Ján Rešetko

**Ján Rešetko** (* 4. august 1917, Ploské† 21. apríl 1953, Praha) bol partizán, člen oddielu Hurban, ktorý po februárovom prevrate prešiel k ozbrojenému odporu proti komunistickému režimu v Československu. Po povojnovej službe v armáde odišiel do ilegality a na východnom Slovensku budoval protikomunistické skupiny pripravované na očakávaný politický zvrat. Skupiny získavali zbrane, zastrašovali miestnych funkcionárov a boli voľne inšpirované hnutím Biela légia. V rámci akcie ŠtB „Duben“ bol Rešetko v januári 1952 zatknutý, obžalovaný z velezrady a v septembri 1952 odsúdený na trest smrti. Popravený bol 21. apríla 1953 v Prahe na Pankráci, rehabilitovaný až v roku 1990.

## Život
Ján Rešetko sa narodil 4. augusta 1917 v obci Ploské pri Košiciach ako prostredné z piatich detí. Otec Martin Rešetko pracoval ako robotník na veľkostatku, matka Barbora Rešetková, rodená Bálintová, sa starala o domácnosť. Po absolvovaní ľudovej školy pracoval Ján na veľkostatku, no po otcovej smrti v roku 1933 odišiel do Prešova, kde sa vyučil obuvníkom. Neskôr absolvoval odbornú prax v Zlíne vo firme Baťa a v roku 1938 získal miesto výpomocného predavača v Spišskej Novej Vsi.

Vojenskú prezenčnú službu nastúpil začiatkom marca 1939. Po rozpade Československa bol prevelený z Pardubíc do Nového Mesta nad Váhom, kde slúžil v Pionierskom prápore 11. V roku 1939 absolvoval poddôstojnícku školu v Trenčíne a ženijný výcvik. V slovenskej armáde zostal ako dlhšie slúžiaci a v novembri 1940 bol prijatý do zboru poddôstojníkov z povolania. Ako ženista sa od júla 1941 do mája 1943 zúčastnil ťaženia proti ZSSR, po návrate pôsobil v Novom Meste nad Váhom ako účtovník a skladník pri vojenskej posádke.

Po vypuknutí Slovenského národného povstania v auguste 1944 sa aktívne zapojil do odboja. Bol poverený vyvezením výzbroje a výstroja z vojenských skladov a stal sa veliteľom stráže v obci Kálnica. Neskôr pôsobil ako veliteľ jednotky v rámci oddielu Hurban a s ňou v októbri 1944 vstúpil do 2. československej partizánskej brigády J. V. Stalina pod velením Jozefa Brunovského. Ako veliteľ oddielu sa zúčastňoval bojových a diverzných akcií proti nemeckej armáde a POHG a podieľal sa najmä na ničení železničných tratí a mostov. Po vojne bol za svoju činnosť vyznamenaný.

Po oslobodení pôsobil v Novom Meste nad Váhom ako národný správca obchodu s textilom a zároveň sa v septembri 1945 opätovne vrátil do armády. Zastával funkciu zástupcu veliteľa ženijného práporu v hodnosti rotmajstra, v júli 1946 bol povýšený na poručíka a prevelený do Bratislavy k 4. ženijnej brigáde ako veliteľ čaty. Podľa služobných hodnotení bol vnímaný ako zodpovedný, kamarátsky a schopný veliteľ, hoci mu nadriadení vyčítali povrchnosť, sklon k alkoholu a nízky záujem o ďalšie vzdelávanie.

V novembri 1947 bol na vlastnú žiadosť preložený do zálohy, pričom v októbri 1950 bol ešte povýšený na nadporučíka. Vrátil sa k obchodnej činnosti, v ktorej ho počas služby zastupovala manželka Anna Valová, s ktorou sa oženil v roku 1945. Manželstvu sa narodili dve dcéry, Kvetoslava (1946) a Libuša (1950). Rešetko pomáhal v Novom Meste nad Váhom zakladať Komunistickú stranu Slovenska, no členstvo stratil už v roku 1946 po strate legitimácie. Od roku 1948 bol organizovaný v Zväze československo-sovietskeho priateľstva a podľa vlastných výpovedí sa zúčastnil februárového prevratu v roku 1948 v Zväze partizánov. Keď ním vedený textilný obchod prešiel do komunálnej správy, presťahovali sa Rešetkovci do Petržalky, kde Ján získal národnú správ hostinca.

V roku 1950 sa jeho osobná i spoločenská situácia vyhrotila. Po prevode hostinca, v ktorom pracoval, pod komunálne podniky a po zhoršení manželských vzťahov sa rozhodol pre útek. Začiatkom novembra 1950 opustil rodinu a zdržiaval sa najmä na východnom Slovensku v okolí Košíc a Prešova. Tvrdil príbuzným, že sa ukrýva pred zatknutím pre kontakty s protikomunistickou skupinou. Mal pri sebe pištoľ kalibru 6,35 mm a ruský samopal pochádzajúci ešte z vojnových čias.

Počas zimy 1950/1951 nadväzoval kontakty s osobami nespokojnými s režimom a začal sa prezentovať ako partizánsky veliteľ čakajúci na vypuknutie ozbrojeného konfliktu. Zoznámil sa s Jozefom Ležákom a začali budovať odbojovú skupinu. Skupina sa postupne etablovala v okolí Prešova, kde chodili ozbrojení, zastrašovali miestnych komunistických funkcionárov a budovala zárodky ilegálnych štruktúr. V lete 1951 vznikli dve miestne protikomunistické skupiny v Kecerovských Pekľanoch a Čižaticiach, ktoré mali spolu niekoľko desiatok členov.

Rešetko a jeho spolupracovníci sa pripravovali na ozbrojený zvrat, vytvárali ilegálne národné výbory a plánovali prevzatie moci na miestnej úrovni. Dôležitou súčasťou príprav bolo získavanie zbraní. Prostredníctvom civilného zamestnanca vojenskej správy Imricha Čamaja nadviazali kontakt s poručíkom československej armády Bohumilom Gruberom, ktorý skupine dodával vyradené, no funkčné zbrane. V priebehu jesene 1951 získali 12 pušiek, 4 samopaly, 2 ľahké guľomety, 3 granáty a ďalší materiál, ktorý bol ukrývaný na viacerých miestach.

V tom istom období prebiehala rozsiahla akcia ŠtB *„Duben“*, zameraná na likvidáciu protikomunistických skupín označovaných ako Biela légia. Rešetkova skupina bola postupne infiltrovaná agentmi ŠtB a začiatkom roka 1952 sa jej činnosť dostala pod plnú kontrolu bezpečnostných orgánov. V novembri Rešetko spolu s istým Jánom Čurákom spôsobili politicky motivovanú výtržnosť v obci Bačkovík. Začiatkom roka 1952 jeden z členov Rešetkovej skupiny, František Bodnár, zastrelil 2 príslušníkov ZNB, ktorí ho prišli zatknúť kvôli bitke so susedom. To donútilo ŠtB urýchliť akciu *„Duben“*. Po sérii zatýkaní a zradách v rámci skupiny bol Ján Rešetko 19. januára 1952 lokalizovaný a v noci z 19. na 20. januára zatknutý v obci Egreš potom, ako ho člen skupiny, zároveň agent ŠtB Ladislav Boroš priotrávil alkoholom s pridaným chemickým prípravkom.

### Súdny proces
Vyšetrovanie vyvrcholilo v septembri 1952 podaním obžaloby na Štátny súd. Pred súdom sa ocitli ôsmi členovia 3 protikomunistických skupín, skupina „pánbíčkára“ Jána Minárika, „kšeftára“ Rešetka a „dedinského boháča“ Michala Mihoka, viac či menej ideovo napojených na Bielu légiu. Rešetko bol obvinený z velezrady, budovania teroristickej organizácie a príprav ozbrojeného prevratu. Pred súdom vystupoval ako jeden z hlavných organizátorov protikomunistického odboja na východnom Slovensku. Počas hlavného pojednávania, ktoré sa začalo 30. septembra 1952 v Košiciach, sa k vine priznal a uviedol, že skupina mala zasiahnuť až v prípade medzinárodného konfliktu.

náhľad|vpravo|Symbolický náhrobok J. Rešetka na Čestnom pohrebišti II. a III. odboja v Ďáblicích
Rozsudkom Štátneho súdu v čele s JUDr. Václavom Hamákom z 2. októbra 1952 boli Ján Rešetko, Bohumil Gruber, Michal Mihok a František Bodnár odsúdení na trest smrti, ostatní obvinení dostali tresty 15 rokov až doživotie. Najvyšší súd v čele s JUDr. Eugenom Wagnerom 10. decembra 1952 všetky odvolania zamietol. Dňa 17. apríla 1953 bol Rešetko prevezený z väznice v Ilave na Pankrác a 21. apríla 1953 nadránom popravený obesením ako druhý v poradí. Jeho telo bolo pochované v hromadnom hrobe na pražských Ďáblicích.

### Rehabilitácia
Žiadosti o rehabilitáciu z roku 1970 boli zamietnuté. K úplnej súdnej rehabilitácii Jána Rešetka došlo až v roku 1990, keď Krajský súd v Košiciach zrušil rozsudky Štátneho aj Najvyššieho súdu na základe zákona o súdnej rehabilitácii.

## Vyznamenania
* Československý vojnový kríž 1939 
* Rad Slovenského národného povstania II. tr. 
* Medaila Za chrabrosť 
* Medaila Za zásluhy

## Historiografia
Normalizačná Plevzova Encyklopédia SNP uvádza stručné heslo *„Rešetko Ján“* bez udania dátumu úmrtia a údajoch o povojnovom osude. 

## Poznámka


## Referencie

Kategória:Osobnosti z Ploského (okres Košice-okolie)
Kategória:Nositelia Československého vojnového kríža 1939
Kategória:Nositelia Radu Slovenského národného povstania
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Partizánski velitelia
Kategória:Protikomunistický odboj v Česko-Slovensku
Kategória:Slovenskí organizátori partizánskeho boja
Kategória:Slovenské osobnosti druhej svetovej vojny
Kategória:Slovenskí generáli
Kategória:Slovenské vojenské osobnosti