mm</abbr> a 16 mm filmov) a digitálnych snímok. V priestore s celkovou rozlohou 15 773 m², vrátane 1 100 m² rozložených na 3 poschodiach pre stálu výstavu, víta to, čo sa takmer na chvíľu nazývalo „Palác kina“.

Jeho financovanie je zabezpečené dotáciou od Národného centra pre kinematografiu (CNC), príjmami sponzorstva a vlastnými zdrojmi (predplatné, predaj vstupeniek, kníhkupectvá alebo rôzne akcie).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálny web
* Ministère de la Culture

Kategória:Kinematografia vo Francúzsku
Kategória:Parížske múzeá a galérie
Kategória:Filmové organizácie
Kategória:Expresionistická architektúra
Kategória:Postmoderná architektúra
Kategória:Organizácie založené v 1936
Turistická značkovaná trasa číslo 2435

**Turistická značkovaná trasa číslo 2435** je modrá trasa v Malých Karpatoch, ktorá vedie z Naháča do Dobrej Vody.  Dĺžka trasy je 9,1 km.Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
 __NOTOC__
## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Malých Karpatoch

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape


2435
2435
Cahiers du cinéma

**Cahiers du cinéma** je francúzsky filmový časopis vytvorený v apríli 1951 autormi André Bazin, Jacques Doniol-Valcroze, Joseph-Marie Lo Duca a Léonide Keigel. Vyvinul sa z predchádzajúceho časopisu *Revue du Cinéma* (doslova „prehľad kinematografie“ založený v roku 1928), do ktorého sa zapojili členovia dvoch parížskych filmových klubov *Objectif 49* (doslovne „ cieľ 49“) a *Ciné-Club du Quartier Latin* (doslovne „kino klub Latinskej štvrte“). V priemere ročne vyjde niečo cez 10 tisíc výtlačkov.

Pôvodne ho upravil Jacques Doniol-Valcroze a po roku 1957 Éric Rohmer, medzi jeho spisovateľov zaradil Jacquesa Rivettea, Jeana-Luca Godarda, Clauda Chabrola a Françoisa Truffauta, ktorí sa stali vysoko vplyvnými filmármi. Je to najstarší filmový časopis vo francúzskom jazyku, ktorý stále vychádza. Časopis sa zvykol objavovať aj v samotných filmoch ako istý symbol doby. Ide o časopis úzko spojený s Francúzskou novou vlnou.

## Galéria

Súbor:Cahiers du cinéma, logo 1951-1964.jpg|Jedno zo súčasných log.
Súbor:Cahiers du cinéma, logo 1964-1972.jpg|Logo medzi rokmi 19641972.
Súbor:Cahiers du cinéma, logo 1972-1975.jpg|Logo medzi rokmi 19721975.
Súbor:Cahiers du cinéma, logo 1975-1978.png|Logo medzi rokmi 19751978.
Súbor:Cahiers du cinéma, logo 1978-1989.png|Logo medzi rokmi 19781989.
Súbor:Cahiers du cinéma logo.gif|Logo medzi rokmi 19781989.
Súbor:Archive cinémathèque Grenoble abc4.jpg|Zbierka časopisov „Positif“ a „Cahiers du cinéma“, archív kinotéky Grenoble.


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálny web

Kategória:Časopisy vo Francúzsku
Kategória:Časopisy vo francúzskom jazyku
Čop

**Čop** môže byť:

* mesto v západnej časti Ukrajiny, v Zakarpatskej oblasti, pozri Čop (mesto)
* vrch vo Vihorlatských vrchoch (), pozri Čop (vrch vo Vihorlatských vrchoch)
* priezvisko, pozri Čop (priezvisko)
Jozef Rajchl

**Jozef Rajchl** (* 17. máj 1981, Bratislava) je slovenský ultramaratónec. Vytrvalostným behom sa venuje od roku 2004 a k jeho najväčším úspechom patrí transkontinentálny beh Bratislava – Atény – Peking (12 054 km ubehnutých za 150 dní v roku 2008). Rajchl taktiež stanovil v roku 2008 slovenský rekord v behu na bežiacom páse (725 km za 7 dní).

Vyštudoval Univerzitu Komenského v Bratislave, odbor Špeciálna pedagogika a aktuálne pracuje s ľuďmi so psychiatrickými diagnózami vo Viedni.

Organizuje bežecké podujatie v extrémnom behu na streche budovy Slovenského rozhlasu SKY RUN / Beh v oblakoch 12/24 hod. (2010 – súčasnosť) a podujatia „VDK“ Výšľap na Devínsku Kobylu 12/24 hod. (2007 – súčasnosť).

## Bežecké úspechy
* RUN ACROSS AUSTRALIA 2023 – 50 dní 14 hodín 41 minút 49 sekúnd a 3977 kilometrov (Sydney – Perth)
* RUN ACROSS AUSTRALIA 2017 – 29 dni a  1987 km (Sydney – Ceduna)
* RUN ACROSS AUSTRIA 2011 – 10 dní 11 hodín 35 minút, 1097 km (Bregenz – Bratislava)
* RUN ACROSS CALIFORNIA 2010 – 975 km (San Francisco – Death Valley – Las Vegas)
* Libyan Challenge 2009 – účasť 1. Slováka na púštnom ultrabehu, úspešné dobehnutie – 76. miesto
* BRATISLAVA – ATÉNY – PEKING 2008 – transkontinentálny beh: „Ázia po vlastných 2008“, 150 dní a 12 hodín, 12 024 km behom
* CHARITY RUN 2008 – Bratislava OC AVION, 725 km za 7 dní na bežiacom páse
* ACROSS EUROPE 2005, Helsinky (FN) – Tariffa (ESP), 5 239 km, 59 dní 21 hodín 50 minút
* RUN ACROSS SLOVAKIA 2004, 575 km za 6 dní (144 hodín)
* Medzinárodné majstrovstvá v behu na 12 hodín, 2007,  111,803 km za 12 hodín, 2. miesto, Brno, Česko

## Plánované podujatia
V roku 2024 sa pokúsi prebehnúť naprieč Amerikou. Vyrazí 26. mája 2024 zo San Francisca a približne za 63 dní príde do cieľa v New Yorku.

## Externé odkazy
* https://www.skyrun.sk/sk/home#sponzori
* https://www.xtremerun.com/casova-os 
* https://www.behej.com/clanek/1210-jozef-rajchl-ultrabeh-pro-charitu
* https://www.tasr.sk/tasr-clanok/TASR:2022122300000321
* https://svet.sme.sk/c/4009925/rajchl-ukoncil-transkontinentalny-beh-v-pekingu.html
* https://joj24.noviny.sk/studio-joj-24/766529-prebehol-krizom-cez-australiu-ultramaratonec-jozef-rajchl-v-studiu-joj-24

Kategória:Slovenskí bežci
Kategória:Slovenskí maratónski bežci
Kategória:Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Autobusová stanica Myjava

náhľad|Budova na Námestí M. R. Štefánika 29A, kde sa v minulosti nachádzala autobusová stanica

**Autobusová stanica Myjava** je hlavná autobusová stanica na Partizánskej ulici v Myjave. Patrí spoločnosti SAD Trenčín, a. s.

Pôvodná autobusová stanica sa nachádzala na Námestí M. R. Štefánika vedľa miestnej pobočky VÚB banky, kde sa dnes nachádzajú budovy č. 580/29, 581/29A a 582/29B. Stojí na mieste, kde bola v minulosti plánovaná výstavba estrádno-tanečnej sály. Tú nahradil bowling s reštauráciou.

## Jednota
Druhá autobusová stanica s názvom „Jednota“ sa nachádza neďaleko železničnej stanice na Novomestskej ulici. Vznikla v 70. alebo 80. rokoch 20. storočia a má 7 nástupíšť.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Autobusová stanica na stránke SAD Trenčín

Myjava
Kategória:Myjava (mesto)
Krivoštianka (geomorfologická časť)

**Krivoštianka** je geomorfologická časť podcelku Humenské vrchy vo Vihorlatských vrchoch. Zaberá západný výbežok pohoria a jej najvyšší vrch Krivoštianka dosahuje . 

## Polohopis
Územie sa nachádza na západnom okraji pohoria a zaberá väčšiu, juhozápadnú časť podcelku. Severný okraj územia nadväzuje na Beskydské predhorie a jeho podcelky Mernícka pahorkatina na severozápade a Humenské podolie na severe a severovýchode. Na severovýchod pokračujú Humenské vrchy časťou Sokol a juhovýchodne nadväzuje podcelok Vihorlat s podcelkom Kyjovská planina. Južný okraj susedí s Východoslovenskou pahorkatinou a jej časťami Podvihorlatská pahorkatina, Laborecká niva a Pozdišovský chrbát. 

Hrebeňom vedie hranica Prešovského a Košického kraja a okresov Humenné a Michalovce. Oblasť patrí do povodia rieky Laborec, ktorá pretína horský hrebeň v západnej časti a do ktorej ústia potoky zo severných i južných svahov. Medzi významné vodné toky patrí Turský jarok, odvodňujúci centrálnu časť a Ptava, tečúca východným okrajom. Západným okrajom preteká riečka Ondavka, odvádzajúca vodu do Ondavy.

## Významné vrcholy
* Krivoštianka ()
* Chlm ()
* Uhliská ()
* Plúštie ()

## Doprava
V západnej časti vedie údolím Laborca významná cestná spojnica Strážskeho a Humenného, cesta I/74, ako aj železničná trať Michaľany – Michalovce – Humenné.

## Chránené územia
Západná časť pohoria leží mimo Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat. Osobitne chránenými územiami sú tu PR Chlmecká skalka a PR Jasenovská bučina.

## Turizmus
Táto časť Vihorlatských vrchov patrí vďaka značeným chodníkom medzi ľahko dostupné a obľúbené ciele turistov. Často navštevované sú najmä Jasenovský a Brekovský hrad.

### Turistické trasy
*  zeleno značený chodník zo Strážskeho na rázc. Veľká Dubová
*  modro značený chodník z Porúbky cez rázc. Veľká Dubová a Jasenovský hrad do Jasenova
*  žlto značený chodník z Brekova na Brekovský hrad

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Humenské vrchy
* Geomorfologické členenie Slovenska

Kategória:Vihorlatské vrchy
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Belanskovci

náhľad|Pohľad na osadu z juhovýchodu
náhľad|Vyše 600-ročná lipa so smerovou tabuľou pri ceste
**Belanskovci** alebo **Belanský**, do 9. septembra 1981 **U Belanských**, je kopanica myjavskej mestskej časti Turá Lúka pri hranici katastrálnych území Turej Lúky a Bukovca.

Východne od kopanice, neďaleko poľnohospodárskeho družstva a cesty do kopanice U Rafčíkov, pramení Žriedlovský potok. Pri autobusovej zastávke sa nachádza opustená predajňa rozličného tovaru a pri dome číslo 564 sa nachádza viac ako 600-ročná lipa.

## Referencie

Kategória:Myjava (mesto)
Kategória:Samoty na Slovensku
Peter Náhlik

PhDr. **Peter Náhlik**, PhD. (* 18. august 1981, Trnava) je slovenský manažér a politik, od roku 2012 poslanec Národnej rady SR za stranu SMER–SD, neskôr za stranu HLAS–SD.

## Životopis
Je synom trnavského podnikateľa Miroslava Náhlika († 2017). Vysokoškolské štúdium absolvoval na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave.

Peter Náhlik je od roku 2012 poslancom NR SR, vtedy za stranu SMER – sociálna demokracia. Zo strany odišiel v roku 2020 spolu so skupinou okolo Petra Pellegriniho a založili stranu Hlas. V strane sa podľa vlastných slov venuje environmentálnym a kultúrnym témam.

V roku 2018 zdedil po svojom otcovi rozsiahle podnikanie, ktoré ho prepájalo s oligarchom Vladimírom Poórom. Ten bol obchodným partnerom jeho otca. V spise Gorila je Poór spomínaný ako mecenáš strany Smer.

## Referencie

## Externé odkazy
* Peter Náhlik na webe Národnej rady SR
* Spravodajstvo týkajúce sa Petra Náhlika na portáli agentúry SITA

Kategória:Osobnosti z Trnavy
Kategória:Slovenskí manažéri
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici Smeru
Kategória:Politici Hlasu
Kategória:Poslanci NR SR (2012 – 2016)
Kategória:Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Kategória:Poslanci NR SR (2023 – 2027)
Kategória:Absolventi Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave
Divá (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

**Divá** () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Zemplínske Hámre, približne  južne od Sniny. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Vihorlatské vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Kyjovská planina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Humenné a na katastrálnom území obce (vojenského obvodu) Valaškovce. Najbližším sídlom sú severne situované Zemplínske Hámre, rovnakým smerom leží aj Snina a Belá nad Cirochou, severozápadne sa nachádza Dlhé nad Cirochou a Modra nad Cirochou a západne Kamenica nad Cirochou a Valaškovce. Územie je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.

## Opis
Divá leží v rázsoche, ktorá vedie z Motrogonu () v hlavnom hrebeni severozápadným smerom na Čop (). Východne sa nachádza Jaseňovský vrch (), Motrogon (), Roh (), Fedkov (), Strihovská poľana (), Diel (), Veža (), Nežabec () a Sninský kameň (), severne Postávka (), sedlom oddelený Čop () a Ščobík (), západne Trislák (), Jedlinky () a Kyjov () a južne Vihorlat (), Ľadovisko (), Malé Tŕstie (), Tŕstie (), Múr () a Lysák (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Laborec a jej prítoku Cirocha, kde vodu zo severných svahov odvádza potok Barnov a z južných Kamenica. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, ojedinele i Bukovské a Slanské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný zo Zemplínskych Hámrov, prípadne  červeno značenej hrebeňovky cez Motrogon.

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Vihorlat (geomorfologický podcelok)
* Kyjovská planina
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Humenné
Kategória:Valaškovce (vojenský obvod)
Krišľovský potok

**Krišľovský potok** je potok v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Stropkov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Brusnička v povodí Ondavy. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v  v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v lesnom extraviláne na svahu lesa Hlučné pole v južnej časti územia obce Krišľovce v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie severozápadným smerom lesným extravilánom obce Krišľovce, pravým brehom obmýva úpätie lesa a pasienka Stredná, v  vteká do horného konca intravilánu Krišľoviec, v  vyteká z intravilánu do poľnohospodárskeho extravilánu, pravým brehom obmýva úpätie pasienka Okolo Stráne. Skrúca sa na západ, v  vteká na územie obce Brusnica, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z doliny a lúky Šumná dolina, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu Cingová s , pravým brehom obmýva úpätie pasienka Potok, skrúca sa na sever, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa Zadky, vteká do intravilánu obce Brusnica. V  ústi do vodného toku Brusnička ako jej ľavostranný prítok. Vodný tok Brusnička ďalej ústi do Ondavy. Pramení a preteká na území obce Krišľovce, ďalej tečie a ústi na území obce Brusnica v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Krišľovce, na území ktorej pramení a cez územie ktorej preteká. Názov obce má pôvod zrejme v osobnom mene alebo v prezývke zakladateľa – šoltýsa. Vývoj názvu obce podľa dochovaných listín: 1567 *Kryslyoc*, 1808 *Krislowec*, 1920 *Križlovce*, 1927 *Krišlovce*, 1992 *Krišľovce*. Z názvu obce rozšírením o formant *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Krišľovský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Krišľovský potok bolo štandardizované v roku 2003. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Krišľovský potok je jedinečným názvom (apríl 2024).

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vodné toky v okrese Stropkov
Kategória:Krišľovce
Brusnica
Douglas B-18 Bolo

**Douglas B-18 Bolo** bola vojenská verzia Douglasu DC-2 navrhnutá tak, aby spĺňala požiadavky na pobrežný viacmotorový bombardér. Douglas B-18 bol americký ťažký bombardér vyvinutý spoločnosťou Douglas Aircraft Company ako náhradu za Martin B-10.

## Vznik a vývoj
[náhľad|[Chvostová zostava|Chvostová časť]]
Douglas B-18 bol vyvinutý v roku 1935 na základe požiadavky US Army ako náhrada za lietadlo Martin B-10. Prvý prototyp DB-1 bol poháňaný dvoma hviezdicovými motormi Wright R-1820 o výkone 930 koní. Krídlo malo rovnakú základnú konštrukciu ako DC-2 s výnimkou toho, že rozpätie bolo kratšie o 1,68 m a bolo namontované ako stredné krídlo namiesto dolného krídla. Chvostové plochy boli zväčšené a dosahoval maximálnu rýchlosť 348 km/h. No mal nový a priestrannejší trup. Obrannú výzbroj tvorili guľomety umiestnené vo vežiach na prove, na chrbte a na bruchu. Douglas B-18 bol zaradený do sériovej výroby pod označením B-18. Prvých 134 sériových lietadiel mohli niesť 2 948 kg bômb namiesto pôvodných 1 966 kg. Ďalší dopyt viedol k výrobe 217 kusov verzie B-18A so silnejšími motormi, zahrotenou a viac presklenou prednou časťou trupu a zmeneným chrbtovým streleckým stanovišťom.

## Prevádzková história
náhľad|Formácia B-18A počas cvičenia na Havaji, 1940–1941.
Keď vstúpili Spojené štáty do druhej svetovej vojny, Douglas B-18 boli už zastaralé ako frontové bombardéry, ale armáda používala Douglas B-18 na výcvik pilotov a navigátorov bombardérov. Neskôr počas vojny ich Americká armáda a Kráľovské kanadské letectvo používali na protiponorkové hliadky a na transport.

## Špecifikácia
náhľad|Nákres

### Všeobecné charakteristiky

* *Posádka:* Šesť
* *Dĺžka:* 17,63 m
* *Rozpätie:* 27,28 m
* *Výška:* 4,62 m
* *Plocha krídel:* 89,1 m 2 
* *Prázdna hmotnosť:* 7 403 kg
* *Hrubá hmotnosť:* 10 886 kg
* *Maximálna vzletová hmotnosť:* 12 552 kg
* *Pohonná jednotka:* 2 x Wright R-1820 ďeväťvalcový vzduchom chladený radiálny piestový motor, každý s výkonom 1 000 k 

### Výkony

* *Maximálna rýchlosť:* 348 km/h, vo výške 3 000 m
* *Cestovná rýchlosť:* 269 km/h
* *Dosah:* 1 400 km
* *Servisný strop:* 7 300 m
* *Stúpavosť:* 3 000 m za 9 minút 54 sekúnd
* *Zaťaženie krídla:* 120 kg/m 2

### Výzbroj

* *Guľomety:* 3 × 7,62 mm
* *Bomby:* 910 kg normálne; Maximálne 2 000 kg

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Bombardovacie lietadlá USA
Kategória:Transportné lietadlá USA
Kategória:Cvičné lietadlá USA
Kategória:Lietadlá Douglas
Kategória:Lietadlá druhej svetovej vojny
Varadínsky mier

[náhľad|[Ján I. (Uhorsko)|Ján I. Zápoľský (*1487†1540)posledný uhorský kráľ národného pôvodu, protikráľ Ferdinanda I. Habsburského a spojenec osmanského sultána Sulejmana I.]]
[náhľad|[Ferdinand I. (Svätá rímska ríša)|Ferdinand I. Habsburský (*1503†1564)cisár Svätej ríše rímskej nemeckého národa (15561564), český a uhorský kráľ (15261563)]]

**Varadínsky mier** bola mierová zmluva uzavretá dňa 24. februára roku 1538 v meste Veľký Varadín (Oradea v dnešnom Rumunsku) medzi Jánom I. Zápoľským a cisárom Ferdinandom I. Habsburským, ktorej platnosťou sa skončila dlhoročná vojna uhorských protikráľov od roku 1526.

## Podmienky mieru
Obidvaja protikráli sa prijali za bratov a zároveň si rozdelili územie Uhorska, pričom sa taktiež uznali za legitímnych vládcov príslušných častí. Ferdinand I. Habsburský získal západnú časť krajiny, Chorvátsko a Slovensko (s výnimkou Košíc a východoslovenských stolíc). Na druhej strane Jánovi I. Zápoľskému pripadlo Sedmohradsko a východné Uhorsko. Ferdinand I. sa zaviazal, že v prípade, v ktorom by nezanechal dediča, jeho časť Uhorska pripadne Jánovi I. Pokiaľ by umrel Zápoľský, jeho syn (aj napriek tomu, že kráľ mal 50 rokov bol stále slobodný) získa od Ferdinanda I. Habsburského titul spišského grófa. Zároveň malo dôjsť k tomu, že Ferdinand I. mal mladému princovi garantovať vlastníctvo všetkých Zápoľského majetkov, dať mu jednu zo svojich dcér za manželku a v prípade vymretia rakúskej i španielskej vetvy rodu uznať jeho nároky na celú habsburskú dŕžavu. Obsah mierovej zmluvy zahŕňal taktiež tajný dodatok o vzájomnej podpore pri eventuálnom osmanskom útoku.

## Slovensko na periférii dvoch vládcov
Mierová zmluva nadobudla platnosť v čase, keď práve centrálna časť Uhorska spolu s Budínom, celé Sedmohradsko i severovýchodná časť Uhorska (Šariš, Zemplín, Turňa a Abov) bola pod kontrolou Jána I. Zápoľského. Ferdinand I. Habsburský mal možnosť vládnuť nad veľkou časťou Chorvátska, Slavónie i Dalmácie ale aj západného Uhorska, pričom práve na území Slovenska ovládal jeho časť od Bratislavy po Gemer a Spiš.

## Zvrat a porušenie mieru
Čoskoro po podpise tejto mierovej zmluvy sa Ján I. Zápoľský oženil v Stoličnom Belehrade s princeznou Izabelou, dcérou poľského kráľa Žigmunda I. Dňa 7. júla roku 1540 sa manželskému páru narodil syn Ján Žigmund. Už čase narodenia syna Zápoľského vyhlásil regent Juraj Utešenič mier za neplatný. Ján I. Zápoľský však dňa 17. júla toho istého roku však umrel. Vdova po ňom napokon vyhlásila veľkovaradínsky mier bez platnosti, v dôsledku čoho požiadala osmanského sultána Sulejmana I. a podporu pre vlastného syna. Sulejman I. pozvanie využil a vtiahol s armádou do Uhorska.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Pozri aj
* Osmansko-habsburské vojny 

## Zdroj

Kategória:Dejiny Uhorska
Kategória:Mierové zmluvy
Kategória:1538