Lechi

thumb
**Lechi** (: לח"י, akronym pre *Lochamej Cherut Jisrael*, tzn. **Bojovníci za slobodu Izraela**, : לח"י - לוחמי חרות ישראל) bola ozbrojená podzemná sionistická skupina v mandátnej Palestíne. Jej cieľom bolo násilne vyhnať britskú správu z Palestíny, umožniť neobmedzenú imigráciu Židov a vytvorenie židovského štátu. Na začiatku sa volala **Národná vojenská organizácia v Izraeli**. Niekedy sa Lechi označovala podľa jej zakladateľa Avrahama Sterna ako **Sternova skupina** či (názvom, ktorým používali Briti) **Sternov gang**.

Najmenšia a najradikálnejšia z troch sionistických vojenských skupín (Hagana, Irgun a Lechi) nikdy nemala viac než niekoľko sto členov. Lechi sa v roku 1940 odtrhla od Irgunu a v roku 1948 sa identifikovala s náboženským sionizmom (aj keď väčšina členov neboli ortodoxní Židia), ako aj s ľavicovým nacionalizmom (aj keď väčšina členov chcela zostať politicky nestranná). Lechi bola v pozadí vraždy lorda Moyna v Kahire v novembri 1944 a uskutočnila celý rad útokov proti britskej správe a palestínskym Arabom. Britská mandátna správa ju označila za teroristickú organizáciu a novo vzniknutá izraelská vláda ju zakázala podľa protiteroristického zákona, schváleného tri dni potom, ako príslušník Lechi v septembri 1948 zavraždil vyslanca Organizácie spojených národov Folke Bernardotta. Rada bezpečnosti OSN označila Bernardotteho vrahov za „kriminálnu skupinu teroristov a Lechi obdobne odsúdil aj ďalší vyslanec OSN Ralph Bunche.

14. februára 1949 vyhlásil Izrael amnestiu, ktorá sa vzťahovala na všetkých členov Lechi. V roku 1980 bola skupina poctená zavedením stuhy Lechi, vojenského vyznamenania udeľovaného „za vojenskú službu pred založením Štátu Izrael.“ Jedným z vodcov Lechi bol aj neskorší izraelský premiér Jicchak Šamir.

## Vzťahy medzi židovskými odbojovými skupinami
Lechi sa oddelila od organizácie *[[Irgun]]*, ktorá patrila medzi hlavné vojenské organizácie revizionistického krídla sionistického hnutia, na rozdiel od *[[Hagana|Hagany]]*, ktorá spadala pod hlavnú svetovú sionistickú organizáciu. Dôvodom oddelenia bolo, že Irgun sa podvolil tlaku Hagany a prisľúbil pomáhať Britom počas vojny s nacistickým Nemeckom. Avraham Stern naopak považoval Britov za hlavného nepriateľa a rozhodol sa proti nim naďalej bojovať. Svoju organizáciu nazval *Irgun cvaj leumi be-Jisrael*, doslova „Národná vojenská organizácia v Izraeli“ (jej skratka dáva dohromady *Ecel Bet*, tzn. *Irgun B* alebo *2. Irgun*). Briti skupinu označovali ako **Sternov gang**, názov *Lechi* prijala až po Sternovej smrti. Aj keď Lechi bola malá skupina a jej vplyv na politické dianie bol minimálny (rovnako ako sympatie verejnosti k nej), svojimi činmi sa zapísala do histórie viac, než iné židovské skupiny bojujúce za nezávislosť židovského štátu.

Rozchodom s Irgunom (a tým aj definitívnym rozchodom s Haganou) sa Lechi odrezala od zdroja financií, pretože Haganu financovala Sochnut – židovská agentúra. Lechi preto musela získavať prostriedky rôznym pokútnym a nezákonným spôsobom, zo súkromných darov, výpalného a bankových lúpeží. Briti, ale aj väčšina predstaviteľov sionistického hnutia, vnímali Lechi ako skutočný zločinecký gang. Medzi jej obeťami bolo okrem britských vojakov a Arabov aj mnoho Židov, ktorí zahynuli pri útokoch buď náhodne alebo boli priamo cieľom akcie.

Po vraždách Lorda Moyna a Folke Bernadotteho nasledovali zo strany Hagany tvrdé sankcie. Príslušníkov Lechi vydávali Britom a ich zbrane zabavovali. Výnimkou bola vojna za nezávislosť, v ktorej Lechi, Irgun a Hagana čiastočne spolupracovali. Napriek tomu sa Lechi a Hagana nevyhli konfrontácii v prípade masakru v arabskej dedine Dejr Jásín.

Lechi formálne rozpustila izraelská armáda 31. mája 1948. Naďalej však pokračovala v skrytej činnosti až do septembra 1948. Po vražde Folke Bernadotteho 16. septembra 1948 väčšinu členov Lechi zatkli a organizácia bola de facto nútená ukončiť svoju činnosť. Niektorí členovia Lechi neskôr vstúpili do politiky (napríklad Natan Jelin-Mor (Friedman), ktorý sa stal na krátky čas poslancom Knesetu, alebo Jicchak Šamir, neskorší premiér Izraela).

## Akcie, vraždy a atentáty
Členovia Lechi vždy popierali, že by boli teroristami alebo že by ich akcie mali mať punc terorizmu. Ich cieľom bolo zviditeľniť sa pred svetom a dokázať mu, že Židia z Lechi sa nepodvoľujú okupácii (tzn. britskej mandátnej správe a jej nariadeniam) a prevziať kontrolu nad Izraelom ozbrojeným bojom. Tieto ciele ale skupina nemohla splniť. Kým Hagana a Irgun sa sústredili na vtedy ilegálnu imigráciu Židov z Európy do Palestíny, Lechi koncentrovala svoju činnosť na ozbrojené útoky proti vojakom aj civilnému obyvateľstvu. Podľa Nachmana Ben Jehudu bola Lechi zodpovedná za viac než 40 vrážd, z toho polovicu obetí tvorili Židia. Obete boli obyčajní ľudia, ktorí nechceli platiť výpalné, ale aj domnelí „zradcovia“ a „kolaboranti“. Ďalšími útokmi boli bombové listy adresované britským politikom, sabotáže proti infraštruktúre a pod.

### Bankové lúpeže
Lechi podnikla niekoľko bankových lúpeží v Tel Avive s cieľom získať finančné prostriedky. Počas týchto lúpeží prišlo o život niekoľko náhodných okoloidúcich, poslední 9. januára 1942. Po týchto udalostiach podnikla britská CID proti Lechi záťahy, pri ktorých zatkla a zastrelila Avrahama Sterna. To ochromilo činnosť skupiny až do septembra, kedy sa na jej čelo postavili Jicchak Šamir, Elijahu Giladi, Natan Jelin-Mor a Jisrael Eldad. Po Giladiho záhadnej smrti viedli Lechi zvyšní traja až do jej zániku.

### Rokovania s nacistami
thumb|right|Kópia listu nemeckému atašé v Istanbule, v ktorom sa spomína ponuka na spoluprácu zo strany „Národnej vojenskej organizácie v Palestíne“
V rokoch 1940 a 1941 sa Avraham Stern prostredníctvom svojho vyslanca Naftali Ljubenčika pokúšal rokovať s nacistickým Nemeckom o spoločnom boji proti Británii prostredníctvom nacistického úradníka Wernera Otta von Hentiga. Nemecká strana však návrhy Lechi ignorovala (Lechi pravdepodobne netušili, že v tom čase už dochádzalo k intenzívnej spolupráci medzi nacistickým Nemeckom a veľkým muftim Hadž Amínom al-Husejním).

Ponuku na spoluprácu poslali cez Istanbul nemeckému veľvyslanectvu v Ankare a odtiaľ 21. januára 1941 do Berlína. Berlín na ponuku nikdy neodpovedal. Z hľadiska neskoršieho vývoja ide o o jednu z najabsurdnejších situácií druhej svetovej vojny.

### Vražda Lorda Moyna a Folke Bernadotteho
Lord Moyne, najvyšší predstaviteľ Britského impéria v oblasti, sa stal vďaka svojmu vysokému postaveniu terčom atentátu, ktorý na neho spáchali dvaja členovia Lechi, Elijahu Chakim a Elijahu Bejt Curi. Moyna zavraždili 6. novembera 1944. Vrahov následne chytili a obesili. Vražda znamenala veľký rozkol medzi Churchillom a umierneným sionistickým hnutím a počiatok rastúcej židovsko-britskej nevraživosti.

Jicchak Šamir neskôr vraždu Moyna obhajoval tým, že Moyne bol antisemita a podporoval rasové teórie, podľa ktorých boli Arabi rasovo nadradení Židom.

Folke Bernadotte bol švédsky diplomat a vyslanec OSN, ktorého úlohou bolo rokovať o podmienkach mierovej zmluvy medzi Židmi a Arabmi. Po dvoch neúspešných návrhoch zavraždili Bernadotteho v aute v západnom Jeruzaleme 17. septembra 1948. Vrahovia, príslušníci Lechi – Jehošua Kohen, Jicchak Ben Moše a Avraham Steinberg, boli prezlečení do izraelských uniforiem. Kohenova totožnosť, ako Bernadotteho vraha, však vyšla najavo až po jeho smrti, keď ju potvrdili jeho niekdajší kolegovia z Lechi.

### Bombové útoky
12. januára 1947 spáchala Lechi útok na britskú policajnú stanicu v Haife, pri ktorom štyria ľudia zahynuli a okolo 140 bolo zranených. 29. februára príslušníci Lechi podmínovali trať Haifa-Káhira severne od Rechovotu. Pri útoku prišlo o život 28 vojakov a 35 bolo zranených. 31. marca 1948 bolo pri útoku na tú istú trať severne od Binjaminy 40 civilistov, prevažne Arabov, zabitých, a 60 zranených. Útok sa pripisoval rovnako Lechi.

### Dejr Jásín

Lechi sa 9. apríla spoločne s Irgunom zúčastnila útoku na arabskú dedinu Dejr Jásín ležiacu v jeruzalemskom koridore. Okolo 100 – 120 ľudí zavraždili, zvyšok vyhnali a dedina zničili. Iróniou osudu šlo v tomto prípade o dedinu, ktorej obyvatelia uzavreli mierovú dohodu so susednými židovskými obcami.

## Pripomienky Lechi v Izraeli
Po nástupe vlády Menachema Begina v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch boli mnohé ulice pomenované po Lechi. Zároveň bola v roku 1980 zavedená *stuha Lechi* vo farbách červená-čierna-šedá-svetlo modrá-biela, ktorú môžu nosiť bývalí členovia Lechi.

V roku 1975 pochovali v Izraeli so štátnymi poctami oboch členov Lechi, obesených za vraždu Lorda Moyna. Obaja boli neskôr spodobnení na poštových známkach, rovnako ako zakladateľ Avraham Stern. Jichak Šamir bol v rokoch 1983 – 84 a 1986 – 92 premiérom Izraela.

## Referencie

## Pozri aj
* Internácia Irgunu a Lechi v Afrike
* Moše Barazani

## Iné projekty

## Zdroj
* 


Kategória:Skupiny označené za teroristické
Kategória:Partizánske organizácie
Kategória:Sionistický terorizmus
Kategória:Kolaborácia počas druhej svetovej vojny