Jiří Antonín Benda

**Jiří Antonín Benda** (* 30. jún 1722, Benátky nad Jizerou† 6. november 1795, Bad Köstritz) bol český hudobný skladateľ obdobia klasicizmu. Brat Františka Bendu.

## Život
Študoval u piaristov v Kosmonosoch a u jezuitov v Jičíne. V oboch internátoch sa tradične pestovala hudba a Benda si odtiaľ odniesol tiež znalosť pôsobivého rečníckeho prejavu a zásad správnej deklamácie, čo veľmi ovplyvnilo jeho hudobné zameranie. V roku 1742 sa odsťahoval do Berlína, kam bol pozvaný aj s rodičmi pruským kráľom Friedrichom II., ktorý bol obdivovateľom jeho brata, skladateľa a husľového virtuóza Františka Bendu. Roku 1750 sa Jiří Antonín stal takisto kapelníkom a to u turínskeho vojvodu Friedricha v Gotei. Krátko bol riaditeľom hudby hamburského divadla. V roku 1781 navštívil Paríž, kde mala premiéru jeho opera *Romeo a Júlia*. V Nemecku sa zdržiaval až do roku 1778, kedy sa pokúsil získať vo Viedni miesto kapelníka u nemeckej opery, ktorú chcel zriadiť Jozef II. Vkusu viedenského publika však nevyhovel a roztrpčený neúspechom rezignoval na skladateľskú dráhu a zvyšok života strávil putovaním z miesta na miesto. Cez tento neúspech sa však Benda dočkal ocenenia u mnohých významných osobností umeleckého života, jeho skladby výrazne zapôsobili napr. na Mozarta, ktorý skladby *Ariadna na Naxe* a *Medea* zbožňoval natoľko, že ich neustále vozil so sebou.

Benda bol členom slobodomurárskej lóže.

Meno skladateľa Jiřího Antonína Bendu nesie český Bendův komorný orchester.

## Dielo
Bol zakladateľom melodrámy. Zvlášť jeho prvé diela *Ariadna na Naxe* a *Medea* reprezentujú túto hudobnú formu. Myšlienku striedania hudby a hovoreného slova prebral od Jeana-Jacquesa Rousseaua a prakticky ju uviedol do života. Rousseau chcel však hudbou vytvárať podklad pre pohybovú stránku hercovho prejavu, Bendovou základnou požiadavkou bola dramatická pravdivosť. V najrozšírenejšej hudobnej dramatickej formácii tej doby - talianskej opere - dominovala hudba a všetky ostatné zložky sa jej podriaďovali. Benda spojil hudbu a slovo tak, aby bola slovu v najväčšej možnej miere uchovaná jeho oznamovacia schopnosť. Hudba sa tým však ocitla v postavení podriadenej zložky. Svoje kompozičné skúsenosti z dramatickej oblasti prenášal Benda aj do diel inštrumentálnych, skladal predovšetkým symfónie (30), cembalové koncerty, kantáty (cez 100), komorné skladby, opery, klavírne sonáty a scénickú hudbu.

## Literatúra
* Josef Hutter, Zdeněk Chalabala: *České umění dramatické, Část II. – zpěvohra*, Šolc a Šimáček, Praha, 1941, str. 33–5
* *Kdo byl kdo v našich dějinách do roku 1918* / (Pavel Augusta … et al.). 4. vyd. Praha : Libri, 1999. 571 s. ISBN 80-85983-94-X. S. 33–34.
* *Osobnosti - Česko : Ottův slovník*. Praha : Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 43.
* VOŠAHLÍKOVÁ, Pavla, a kol. *Biografický slovník českých zemí : 3. sešit : Bas–Bend*. Praha : Libri, 2005. 264–375 s. ISBN 80-7277-287-2. S. 368.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Jiří Antonín Benda v encyklopédii Britannica

## Zdroj

Kategória:Českí hudobní skladatelia
Kategória:Skladatelia vážnej hudby
Kategória:Klasicistickí skladatelia
Kategória:Operní skladatelia
Kategória:Českí slobodomurári