open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vodný kameň

náhľad|Vrstvičky vodného kameňa vo vodovodnom potrubí.
**Vodný kameň** je vyzrážaný povlak uhličitanu vápenatého, na stenách nádob alebo potrubí, ktorými je vedená alebo predovšetkým zahrievaná a potom ochladzovaná tvrdá voda, ktorej teplota je nižšia ako 100 °C. Základnou zložkou vodného kameňa je zvyčajne uhličitan vápenatý. Tvorba vodného kameňa je spôsobená zmenou rovnováhy medzi iónmi kyseliny uhličitej a hydroxidu vápenatého pri zmene teploty a ich vylúčením z vody. Zamedzovanie tvorby vodného kameňa a jeho odstraňovanie možno riešiť rôznymi spôsobmi: 
*mechanické metódy: odieranie vzniknutého kameňa
*chemické metódy: rozpúšťanie pomocou kyselín (kyselina citrónová,kyselina chlorovodíková)
*fyzikálne metódy: magnetická úpravňa, galvanická úprava pomocou zinkovej anódy.

Vodný kameň má charakteristickú bielu farbu, v ojedinelých prípadoch môže byť zafarbený do žlta, prípadne do hneda. Jeho usadeniny sa dajú nájsť všade tam, kde preteká tvrdá voda.

Ako vodný kameň sú označované usadeniny, ktoré môžu vznikať z rôznych vápenatých a horečnatých solí rozpustených vo vode. Vodný kameň môže byť hladký alebo drsný, biely až žltavý/nahnedlý.

Vápenaté usadeniny sa tvoria tam, kde je ohrievaná voda z vodovodnej siete, napr. v ohrievačoch vody ako sú rýchlovarné kanvice, prístroje na prípravu kávy alebo v žehliacich staniciach. Tvrdá voda (obsahujúca vodný kameň) vzniká tak, že „mäkká“ dažďová voda presakuje skalnatým podložím s obsahom vápenca a rozpúšťa uhličitan vápenatý a horečnatý v minerálnej forme.

* Vápnik (minerály s obsahom vápnika) je životne dôležitý. Telo potrebuje vápnik pre stavbu kostí a zubov, zrážanlivosť krvi, činnosť svalov a prenos vzruchov v nervovom systéme.
* Vápnik tvorí podstatnú časť minerálov vo vode. 

Kategória:Voda
Christian Giudicelli

**Christian Giudicelli** (* 27. jún 1942, Nîmes, Francúzsko – † 14. máj 2022, Paríž) bol francúzsky spisovateľ a literárny kritik.

Spolupracoval s *La Nouvelle Revue française*, *Combat*, *Cahiers des saisons*, *La Quinzaine littéraire*, *Le Figaro Magazine* a *Écrivain magazine*.

Žil v Paríži.

## Dielo
* *Une leçon particulière*, 1968
* *Une poignée de sable*, 1971
* *Mémoire d'un traducteur*, 1974
* *Les Insulaires*, 1976
* *La Reine de la nuit*, 1977
* *Le Chant du bouc*, théâtre, 1981
* *Une affaire de famille*, 1981, Prix Valéry Larbaut
* *Le Point de fuite*, 1984
* *Première Jeunesse*, théâtre, 1987
* *Station balnéaire*, 1988, Prix Renaudot
* *Double express*, 1990
* *Quartier d'Italie*, 1993
* *Les Lunatiques*, 1993
* *[[Jacques Noël]]*, 1993
* *Celui qui s'en va*, 1996
* *Fragments tunisiens*, 1998
* *Bon Baisers du Lavandou, Becasouille*, 2000
* *Parloir*, roman autobiographique, 2002
* *Karamel*, théâtre, 2003
* *Après toi*, 2004
* *Les Passants*, 2007
* *Claude Verdier, peintre*, 2007
* *Square de la Couronne*, 2010
* *Tunisie, saison nouvelle*, 2012
* *Tour de piste*, 2012

## Referencie

## Externé odkazy
* Christian Giudicelli: Kolečko po závodní dráze, rozhlas.cz
* Christian Giudicelli: Divadlo je droga, divadelni-noviny.cz

## Zdroj

Kategória:Francúzski spisovatelia
Kategória:Literárni kritici
Kategória:Francúzske osobnosti talianskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti z Nîmes
Aristión

**Aristión** (*Aristión*) môže byť:
* grécky sochár zo 6. stor. pred Kr., pozri Aristión z Paru
* olympijský víťaz v 4. stor. pred Kr., pozri Aristión z Epidauru 
* filozof, aténsky tyran v rokoch 88 – 86 pred Kr., pozri Aristión z Atén 
* grécky chirurg v 1. stor. pred Kr., pozri Aristión z Alexandrie
Juhoamerická kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016

**Juhoamerická kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016** bola juhoamerická kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na Letné olympijské hry 2016, ktorú organizuje Juhoamerická volejbalová konfederácia (CSV). Konala sa v Caracase, vo Venezuele od 9.11. októbra 2015, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Domo José María Vargas. Na olympijský turnaj sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo. Stala sa ním . 

## Účastníci

 Umiestnenie v rebríčku FIVB k septembru 2015. 

## Výsledky


## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Juhoamerickej volejbalovej konfederácie  
* Oficiálna stránka Venezuelskej volejbalovej federácie  

## Zdroje
* Kvalifikácia 2016 na stránke Juhoamerickej volejbalovej konfederácie  
* Kvalifikácia 2016 na stránke todor66.com 

Kategória:Volejbal v 2015
Muži
Kategória:Volejbal na Letných olympijských hrách 2016
Volejbal
Eleonóra Aragónska (1402 – 1445)

**Eleonóra Aragónska** (* 1402† 19. február 1445, Toledo, Španielsko) bola aragónska princezná a ako manželka  Eduarda I. portugalská kráľovná. V čase nedospelosti svojho syna Alfonza bola regentkou krajiny.

## Životopis
Dcéra aragónskeho kráľa Ferdinanda I.  a  Eleonóry z Alburquerque sa za princa Eduarda Portugalského vydala 22. septembra 1428, vo veku 26 rokov. Mali spolu deväť detí, z ktorých päť sa dožilo dospelosti. V roku 1433 sa Eduard stal kráľom. Zomrel po desiatich rokoch manželstva, 13. septembra 1438, a vo svojej poslednej vôli určil Eleonóru ako regentku.

Eleonóra však v záležitostiach politiky nebola skúsená a pre svoj aragónsky pôvod bola v krajine neobľúbená. Popularitu si naopak získaval brat zosnulého kráľa Peter, vojvoda z Coimbry. Potvrdenie jej regentstva spôsobilo v Lisabone povstanie, ktoré potlačil kráľovnin brat Ján, neskorší aragónsky kráľ. Eleonóru podporovala šľachta a vôľa jej manžela, vojvodu z Coimbry časť šľachty a portugalský ľud.

Niekoľko mesiacov sa hľadalo kompromisné riešenie. Eleonóra medzitým prišla o najstaršiu dcéru Filipu a porodila najmladšiu dcéru Janu. Ako regent bol nakoniec určený vojvoda Peter. Eleonora sa v decembri 1440 uchýlila do kastílskeho exilu. Zomrela v Tolede vo februári 1445 a bola pochovaná po manželovom boku v kláštore Batalha.

## Potomkovia
* João (* 1429† 14. august 1433)
* Filipa (* 27. november 1430† 24. marec 1439)	 
* Alfonz V. (* 15. január 1432† 28. august 1481) ∞ 1447 princezná Izabela z Coimbry (* 1432† 1455) 
* Maria (* 7. december 1432† 8. december 1432)	 
* Ferdinand (* 17. november 1433† 18. september 1470), vojvoda z Viseu, otec Manuela I. ∞ 1447 infantka Beatrix Portugalská (* 1430† 1506) 
* Eleonóra (* 18. september 1434† 3. september 1467) ∞ 1452 cisár Fridrich III. (* 1415† 1493) 
* Duarte (*/† 12. júl 1435)	 
* Catarina (* 26. november 1436† 17. jún 1463)	 
* Jana (* 31. marec 1439† 13. jún 1475) ∞ 1455 kastílsky kráľ Henrich IV. (* 1425† 1474)

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1402
Kategória:Úmrtia 19. februára
Kategória:Úmrtia v 1445
Kategória:Princezné
Kategória:Kráľovské manželky Portugalska
Kategória:Regentky
Chibiny

**Chibiny** môže byť:

* horský masív na polostrove Kola, pozri Chibiny (pohorie)
* železničná stanica v Murmanskej oblasti v Rusku, pozri Chibiny (Murmanská oblasť)
* obec v Rusku v Neveľskom rajóne Pskovskej oblasti, pozri Chibiny (Pskovská oblasť)
* letisko v Ruskej Murmanskej oblasti, pozri Chibiny (letisko)
* letecký komplex rádioelektronického boja ruskej výroby, pozri Chibiny (rádioelektronický boj)

## Pozri aj
* Chibinogorsk – starší názov mesta Kirovsk
Aristión z Epidaurosu

**Aristión** (*Aristión*) bol olympijský víťaz v boxe v štvrtom storočí pred Kr.

Aristión, syn Theofila z Epidaurosu, zvíťazil v boxe (pygmé) na 103. olympijských hrách v roku 368 pred Kr. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 708 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.

Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil olympijskú Altidu, jeho pozornosť zaujala aj socha olympionika Aristióna, ktorá bola pravdepodobne dielom sochárskeho majstra Polykleita z Argu. Podstavec tejto sochy našli v októbri roku 1879 medzi kameňmi východnej časti byzantskej steny. Tento podstavec z čierneho vápenca je štvoruholníkový, zo stôp sochy z hornej plochy sa dá usúdiť, že bola v životnej veľkosti, a že stála rovnomerne na oboch nohách. Odborníci podstavec podľa písma (značne zvetraného) datujú do 4. stor. pred Kr.

## Referencie a bibliografia

## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v boxe
Brighton Beach

thumb|Ulica na Brighton Beach s ruskými nápismi

**Brighton Beach** je newyorská štvrť ležiaca na pobreží Coney Islandu, v roku 2008 tu žilo 23582 obyvateľov.  Oblasť je známa ako stredisko rusky hovoriaceho obyvateľstva v USA.

Rozkvet lokality začal v sedemdesiatych rokoch 19. storočia, keď tu boli vybudované luxusné morské kúpele s dostihovou dráhou a ďalšími atrakciami, ktoré získali názov podľa anglického letoviska Brighton. V časoch Veľkej hospodárskej krízy bohatí hostia zmizli a na Brighton Beach sa začali usadzovať prisťahovalci, predovšetkým Židia z východnej Európy. Preto miesto získalo prezývku *Malá Odesa*. Ďalšia imigračná vlna prišla s rozpadom Sovietskeho zväzu, kedy do Ameriky zamierili ekonomickí vysťahovalci z týchto krajín. V 21. storočí sa tu usadzujú prevažne ľudia z krajín strednej Ázie. Na Brighton Beach je množstvo ruských obchodov a reštaurácií, vychádzajú tu noviny v ruštine, rad miestnych obyvateľov ani nevie po anglicky. Štvrť je známa nízkou životnou úrovňou, preľudnenosťou a vplyvom organizovaného zločinu.

Na Brighton Beach vedie BMT Brighton Line newyorského metra. Nachádza sa tu tanečná škola Brighton Ballet Theater. Neil Simon napísal o živote tunajších obyvateľov úspešnú divadelnú hru *[[Spomienky na Brighton Beach]]*, ktorú v roku 1986 sfilmoval Gene Saks. Ďalšie filmy odohrávajúce sa v tejto štvrti sú *[[Moskva na Hudsone]]*, *[[Malá Odesa]]* atď.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Http://www.brightonbeach.com/
* Http://brightonbeachnews.com/

## Zdroj

Kategória:Brooklyn
Hey You

**„Hey You“** je skladba z albumu *[[The Wall]]*, ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1979. Skladba otvára druhý disk albumu.

## Kompozícia
Skladba začína akustickou gitarou, ku ktorej sa pridáva bezpražcová basgitara (na ktorej hrá David Gilmour). Ďalej nasleduje elektrické piano Fender Rhodes, na ktoré hrá Rick Wright, Gilmourov spev a bicie na začiatku druhej slohy. V strede skladby je gitarové sólo, po ktorom spieva Roger Waters až do konca piesne. Poslednú slohu spieva o oktávu vyššie ako Gilmour.

## Dej
Album *The Wall* rozpráva príbeh o hlavnej postave, Pinkovi, odcudzenou rockovou hviezdou, ktorá sa postupne izoluje od spoločnosti. V skladbe „Hey You“ si Pink uvedomí, že sa odtrhol od spoločnosti, a pokúsi sa nadviazať kontakt s okolitým svetom. Ale kvôli obklopujúcemu múru nemôže nič vidieť a ani počuť. Pink začne byť ešte zúfalejší, keď zistí, že spoza tohto múru nie je úniku.

## Obsadenie
* Roger Waters – spev
* Nick Mason – bicie
* David Gilmour – bezpražcová basgitara, 6 a 12 strunová akustická gitara, elektrická gitara, lap steel gitara, spev
* Richard Wright – Fender Rhodes elektrické piano, Hammond organ, syntetizátor

## Obsadenie – koncertné verzie
***[[The Wall Tour (1980-81)|The Wall Tour]]'' (1980–1981):'''
* David Gilmour —elektrická gitara, spev
* Nick Mason – bicie
* Richard Wright – piano, klávesy
* Roger Waters – spev
* [[Snowy White]] – akustická gitara, elektrická gitara (iba v 1980)
* Andy Roberts – akustická gitara, elektrická gitara (iba v 1981)
* Andy Bown – bezpražcová basgitara
* Joe Chemay – vokály
* Stan Farber – vokály
* Jim Haas – vokály
* John Joyce – vokály
***The Division Bell Tour* (zdokumentované na albume *Pulse*):*'
* David Gilmour – elektrická gitara, spev
* Nick Mason – bicie
* Richard Wright – piano, klávesy
* Tim Renwick – akustická gitara, elektrická gitara
* Jon Carin – klávesy, programovanie, spev 
* Guy Pratt – bezpražcová basgitara
* Gary Wallis – perkusie
* Sam Brown – vokály
* Claudia Fontaine – vokály
* Durga McBroom – vokály

## Referencie

Kategória:Piesne skupiny Pink Floyd
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1993

**Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1993** boli v poradí 18. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 4.12. septembra 1993 v Turku a Oulu, vo Fínsku, za účasti 12 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Ruska (ako nástupca ) a Ukrajiny. Fínsko bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1977. Svoj druhý titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Strieborné Holandsko sa dostalo prvýkrát do finále.

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Pohár majstrov 1993. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo. 

## Kvalifikácia

Pozn: Rusko nahradilo  ako jeho nástupca. Juhoslávia bola kvôli občianskej vojne suspendovaná, nahradilo ju Francúzsko. 
 
## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A


#### Skupina B


### Play-off


## Konečné poradie

Pozn: Česko-slovenské družstvo tvorili hráči Česka a Slovenska, ktorí už v tom čase boli súčasťou svojich národných družstiev. Pre účely majstrovstiev došlo k ich dočasnému zlúčeniu.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Fínskej volejbalovej federácie 
* 

## Zdroje
* ME 1993 na stránke Európskej volejbalovej federácie 
* ME 1993 na stránke todor66.com 
* ME 1993 na stránke the-sports.org 

Kategória:Volejbal v 1993
Kategória:Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov
Volejbal
Julian Mandel

**Julian Mandel**, celým menom **Julien Mandel Mandelbaum**  (* 1. január 1893, Chełm, Poľsko – † 24. september 1961, Recife, Brazília) bol jeden z najznámejších francúzskych komerčných fotografov ženských aktov na začiatku dvadsiateho storočia. Jeho menom podpísané fotografie sa stali známe v druhej dekáde a boli publikované v Paríži až do polovice 30. rokov takými firmami ako *Alfred Noyer, Les Studios, PC Paris* a tiež spoločností *Neue Photographische Gesellschaft*. Vo Francúzsku boli tieto pohľadnice predmetom zberateľov.

Životopisných informácií o Mandelovi je veľmi málo, preto existujú špekulácie, že toto meno slúžilo len ako pseudonym.

Modely sú často zobrazené vo veľmi klasických pózach, fotografované ako v štúdiu, tak aj vonku. Obrazy sú komponované veľmi umne, s nádhernými tónmi a poltónmi a mäkkým osvetlením. Na rade jeho snímkach kontrastujú bledé tóny ženskej pleti s drsnosťou prírody.
 
Fotografie s aktami boli uvádzané na trh v pohľadnicovom formáte, ale ako vysvetľuje kniha *Stručná história pohľadníc*: *Väčšina francúzskych pohľadníc s ženskými aktami bola nazývaná pohľadnicami len kvôli ich veľkosti. Ľudia by ich nikdy neposielali, pretože nebolo legálne posielať poštou také obrazy. Ich veľkosť ich umožňovala umiestňovať ľahko do vrecka saka, balíčkov a kníh.*

Celé meno *Julian Mandel* sa zvyčajne objavovalo na prednej strane týchto fotografií veľkosti kariet. Táto marketingová koncepcia prispieva k názoru, že uvádzané meno by mohlo byť pseudonymom. Týchto fotografií bolo predaných veľké množstvo.

Jeho obľúbenou modelkou bola napríklad Alice Prin, modelka parížskych umelcov, speváčka v nočných kluboch, herečka a maliarka známa ako *Kiki z Montparnassu*.

## Referencie


## Externé odkazy
* História erotických pohľadníc 

## Zdroj

Kategória:Francúzski fotografi
Kategória:Francúzski portrétni fotografi
Centre national de la photographie

**Centre national de la photographie** bola francúzska asociácia a galéria so sídlom v Paríži venovaná fotografovaniu a súčasnému umeniu. V roku 2004 bola spolu s Patrimoine photographique spojená s Galerie nationale du Jeu de Paume ako nová asociácia financovaná francúzskym ministerstvom kultúry. Fotografické výstavy prebiehajú v paláci Hôtel Salomon de Rothschild v ulici *Rue Berryer*.

## Externé odkazy
* Informácie o centre, museums-of-paris.com 
* Informácie o centre, artmag.com

## Zdroj

Kategória:8. obvod (Paríž)
Kategória:Parížske múzeá a galérie
KAB-500Kr

náhľad|Bomba KAB-500OD.
**KAB-500Kr** je opticky navádzaná bomba typu „vystreľ a zabudni“, vyvinutá pre sovietske letectvo v roku 1980. Je určená na ničenie stacionárnych pozemných cieľov malej veľkosti, ako sú železobetónové bunkre, pristávacie dráhy, železničné a diaľničné mosty, vojensko-priemyselné zariadenia. Bomba bola vyvinutá a je dodnes vyrábaná štátnym výskumno-výrobným podnikom „Region“.

## Konštrukcia a vlastnosti
KAB-500Kr je obdobou americkej bomby GBU-15. Vznikla z  bomby FAB-500, ku ktorej bolo pridané elektro-optické navádzanie. Bomba nie je poháňaná žiadnym motorom a trajektória letu je regulovaná len prídavnými riadiacimi krídelkami. Priebojná hlavica je schopná preniknúť železobetónom hrubým až . Cieľ môže byť zamknutý na vzdialenosť do 15 až  v závislosti od viditeľnosti.
## Nasadenie
### Prvá vojna v Čečensku
Hoci ruské letectvo používalo počas tejto vojny hlavne neriadené rakety (S-5, S-8, S-24) a tzv. „hlúpe bomby“ (FAB-250 a FAB-5000), 2.3% cieľov bolo bombardovaných presne navádzanou muníciou. Okrem KAB-500Kr boli použité taktiež laserom navádzané bomby KAB-500L a rakety Ch-25ML.
### Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada
Pri náletoch na pozície Islamského štátu, boli použité okrem nenavádzanej munície taktiež presne navádzané bomby, vrátane bômb KAB-500Kr.

## Špecifikácie
* celková hmotnosť : 
* hmotnosť hlavice: 
* priemer: 
* dĺžka: 
* výška vypustenia: 
* nosič:
** Suchoj Su-24M 
** Suchoj Su-25T 
** Suchoj Su-27SM
** Suchoj Su-30MK   
** Suchoj Su-34 
** Mikojan-Gurevič Mig-29SM

## Používatelia
 '''Rusko''' 
* Vzdušno-kozmické sily Ruskej federácie

## Referencie

Kategória:Letecké bomby
Kočovníctvo

[thumb|Ruskí [Nenci sú príkladom moderných nomádov]]
**Kočovníctvo** alebo **nomádstvo** je spôsob života, ktorý preferuje neustále kočovanie z jedného miesta niekam inam pred usadlým životom na jednom mieste (napr v jednom meste, štáte atď.). Odhaduje sa, že na Zemi žije okolo 30 – 40 miliónov nomádov. Mnoho ľudských kultúr má svoju nomádsku tradíciu, ale tie sú v mnohých priemyselných krajinách sveta stále vzácnejšie. Existujú tri typy nomádov:
* lovci a zberači, ktorí kočujú medzi rôznymi loveckými revírmi.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Migrácia
Kategória:Kultúrna antropológia
Kategória:Kultúra
Kategória:Nomádi
Maison européenne de la photographie

**Maison européenne de la photographie** (doslova *Európsky dom fotografie*) je galéria v Paríži, ktorá sa venuje fotografii. 

## História
Galéria bola otvorená vo februári 1996 v ulici *[[Rue de Fourcy]]* č. 5 v 4. obvode, v mestskom paláci *Hôtel Henault de Cantorbe* z počiatku 18. storočia, ktorý je od roku 1943 v majetku mesta Paríž. K palácu bolo pristavené moderné krídlo. Okrem výstavných sál sa tu nachádza knižnica, poslucháreň a videotéka. Galéria je financovaná mestom. Múzejná zbierka je venovaná súčasnému umeniu, fotografii a video umeniu. Odborná knižnica obsahuje 22 000 kníh.

## Sídlo
Inštitúcia sídli v mestskom paláci *Hôtel Henault de Cantorbe*. V roku 1702 a 1704 kúpil kráľovský pokladník François-Alphonse Henault de Cantobre dva susediace domy a do roku 1707 ich nechal prestavať na palác, ktorý nesie jeho meno.

## Zdroj

Kategória:Parížske múzeá a galérie
Kategória:Le Marais
Kategória:4. obvod (Paríž)
Polykleitos

**Polykleitos** (*Polykleitos*) môže byť:
* grécky sochár v 5. stor. pred Kr., pozri Polykleitos z Argu
* grécky architekt a sochár v 4. stor. pred Kr., pozri Polykleitos Mladší
* grécky historik z cca 4. stor. pred Kr., pozri Polykleitos z Larissy
* grécky klenotník pôsobiaci v starovekom Ríme, pozri Polykleitos (klenotník)
Antonstál

**Antonstál** je lovecký zámok v Bielych Karpatoch, situovaný 12 km od Nemšovej neďaleko hraníc s Českom. Zámok patrí medzi účelové zariadenia lesnej pedagogiky a rekreácie.

## História
V prírodnom prostredí chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty, na území bývalého Brunovského panstva postavila na konci 19. storočia rodina pivovarníka Antona Drehera rozsiahlejší drevený poľovnícky kaštieľ Antonstál. Ako vášnivý poľovník sa venoval chovu diviačej a jelenej zveri vo viacerých zverniciach a zavŕšením jeho aktivít bolo v rokoch 19371943 vybudovanie poľovníckeho zámku Antonstál. 

Stavbu navrhol architekt Augustín Danielis a viedla ju Edeltruda Kulmerová Dreherová. Po dobudovaní sa stal miestom zimných poľovačiek podnikateľov, významných osobností a šľachty, až pokým ho v 50. rokoch 20. storočia neskonfiškoval československý štát. Bola tu zriadená učňovská škola pre drevorubačov a v súčasnosti je objekt v správe štátneho podniku Lesy Slovenskej republiky.

## Referencie

## Externé odkazy
* Lovecký zámok Antonstál
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Nemšová
Kategória:Stavby v okrese Trenčín
Kategória:Lovecké hrádky a zámky na Slovensku
Civilizačné ochorenie

**Civilizačné ochorenia** označujú skupinu ochorení, ktoré sa veľmi rozšírili pomedzi ľudskú populáciu. Sú to degeneratívne ochorenia, ktoré sú dôsledkom degenerácie tkanív a orgánov. Najčastejšie sa vyskytujú vo vyspelých krajinách alebo krajinách tretieho sveta. V mnohých prípadoch sú častou príčinou úmrtí.

Za najčastejšie príčiny civilizačných ochorení sa považujú:
* Degradované životné prostredie
* Stres
* Nesprávna životospráva
* Zlé návyky obyvateľstva
* Nízka zdravotná uvedomelosť obyvateľstva
* Vysoký počet rizikových pracovísk a počet pracovníkov pracujúcich v pracovnom riziku

Civilizačné ochorenia rozdeľujeme najčastejšie na:
* Srdcovo-cievne ochorenia
* Nádorové ochorenia
* Metabolické ochorenia
* Nervové a psychické ochorenia

## Zdroje
* Civilizačné choroby a moderný výskum

## Externé odkazy
* http://primar.sme.sk/c/4118024/choroby-sa-casom-zmenili.html

Kategória:Medicína
Deadpool

**Deadpool** (alter ego: **Wade Wilson**) je vymyslený antihrdina objavujúci sa v Amerických komiksových knihách od nakladateľstva Marvel Comics. Bol vytvorený spisovateľom Fabianom Niciezaom a umelcom a spisovateľom Robom Liefeldom. Deadpool sa prvýkrát objavil v čísle The New Mutants #98 (február 1991). Deadpool bol predstavený ako darebák ktorý je znetvorený a psychicky labilný kanadský žoldnier. Jeho nadľudskou schopnosťou je zrýchlené hojenie rán. Taktiež trpel vzácnou chorobou Luctus Massimus čo znamenalo že mal masívne prirodzenie (gigantického vtáka). Táto choroba však zmizla po neúspešnom pokuse viliečiť sa z rakoviny. Zanechala však následky a to vyťahanú predkožku o dĺžke približne 56cm. Túto prebytočnú kožu však obľúbený antihrdina používa na uschovávanie peňazí, drog a iných predmetov. Zaujímavosť: jeho znetvorené semenníky (gule) boli inšpiráciou pre slávne švédske mäsové gule, na ktorých si viete pochutiť napríklad v Ikea.

- autor článku: Nicolas Mečko, Liptovské Revúce.

Postavu Deadpoola stvárnil vo filme *[[X-Men Origins: Wolverine]]* Ryan Reynolds a svoju rolu si zopakoval vo filmoch Deadpool (2016) a Deadpool 2 (2018).
Deadpoolove obľúbené zbrane sú katani

## Iné projekty

## Zdroj

Je to výhonok ale zároveň nevyhonenec
Kategória:Komiksy
Kategória:Fiktívne postavy z komiksov
Kategória:Komiksoví superhrdinovia
Kategória:Filmoví superhrdinovia
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1995

**Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1995** boli v poradí 19. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 8.16. septembra 1995 v Aténach a Patre, v Grécku, za účasti 12 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Česka, FR Juhoslávie a Lotyšska. Titul obhájilo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo opätovne nad . Bronzová FR Juhoslávia získala svoju prvú medailu.

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Svetový pohár 1995. Kvalifikovali sa naň 2 najlepšie družstvá. 

## Kvalifikácia

náhľad|Účastníci ME 1995

 
## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A


#### Skupina B


### Play-off


## Konečné poradie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Gréckej volejbalovej federácie  
* 

## Zdroje
* ME 1995 na stránke Európskej volejbalovej federácie 
* ME 1995 na stránke todor66.com 
* ME 1995 na stránke the-sports.org 

Kategória:Volejbal v 1995
Kategória:Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov
Volejbal
Sovietske národné volejbalové družstvo mužov

náhľad|Sovietske družstvo v zápase proti  na LOH 1980
**Sovietske národné volejbalové družstvo mužov** bolo národné družstvo mužov, ktoré reprezentovalo Sovietsky zväz v medzinárodných volejbalových súťažiach, turnajoch a priateľských zápasoch. Fungovalo pod záštitou Federacija volejbola SSSR od roku 1949 do roku 1991. Ďalej ešte fungovalo v roku 1992, po rozpade Sovietskeho zväzu, pod hlavičkou Spoločenstva nezávislých štátov, pod ktorým sa zúčastnilo aj Letných olympijských hier 1992. Po rozpade Sovietskeho zväzu vzniklo 15 samostatných národných reprezentácií, z ktorých  prevzalo nástupnícky štatút.

Svoj posledný zápas odohralo 2. septembra 1992 proti  vo Svetovej lige 1992. Sovietske družstvá za celú históriu trénovalo 8 hlavných trénerov, tým posledným trénerom, ktorý viedol družstvo aj na LOH 1992, bol Vjačeslav Platonov.

## Úspechy
Prvý medzinárodný zápas absolvovalo národné družstvo 10. septembra 1949, keď v Prahe zvíťazilo nad   v otváracom zápase Majstrovstvá sveta 1949. Na týchto majstrovstvách aj zvíťazilo, keď vyhralo všetky svoje zápasy. Po tomto prvom úspechu pridalo ďalších 5 titulov majstra sveta. Zvíťazilo aj na 3 olympijských turnajoch: v rokoch 1964, 1968 a 1980 na hrách v Moskve. V bohatej zbierke úspechov figurujú ďalej 4 víťazstvá vo Svetovom pohári a 12 titulov majstra Európy, posledný v roku 1991.

## Výsledky
;Olympijské hry 

;Majstrovstvá sveta
náhľad|Sovietske družstvo v zápase proti  na MS 1952

;Svetový pohár

;Svetová liga

;Majstrovstvá Európy vo volejbale 

## Zápasy
Sovietske družstvo odohralo dokopy 387 oficiálnych medzištátnych zápasov, z toho 319 víťazných, so 42 súpermi:

## Referencie

## Pozri aj
* Sovietske národné volejbalové družstvo žien
* Ruské národné volejbalové družstvo mužov

## Zdroje
* Volejbajbalové štatistiky na stránke todor66.com 
* 

Kategória:Národné volejbalové družstvá
Volejbal
Národné
Wearing the Inside Out

**„Wearing the Inside Out“** je skladba z albumu *[[The Division Bell]]*, ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994. V skladbe má hlavný spev klavirista skupiny Richard Wright, naposledy mal hlavný spev v skladbe „Time“ z albumu *[[Dark Side of the Moon|The Dark Side of the Moon]]*, ktorý skupina vydala v roku 1973. Skladba mala pracovný názov „Evrika“. Videozáznamy nahrávania tejto skladby obsahuje DVD/BD disk deluxe edície albumu *[[The Endless River]]* (2014).  

## Koncertné verzie
Skupina Pink Floyd túto skladbu nikdy naživo neodohrala. Svoj debut zažila až počas turné Davida Gilmoura, On an Island Tour v roku 2006. Záznamy skladby sú na disku *[[Remember That Night]]* (DVD) a na bonusovom disku deluxe edície *[[Live in Gdańsk]]*.

## Obsadenie
* Richard Wright - klávesy, hlavný spev
* David Gilmour - gitara, spev (tretia sloha), basgitara
* Nick Mason - bicie, perkusie
spolu s:
* Dick Parry - saxofón
* Sam Brown, Durga McBroom a Carol Kenyon - vokály

## Referencie

Kategória:Piesne skupiny Pink Floyd
Jana z Pfirtu

**Jana z Pfirtu** (* 1300, Bazilej, Švajčiarsko – † 15. november 1351, Viedeň, Rakúsko) bola rakúska, štajerská a korutánska vojvodkyňa.

## Životopis
Narodila sa ako jediná dcéra a dedička alsaského grófa Ulricha III. z Pfirtu a princeznej Johanny von Mömpelgard. Za Albrechta II.  Habsburského sa vydala zrejme v roku 1324 po otcovej smrti. Svadobný obrad sa uskutočnil v obci Thann. Podľa súčasníkov bola Jana temperamentná dáma, rada cestovala, zaujímala sa o politiku a umenie.

Manžel Albrecht bol jedným zo šiestich synov rímskeho kráľa Albrechta I. a Alžbety Tirolskej. Pôvodne sa mal venovať cirkevnej kariére a preto mal všestranné vzdelanie.
Do čela rodu sa dostal v roku 1330 po smrti staršieho brata Fridricha I. a toho istého roku v marci bol postihnutý ťažkou chorobou, alebo otravou a ochrnul. Došlo minimálne k čiastočnému ochrnutiu končatín, preto musel byť prepravovaný v nosidlách.

Manželstvo bolo dlho bezdetné. Až v roku 1339 sa narodil prvý potomok – vytúžený syn Rudolf. Jana zomrela dva týždne po pôrode šiesteho dieťaťa – syna Leopolda. Je pochovaná spolu s manželom v kláštore v Gamingu. Je znázornená na vitrážach v Muri a v Königsfeldene.

## Deti
* Rudolf IV. (* 1. november 1339 – † 27. júl 1365) ∞ 1353 Katarína Luxemburská (13421395)
* Katarína (* 1342 – † 10. január 1381), opátka vo Viedni
* Margaréta (* 1346 – † 14. január 1366) ∞
*# 1359 hornobavorský vojvoda Meinhard Bavorský (* 1344 – † 1363)
*# *1364* Ján Henrich Luxemburský (* 1322 – † 1375)
* Friedrich III. (* 1347 – † 1362)
* Albrecht III. (* 9. september 1349 – † 29. august 1395) ∞
*# 1366 Alžbeta Luxemburská  (* 1358 – † 1373)
*# 1375 Beatrix z Norimberka (* 1360 – † 1414)
* Leopold III. Habsburský (Spravodlivý) (* 1. november 1351 – † 9. júl 1386) ∞ 1365 Viridis Visconti (* 1350 – † 1414)

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Johanina socha v kartuziánskom kláštore v Gamingu

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1300
Kategória:Úmrtia 15. novembra
Kategória:Úmrtia v 1351
Kategória:Vojvodkyne
Kategória:Osobnosti z Bazileju
Mirek Kovářík

**Miroslav Kovářík** (* 15. august 1934, Praha – † 4. marec 2020) bol český  redaktor, herec, moderátor a vysokoškolský pedagóg.

## Životopis
Jedná sa o jednu zo zakladateľských osobností litvínovského Docela malého divadla, ktoré patrilo v 60. rokoch 20. storočia medzi významné české divadlá malých foriem, ďalej o neúnavného propagátora modernej českej poézie, výborného recitátora a dlhoročného moderátora hudobného festivalu Porta.

Je tiež, okrem iného, ​​už od roku 1976 autorom a moderátorom klubovej relácie *Zelené peří* – pôvodne prevádzkovaného v Prahe a v Brne, ktorý pomáha propagovať a zverejňovať poéziu mladým začínajúcim autorom. Od roku 1993 do januára 2011 existovalo *Zelené peří* i v rozhlasovej verzii na stanici Český rozhlas 2 Praha.

## Referencie


## Externé odkazy
* Webové stránky Miroslava Kovaříka 
* Ještě jsem tady, ČT 2, 2006, 2010
* Profil na stránkach ČRo2
* Kateřina Kaprálová: ''Docela malé divadlo Mirka Kovaříka'' (Bakalárska diplomová práca)
* ''Učiteľ a jeho žiak - 4. časť - učiteľ Mirek Kovářík''

## Zdroj

Kategória:Českí moderátori
Kategória:Vyučujúci vysokých škôl v Česku
Kategória:Osobnosti z Prahy
Asklépiades

**Asklépiades** alebo **Asklépiadés** (*Asklépiades*, iný prepis: *Asklépiadés*) môže byť:
* olympijský víťaz:
** v roku 24 pred Kr., pozri Asklépiades zo Sidónu
** v roku 181, pozri Asklépiades z Alexandrie (Hermodóros)
** v rokoch 193 a 197, pozri Asklépiades z Alexandrie (zápasník)
** v roku 241, pozri Asklépiades z Korintu
* starogrécky básnik, spisovateľ alebo mysliteľ:
** mytograf v 4. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Tragilu
** filozof (novoplatonik) z 5. stor., pozri Asklépiades z Alexandrie (filozof)
** filozof z prelomu 4. a 3. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Fliuntu
** filológ na konci 3. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Alexandrie (filológ)
** epický básnik v 3. stor. pred Kr., pozri Asklépiades zo Samu
** grécky mozaikár v 2. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Aradu
** rétor, filozof a lekár z prelomu 2. a 1. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Bitýnie
** historik z prelomu 2. a 1. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Myrleie
** patriarcha Antiochie a mučeník v 3. stor., pozri Asklépiades z Antiochie
** filozof (kynik) v 4. stor., pozri Asklépiades (kynik)
* starogrécky umelec alebo remeselník:
** architekt z cca 2. stor. pred Kr., pozri Asklépiades z Kyziku
** maliar z helénskeho obdobia, pozri Asklépiades z Pergamonu
** architekt z cca 1. stor., pozri Asklépiades z Lampsaku
Asklépiades z Korintu

[náhľad|Kópia Asklépiadovho disku, pôvodný bol votívny dar [Zeus|Diovi, Olympia]]
**Asklépiades** alebo **Asklépiadés** (*Asklépiades*, iný prepis: *Asklépiadés*) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 241.

Poplios Asklépiades z Korintu bol v Olympii na 255. hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v päťboji. Táto olympijská disciplína sa zaviedla na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Päťboj (pentathlon) pozostával zo skoku do diaľky, behu na na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V Grécku bol pentathlon veľmi obľúbený. 
 
Z archeologických vykopávok je známych niekoľko diskov veľmi rozdielných rozmerov a hmotností. Najmenší z nich váži 1,86 kilogramu a má priemer 16,7 centimetra, najťažší s váhou 6,63 kilogramu má priemer 32 centimetrov, ale najváčší z nich s rozmerom 36 centimetrov je disk, ktorý podľa vyrytého nápisu venoval Diovi olympionik Asklépiades z Korintu. Tento votívny disk ale vzhľadom na svoju hrúbku 13&nbsp;mm váži 5,7 kilogramu. Originál tohto disku je umiestnený v Archeologickom múzeu v Olympii. 
       
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v päťboji
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1997

**Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1997** boli v poradí 20. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 6.14. septembra 1997 v Eindhovene a ’s-Hertogenboschi, v Holandsku, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo . Holandsko organizovalo európsky šampionát mužov druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1985. Titul získalo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Obaja finalisti dosiahli svoje najlepšie umiestnenia.

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Pohár majstrov 1997. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo. 

## Kvalifikácia

náhľad|Účastníci ME 1997

 
## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A


#### Skupina B


### Play-off


## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Holandskej volejbalovej federácie 

## Zdroje
* ME 1997 na stránke Európskej volejbalovej federácie 
* ME 1997 na stránke todor66.com 
* ME 1997 na stránke the-sports.org 
* ME 1997 na stránke Slovenskej volejbalovej fedrácie 

Kategória:Volejbal v 1997
Kategória:Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov
Volejbal
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1977

**Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1977** boli v poradí 10. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 25. septembra2. októbra 1977 v štyroch fínskych mestách: Helsinki, Oulu, Tampere a Turku, za účasti 12 tímov. Fínsko bola prvá severoeurópska krajina, ktorá hostila európsky šampionát mužov. Štvrtýkrát v rade získal titul , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad . 

## Kvalifikácia

 
## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A


#### Skupina B


### Play-off


## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Fínskej volejbalovej federácie 

## Zdroje
* ME 1977 na stránke Európskej volejbalovej federácie 
* ME 1977 na stránke todor66.com 
* ME 1977 na stránke the-sports.org 

Kategória:Volejbal v 1977
Kategória:Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov
Volejbal
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1999

**Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1999** boli v poradí 21. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 7.12. septembra 1999 vo Viedni a Viedenskom Novom Meste, v Rakúsku, za účasti 8 tímov. Počet družstiev sa oproti predchádzajúcim turnajom znížil o 4 tímy. Domáce družstvo sa predstavilo na turnaji po 36 rokoch. Svoj štvrtý titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . 

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Svetový pohár 1999. Kvalifikovali sa naň 2 najlepšie družstvá. 

## Kvalifikácia

náhľad|Účastníci ME 1999

 
## Arény

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A


#### Skupina B


### Play-off


## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Rakúskeho volejbalového zväzu 
* 

## Zdroje
* ME 1999 na stránke Európskej volejbalovej federácie 
* ME 1999 na stránke todor66.com 
* ME 1999 na stránke the-sports.org 
* ME 1999 na stránke serbia.gov.rs 

Kategória:Volejbal v 1999
Kategória:Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov
Volejbal
Volejbal
Joaquín Valverde Durán

**Joaquín Valverde Durán** (* 27. február 1846, Badajoz – † 17. marec 1910, Madrid) bol španielsky skladateľ, dirigent a flautista. Ako skladateľ je známy najmä spoluprácou s inými skladateľmi pri komponovaní zarzuel.

## Život
Narodil sa 27. februára 1846 v Badajoze, v španielskej provincii Extremadura, v blízkosti portugalských hraníc. Študoval na madridskom konzervatóriu. Jeho učiteľmi boli Pedro Sarmiento (flauta), José Aranguren (harmónia) a Emilio Arrieta (skladba). Bol vynikajúcim flautistom. Od 13 rokov hral v rôznych vojenských kapelách a divadelných orchestroch. Prvú cenu v hre na flautu získal už v roku 1867 a cenu za kompozíciu v roku 1870. Napísal aj dve učebnice hry na flautu.

V rokoch 18711889 pôsobil ako dirigent divadelných orchestrov. Svoju prvú symfóniu *Batylo* skomponoval roku 1871. Preslávil sa však hlavne svojou spoluprácou na kompozíciách zarzuel so skladateľom Federicom Chuecom. Chueca poskytoval väčšinu melódií a Valverde im dodával orchestrálny lesk. Ich spolupráca sa začala v roku 1877 zarzuelou *Un maestro de obra prima*, ale ich majstrovským dielom sa stala zarzuela *La gran vía* (premiéra v Madride 2. júna 1886), ktorá sa hrala v Španielsku, Mexiku, Argentíne, New Yorku, Viedni, Londýne a i v ďalších európskych mestách. 

Okrem Chueca spolupracoval aj s ďalšími skladateľmi. Boli to Manuel Fernández Caballero, Julián Romea, Ruperto Chapí, Arturo Saco del Valle, José Rogel, Tomás Bretón, Tomás López Torregrosa a José Serrano. Menej úspešné už boli opery, ktoré skomponoval sám, ako napr. *La Baraja francesa* z roku 1890.

Joaquín Valverde Durán zomrel v Madride v roku 1910. Jeho syn sa stal tiež hudobným skladateľom.

## Dielo
Okrem celého radu zarzuel a komických opier skomponoval dve symfónie a nad 200 orchestrálnych skladieb.

;Zarzuela (výber)
* *Un maestro de obra prima* (1877)
* *Alos toros* (libreto Ricardo de la Vega, 1877 Madrid)
* *La Cancion de la Lola* (libreto Ricardo de la Vega, 1880 Madrid)
* *Luces y Sombras* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1882 Madrid)
* *Fiesta nacional* (libreto Tomás Lucena a Javier de Burgos, 1882 Madrid)
* *De la noche a la Maňana* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1883 Madrid)
* *Vivitos y coleando* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1884 Madrid)
* *Medidas sanitarias* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1884 Madrid)
* *En la tierra como en el cielo* (libreto Manuel Lastra, Andrés Ruesga a Enrique Prieto, 1885 Madrid)
* *La Gran Vía* (libreto Felipe Ferez, 1886 Madrid)
* *Cádiz* (libreto Javier de Burgos, 1886 Madrid)
* *De Madrid a París* (libreto Eusebio Sierra a José Jackson Veyán, 1889 Madrid)

## Externé odkazy
* Životopis 
* Životopis 
* Zoznam javiskových diel
* Opery na Stanford University 
* História a obsah Zarzuela La Gran Vía 

## Zdroj

Kategória:Španielski hudobní skladatelia
Kategória:Flautisti
Knut Johan Ångström

**Knut Johan Ångström** (* 12. január 1857, Uppsala, Švédsko – † 4. marec 1910, Uppsala) bol švédsky fyzik. Bol synom švédskeho fyzika Andersa Jonasa Ångströma, študoval na univerzite v Uppsale medzi rokmi 1877 a 1884, po obdržaní licenciátu študoval krátko na univerzite v Štrasburgu u Augusta Kundta.

Po návrate do Uppsaly dokončil doktorandské štúdium a bol v roku 1885 vymenovaný na miesto na novej univerzite v Štokholme. Po niekoľkých rokoch (1891) sa vrátil do Uppsaly a v roku 1896 bol vymenovaný profesorom fyziky.

Zaoberal sa žiarením Slnka a jeho absorpciou atmosférou Zeme, za tým účelom vymyslel rôzne metódy a prístroje vrátane elektrického kompenzačného pyrheliometra z roku 1893 alebo fotografické zariadenie infračervenej časti spektra (1895).

V roku 1893 bol zvolený za člena Kráľovskej švédskej akadémie vied.

## Dielo
* *Die Ausdehnung des Wassers durch Absorption von Gasen.* 1882 
* *Ueber die Diffusion der strahlenden Wärme von ebenen Flächen.* 1885 
* *Die Volumen- und Dichtigkeitsveränderungen der Flüssigkeiten durch Absorption von Gasen.* 1888 
* *Beobachtungen über die Durchstrahlung von Wärme verschiedener Wellenlänge durch trübe Medien.* 1889 
* *Einige Bemerkungen anlässlich der bolometrischen Arbeiten von [[Friedrich Paschen|Fr. Paschen]].* 1894 
* *Ueber eine einfache Methode zur photographischen Darstellung des ultrarothen Spektrums.* 1895
* *Ueber die Anwendung der elektrischen Kompensationsmethode zur Bestimmung der naechtlichen Ausstrahlung.* 1905
* *Ueber absolute Bestimmungen der Wärmestrahlung mit dem elektrischen Compensationspyrheliometer, nebst einigen Beispielen der Anwendung dieses Instruments.* 1899 
* *Einige Bemerkungen zur Absorption der Erdstrahlung durch die atmosphärische Kohlensäure.* 1901
* *Die Ozonbänder des Sonnenspektrums und die Bedeutung derselben für die Ausstrahlung der Erde.* 1904
* *Einige fundamentale Sätze betreffs der Absorption und der Absorptionsspektren der Gase: eine vorläufige Mitteilung.* 1908

## Referencie

## Externé odkazy
* Knut Johan Ångström na runeberg.org

## Zdroj

Kategória:Švédski fyzici
Kategória:Absolventi Uppsala universitet
Kategória:Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Kategória:Osobnosti z Uppsaly
Benedikt Niese

**Jürgen Anton Benedikt Niese** (* 24. november 1849, Burg auf Fehmarn – † 1. február 1910, Halle) bol nemecký filológ a historik.

## Životopis
Bol synom Emila Augusta Nieseho (18161869), pastora v dánskom Burgu auf Fehmarn a neskôr riaditeľa seminára v Eckernförde. Jeho matka bola Benedicte Marie Nieseová rodená Matthiessenová. Spisovateľka Charlotte Nieseová bola jeho sestra.

Po štúdiu histórie a klasickej filológie v Kieli a Bonne, promoval v roku 1872 v Kieli. V roku 1876 habilitoval v Göttingene a stal sa mimoriadnym, v roku 1880 riadnym, profesorom dejín a klasickej filológie v Marburgu. V roku 1881 sa stal profesorom filológie vo Vroclave, ale roku 1885 po odchode Eugena Bormanna sa do Marburgu vrátil. Tu sa v roku 1890 stal dekanom filozofickej fakulty a v roku 1901 rektorom. Od roku 1899 bol riadnym členom Nemeckého archeologického inštitútu. Na sklonku života pôsobil na hallskej univerzite.

Pri svojej vedeckej práci sa zaoberal filologickými témami (Homér, Flavius Iosephus), ale aj gréckymi a rímskymi dejinami. V Handbuch der Altertumswissenschaft spracoval Pöhlmannovo dielo *Grundriss der römischen Geschichte*.

## Dielo
* *Die Entwicklung der homerischen Poesie*. 1882.
* *Flavio Joseph opera*. 7 zväzkov. Weidmann, Berlín 1885 – 1895.
* *Geschichte der griechischen und makedonischen Staaten seit der Schlacht bei Chaeronea*. 3 zväzky. Perthes, Gotha 1893 – 1903. 

## Literatúra
* Franz Gundlach: *Catalogus professorum academiae Marburgensis. Die akademischen Lehrer der Philipps-Universität in Marburg von 1527 bis 1910*. Elwert, Marburg 1927. S. 348.
* Heinrich Schlange-Schöningen: Niese, Benedictus. v: Neue Deutsche Biographie (NDB). zväzok 19, Duncker & amp; Humblot, Berlín 1999, S. 241
* *Deutsche Biographische Encyklopädie*, Mníchov, 1998

## Zdroj

Kategória:Nemeckí historici
Kategória:Nemeckí filológovia
Kategória:Absolventi Univerzity v Göttingene
Kategória:Absolventi Univerzity v Kieli
Kategória:Členovia Nemeckého archeologického inštitútu
Josep Pascó

**Josep Pascó i Mensa** (* 1855, Sant Feliu de Llobregat – † 1910, Barcelona) bol katalánsky maliar, ilustrátor a dekoratér. Bol jedným z učiteľov Joana Miróa.

## Život
Začínal ako priemyselný maliar, ale čoskoro sa rozhodol pre umeleckú maľbu. Študoval na Escuela de la Llotja u Simóna Gómeza a tiež navštevoval ateliér Josepa Planellu. Nejakú dobu sa venoval krajinárstvu, ale neskôr prešiel k ilustráciám kníh a divadelným dekoráciám.

V roku 1887 odišiel do Madridu, kde pracoval pre Teatro Real a potom ako dekoratér divadla princa Alfonsa. V roku 1896 odišiel do Mexika, kde tvoril dekorácie pre Gran Teatro Nacional a po návrate do Španielska sa venoval ilustrovaniu. 

Pôsobil predovšetkým v *Arte y Letras* a *[[La Ilustración Catalana]]*, kde mal pseudonym *Brisa*. V tejto dobe pracoval tiež na výzdobe Ramón Casas v Barcelone.

Bol profesorom na Escuela Superior de Artes e Industrias v Barcelone a umeleckým riaditeľom časopisu *Hispania*.

## Referencie

* 

Kategória:Španielski maliari
Kategória:Narodenia v 1855
Kategória:Úmrtia v 1910
Handrij Zejler

**Handrij Zejler** (* 1. február 1804, Słona Boršć – † 15. október 1872, Łaz) bol lužickosrbský romantický básnik, bájkar, významný predstaviteľ ich národného obrodenia a evanjelický farár.

## Život
Narodil sa v roku 1904 v obci Słonia Boršć, dnes mestskej časti Budyšina. V rokoch 1818 až 1825 študoval na gymnáziu v Budišíne. Vydával časopis *Serska Nowina*, z ktorého neskôr vznikol prvý lužickosrbský denník. V roku 1827 zložil lyrickú skladbu *Rjana Łužica*, ktorá je dnes národnou hymnou Lužických Srbov. Napísal množstvo bájok, poviedok, a básní, jeho vrcholným dielom je však cyklus *Počasy*, oratórium v piatich častiach, ospevujúce ročné zmeny v prírode a prácu človeka, ktorý tvoril v rokoch 18451860.

## Dielo
* *Počasy* (1860)
* z množstva básní: *Rjana Łužica*

náhľad|center|Zejlerov rukopis piesne ''Rjana Łužica

## Zdroj
* 
* Malá encyklopédia spisovateľov sveta

Kategória:Spisovatelia píšuci po lužickosrbsky
Kategória:Nemecké osobnosti lužickosrbského pôvodu
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1989

**Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1989** boli v poradí 16. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 23. septembra1. októbra 1989 v Štokholme a Örebro, vo Švédsku, za účasti 12 tímov. Turnaj sa organizoval spolu so ženským turnajom. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim  a dosiahlo tak medailu po 41 rokoch. Strieborné Švédsko a rovnako aj bronzové  získali svoju prvú medailu. Predchádzajúci deväťnásobný víťaz zo  skončil až na 4. mieste.

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Svetový pohár 1989 a tiež Majstrovstvá sveta 1990. Na obe podujatia sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo.

## Kvalifikácia

 
## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A


#### Skupina B


### Play-off


## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Švédskej volejbalovej federácie 

## Zdroje
* ME 1989 na stránke Európskej volejbalovej federácie 
* ME 1989 na stránke todor66.com 
* ME 1989 na stránke the-sports.org 

Kategória:Volejbal v 1989
Kategória:Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov
Volejbal
Kategória:1989 vo Švédsku
Gustave Serrurier-Bovy

**Gustave Serrurier-Bovy** (* 27. júl 1858, Liège, Belgicko – † 19. november 1910, Antverpy) bol belgický architekt a návrhár nábytku. Spolu s Paulom Hankarom, Victorom Hortom a Henrym Van de Veldom je považovaný za zakladateľa secesného štýlu v Belgicku.

Serrurier-Bovy sa narodil v Liège. Roku 1884 navštívil Londýn, kde sa zoznámil s umeleckým hnutím Arts and Crafts movement, ktoré ho silne ovplyvnilo. Okrem nábytku navrhol svoju vlastnú vilu L'Aube v Liège. Roku 1903 spolu s parížskym architektom René Dulongom založil firmu *Serrurier et Cie*, ktorá vyrábala dizajnový nábytok. Zomrel v Antverpách.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Secesní architekti
Kategória:Belgickí architekti
Kategória:Narodenia v 1858
Kategória:Úmrtia v 1910
Kategória:Dizajnéri nábytku
Kategória:Osobnosti z Liège
Cena Alfreda Döblina

**Cena Alfreda Döblina**, nemecky **Alfred-Döblin-Preis**, je literárna cena za doposiaľ nepublikovanú prózu pomenovaná po Alfredovi Döblinovi. V roku 1979 bola založená Günterom Grassom. Literarisches Colloquium Berlin a Akademie der Künste vyhlasujú súťaž každé dva roky. Od roku 2007 nominovaní spisovatelia čítajú svoje diela pred porotou a víťaz je druhý deň ocenený na slávnosti.

## Nositelia
*1979 Gerold Späth
*1980 Klaus Hoffer
*1981 Gert Hofmann
*1983 Gerhard Roth
*1985 Stefan Schütz
*1987 Libuše Moníková
*1989 Einar Schleef, Edgar Hilsenrath
*1991 Peter Kurzeck, mimoriadne ocenenie Norbert Bleisch 
*1993 Reinhard Jirgl, mimoriadne ocenenie Andreas Neumeister
*1995 Katja Lange-Müller, mimoriadne ocenenie Ingo Schulze
*1997 Ingomar von Kieseritzky, Michael Wildenhain
*1999 Norbert Gstrein
*2001 Josef Winkler, mimoriadne ocenenie Heike Geißler
*2003 Kathrin Groß-Striffler
*2005 Jan Faktor
*2007 Michael Kumpfmüller
*2009 Eugen Ruge
*2011 Jan Peter Bremer
*2013 Saša Stanišić
*2015 Natascha Wodin
*2017 María Cecilia Barbetta
*2019 Ulrich Woelk

## Externé odkazy
*Alfred-Döblin-Preis 

## Zdroj

Kategória:Ceny za literatúru