Peter Ratkoš

Doc. PhDr. **Peter Ratkoš**, DrSc.  (; * 22. júl 1921, Východná, ČSR, dnes Slovensko – † 1. september 1987, Bratislava, ČSSR, dnes Slovensko) bol slovenský historik. Patril k zakladateľskej generácii slovenských historikov, ktorí sa podieľali na vedeckom a inštitucionálnom etablovaní slovenskej historiografie po roku 1948. 

Ratkošove bádateľské záujmy siahali k širokému spektru tém, s ťažiskom na problematike dejín Veľkej Moravy, počiatkov feudalizmu na území dnešného Slovenska a začleňovania slovenského územia do Uhorska. Jeho celoživotným dielom bolo skúmanie veľkomoravského obdobia slovenských dejín, ku ktorému sa viažu jeho najvýznamnejšie práce. Podľa *[[Slovenský biografický slovník|Slovenského biografického slovníka]]* (1992) bol jedným z najlepších slovenských znalcov veľkomoravského obdobia a dejín stredovekého baníctva.

## Život
### Detstvo a stredoškolské štúdium
Peter Ratkoš sa narodil 22. júla 1921 v obci Východná v chudobnej rodine maloroľníka Martina Ratkoša a jeho manželky Zuzany, rod. Užíkovej. Študoval na gymnáziách v Liptovskom Svätom Mikuláši a Ružomberku a na Slovenskom katolíckom gymnáziu v Kláštore pod Znievom. Jeho otec zomrel krátko po návrate z prvej svetovej vojny. Vyrastal tak ako polosirota vo finančne skromných pomeroch. Spolu s matkou a so sestrou zápasili s existenčnými problémami v časoch hospodárskej krízy. Zrejme aj preto sa sám neskôr označoval za *„dedinského proletára“* z Horného Liptova. 

### Vysokoškolské štúdium
V rokoch 19411945 študoval odbor dejepis a slovenský jazyk na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave (FK SU; od roku 1954 Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, FF UK). Počas pôsobenia na mieste vedeckého asistenta v Historickom seminári FF SU v Bratislave (19451950) vydal monografiu zaoberajúcu sa problematikou christianizácie Veľkej Moravy, *Sv. Cyril a Metod* (1947), ako aj tri štúdie venované stredovekým regionálnym dejinám Liptova publikované v *Jazykovednom sborníku Matice slovenskej* a *Historickom sborníku Matice slovenskej* (1947). V týchto prácach prejavil o. i. záujem o toponomastiku a pramennú analýzu listín. Z generačného hľadiska tak patrí do prvej generácie seminaristov Daniela Rapanta zo 40. rokov (František Bokes, Belo Polla, Ondrej Richard Halaga a i.).

V roku 1948 pod vedením D. Rapanta úspešne zložil rigoróznu skúšku a získal titul doktora filozofie. Vo svojej rigoróznej práci *Dejiny hornoliptovského baníctva* rozvinul tému regionálnej histórie baníctva v stredoveku a ranom novoveku, ku ktorej sa neskôr vrátil.

### Vedecká činnosť
Jeho vedeckú prácu možno celkovo rozdeliť na tri etapy, ohraničené rokmi 19451947 (veľkomoravská problematika, regionálne dejiny Liptova), 19491956 (ranostredoveké slovenské dejiny, sústredenie na otázky genézy feudalizmu) a 19561987 (návrat k veľkomoravskej problematike, začleňovanie Slovenska do Uhorska a vývoj do 13. storočia, banícke povstanie rokov 15251526, osmanská expanzia v rokoch 15261532). V rokoch 19451948 sa venoval výskumu histórie Veľkej Moravy a regionálnym dejinám rodného kraja, Liptova, s chronologickým vymedzením na stredovek až raný novovek. V rokoch 19491956 už rozšíril svoj záujem na celoslovenskú problematiku. Na rozdiel od svojho niekdajšieho školiteľa D. Rapanta si Ratkoš osvojil zásady historického materializmu a marxistickej ideológie sovietskeho typu. V tomto duchu teoreticky vymedzil svoje práce najmä na genézu feudalizmu a nevoľníctva. Ako na margo tejto doby uvádza jeho kolega Richard Marsina:

Napriek tomu, že Ratkošove práce spĺňali tieto kritériá a navyše bol jediným členom Komunistickej strany Slovenska zo štyroch asistentov v seminári, a pre jeho vystúpenie zo strany v 1948 mu nebolo umožnené naďalej pôsobiť na univerzite, ako plánoval. Namiesto toho získal miesto v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied a umení (HÚ SAVU; od roku 1953 Historický ústav Slovenskej akadémie vied, HÚ SAV), o ktoré nemal záujem. Pôvodne sa s ním rátalo ako s administratívnym riaditeľom HÚ SAVU, čomu však prekážala skutočnosť, že bol v kádrových posudkoch z univerzity vedený ako klerikál a bývalý člen Hlinkovej gardy. Keďže Akadémia nemala pedagogické úlohy, vďaka čomu bola aj menej prísne sledovaná štátnymi orgánmi, Ratkoš po získaní doktorátu a absolvovaní študijného výskumného pobytu v Maďarsku (19481949) nastúpil v roku 1950 na miesto vedeckého pracovníka HÚ SAVU.

Biľag „klerikála“ a bývalého „ľudáka“ ho však neopustil. V septembri 1954 sa podrobil výsluchu, vedenému riaditeľom HÚ SAV Ľudovítom Holotíkom, ohľadne svojich údajných stykov s bývalými ľudákmi, sympatií s katolicizmom a *„podvratnej politickej práce“* v jeho rodnej dedine, Východnej. Bol prísne pokarhaný a vyzvaný, aby sa oslobodil od zvyškov ľudáctva a buržoázneho nacionalizmu. Štátne orgány pozbavili Ratkoša všetkých funkcií a poslali na platenú dovolenku, vzápätí bol však ústavom vyžiadaný späť, keďže išlo o najlepšieho medievalistu. Táto udalosť sa zrejme podpísala na jeho psychickom zdraví – vyvinuli sa u neho paranoidné stavy (podozrieval kolegov zo špehovania). Navyše zhoršenie zdravotného stavu vo veku 29 rokov mu znemožnilo intenzívnejšiu činnosť.

V tretej etape vedeckej práce, ktorá sa začala v roku 1956, sa Ratkoš – popri veľkomoravských dejinách a problematike začleňovania územia Slovenska do Uhorska a jeho vývoja v Uhorskom kráľovstve do 13. storočia – bližšie zameral na banícke povstanie rokov 15251526. V roku 1959 na túto tému obhájil kandidátsku dizertačnú prácu *Povstanie baníkov na Slovensku 15251526*, ktorá bola následne v roku 1963 vydaná ako monografia. Ratkoš interpretoval banícke povstanie ako slovenskú ranoburžoáznu revolúciu, náprotivok nemeckej sedliackej vojny (15241525/1526) a českého husitského hnutia (15. stor.). Ako poznamenáva poľský historik Maciej Górny, *„ešte aj pred rokom 1989 bolo pre profesionálov zjavné, že autor tohto ‚objavu‘ voľne narábal s faktmi“*.

Vo svojich štúdiách rozpracoval marxistickú koncepciu počiatkov feudalizmu a zapojenia Slovenska do Uhorska. Na túto tému zorganizoval samostatnú vedeckú konferenciu, ktorá sa konala 12.14. novembra 1963 v Smoleniciach a z ktorej zostavil zborník *O počiatkoch slovenských dejín* (1965). V roku 1966 sa habilitoval na docenta všeobecných dejín stredoveku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Následne v roku 1968 získal v HÚ SAV hodnosť doktora historických vied za tematický súbor 15 prác *Slovenské dejiny v 10.13. storočí*.

Popri ranostredovekej problematike sa Ratkoš v tretej etape svojho pôsobenia venoval aj niektorým témam z ranonovovekých slovenských dejín. Kritike podrobil staršie závery týkajúce sa expanzie Osmanskej ríše na územie Slovenska, ktorú do slovenskej historiografie uviedol Víťazoslav Sasinek štúdiou *Turci na Slovensku* (1877). Ratkoš využil nové pramene a v štúdii *Slovensko za osmanskej expanzie v rokoch 15261532* (1967) podal komplexný nový pohľad na túto problematiku. Vo vedeckom článku *Počiatky* *novokrstenectva na Slovensku* (1957) sa venoval dovtedy v historiografii zanedbaným dejinám anabaptizmu na Slovensku. Ako prvý slovenský historik vyložil problematiku husitského hnutia na území Slovenska z marxistického hľadiska a podľa vzoru českých marxistických historikov uviedol do slovenskej historiografie kult husitov a husitizmu. Ratkoš publikoval celkom vyše 50 odborných a vedeckých štúdií, z ktorých viaceré vyšli aj v Maďarsku, Západnom a Východnom Nemecku, Rakúsku, Sovietskom zväze a v Juhoslávii.

Napriek tomu, že jeho práce boli výrazne ovplyvnené marxistickou ideológiou sovietskeho typu, ide o dôležitý príspevok na poli slovenskej historiografie, ktorý podnietil výskum viacerých, dovtedy nepreskúmaných tém zo slovenských dejín. Tak ako uzatvára svoj nekrológ Pavel Horváth, z Ratkošovho diela *„možno neustále čerpať a neustále aj naň nadväzovať“*.

### Pedagogická, vedeckoorganizačná a vedecko-popularizačná činnosť
V rámci svojej pedagogickej činnosti externe prednášal staršie slovenské dejiny (najmä hospodárske) na Právnickej fakulte a FF UK v Bratislave, ako aj na katedrách iných vysokých škôl. Ako školiteľ viedol početných interných i externých ašpirantov HÚ SAV. Pôsobil v československo-poľskej a československo-juhoslovanskej historickej komisii.

Vedeckoorganizačnú činnosť vykonával nielen na poli histórie, ale aj na úseku archívnictva, ochrany pamiatok a múzejníctva. Úzko spolupracoval so Slovenskou archívnou komisiou (19511954), bol aktívnym členom Slovenskej vedeckej archívnej rady (19541968) a podieľal sa na činnosti československo-maďarskej reštitučnej komisie (19581960). Prispel k záchrane viacerých archívnych fondov a jednotlivín pred scudzením, krádežami či znehodnotením. Išlo najmä o rodové archívy z Rakova (Benický), Krasňan (Pongrác), Červeného Kameňa (Pálfi), Uhrovca (Zai) či zo springerovského panstva Bučany (Medňanský, Fould). Podieľal sa aj na záchrane archívnych fondov magistrátu Kežmarku, Boce, kapitulského archívu a knižnice v Bratislave, Strany slovenskej národnej jednoty v Maďarsku (19391944) a pod. Od jej založenia bol stálym predsedom komisie pre historickú archeológiu a dlhoročným členom Slovenskej vedeckej archívnej rady. Taktiež pôsobil v redakčných radách viacerých odborných periodík, vo vedeckých radách niekoľkých múzeí a v edičných radách vydavateľstiev. Vykonával aj expertíznu a posudkovú činnosť pre mimoústavné inštitúcie a kultúrne orgány.

Spoluautor *[[Encyklopédia Slovenska|Encyklopédie Slovenska]]*.

Ratkoš vyvíjal aj popularizačnú činnosť. Prispieval do viacerých novín a časopisov určených pre širokú verejnosť (*[[Pamiatky a múzeá]]*, *[[Vlastivedný časopis]]*, *[[Príroda a spoločnosť]]*, *[[Naša veda]]*, *[[Slovensko (časopis 1977)|Slovensko]]*, *[[Nové slovo]]*, *[[Kultúrny život (časopis)|Kultúrny život]]* a i.). Jeho *Veľkomoravské legendy a povesti* (1977) prispeli k propagovaniu staršej slovenskej literatúry medzi slovenskými čitateľmi. Ako ťažko chorý dokoncipoval svoje posledné dielo *Slovensko v dobe veľkomoravskej* (1988), v ktorom sa snažil podať v ucelenej podobe svoje poznatky a pohľady na túto dejinnú etapu, nedožil sa však už jeho korektúr ani vydania.

## Ocenenia
Za svoje pôsobenie v slovenskej historickej vede bol viacnásobne ocenený. Získal bronzový odznak Brigády socialistickej práce a na jubilejnom slávnostnom zasadnutí 1.2. septembra 1978 v Smoleniciach mu Predsedníctvo SAV udelilo Zlatú pamätnú medailu pri príležitosti 25. výročia založenia SAV. V roku 1979 získal rezortné vyznamenanie Ministerstva vnútra Slovenskej socialistickej republiky – pamätnú Križkovu medailu. V roku 1981, pri príležitosti 60. narodenín, mu bola udelená Zlatá plaketa Ľudovíta Štúra „Za zásluhy v spoločenských vedách“. Ako poznamenáva Peter Kartous, vo svojej kariére sa Ratkoš riadil heslom: *„Pre historika niet krajšieho cieľa ako byť historikom života, historikom skutočnej, nevymyslenej spoločnosti.“*

## Súkromný život a úmrtie
Peter Ratkoš sa zosobášil s Oľgou, rod. Porubskou, s ktorou sa zoznámil ešte počas štúdia na Slovenskom katolíckom gymnáziu v Kláštore pod Znievom. Spolu mali tri deti – dcéru Oľgu, vyd. Sitárovú, narodenú v roku 1948, synov Petra Ratkoša, narodeného o desať rokov neskôr, a Vladimíra, ktorý však zomrel ako 5-mesačný. Oľga vyštudovala architektúru, zatiaľ čo Peter sa stal elektroinžinierom.

Peter Ratkoš už od svojich 29 rokov zápasil s chorobou, ku ktorej sa pridali psychické komplikácie spôsobené spomínaným výsluchom v roku 1954. Pre problémy so žilami mu bola v roku 1985 amputovaná noha a ostal tak imobilný. Zomrel náhle 1. septembra 1987 v Bratislave a bol pochovaný na Cintoríne Slávičie údolie. J. Polišenský vo svojich spomienkach uvádza:

## Dielo
### Autor
* *Sv. Cyril a Metod: Počiatky kresťanstva u Slovákov* (Bratislava, 1947)
* *Príspevok k dejinám banského práva a baníctva na Slovensku* (Bratislava, 1951)
* *Povstanie baníkov na Slovensku 15251526* (Bratislava, 1963)
* *Slovensko v dobe veľkomoravskej* (Košice 1988, 2. vyd. 1990)

### Editor
* *Dokumenty k baníckemu povstaniu na Slovensku 15251526* (Bratislava 1957)
* *O počiatkoch slovenských dejín* (Bratislava 1965)
* *Pramene k dejinám Veľkej Moravy* (Bratislava 1964, 2. opr. a rozš. vyd. 1968)
* *Východná 12691969* (1972)
* *Veľkomoravské legendy a povesti* (Bratislava 1977, 2. vyd. 1990)
* *Dejiny Žiaru nad Hronom* (Martin, 1978)

### Spoluautor
* *Bratislavský hrad* (Bratislava 1960); spoluautori: Belo Polla, Ján Lichner, Tatiana Štefanovičová
* *Dejiny Slovenska* 1. (Bratislava 1961)
* *Dejiny Československa* (Bratislava 1970); spoluautori: Jozef Butvin, Miroslav Kropilák 
* *Naše dejiny v prameňoch* (Bratislava 1971); spoluautori: Jozef Butvin, Miroslav Kropilák
* *Dejiny Slovenska I*. (Bratislava 1986)

### Publikačné príspevky
* *Husitské revolučné hnutie a Slovensko.* In: Mezinárodní ohlas husitství. S. 27 – 50. (Praha 1958)
* *Veľká Morava a činnosť Konštantína a Metoda*. In: Veľká Morava a naša doba. S. 1356. (Bratislava 1963)
* *Vznik mesta a hradu Kežmarok*. Československý časopis historický, roč. 13, č. 4 (Bratislava 1965)
* *Otázky vývoja slovenskej národnosti do začiatku 17. storočia*. Historický časopis 20, s. 1964. (Bratislava 1972)
* *Anonymove Gesta Hungarorum a ich pramenná hodnota*. Historický časopis 31, s. 825870 (Bratislava 1983)
* *Kontinuita slovenského osídlenia v 9. -- 11. storočí*. In: Historické štúdie XXVII/2. Slovenský ľud po rozpade Veľkomoravskej ríše. S. 8392. (Bratislava 1984)

## Poznámky


## Referencie

## Použitá literatúra
;Publikované dokumenty
* 
;Dobová tlač
* 
;Monografie
* 
* 
* 
;Príspevky v monografiách
* 
* 
;Články v časopisoch
* 
* 
* 
* 
* 
* 
;Heslá v encyklopédiách a slovníkoch
* 
* 
;Internetové zdroje
* . Do vyhľadávača zadaj „Peter Ratkoš“.

Kategória:Osobnosti z Východnej
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave