Q horúčka

**Q horúčka** sa zaraďuje medzi zoonózy, teda choroby, ktorých prameňom nákazy respektíve rezervoárom sú rôzne druhy infikovaných zvierat. Pôvodcom ochorenia je *[[Coxiella burnetii]]*, baktéria odolná voči suchu, vďaka čomu vydrží dlho v prachu a v srsti zvierat. Z domácich zvierat je na ochorenie vnímavý hovädzí dobytok, ovce, kozy, kone, ale kliešte, mačky a psy môžu byť tiež zdrojom infekcie. Inkubačný čas ochorenia je 1421 dní.

## Klinický obraz
Coxiella burnetii môže zapríčiniť akútnu alebo chronickú formu Q horúčky u ľudí, hoci v mnohých prípadoch je infekcia asymptomatická a potvrdená len sérologickou diagnostikou. **Akútna Q horúčka** prebieha asymptomaticky v 50&nbsp;% prípadov. U symptomatických pacientov sú klinické prejavy obyčajne polymorfné a nedostatočne špecifické. Po inkubačnej dobe, ktorá trvá od 14 do 26 dní, sa môže Q horúčka prejaviť ako horúčkovité, chrípke podobné ochorenie (v 90&nbsp;%), ako atypická pneumónia (25&nbsp;%) alebo ako hepatitída (45&nbsp;%). Chrípke podobný akútny syndróm ochorenia trvá 13 týždne a je charakterizovaný náhlym začiatkom, vysokou horúčkou, nauzeou a zvracaním, únavou, bolesťami hlavy a svalov. Takže sa môže prejaviť kašľom, bolesťou (a napätím) na prsiach, bolesťou brucha, bradykardiou, anorexiou, hnačkou, dezorientáciou a konjunktivitídou. Izolácia mikroorganizmu je možná počas febrilného štádia z krvi a moču väčšiny pacientov. Ochorenie je sprevádzané stratou približne 612&nbsp;kg telesnej váhy. Hoci symptómy odznejú približne za 10 dní, pocit celkovej telesnej slabosti môže pretrvávať mesiace. Zriedkavé komplikácie sú myokarditída, perikarditída a meningoencefalitída. **Chronická Q horúčka** je vážnym a často fatálnym ochorením s úmrtnosťou 65&nbsp;%. Stav je charakterizovaný spontánnym vývojom a vysokou hladinou protilátok fázy I. Môže sa vyskytnúť mesiace až roky po akútnej infekcii u 111&nbsp;% pacientov. Najčastejšími manifestáciami chronickej Q horúčky sú endokarditída, ktorá sa objaví na dávnejšie postihnutej chlopni, chronické pľúcne infekcie a perikarditída. Endokarditída je najčastejšou a najvážnejšou manifestáciou chronickej Q horúčky. Časový interval medzi primárnym, akútnym atakom Q horúčky a endokarditídou je od 120 rokov a môže byť kratší u imunokompromitovaných pacientov. Endokarditída Q horúčky je charakterizovaná chronickou progresiou, vysokými titrami špecifických protilátok a perzistentnými negatívnymi hemokultúrami.

## Diagnostika
Q horúčka môže predstavovať vážny zdravotný problém, ak nie je včas alebo správne diagnostikovaná. K stanoveniu správnej diagnózy môžu napomôcť anamnéza alebo vyplnenie dotazníka, ktorý obsahuje nasledovné údaje: vek a pohlavie, dátum prijatia do nemocnice, epidemiologické údaje, povolanie (farmár, veterinár, pracovník na bitúnku) a spôsob života (mestský alebo vidiecky).
Klinické príznaky Q horúčky sú nešpecifické, k potvrdeniu diagnózy je nutný laboratórny dôkaz infekcie. K dispozícii sú štyri kategórie diagnostických testov:

* izolácia organizmu využitím tkanivových kultúr, ktorá musí byť vykonaná v laboratóriu s 3. stupňom bioochrany
* sérologické testy dôkazu protilátok (nepriama imunofluorescencia, ELISA, komplement fixačná reakcia a i.)
* testy detekcie antigénov (imunohistochemické farbenie)
* detekčné testy nukleovej kyseliny (polymerázová reťazová  reakcia)

## Liečba
Q horúčka je ochorenie, ktoré je väčšinou diagnostikované retrospektívne. Vo viacerých prípadoch špecialisti odporúčajú podávanie antibiotík ako prevenciu možných chronických komplikácií, alebo odporúčajú liečbu len v ťažkých prípadoch. Začatie liečby od 3. dňa po objavení sa klinických príznakov je najúčinnejším liečebným postupom k uzdraveniu. Pri akútnej Q horúčke sa odporúča podávanie tetracyklínu v dávke 500 mg 4-krát denne. Pri alternatívnej liečbe sa používa erytromycín v tých istých dávkach, ale neodporúča sa v ťažkých prípadoch. Pri chronickej Q horúčke (napr. endokarditída) sa odporúča podávanie doxycyklínu a vyžaduje sa sledovanie titrov protilátok. Často je potrebná výmena chlopne.

## Prevencia
K najvýznamnejším preventívnym opatreniam proti Q horúčke patrí vakcinácia. Vakcíny stimulujú imunitný systém k vzniku protilátok. Organizmus potrebuje niekoľko týždňov k plnému vývoju ochrany. Trvá to asi 15 dní. Dôležitý je aj predvakcinačný skríning, ktorého cieľom je vylúčiť z očkovania tie osoby, ktoré sú rizikové pre vývoj ťažkých reakcií po vakcinácii. Skríning zahŕňa podrobnú anamnézu, vyšetrenie protilátok a kožný test. Vakcinácia proti Q horúčke je odporúčaná pre ľudí pracujúcich s hovädzím dobytkom, ovcami, kozami alebo produktami týchto zvierat. Táto vakcína sa taktiež odporúča pre veterinárny personál, ošetrovateľov zvierat, u zamestnancov tovární spracúvajúcich mäso, mlieko, kože, kožušiny a tiež u farmárov. Vakcinácia proti Q horúčke by sa mala podávať aj osobám s poruchami srdcových chlopní, cievnych aneuryziem a imunokompromitovaným pacientom. V Austrálii aj u ľudí prichádzajúcich do kontaktu s klokanmi a ťavami. V rámci prevencie Q horúčky sa treba zamerať aj na vzdelávanie verejnosti o možných zdrojoch infekcie hlavne pracovníkov v živočíšnej výrobe. Dôležitá je tiež vhodná manipulácia s pôrodnými produktmi oviec a kôz. Imunokompromitovaní pacienti a iné rizikové skupiny ako napríklad kardiaci by nemali prichádzať do kontaktu s prenášačmi. Vhodné je aj používanie akaricídnych prípravkov proti kliešťom.

## Záver a odporúčania
Jednotlivé prípady alebo aj epidémie Q horúčky sú takmer vždy dôsledkom aerogénneho prenosu patogénu prostredníctvom infekčného aerosólu. Infekčným materiálom sú výkaly, moč, nazofaryngeálny sekrét, spútum, placenta, plodová voda, mäso a mlieko infikovaných zvierat, kontaminovaná vlna, koža, pôda, prach, slama z fariem, kde sú chované infikované zvieratá. Choré samice vylučujú množstvo organizmov počas pôrodu pôrodnými tekutinami, placentou a fetálnymi membránami. Obdobie vrhu mláďat je asociované s vrcholom incidencie. Kontaminované polia a cesty často slúžia ako rezervoár pre kvapôčkové šírenie C. burnetii. Vetrom sa koxiely môžu rozšíriť až do vzdialenosti 20&nbsp;km.

C. burnetii sa môže vyskytovať v mlieku infikovaných kráv a kôz a v masle. Coxiela sa môže nachádzať vo vemene a lymfatických uzlíkoch mliečnej žľazy. U chronicky infikovaných kráv exkrécia do mlieka pretrváva až po dobu 32 mesiacov. Ak sa zo surového mlieka vyrábajú maslo a syry, koxiely môžu dlhodobo prežívať aj v týchto potravinách. Pasterizácia mlieka koxiely deštruuje pri teplote 62,8&nbsp;°C za 30&nbsp;min. Alimentárna infekcia mliekom sa nepovažuje za hlavnú cestu infekcie, keďže pôsobením kyslého pH mlieka sa naruší životaschopnosť C. burnetii.

V rámci ochrany pred možnou nákazou je potrebné dodržiavať nasledovné požiadavky:

* základné návyky osobnej hygieny
* používať prostriedky osobnej ochrany - určené pracovné odevy a obuv
* čistenie a dezinfekcia miesta pôrodu, laboratória, zverince po pôrodoch
* starostlivosť o zvieratá – zabezpečiť im veterinárnu starostlivosť
* dodržiavať bezpečnostné predpisy
* zodpovedne odstraňovať kontaminovanú podstielku, exkrementy, zvyšky po potrate a pôrode a kontaminovaný odpad

## Referencie

## Literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Zoonózy
Kategória:Bakteriálne choroby