open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Habáni

thumb|Habánska keramika

**Habáni** je názov novokrstenských skupín z Nemecka, ktoré žili v novoveku na južnej Morave (cca 15261622) a na Slovensku (cca 1529 – 18./20. storočie), kde sa uchýlili pred prenasledovaním v západnej Európe (na Slovensku neskôr aj pred prenasledovaním na Morave). Napokon pred prenasledovaním v Uhorsku utiekli zo Slovenska do Sedmohradska, odtiaľ do južného Ruska a do severnej Ameriky, kde žijú dodnes.

## História habánov na Slovensku
Na Slovensko prišli z Nemecka cez Moravu najmä na Spiš (1529), po dvoch veľkých prenasledovaniach na Morave v 30. a 40. rokoch 16. storočia sa usadzovali najmä na západnom Slovensku. Tu sa usadili v obci Sobotište v roku 1546. Medzi rokmi 1550 a 1622 mali na Slovensku nepretržite existujúce dvory v 23 obciach, plus ďalšie, ktoré po relatívne krátkom čase zanikli. Napríklad obce Veľké Leváre, Brodské, Dubnica nad Váhom a Častkovce, kde sa doteraz zachovala prezývka občanov Častkoviec a to habáni.

Moravu museli všetci definitívne opustiť v roku 1622, sčasti utiekli na Slovensko. Koncom 17. storočia sa im rozpadol systém spoločného hospodárenia. Od 18. storočia odchádzali zo západného Slovenska cez stredné Slovensko a Gemer do Sedmohradska a južného Ruska. Časti boli dovolené zostať na Slovensku s určitými právami, no museli prestúpiť na katolicizmus.

Žili v oddelených sebestačných osadách (komúnach, tzv. haushabenoch – odtiaľ názov habáni) s vlastnou cirkevnou, politickou a hospodárskou samosprávou. Známi boli ako usilovní všestranní remeselníci. Preslávili sa habánskou keramikou, ktorej technológia pretrvala v ľudovej výrobe. Všade, kde žili, boli vystavení tvrdej náboženskej diskriminácii. Aj tolerančný patent Jozefa II. z roku 1781 ich explicitne vyníma z „tolerovaných“ náboženstiev.

Na Slovensku sa od konca 17. storočia postupne jazykovo asimilovali (poslovenčili). Po nemecky na Slovensku prestali hovoriť posledné skupiny okolo roku 1900 (ojedinele koncom 20. storočia).

## Referencie

## Literatúra
* IRŠA, Rudolf – PROCHÁZKOVÁ, Mária. *Habáni vo Veľkých Levároch. Sprievodca dejinami habánov a habánskeho dvora vo Veľkých Levároch.*  Skalica : Záhorské múzeum, 1987. 61 s. 
* 
* KALINOVÁ, Alena et al.. *Täufer – Hutterer – Habaner : Geschichte, Siedlungen, Keramik in Südmähren, Westslowakei und Niederösterreich.* Horn : Berger, 2004. 136 s.
* ZAJÍČKOVÁ, Mária – NOGA, Milan. *Habánsky dvor vo Veľkých Levároch : Sprievodca po expozícii múzea.* Skalica : Záhorské múzeum v Skalici, 2007. 63 s. ISBN 978-80-85446-56-2.
* ZAJÍČKOVÁ, Mária – DRAHOŠOVÁ, Viera (ed.). *Habáni v Sobotišti – zborník príspevkov zo seminára.* Skalica : Záhorské múzeum v Skalici, 2002. 97 s. ISBN 80-85446-44-8.

## Pozri aj
* Hutteriti
* Habánsky dom
* Habánska kaplnka vo Veľkých Levároch
* Habánska keramika
* Habánske múzeum vo Veľkých Levároch
* Ignác Bizmayer
* Ferdiš Kostka
* Heřman Lansfeld

## Iné projekty

## Zdroje
* Habáni na Slovensku (Die Habaner in der Slowakei)


Kategória:Náboženstvo
Kategória:Protestantizmus
Kategória:Anabaptizmus
Kategória:Nemci na Slovensku
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Keramika
ACNielsen

**ACNielsen** je medzinárodným výskumným inštitútom pre trh a obchod so sídlom v New Yorku.
 
## Dejiny
Podnik ACNielsen vznikol v roku 1923 v Spojených štátoch amerických. Zakladateľom bol Arthur Charles Nielsen starší, jeden zo zakladateľov moderného marketingového výskumu. V roku 1939 začala medzinárodná expanzia firmy. ACNielsen je podnikom VNU-skupiny a podľa vlastných údajov je na prvom mieste vo svete v oblasti marketingových podnikových informácii, je činný vo viac ako 100 štátoch.

Kategória:Marketing
Kategória:Podniky v USA
Mikuláš Petrašovský a Natália Petrašovská

right|thumb|250px|Mikuláš Petrašovský a Natália Petrašovská spievajú počas koncertu.
**Mikuláš Petrašovský** (* 14. jún 1952, Medzilaborce) a **Natália Padová rod. Petrašovská** (* 18. júl 1981, Humenné) (otec a dcéra) je rusínske spevácke duo, ktoré sa venuje interpretácii rusínskych ľudových piesní, ako aj vlastných piesní stredného prúdu v rôznych jazykoch. 

Ich repertoár obsahuje aj piesne v slovenčine, estrádne piesne a piesne s tématikou rodného kraja. Ich tvorba je úzko spätá s mestom Humenné, ako i s celým hornozemplínskym regiónom, predovšetkým s mestom Medzilaborce, odkiaľ Mikuláš Petrašovský pochádza. Do repertoáru dua patrí aj nepísaná hymna mesta Humenné - pieseň "Humenné moje"   .

Mikuláš Petrašovský spieva so svojou dcérou Natáliou už od jej skorého detstva. Obaja účinkovali aj ako sólisti a takisto v rôznych zoskupeniach s mnohými interpretmi z regiónu severovýchodného Slovenska. Napr. Mikuláš Petrašovský bol dlhoročným členom Humenského speváckeho tria v zložení Mikuláš Horňák-Ivan Mihalič-Mikuláš Petrašovský (neskôr aj Michal Sijka, ktorý v triu nahradil Mikuláša Horňáka); vystupoval v projekte vedúcich rusínskych spevákov Slovenska *[[A čija to chyža]]* s Ankou Servickou, Monikou Kandráčovou, Ankou Poráčovou, Máriou Mačoškovou, Máriou Čokynovou a cimbalovou hudbou Ondreja Kandráča.

## Najvýznamnejšie úspechy
V roku 1996 sa Mikuláš a Natália Petrašovskí stali laureátmi Festivalu ukrajinskej piesne, ktorý sa uskutočnil v Humennom. V roku 2001 absolvovali spolu s ďalšími interpretmi ľudových piesní zo Zemplína turné po Spojených štátoch. 
V roku 2005 sa stali laureátmi súťažnej prehliadky "Spevy môjho rodu".

V roku 1989 sa Mikuláš Petrašovský stal ešte v rámci Humenského speváckeho tria (spolu s Ivanom Mihaličom a Mikulášom Horňákom) laureátom 17. ročníka ústrednej celoslovenskej prehliadky ľudových piesní Makovická struna. O niekoľko rokov sa laureátom Makovickej struny stal spolu s dcérou Natáliou.

Ako sólový spevák sa v roku 1993 Mikuláš Petrašovský stal laureátom súťažnej prehliadky ľudových spevákov pod názvom "Zemplin špiva i hutori" v Humennom.

## Diskografia
* 1995: *Paribčiňa moje*
* 2000: *Tak malo* 
* 2002: *Za kamjanym mostom* 
* 2016: *Čas letyť* 
* 2016: *Vyznanie*

Spoločné projekty :
* 1987: *Ej, popid Makovicju* - OPUS Czechoslovakia
* 2004: *A čija to chyža* - Vydavateľstvo Slovenský rozhlas

## Referencie
 
Ref: http://korzar.sme.sk/c/4501737/rodina-petrasovskych-ma-hudbu-v-krvi.html

## Externé odkazy
*  Oficiálna stránka speváckeho dua
* Facebooková stránka speváckeho dua
* Dnes viem, že musím spievať, aj keď plačem - casopisimidz.sk 
*  Humenské trio čaruje - www.korzar.sme.sk
* Výťažok z koncertu na pomoc zdravotníctvu - www.korzar.sme.sk
* U Petrašovských budú znieť naše koledy - www.korzar.sme.sk
* Piesne dua Petrašovských na Youtube

Kategória:Slovenskí speváci ľudovej hudby
Kategória:Slovenské speváčky ľudovej hudby
Kategória:Speváci rusínskeho pôvodu
Kategória:Slovenské osobnosti rusínskeho pôvodu
Kategória:Interpreti a kapely ľudovej hudby
Kategória:Osobnosti z Medzilaboriec
Zoznam miest vo Švajčiarsku

náhľad|400px|vpravo|Švajčiarske mestá podľa počtu obyvateľov.
Tento článok obsahuje **zoznam 100 najväčších miest vo [[Švajčiarsko|Švajčiarsku]]**. Vo Švajčiarsku sa za mesto považuje obec, ktorá má minimálne 10 tisíc obyvateľov a v roku 2015 mala krajina 148 takýchto sídiel.

## Abecedné poradie

## Miesta so zrušenými mestskými právami

Kategória:Švajčiarske zoznamy
Švajčiarsko
Zoznam miest v Grécku

Tento článok obsahuje zoznam miest v Grécku s viac ako 30-tisíc obyvateľmi.


Grécko
Kategória:Grécke zoznamy
Zoznam miest v Portugalsku

Tento článok obsahuje zoznam najväčších miest v Portugalsku.

## Zdroj
* 

Kategória:Portugalské zoznamy
Portugalsko
Sol (rozlišovacia stránka)

**Sol** môže byť:

* rímsky boh Slnka, pozri Sol
* severská bohyňa Slnka, Sol (bohyňa)
* značka mexického piva vyrábaného firmou Cervecería Cuauhtémoc so sídlom v Monterrey, pozri Sol (pivo)
* časová jednotka zodpovedajúca dĺžke stredného slnečného dňa na Marse, pozri sol (Mars)

## Pozri aj
* Soľ
* sole
Sol

[náhľad|Vyobrazenie Sola na striebornom disku z [3. storočie|3. storočia]]
**Sol** je rímsky boh Slnka, totožný s gréckym Heliom.

Pôvodne Rimania nemali pre Slnko žiadneho boha, až neskôr, pod vplyvom Grékov prebrali Heliov kult a vytvorili boha Sol. Ten sa oficiálnym stal až v 3. storočí po Kr.

## Iné projekty

Kategória:Rímski bohovia
Kategória:Slneční bohovia
Škótska gaelčina

**Škótska gaelčina** (iné názvy pozri nižšie) je keltský jazyk, ktorým v súčasnosti hovorí asi 80 000 ľudí a to hlavne na severozápade Škótska v oblastiach Highlands a na súostroviach Hebridy, Orkneje a Shetlandy (severne od Škótska). Hovorí ňou aj niekoľko tisíc ľudí v Novom Škótsku v Kanade. Kanadská varieta sa niekedy vyčleňuje ako samostatný jazyk kanadská gaelčina.

## Názvy
Slovenské názvy tohto jazyka sú: **škótska gaelčina** [resp. nespisovne *škótska gaelština*], **gaelčina** [resp. nespisovne *gaelština*], **škótčina** [resp. nespisovne *škótština*], **škótska galčina** [resp. nespisovne *škótska galština*], **galčina** [resp. nespisovne *galština*]. Galčina sa tu myslí ako ekvivalent pojmu gaelčina (prípadne v užšom zmysle gálčina/Gàidhlig - pozri nižšie), nie ako ekvivalent pojmu galské jazyky (v zmysle jazyky rímskej Galie a pod.).

Zriedkavé názvy sú: *škótska gélčina*, *škóto-gaelčina*, *gael*, *gálčina*, *gailčina*, *hornoškótčina*, *škótska keltčina*, *erse*.

V škótskej gaelčine sa jazyk nazýva *Gàidhlig* [kálik] alebo *Ghàidhlig*. V angličtine sa jazyk nazýva *Gaelic*, *Scottish Gaelic*, *Scots Gaelic*, *Erse*, staršie *Scottis(h)*, *Scots*.

## Dejiny
Škótska gaelčina vznikla z jazyka pôvodných obyvateľov Škótska – Piktov – s vplyvmi severských a škandinávskych jazykov. Po neúspešnej rebélii škótskeho princa Charlesa Edwarda Stewarta v roku 1745 Anglicko potlačilo používanie škótskej gaelčiny. Jej návrat do bežného života nastal v 70. rokoch 20. storočia a v súčasnosti sa znova vyučuje na školách a univerzitách. V škótskej gaelčine vychádzajú aj miestne noviny a časopisy a v tomto jazyku sa vysiela v rádiu a televízii.

## Referencie

## Iné projekty


Kategória:Jazyky v Spojenom kráľovstve
Kategória:Keltské jazyky
Bretónčina

**Bretónčina** je keltský jazyk (britská podskupina) používaný na Bretónskom polostrove (Francúzsko). Ovláda ju asi 600 tisíc ľudí. V minulosti bolo jej používanie potláčané. 

Jazyk je blízko príbuzný s kornčinou a waleštinou, jazykmi, ktorými sa hovorilo, respektíve hovorí, na juhozápade Veľkej Británie. Z tejto oblasti tiež na prelome 5. a 6. storočia nášho letopočtu cez more presídlili predkovia dnešných Bretóncov. Kým od stredoveku ustupovala východná hranica rozšírenia bretónčiny len pomaly, v dôsledku dlhodobej oficiálnej francúzskej politiky, pripúštajúcej ako jedinú úradnú reč francúzštinu sa počas 20. storočia počet hovoriacich výrazne znížil. Bretónčina nie je ani dnes uznaná ako úradný jazyk a len malé percento detí, väčšinou na súkromných školách, absolvuje vyučovanie v bretónčine. 

## Nárečia
Má 4 hlavné nárečia:

# nárečia skupiny KLT
#* *[[Kerneveg]]/C'herneveg* (cornouailleské nárečie)
#* *[[Leoneg]]* (léonské nárečie)
#* *[[Tregerieg]]* (tréguierské nárečie)
# *[[Gwenedeg]]* (vanneské nárečie) najviac odlišné od ostatných, pravdepodobne priamý potomok pevninskej galčiny

## Vzorový text
### Všeobecná deklarácia ľudských práv

Kategória:Keltské jazyky
Selekcia

**Selekcia** môže byť:
* všeobecne: výber podľa nejakých kritérií, znakov a podobne
* v žurnalistike: metodický výber informácií, z ktorých sa tvorí žurnalistický prejav alebo celok, pozri selekcia (žurnalistika)
* v biológii: 
**prirodzený výber
**výber (prirodzený alebo umelý)
**v raslinnej výrobe a zootechnike: výber kvalitných jedincov s cieľom zošľachtenia rodu, druhu a podobne, pozri selekcia (rastlinná a živočíšna výroba)
Írčina

**Írčina** (iné názvy: **gélčina**, **gaelčina**, **írska gélčina**, **írska gaelčina**, **írska galčina**, **keltská írčina** [resp. **keltsko-írsky jazyk**], staršie: **erse**) je keltský jazyk z rodiny indoeurópskych jazykov. Spolu so škótskou a manskou gaelčinou (obidva vznikli z írčiny) patrí do goidelskej vetvy keltských jazykov. Írčina je popri gréčtine a latinčine najstarší európsky jazyk s literárnou tradíciou.

Podľa írskej ústavy je to prvý úradný jazyk Írskej republiky (angličtina je druhým jazykom). V sčítaní v roku 2011 deklarovalo 1 774 437 ľudí (41,4 %) vo veku 3+ znalosť írčiny. Len malá časť z týchto ľudí ju používa ako prvý jazyk, omnoho viac ľudí ňou hovorí len zriedka alebo vôbec, prípadne len v škole. Jedine v gaeltachtoch, oblastiach, kde írčinu používajú ľudia každodenne, má írčina lepšie pozície. Jej rozšírenosť je aj tu ohrozená, a to imigráciou z anglofónnych oblastí Írska, prípadne zo zahraničia.

## Status írčiny a pokusy o jej renesanciu
Írska ústava definuje írčinu ako národný a prvý úradný jazyk štátu. Napriek tomu je drvivá väčšina vládnych dokumentov vytváraná v angličtine. Írčina je povinným predmetom vyučovaným na školách, ktoré sú financované zo štátnych zdrojov. 
Od roku 2007 je írčina úradným jazykom Európskej únie. 

V mestách a vo všeobecnosti medzi mladými ľuďmi znalosť írčiny rastie. Je to najmä výsledok vyučovania výhradne v írskom jazyku. Takéto základné školy sú známe ako Gaelscoileanna a nadväzuje na ne množstvo stredných škôl. Preto je podiel tých, čo vedia po írsky, vyšší práve medzi mladými ľuďmi. V Írsku fungujú aj írskojazyčné televízie (TG4) a rozhlasové stanice. 

## Galéria

Súbor:Irish speakers in 2011.png|Mapa Írska znázorňujúca podiel populácie (3+), ktorá deklarovala znalosť írčiny (podľa írskeho sčítania 2011 a severoírskeho sčítania 2011).
Súbor:Percentage stating they speak Irish daily outside the education system in the 2011 census.png|Mapa Írska znázorňujúca podiel populácie (3+), ktorá deklarovala každodenné používanie írčiny mimo vzdelávacích inštitúcii (podľa írskeho sčítania 2011).
Súbor:Irish road sign.png|náhľad|Dopravná značka v írčine aj angličtine.



## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj


Kategória:Jazyky v Írsku
Kategória:Jazyky v Spojenom kráľovstve
Kategória:Jazyky v Kanade
Kategória:Keltské jazyky
Sol (Mars)

**Sol** je časová jednotka, zodpovedajúca strednému slnečnému dňu na povrchu planéty Mars. Nie je súčasťou jednotiek SI. Je približne o 3 % dlhší ako stredný slnečný deň na Zemi a rovná sa 24,6598 hodiny (24 h 39 min 35,244 s), t. j. 1,0275 dňa. Hviezdny deň na Marse je zhruba o 2 minúty kratší a trvá 24,6229 h (24 h 37 min 22,66 s).

V prenesenom význame sa slovo sol používa aj pre kalendárne počítanie časových intervalov na povrchu tejto planéty, napr. pri popise práce sond vysadených na povrch Marsu. Plnohodnotný marsovský kalendár však doteraz nebol zadefinovaný, aj keď prvé návrhy sa už objavili (napr. návrh R. Zubrina).

## Pôvod názvu

Názov jednotky je odvodený od latinského slova *sol*, znamenajúceho *slnko*.

## Referencie

Kategória:Mars
Kategória:Jednotky času
Gaelčina

**Gaelčina** (nespisovne: *gaelština*) môže byť:
*škótska gaelčina(po škótsko-gaelsky *Gàidhlig*)
*súhrnné označenie (novej) škótskej gaelčiny a novej írčiny, pozri škótska gaelčina a pod írčina

**Gaelčina** (nespisovne: *gaelština*) alebo **goidelčina** môže byť:
*írčina (=írska gaelčina, gélčina; po írsky *Gaeilge*)
*pôvodný spoločný jazyk goidelských jazykov, de facto len iný názov najstaršej fázy írčiny, t. j. konkrétne podľa rôznych názorov írčina zhruba do 10. alebo do 12./13 storočia alebo do 17. storočia (alebo írčina do 12./13. storočia plus klasická gaelčina), čiastočné synonymum: spoločná gaelčina, pozri pod írčina
*goidelské jazyky (= gaelské jazyky, írčina v širšom zmysle)

## Zdroje
Waleština

**Waleština**  (iné názvy: **welština**, [staršie] *velština*, **wallčina**, **kymričtina**, **kymrijčina**, [zriedkavo] *cymričtina*, **kymerčina**; po walesky *cymraeg* - vyslov [kəmráig]) je keltský jazyk z britskej podskupiny, príbuzný bretónčine. Hovorí ním vyše 700 000 ľudí vo Walese v Spojenom kráľovstve a emigranti, najmä v Patagónii. Prevažne waleské sú západné a severozápadné oblasti Walesu. 

Vývojové stupne:
* prawaleština (raná waleština) (6. - 8. storočie) 
* stará waleština (9. - 12. storočie)
* stredná waleština (12. - 14. storočie)
* nová waleština (moderná waleština) (od 14. storočia)

V 13. storočí územie pripadlo anglickej korune. Do 16. storočia jazyk (na rozdiel od angličtiny) málo zasiahla latinčina alebo francúzsko-normanské vplyvy. V 18. a 19. storočí ožilo waleské národné povedomie. V 20. storočí ním už hovorilo prevažne len vidiecke obyvateľstvo. V súčasnosti má jazyk všestrannú podporu úradov (školy, tlač, TV, divadlá a podobne sú vo waleštine).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Rada pre waleský jazyk 

Kategória:Wales
Kategória:Keltské jazyky
Kategória:Jazyky v Spojenom kráľovstve
Kategória:Jazyky v Argentíne
Kategória:Jazyky v Kanade
Kategória:Jazyky v USA
Italické jazyky

**Italické jazyky** sú vetva indoeurópskych jazykov. 

Italickými jazykmi sa hovorilo v staroveku v strednej a južnej časti Apeninského polostrova.

## Delenie
* **Latinsko-faliské jazyky**
** latinčina – z nej sa vyvinuli románske jazyky, ktoré sa obyčajne považujú za samostatnú jazykovú rodinu
** faliština – celkové zaradenie v systéme jazykov sporné, reliktný jazyk 
* **Oskicko-umbrijské jazyky** (=**Sabelské jazyky**) 
** oskické jazyky:
*** oskičtina (jazyk Oskov)
*** jazyk Herikov
*** marrucinčina (jazyk Marrucinov)
*** jazyk Pelignov
** umbrijské jazyky:
*** umbrijčina (jazyk Umbrov)
*** jazyk Marsov
*** sabinčina (jazyk Sabinov)
*** jazyk Volskov
*** južná pikénčina – celkové zaradenie sporné, reliktný jazyk 
* iné:
** jazyk Aequov – zaraďovaný aj pod oskicko-umbrijské
** vestínčina (jazyk Vestínov) – zaraďovaná aj pod oskicko-umbrijské
** severná pikénčina – celkové zaradenie v systéme jazykov sporné, reliktný jazyk
** elymčina (jazyk Elymov) – celkové zaradenie v systéme jazykov sporné, reliktný jazyk; zaraďovaný aj pod oskicko-umbrijské
** sikánčina (jazyk Sikánov) – celkové zaradenie v systéme jazykov sporné, reliktný jazyk; zaraďovaný aj pod oskicko-umbrijské
** sikulčina (jazyk Sikulov) – celkové zaradenie v systéme jazykov sporné, reliktný jazyk; zaraďovaný aj pod oskicko-umbrijské
** venetčina (jazyk Venetov) - celkové zaradenie v systéme jazykov veľmi sporné, reliktný jazyk

## Pozri aj
* Italikovia
Faliština

**Faliština** je vymretý italický jazyk, ktorým hovorili Faliskovia (územie severne od mesta Rím) v rokoch 650 – 100 pred Kr.

Hoci je navonok veľmi podobný latinčine, jeho indoeurópsky pôvod je stále podľa niektorých názorov sporný. Hlavné sídlo Faliskov bola Cività Castellana (vtedy „Falerii Veteres“).

Jazyk má tieto vývojové štádiá:
*archaická faliština (650 – 500 pred Kr.)
*stredná faliština (500 – 241 pred Kr.) – v roku 241 pred Kr. Rím zničil Falerii Veteres a presídlil Faliskov do Falerii Novi
*nová faliština (241 – 100 pred Kr.)

Kategória:Italické jazyky
Kategória:Mŕtve jazyky
Oskičtina

**Oskičtina** je vymretý italický jazyk používaný cca v rokoch 500 – 50 pred Kr. v dnešnom stredojužnom a južnom Taliansku.

Hovorili ním Oskovia, ale aj iní Sabelovia – jazyk bol pomerne rozšírený. Písal sa oskickou abecedou odvodenou prostrednítcvom etruštiny zo západnej gréčtiny.

Zachovalo sa okolo 650 textov a nápisov, najznámejšie sú Tabula Bantina (cca 125 pred Kr.), Bronzová tabuľa z Agnone (cca 250 pred Kr.) a Cippus Abellanus (cca 150 pred Kr.).

## Ukážka oskického textu
 

Kategória:Italické jazyky
Kategória:Mŕtve jazyky
Aphrodite Terra

**Aphrodite Terra** (z lat. *Afroditina zem*) je tektonická vyvýšenina v oblasti Venušinho rovníku. Rozlohou je podobná Afrike, ale na rozdiel od tohto pozemského kontinentu pravdepodobne nie je výsledkom doskovej tektoniky, aj keď vykazuje mnoho kompresných útvarov. Člení sa na **Ovda Regio** na západe a **Thetis Regio** na východe – na juhu k nej prilieha obrovská oblúková štruktúra Artemis Chasma.

## Externé odkazy

* mapa oblasti Aphrodite Terra na serveri USGS *(formát [[PDF]])* 

Kategória:Venuša
Ishtar Terra

**Ishtar Terra** (z lat. *Ištarina zem*) je po rovníkovej Aphrodite Terra druhá najväčšia tektonická vyvýšenina na planéte Venuša. Nachádza sa v blízkosti severného pólu planéty a svojou veľkosťou sa podobá pozemskej Austrálii. Ishtar Terra obsahuje štyri hlavné pohoria Venuše – na východe Maxwell Montes (najvyšší bod na planéte s výškou viac ako ), na severe Frejya Montes, na západe Akna Montes a Danu Montes na juhu. Tieto pohoria obklopujú akúsi náhornú planinu pomenovanú Lakshmi Planum. V oblasti sa tiež nachádza veľa terénov typu tessera, ktoré svedčia o intenzívnej tektonickej činnosti.

## Externé odkazy

* mapa oblasti Ishtar Terra na serveri USGS *(formát [[PDF]])*

Kategória:Venuša
Argyre Planitia

**Argyre Planitia** je názov veľkej impaktnej panvy na južnej pologuli planéty Mars. Má v priemere približne 800 km a je v poradí druhá najvýraznejšia impaktná štruktúra na červenej planéte po panve Hellas. Pomenovanie dostala po mýtickom ostrove Argyre, ktorý bol podľa gréckej mytológie celý zo striebra.

Kategória:Nížiny na Marse
Hellas Planitia

**Hellas Planitia** je názov veľkej impaktnej panvy na južnej pologuli planéty Mars. Má v priemere približne 2 200 km a hĺbku (pozri nulová nadmorská výška na Marse) približne 6 km. Od okraja (ktorým je val krátera) k jej dnu je viac ako 9 km.

## Vznik panvy Hellas
Panva Hellas je impaktného pôvodu a vznikla asi pred 4,1-4 miliardami rokov (podľa štatistiky početnosti kráterov).
Okrem toho, že jej vznik výrazne ovplyvnil vzhľad južnej hemisféry Marsu, mohol tiež súvisieť s ďalšími topografickými útvarmi – niektoré štúdie naznačujú, že by mohlo ísť o impakt iba jedného (zhruba dvestokilometrového) úlomku omnoho väčšej planétky, ktorej ďalšie úlomky vytvorili ostatné veľké impaktné panvy (Argyre, Isidis, Utopia).
Táto udalosť by mohla byť aj príčinou vzniku a dlhodobej aktivity v oblasti Tharsis, ktorá leží v rovnakej impaktnej dráhe a kde bola exogénna udalosť navrhnutá už skôr ako alternatíva k štandardne akceptovanej endogénnej teórii pôvodu.
Oproti tomu špekulácie, či Tharsis nevznikla ako dôsledok seizmického šoku pri vzniku Hellas (obidva útvary sú približne antipodálne), zatiaľ nebola nijak podložená.

## Hellas a globálne magnetické pole
Na väčšine plochy južných vysočín Marsu zistila sonda Mars Global Surveyor silnú remanentnú magnetizáciu – na rozdiel od svojho okolia samotná panva takmer vôbec nie je magnetizovaná. Ak planéta mala v minulosti vlastné vnútorne generované magnetické pole, v čase vzniku Hellas už zrejme nebolo funkčné a pôvodná magnetizácia bola zničená počas termálneho šoku súvisiaceho s impaktom.

## Referencie


Kategória:Nížiny na Marse
Ascraeus Mons

**Ascraeus Mons** je štítová sopka na Marse. Nachádza sa na súradniciach 11,2° severnej šírky a 104,5° západnej dĺžky, čo jej prisudzuje najsevernejšie postavenie zo skupiny sopiek v oblasti Tharsis. Nad okolitú krajinu sa dvíha do výšky takmer  a šírka jej základne presahuje . Rovnako ako ostatné sopky v oblasti je tvorená bazickými horninami a plagioklastickým materiálom. Analýza početnosti kráterov v stuhnutej láve kaldery dáva odhad veku najmladších vyvrelín na cca 100 miliónov rokov – to znamená, že aj tento vulkán bol v geologicky nedávnej dobe aktívny.

left|thumb|250px|
1. Olympus Mons
2. Tharsis Tholus
3. '''Ascraeus Mons'''
4. Pavonis Mons
5. Arsia Mons
6. Valles Marineris

Kategória:Sopky na Marse
Umbrijčina

**Umbrijčina** je mŕtvy italický jazyk používaný v polovici 1. tisícročia pred Kr. (ojedinele až do 1. storočia pred Kr.) na Apeninskom polostrove (v Umbrii, severovýchodne od Ríma). Hovorili ním Umbrovia. Nemal by sa zamieňať s rovnomenným nárečím modernej taliančiny.

Je to po latinčine druhý najlepšie známy italický jazyk, a to vďaka zachovaným Tabulae Iguvinae na siedmich bronzových platniach písaných umbrijským písmom (odvodeným z etruského písma) a ďalším asi 30 krátkym textom.

Kategória:Italické jazyky
Kategória:Mŕtve jazyky
Pavonis Mons

**Pavonis Mons** je štítová sopka na Marse. Ide o prostrednú z troch veľkých sopiek v oblasti Tharsis na západnej pologuli Marsu. Nachádza sa na rovníku a 113° západnej dĺžky. Vulkán vyčnieva 7 km nad okolitú krajinu. Podobne ako ostatné sopky v oblasti je Pavonis Mons tvorená bazickými horninami a pyroklastickým materiálom.

Počas detailného snímkovania sopečného kužeľa bol na spodnej strane východného úbočia objavený geologický útvar, ktorý sa nazýva priekopová prepadlina, ktorá je vyplnená reťazcom eliptických jám. Ich genéza je viazaná na pohyb tektonických platní, alebo na vyzdvihnutie časti platne vplyvom magmatickej činnosti. Na vrcholku sopky je možné pozorovať pravidelnú kruhovú kalderu.

Pavonis Mons vznikol asi pred 3,9-3,6 miliardami rokov. Na základe pozorovanej početnosti kráterov sa odhaduje, že posledná erupcia nastala pred 25 miliónmi rokov.

left|thumb|250px|1. Olympus Mons
2. Tharsis Tholus
3. Ascraeus Mons
4. '''Pavonis Mons'''
5. Arsia Mons
6. Valles Marineris

Kategória:Sopky na Marse
Peleta

náhľad|Drevené pelety

**Peleta** je obyčajne malý, zlisovaný kúsok ľubovoľnej hmoty valcovitého tvaru.

Drevené pelety sa vyrábajú lisovaním drevených pilín ako vedľajší produkt pri spracovaní dreva. Vyznačujú sa extrémnou hustotou a nízkym obsahom vody. Používajú sa ako kvalitné ekologické palivo.

## Výroba
Pelety sa vyrábajú lisovaním vstupného materiálu na tvarovacích lisoch. Ten je pod vysokým tlakom pretláčaný cez malé kruhové otvory oceľovej matrice, pričom sa zahrieva na teplotu okolo 100 °C. Celulóza, ktorá sa nachádza v dreve vplyvom teploty mäkne a stáva sa lepivou. To umožní lisovať drevené piliny do tvaru pelety bez pridávania akýchkoľvek prísad. Po vychladnutí sú pelety pevné a zachovávajú si svoj valcovitý tvar.

Hoci sa v minulosti experimentovalo s rôznymi alternatívami ohľadom materiálu na výrobu peliet (pelety vyrobené zo slamy či kukurice) ako najvhodnejší materiál sa osvedčilo drevo z ihličnanov (pre nízky objem nečistôt, pojivosť materiálu a pod.) Preto väčšina výrobcov vyžaduje ako palivo pre ich zariadenia výhradne drevné pelety z ihličnatého dreva.

## Použitie
Pelety sa používajú ako náhrada fosílnych palív v kotloch, domácich pieckach, krboch a kachliach. Keďže sú sypké, môžu sa používať v kotolniach s automatickou prevádzkou. Pomocou dopravníka je možné presne a plynule regulovať prísun paliva a tým regulovať tepelný výkon kotla. Pri takomto vykurovaní sa komfort približuje k vykurovaniu zemným plynom. Vykurovanie týmto palivom je značne rozšírené v škandinávskych krajinách a v Taliansku.

## Vlastnosti
* Výhrevnosť: 15 - 20 MJ/kg
* Obsah vody: do 10 %
* Obsah popola: menej ako 1%

## Agropelety
Agropelety alebo tiež alternatívne pelety sú vyrábané z prebytkov poľnohospodárskej produkcie ako je slama, seno, odpady vznikajúce pri čistení obilia, olejnín a strukovín. Oproti dreveným peletám majú vyšší obsah popola (5%). Agropelety sú významným zdrojom obnoviteľnej energie a predstavujú značný potenciál pre ekonomický rozvoj vidieka.

## Pozri aj

* Kachle na pelety

Kategória:Palivá
Kategória:Biopalivá
Ježišova modlitba

**Ježišova modlitba** (po cirkevnoslovansky: **Isusova molitva**) alebo **Modlitba srdca** je krátka modlitba určená k ustavičnému opakovaniu, súčasť asketickej duchovnej tradície kresťanského Východu. 

Jej slová nie sú pevne stanovené – v klasickej podobe znie: *Pane Ježišu Kriste, Synu Boží, zmiluj sa nado mnou hriešnym* (Cirkevnoslovansky: Го́споди Іису́се Христѐ Сы́не Бо́жїй поми́луй мѧ грѣшнаго – *Hóspodi Isúse Christé, Sýne Božij, pomíluj mjá hríšnaho*.) Môže byť skrátená na zvolanie *Pane, zmiluj sa* (po cirkevnoslovansky: *Hóspodi pomíluj*) alebo na samotné opakovanie mena Ježiš (po cirkevnoslovansky: *Isus*) . Známy je tiež variant obracajúci sa k Bohorodičke: *Presvätá Bohorodička, zachráň nás.* (csl.: Presvjataja Bohorodice, spasi nas.)

Ako pomôcka pri modlitbe sa používajú čotky - istý druh modlitebnej šnúry s uzlíkmi (rusky nazývanej *čotki*, cirkevnoslovansky *vérvica*, grécky *komboskinion*), pripomínajúcej ruženec používaný v západnej tradícii.

O spôsobe modlenia a ovocí tejto modlitby pojednáva zbierka výrokov duchovných učiteľov Filokalia, ako aj známa kniha tzv. Ruského pútnika.

Niektoré modlitebné knihy ponúkajú aj spôsob ako pomocou Ježišovej modlitby nahradiť jednotlivé modlitby denného okruhu časoslova v prípade nemožnosti modliť sa ich ináč. Príklad takého nahradzovania:
* namiesto večierne 100 ráz a robiť 25 poklôn,
* namiesto povečeria 50 ráz a robiť 12 poklôn,
* namiesto polnočnice 100 ráz a robiť 25 poklôn,
* namiesto utierne 300 ráz a robiť 50 poklôn,
* namiesto každej spomedzi štyroch hodiniek 50 ráz a robiť 7 poklôn,
* namiesto predobrazujúcich žalmov (obednice) 100 ráz a robiť 10 poklôn.
Ježišovou modlitbou možno nahradiť aj iné bohoslužby okrem modlitby časoslova:
* namiesto Akatistu k Bohorodičke 200 ráz a robiť 29 poklôn,
* namiesto Paraklisu k Bohorodičke 70 ráz a robiť 12 poklôn,
* namiesto kánona k anjelovi strážcovi 50 ráz a robiť 7 poklôn,
* namiesto kánona dňa v týždni 30 ráz a robiť 5 poklôn.

## Referencie

## Pozri aj
* Čotky
* Pravidlo svätého Pachomia
* Hesychazmus

## Externé odkazy
* O Ježišovej (Isusovej) modlitbe srdca
* Ježišova modlitba
*Ježíšova modlitba - oblíbený, osvědčený a jednoduchý způsob modlitby do každé příležitosti 

Kategória:Pravoslávne výhonky
Kategória:Gréckokatolícka cirkev
Vytvrdzovanie

**Vytvrdzovanie**, je spôsob tepelného spracovania zliatin, ktorého cieľom je ich **[[precipitácia|precipitačné]] spevnenie**. Proces využíva rozpad presýteného tuhého roztoku, pri ktorom vzniká veľké množstvo malých kryštálov sekundárnej fázy tzv. precipitát. Tieto kryštály zvyšujú pevnosť zliatiny, pretože bránia pohybu dislokácií.
 
Na vytvrdzovanie sú vhodné iba zliatiny, pre ktoré s klesajúcou teplotou klesá rozpustnosť niektorej prísady. Iba v tomto prípade môžeme dosiahnuť stav presýtenia.

## Postup vytvrdzovania
Proces sa skladá z 3 častí:
# rozpúšťacie žíhanie,
# ochladenie vhodnou rýchlosťou,
# starnutie.

### Rozpúšťacie žíhanie
Pri tomto žíhaní sa zliatina ohrieva na teplotu vyššiu ako zodpovedá maximálnej rozpustnosti pri danom zložení, ale zároveň pod teplotu solidu (začiatok tavenia). Na tejto teplote sa zotrvá dovtedy, kým sa nerozpustí všetok precipitát, a nevznikne homogénny roztok. Teplotu rozpúšťacieho žíhania je potrebné udržiavať v čo najužšom intervale v tolerancii 5 °C.

### Ochladenie
Ochladenie musí prebehnúť tak rýchlo, aby sa počas neho potlačila precipitácia. Pri teplote okolia je zliatina v stave presýteného tuhého roztoku.

### Starnutie
V tejto etape nastáva proces samovoľného rozpadu presýteného tuhého roztoku pri teplote okolia za vzniku jemného spevňujúceho precipitátu. Niekedy je potrebné precipitáciu iniciovať ohrevom, alebo tvárnením materiálu. Priebeh možno urýchliť zvýšením teploty, ale pri prekročení určitej teplotnej hranice je konečný efekt vytvrdzovania nižší.

## Zdroje
*

Kategória:Tepelné spracovanie kovov a zliatin
Vlajka Kórejskej ľudovodemokratickej republiky

thumb|Vlajka Severnej Kórey

**Vlajka** Kórejskej ľudovodemokratickej republiky (v kórejčine oficiálne nazývaná Inkong-gi 인공기 / 人共旗) je obdĺžnikového tvaru a pozostáva z dvoch modrých pásov (po jednom v hornej a dolnej časti vlajky), červeného pruhu v strede, na ktorom je biely kruh s červenou hviezdou.

## Z histórie
Pôvodne po oslobodení Kórey (15. augusta 1945) sa na celom polostrove používala vlajka Thägükki – 태극기 (neskôr používaná výlučne v Južnej Kórey). Časom sa na odlíšenie od juhokórejskej vlajky začala používať vlajka Inkong-gi, vyjadrujúca iné spoločenské smerovanie. Táto vlajka reflektuje viac sovietsky štýl.

## Význam
Vlajka má vyjadrovať revolučné tradície severokórejského ľudu, ktorých hlavným tvorcom bol Kim Il-song (김일성). Červená farba symbolizuje vlastenectvo. Modré pásy majú vyvolávať dojem hlavné myšlienky Severnej Kórey – nezávislosť, priateľstvo a mier... Biely kruh by mal nadväzovať na tradičný symbol thägük 태극, pričom biela je tradičnou farbou Kórey.

## Gallery

Image:Flag of the Workers' Party of Korea.svg|vlajka Strany práce, KĽDR
Image:Flag of the Soviet Union (1936 – 1955).svg|vlajka ZSSR používaná počas sovietskej okupácie (1945 – 1948)
Image:Gijeong-ri Flag.jpg|Stožiar so severokórejskou vlajkou v' Kijong-dong


## Iné projekty

Kategória:Kórejská ľudovodemokratická republika
Kórejská ľudovodemokratická republika
Európska vegetariánska únia

náhľad
**Európska vegetariánska únia** (skratka **EVU**) je zastrešujúca organizácia pre vegetariánske spoločnosti v Európe. Pracuje v oblastiach týkajúcich sa vegetariánstva, výživy, zdravia, ochrany spotrebiteľa a vystupuje v kampaniach proti svetovému hladu, právach zvierat a ekológii.

## Externé odkazy
Oficiálne stránky www.euroveg.eu 

Kategória:Medzinárodné organizácie
Kategória:Vegetariánstvo
Bonn

**Bonn** je nemecké veľkomesto, Kreisfreie Stadt v Severnom Porýnsku-Vestfálsku vo vládnom obvode Kolín nad Rýnom. Mestom preteká rieka Rýn. Medzi rokmi 1949 až 1990 bolo hlavným mestom Západného Nemecka. V roku 1989 mesto Bonn oslávilo svoje 2000. výročie. Prechodné sídlo tu má spolkový prezident, spolkový kancelár a dve ministerstvá. Šesť ministerstiev má v Bonne hlavné sídlo a sídli tu aj 16 organizácií Organizácie Spojených Národov a tým sa od 1996 mesto Bonn stalo tzv. "Mestom OSN na Rýne".

## Osobnosti
* Maximilián František Habsbursko-lotrinský (* 1756 - † 1801), rakúsky arcivojvoda
* August Wilhelm Schlegel (* 1767 - † 1845), filozof, prekladateľ a spisovateľ
* Ernst Moritz Arndt (* 1769 - † 1860), spisovateľ
* Ludwig van Beethoven (* 1770 - † 1827), hudobný skladateľ
* Friedrich Wilhelm August Argelander (* 1799 - † 1875), astronóm
* Robert Schumann (* 1810 - † 1856), skladateľ 
* Moses Hess (* 1812 – † 1875), nemecko-židovský filozof a spisovateľ, zakladateľ sionizmu v modernom zmysle slova
* Friedrich August Kekulé von Stradonitz (* 1829 - † 1896), chemik
* Ferdinand Zirkel (* 1838 - † 1912), geológ 
* Paul Wolff Metternich (* 1853 – † 1934), nemecký a pruský diplomat.
* Heinrich Rudolf Hertz (* 1857 - † 1894), fyzik
* Felix Hausdorff (* 1868 - † 1942), matematik
* August Macke (* 1887 - † 1914), maliar
* Hermann Josef Abs (* 1901 – † 1994), bankár
* Paul Ludwig Landsberg (* 1901 – † 1944), filozof a profesor 
* Ernst Friedrich Schumacher (* 1911 - † 1977), britský ekonóm, filozof a spisovateľ
* Wolfgang Paul (* 1913 - † 1993) fyzik, nositeľ Nobelovej ceny
* Bruce Dickinson (* 1958), spevák
* Juli Zeh (* 1974), spisovateľka

## Partnerské mestá

## Iné projekty
 

## Referencie

## Zdroje


Kategória:Mestá v Severnom Porýní-Vestfálsku
Kategória:Bývalé hlavné mestá
Kategória:Sídla na Rýne
Gotlandčina

**Gotlandčina**  alebo **gutničtina** je severogermánsky jazyk používaný obyvateľmi ostrova Gotland (Švédsko), niekedy pokladaný len za dialekt švédčiny. Starogotlandčina sa výrazne líšila od všetkých severogermánskych jazykov. Bola v tesnom kontakte s východogermánčinou, konkrétne s gótčinou. V kultúrnej tradícii gotlandčiny je zaujímavé, že zo všetkých germánskych jazykov si najdlhšie udržala runové písmo - až do začiatku 16. storočia. 

## Zdroje

Gotlandčina
Gótčina

**Gótčina** je vymretý východogermánsky jazyk, v užšom zmysle tzv. *biblická gótčina*, do ktorej preložil Bibliu ariánsky biskup Wulfila, jej základ je západná gótčina. Okrem Biblie sú aj ďalšie, hlavne cirkevné pamiatky.

Jeho delenie (pokiaľ je známe) je:
* vizigótčina (západná gótčina)
* krymská gótčina
* ostrogótčina (východná gótčina) – považovaná aj za samostatný východogermánsky jazyk

## Externé odkazy
* Gótska Biblia
* Projekt Wulfila – štúdium gótčiny 

Kategória:Východogermánske jazyky
Kategória:Mŕtve jazyky
Cirkevná slovančina

[náhľad|Text z [Evanjelium podľa Lukáša|Evanjelia podľa svätého Lukáša (Lk 20,20 – 26) v cirkevnoslovanskom jazyku]]
**Cirkevná slovančina** je jazyk (súbor jazykov), ktorý sa vyvinul zo staroslovienčiny v 11. storočí. Dodnes sa používa ako liturgický jazyk pravoslávnej a gréckokatolíckej cirkvi.„Cirkevná slovančina" bolo v minulosti označenie pre to, čo dnes označujeme ako staroslovienčina (prípadne vrátane cirkevnej slovančiny).

Cirkevná slovančina je vlastne súhrnné označenie pre „jazyky", ktoré sa vyvinuli z rôznych variantov staroslovienčiny v 11. storočí. Rozlišujeme najmä bulharskú cirkevnú slovančinu (stredná bulharčina), ruskú cirkevnú slovančinu, srbskú cirkevnú slovančinu, chorvátsku cirkevnú slovančinu a českú cirkevnú slovančinu. Jednotlivé varianty cirkevnoslovanského jazyka sa označujú ako „redakcie".

Niektoré odlišnosti medzi redakciami cirkevnej slovančiny:
* ѣ – v ukrajinskej redakcii (aj na Slovensku) sa vyslovuje ako „i", v ruskej a srbskej ako „e"
* г – v ukrajinskej redakcii je vyslovované ako „h", v ruskej ako „g"
* ы – v ruskej redakcii je vyslovované ako „y", v srbskej ako „i"

V minulosti sa cirkevná slovančina v Rusku (do 18. storočia), Bielorusku, na Ukrajine, v Rumunsku, Srbsku, Bulharsku, Severnom Macedónsku a na východnom Slovensku používala nie len ako liturgický jazyk, ale do značnej miery aj ako literárny jazyk. V cirkevnom prostredí sa dlho používala aj ako úradný jazyk.

Jej súčasná podoba (najmä čo sa týka pravopisu) sa ustálila po reformách v polovici 17. storočia za čias moskovského patriarchu Nikona.

## Cirkevná slovančina v slovenskom prostredí
Na Slovensku sa cirkevná slovančina používa ako bohoslužobný jazyk v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Používa sa prispôsobená ukrajinská redakcia cirkevnej slovančiny. V prostredí pravoslávnej cirkvi sa však ojedinele vyskytujú aj tendencie používať ruskú redakciu cirkevnej slovančiny.

V minulosti sa na slovenskom území (v prostredí Mukačevskej a Prešovskej eparchie) používala cirkevná slovančina aj ako jazyk literárny a úradný (v cirkevnom prostredí), pričom jej podoba bola často ovplyvnená ľudovým jazykom. Na začiatku 20. storočia sa začali vydávať knihy s bohoslužobnými textami pre ľud (tzv. zborníky), ktoré už neboli písané cyrilikou, ale latinkou. Bohoslužobné knihy pre duchovenstvo sú však podnes tlačené cyrilikou.

V roku 1996 vydal Ralph Cleminson katalóg cyrilských rukopisov zo slovenského územia, z ktorých drvivá väčšina je písaná v cirkevnej slovančine. Výskumu cirkevnej slovančiny v slovenskom prostredí sa venuje najmä Slavistický ústav Jána Stanislava SAV.

## Referencie


## Externé odkazy
* Tabuľka cyrilskej abecedy pre cirkevnú slovančinu s výslovnosťou používanou na našom území
* Якою мовою молилася давня Україна: Правила української транслітерації церковнослов’янських текстiв (ukrajinsky)
* ЦРКВЕНОСЛОВЕНСКИ БУКВАР  (srbsky)
* ЦРКВЕНОСЛОВЕНСКИ ЈЕЗИК - Приручник  (srbsky)
* Základné modlitby gréckokatolíka (cirkevnoslovansky a slovensky)

Kategória:Južnoslovanské jazyky
Kategória:Gréckokatolícka cirkev
JPEG

thumb|Fotografia kvetu komprimovaná so vzrastajúcim komprimačným pomerom zľava doprava.

**JPEG** (vyslovovať *džeipeg*) je štandardná metóda stratovej kompresie používanej pre ukladanie počítačových obrázkov vo fotorealistickej kvalite. Formát súboru, ktorý túto kompresiu používa, sa tiež bežne nazýva JPEG. Najrozšírenejšími príponami tohto formátu sú .jpg, .jpeg, .jfif, .jpe.

Skutočným názvom typu súboru je **JFIF**, čo znamená *JPEG File Interchange Format*. Skratka *JPEG* znamená *Joint Photographic Experts Group*, čo je vlastne konzorcium, ktoré túto kompresiu navrhlo.

Keď sa bežne hovorí o súbore JPEG, myslí sa tým väčšinou súbor JFIF, alebo súbor Exif JPEG. Existuje však viacej formátov súborov založených na kompresii JPEG, napríklad JNG.

JPEG/JFIF je najčastejší formát používaný pre prenášanie a ukladanie fotografií na webe. Nie je však vhodný pre perokresbu, zobrazenie textu alebo ikonky, pretože kompresná metóda JPEG vytvára v takomto obraze viditeľné a rušivé artefakty. Pre takéto účely sa väčšinou používajú súbory PNG a GIF. Pretože má GIF iba 8 bitov na pixel, nie je vhodný pre farebné fotografie, PNG je možné použiť pre ukladanie fotografií, ale výsledná veľkosť súboru je nevhodná pre publikovanie na webe.

## Použitie
JPEG je vhodný pre fotografické snímky alebo maľby realistických scenérií s hladkými prechodmi v tóne a farbe. V tomto prípade funguje omnoho lepšie ako čisté bezstratové metódy, pričom poskytuje stále veľmi dobrú kvalitu obrazu. V skutočnosti poskytuje omnoho vyššiu kvalitu obrazu ako GIF, ktorý je síce bezstratový (a hodí sa na text a ikonky), ale vyžaduje veľmi silnú kvantizáciu pre plnofarebný obraz fotografie.

## Ďalšie stratové metódy
Novšie stratové kompresné metódy, hlavne vlnková kompresia, dávajú ešte lepšie výsledky. Napriek tomu je JPEG veľmi dobre zavedený štandard, s ktorým je schopné pracovať mnoho aplikácií. Mnoho vlnkových algoritmov je navyše patentovaných, takže je obťažné alebo nemožné používať ich v mnohých softwarových projektoch.

## Pozri aj
* GIF
* PNG
* SVG
* JPEG 2000

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky JPEG v angličtine

Kategória:Grafické súborové formáty
Kategória:Kompresné algoritmy
Bunková teória

[thumb|[Matthias Jakob Schleiden (1804–1881)]]
[thumb|[Theodor Schwann (1810–1882)]]
**Bunková teória** je vedecká teória, ktorá je jedným zo základných kameňov biológie. Rozvoj tejto teórie bol umožnený vďaka pokrokom v mikroskopii. Odkazuje sa na myšlienku, že bunky sú základnou jednotkou štruktúry každej živej bytosti. Hovorí, že nové bunky sú tvorené inými existujúcimi bunkami a že bunka je základnou jednotkou štruktúry, funkcie a organizácie vo všetkých živých organizmoch

Podľa bunkovej teórie:
# základom každého organizmu rastlín a živočíchov je bunka, ktorá je nositeľom všetkých životných funkcií
# každá bunka vzniká len delením z už existujúcej materskej bunky (Omnis cellula e cellula - Každá bunka z bunky)
# Každá bunka má cytoplazmu a jadro aspoň v jednom vývinovom štádiu života

## História
Bunkovú teóriu formulovali v roku 1838 nezávisle od seba nemecký botanik Matthias Jakob Schleiden, objaviteľ jadierka a nemecký zoológ Theodor Schwann. Obidvaja prírodovedci tak dali vedecký základ rozvoju cytológie.

Kategória:Cytológia
Kategória:Biologické teórie
Báb

**Báb** (arabs. باب *báb* - brána), vlastným menom **Sajjid Alí Muhammad** alebo **Mirza Alí Muhammad** (* 20. október 1819, Šíráz, Perzia – † 9. júl 1850, Tabríz, Perzia) bol zakladateľ bábizmu. Zakladateľ bahaizmu Bahá’u’lláh považoval Bába za svojho predchodcu. 

Sajjid Alí Muhammad sa živil ako obchodník a cestoval po Iráne a Iraku. V rokoch 1840–41 navštívil šiitske pútne miesto Karbala, kde sa dostal do kontaktu s šajchizmom, islamským mystickým hnutím. 22. mája 1844 sa vyhlásil za predchodcu skrytého imáma (vodcu šiitskych moslimov) a prijal meno Báb. Ešte v ten večer začal písať svoje prvé náboženské dielo, komentár k dvanástej súre Koránu (súre *Júsuf*) pod názvom *Kajjúm al-Asma'.* Bábisti a bahájci považujú tento spis za prvé Bábovo dielo inšpirované Bohom.

V septembri 1844 vykonal Báb púť do Mekky. Pre svoju reformovanú verziu šiitskeho islamu sa mu nepodarilo získať veľa prívržencov. Po návrate do Šírázu ho perzské úrady uväznili. Vo väzení strávil pol roka a krátko po svojom prepustení sa v ňom začiatkom roku 1847 ocitol zase. Na jar roku 1848 sa v liste svojim žiakom vyhlásil za očakávaného dvanásteho imáma šiitskeho islamu. Po smrti perzského šáha na jeseň roku 1848 sa niektorí radikálni Bábovi prívrženci rozhodli využiť príležitosť a definitívne sa oddeliť od islamu. Začali viesť formu *bábistického [[džihád]]u* s cieľom vytvoriť bábistickú teokraciu. Séria povstaní Bábových prívržencov trvala päť rokov. Perzské úrady Bába v roku 1850 odsúdili na trest smrti a popravili.

Najdôležitejším Bábovým dielom je Baján, posvätná kniha bábistov a bahájcov.

## Bibliografia
* Manfred Hutter. „Bābīs". In: Lindsay Jones (ed.), *Encyclopedia of Religion, Second Edition*, Vol. 2, Farmington, MI: Thomson Gale, 2005.

Kategória:Náboženské osobnosti
Kategória:Perzské osobnosti
Kategória:Baháizmus
Kategória:Pochovaní_v_Izraeli
Kategória:Zakladatelia náboženstiev
Biomolekula

thumb|3D štruktúra myoglobínu
**Biomolekuly** sú chemické zlúčeniny vyskytujúce sa v živých organizmoch. Skladajú sa predovšetkým z uhlíka a vodíka. Ďalej v nich nájdeme aj dusík, kyslík, síru a fosfor. Ostatné prvky sa takisto môžu vyskytovať v biomolekulách, ale nie sú také časté.

Biomolekuly sú nevyhnutné pre existenciu všetkých foriem života. Mnoho týchto molekúl je polymérnych, ale poznáme aj malé organické molekuly, ktoré sú obsiahnuté, alebo syntetizované v organizme:
* Malé molekuly: lipidy, fosfolipidy, vitamíny, hormóny, neurotransmitery, cukry
* Monoméry: aminokysleliny, nukleotidy, fosfáty, monosacharidy
* Polyméry: peptidy, bielkoviny, nukleové kyseliny, polysacharidy, polyterpény

## Externé odkazy
* Society for Biomolecular Sciences  
* Biomolecular Systems department 

Kategória:Biológia
Montenegro

**Montenegro** (doslova: čierna hora) môže byť:
*názov štátu Čierna Hora v niektorých cudzích jazykoch, pozri Čierna Hora
*obec:
**Montenegro (Rio Grande do Sul)
**Montenegro (Quindío)
**Montenegro (Granada)
*priezvisko

## Pozri aj
*Monte Negro
Starec a more

***Starec a more*** () je posledné významné dielo Ernesta Hemingwaya. Dielo je epickou metaforou o živote. Autor v ňom vytvoril pozoruhodnú alegóriu, kde starec predstavuje človeka, ryba prírodu a žraloci zlo okolo nás. Za toto dielo dostal v roku 1954 Nobelovu cenu.

## Téma
Autor opisuje príbeh starca Santiaga, ktorý celý život chytá ryby. Počas 84 dní nechytí a nakoniec sa mu podarí na 85. deň uloviť veľkú rybu, ktorú mu však cestou späť zožerú žraloky. Prichádza s kostrou, ktorú aj tak všetci ľudia obdivujú.

## Idea
Autor vyzdvihuje človeka, jeho silu a vytrvalosť, cieľavedomosť, lásku k prírode a odhodlanosť bojovať a nevzdávať sa.

## Obsah

Starec Santiago, kubánsky rybár, prvých 40 dní mu pomáhal chlapec Manolin. Kedysi zasvätil Manolina do tajov tohto remesla. Starcovi sa na návnadu chytí veľká ryba, ktorá ho dva dni a dve noci vlečie na mori. Je hladný, zoslabnutý a po ťažkom boji sa mu podarí rybu harpúnovať a pripútať k člnu. Čoskoro sa objaví žralok. Prídu aj ďalšie a zožerú mu mäso z celej ryby. Prvé nájazdy dravých rýb starec odvráti nožom a veslami, keď však pri obrane zničí akékoľvek zbrane, rezignuje a zanechá mäso mŕtvej ryby napospas útočiacim žralokom. V ten istý deň neskoro v noci vpláva na pokraji síl do domovského prístavu, vlečie za loďou len ohlodanú kostru ryby. O vysileného starca sa po návrate stará jediný priateľ, chlapec Manolin. Ten so starcom chodil rybárčiť už skôr a pomohol mu vypraviť sa na posledný lov. Chlapec rybára obdivuje a vytrvalo verí v jeho starobou oslabené schopnosti a skúsenosti.

## Prostredie
*dom starca - chudobný, biedny, skromný, jednoduchý, čistý
*more - prirovnáva ho k žene, krása, nevyčerpateľnosť, náklonnosť

## Postavy
*starec Santiago - odvážny, múdry, citlivý, ľútostivý, trpezlivý, zručný, skúsený, obdivoval ryby a more, priateľský
*chlapec Manolin - ohľaduplný, starostlivý, ochotný, chudobný, mladá generácia,láskavý

## Kompozícia
*Expozícia: 84 dní starec neuloví žiadnu rybu
*Zápletka: chytenie ryby
*Kríza: zápas s rybou
*Peripetia: útok žralokov, obhryzená kostra ryby
*Riešenie: príchod domov, uznanie rybárov, obdiv chlapca

## Referencie

Kategória:Knihy Ernesta Hemingwaya
Kategória:Knihy z 1952
Kategória:Literatúra v USA
Kategória:Sfilmované knihy
Roger David Kornberg

**Roger David Kornberg** (* 24. apríl 1947, St. Louis, Missouri, USA) je americký vedec a profesor štrukturálnej biológie na Stanfordovej univerzite. V roku 2006 získal Nobelovu cenu za chémiu „*za jeho štúdie molekulovej stavby eukaryotickej transkripcie*“, ktoré vysvetľujú proces, ktorým sa genetická informácia kopíruje z DNA na RNA. Jeho otec, Arthur Kornberg, ktorý bol taktiež profesorom na Stanfordovej univerzite bol ocenený Nobelovou cenou za medicínu v roku 1959.

Kategória:Osobnosti zo St. Louis
Kategória:Chemici USA
Kategória:Biochemici USA
Kategória:Pedagógovia USA
Kategória:Chemici židovského pôvodu
Kategória:Pedagógovia židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny z USA
Kategória:Absolventi Harvard University
Kategória:Absolventi Stanford University
Kategória:Vyučujúci na Stanford University
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences