open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johann Hönig

**Johann Hönig** (* 9. máj 1810, Karlova Studánka, Predlitavsko, Rakúske cisárstvo – † 26. október 1886, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko) bol rakúsky matematik a pedagóg.

## Život
Narodil sa v Karlsbrunne (Karlova Studánka na Morave). Po absolvovaní vysokej školy pôsobil v rokoch 1839 – 1843 ako prvý profesor novozriadenej katedry technického kreslenia na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Zaviedol prednášky a skúšky z deskriptívnej geometrie, čo narazilo na odpor študentov a stretlo sa aj s nepochopením dvorskej komory ako nadriadeného orgánu akadémie. V roku 1843 prešiel na Polytechnický inštitút vo Viedni, kde sa stal profesorom a prednostom katedry deskriptívnej geometrie. Na čele katedry stál 27 rokov a vychoval prvú silnú generáciu deskriptívnych geometrov (R. Niemtschik, R. Staudigl, P. Skuherský, G. V. Peschka a i.), ktorá sa zaslúžila o rozvoj deskriptívnej geometrie ako vedy a ako bázového predmetu teoretického základu inžinierskeho vzdelávania.

V dejinách deskriptívnej geometrie je označovaný za zakladateľa deskriptívnej geometrie ako vedeckej disciplíny v Rakúsku (presnejšie – v Rakúsko-Uhorsku). Jeho učebnica *Úvod do štúdia deskriptívnej geometrie* (*Anleitung zum Studium der darstellenden Geometrie*, Viedeň 1845) slúžila po tri desaťročia ako vzor vedeckej a učebnicovej literatúry z deskriptívnej geometrie v Rakúsku. Pravidelnými verejnými prednáškami z deskriptívnej geometrie sa zaslúžil o propagáciu tohto predmetu v širšej verejnosti.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Rakúski matematici
Kategória:Rakúski vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Geometri
Kategória:Sudetskí Nemci
Kategória:Vyučujúci na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici
Jozef Kvetoslav Holub

**Jozef Kvetoslav Holub** (* 1. jún 1820, Prietrž – † 12. júl 1899, Revúca) bol slovenský pedagóg.

Narodil sa v Prietrži v okrese Senica Michalovi Holubovi a Zuzane rod. Schubertovej. Ľudovú školu navštevoval v Senici, maďarčinu si osvojil v Komárne, potom študoval na evanjelickom lýceu v Bratislave, od 1841 medicínu v Prahe.
Po nedokončených štúdiách medicíny v Prahe, neskôr v Pešti, pôsobil na viacerých miestach ako vychovávateľ (Istebné), homeopatický liečiteľ (Pešť) a v r. 1865 – 1874 bol profesorom prvého slovenského gymnázia vo Veľkej Revúcej, kde vyučoval aj na učiteľskom seminári a v dievčenskom vychovávateľskom ústave. Po zatvorení školy sa živil doučovaním a liečiteľskou praxou - od roku 1874 sa venoval homeopatii a botanike.

Autor ľudovýchovných článkov so zdravotníckou tematikou a početných rukopisov, väčšinou učebníc matematiky a iných prírodovedných predmetov, botanických a ľudovýchovných spisov, ktoré sú v Univerzitnej knižnici v Bratislave, pričom prispel k tvorbe novej slovenskej odbornej terminológie. Venoval sa predovšetkým homeopatii a botanike, najmä zbieraniu materiálu na kľúč určovania rastlín a hmyzu.

V jeho rozsiahlej rukopisnej pozostalosti sa nachádzajú práce z oblasti biológie, medicíny, z rôznych prírodovedných disciplín a geometrie – zväčša rukopisy učebníc, prednášok, preklady a podrobné výpisky z iných diel, terminologické slovníky a pod. Jedinou jeho publikovanou prácou bol článok na pokračovanie v časopise Dom a škola (1897): Ukážky merického delenia oblúkov uhlových a celej kružnice… Tejto téme, čiže problematike rovnomerného delenia kružnice a uhlov euklidovskou, prípadne inou konštrukciou sú venované aj jeho geometrické rukopisy zo spomínanej pozostalosti. Holubove práce o „uhlo- a kruhodelbe“, hoci boli príspevkami matematika–amatéra, boli prvými matematickými dielami napísanými s vedeckou motiváciou a zameraním v slovenčine. 

S manželkou Alžbetou Bohurádovou mal syna a dcéru.

Zomrel 12. júla 1899 v Revúcej.

## Iné projekty

## Zdroje
* Narodenie v matrike: https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:V1XT-SRW

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí pedagógovia
Vojtech Illenčík

Doc. Dr. **Vojtech Illenčík** (* 22. november 1902, Spišská Teplica – † 11. január 1992, Bratislava) bol slovenský matematik.

Narodil sa 22. novembra 1902 v Spišskej Teplici, okr. Poprad. Študoval na gymnáziách v Levoči, v Košiciach a v Ružomberku, kde v r. 1920 maturoval. V r. 1920– 1924 študoval na univerzite v Prahe. V šk. roku 1924/25 bol na študijnej ceste na univerzite v Štrasburgu a v Paríži. V r. 1925– 1929 študoval na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V r. 1929– 1933 vyučoval na učiteľskom ústave v Spišskej Kapitule. V r. 1933– 1937 vyučoval na meštianskej škole v Spišskom Podhradí. V r. 1937– 1939 vyučoval na štátnom dievčenskom gymnáziu v Košiciach. V šk. roku 1939/40 vyučoval na gymnáziu v Spišskej Novej Vsi. V r. 1940– 1950 vyučoval na gymnáziách v Bratislave. V r. 1950– 1954 pôsobil na Pedagogickej škole v Bratislave. V r. 1954 odišiel na Vyššiu pedagogickú školu v Bratislave. Táto po pretvorení sa na Pedagogickú fakultu prešla do Trnavy. dr. Illenčík sa tu habilitoval na docenta a ako vedúci Katedry matematiky pôsobil tu až do svojho odchodu do dôchodku (22. novembra 1967). Zverejnené články Metóda rozlišujúcej redukcie, O logickej stavbe jazyka, Kružnice s nekonečným polomerom (zo štyridsiatych rokov) svedčia o jeho záujmoch o filozofickú problematiku. Je autorom učebnice Aritmetika pre III. triedu gymnázií (Bratislava 1953). Napísal skriptá z aritmetiky a články z metodiky matematiky a sférickej trigonometrie. Členom JČSMF bol ešte počas štúdia v Prahe. Zomrel 11. januára 1992 v Bratislave.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Osobnosti zo Spišskej Teplice
Mária Jakubíková

Doc. RNDr. **Mária Jakubíková**, CSc. (* 28. január 1925, Pravenec – † 21. marec 1994, Košice) bola slovenská matematička a pedagogička.

Narodila sa 28. januára 1925 v Pravenci pri Prievidzi. Po maturite na gymnáziu v Prievidzi študovala na Prírodovedeckej fakulte UK matematiku a deskriptívnu geometriu. Ako asistentka nastúpila na Katedru matematiky Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. Viedla cvičenia z matematiky na viacerých fakultách tejto vysokej školy, väčšinou na fakulte inžinierskeho staviteľstva. V r. 1952 ju vtedajšie Povereníctvo školstva preložilo na novozaloženú Vysokú školu technickú v Košiciach. Na tejto škole pracovala až do svojho odchodu do dôchodku. V prvých rokoch viedla cvičenia z matematiky na baníckej fakulte a hutníckej fakulte, v ďalších rokoch prednášala matematiku na fakultách strojníckej, elektrotechnickej a hutníckej. Vo svojej odbornej činnosti sa zaoberala problematikou usporiadaných algebraických štruktúr. Publikovala články o zväzovo usporiadaných grupách, usmernených grupách a o vektorových zväzoch. Spolupracovala pri organizovaní Matematickej olympiády, počas jedného funkčného obdobia bola predsedníčkou Krajského výboru MO v Košiciach. Zomrela 21. marca 1994 v Košiciach.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1925
Kategória:Úmrtia v 1994
Kategória:Osobnosti z Pravenca
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Ján Ivanchich

**Ján Ivanchich** (* 25. november 1722, Komárno – † 17. júl 1784, Trnava) bol slovenský teológ a filozof.

## Životopis
Narodil sa v Komárne. Príslušník jezuitskej rehole, študoval na viedenskej a Trnavskej univerzite.
Po ukončení štúdií krátko pôsobil ako učiteľ, resp. kazateľ, napokon bol profesorom filozofie na univerzite v Trnave ( 1755– 1761), od roku 1761 riaditeľom viedenského Pázmanea, o rok neskôr aj profesorom teológie na univerzite. Od roku 1770 pôsobil v rôznych cirkevných hodnostiach opäť v Trnave. Patril k prvej skupine profesorov trnavskej univerzity, ktorí po prvej tereziánskej reforme v roku 1753 sa pokúsili odpútať od scholastickej filozofie a eklekticky prijímali a sprostredkovali a rozvíjali najmä karteziánske teórie. 

Bol autorom najmä filozofických diel, napísal však aj učebnicu fyziky, ktorá sa nezachovala a pripisuje sa mu aj autorstvo veršovanej dizertácie o optike. Pravdepodobne bol jedným z autorov anonymne vydanej matematickej učebnice Universae matheseos brevis institutio (Trnava 1752– 1755), ktorú zostavili spolu s A. Reviczkým. Učebnica bola modernejšia najmä tým, že autori v duchu reforiem už zaradili do nej podstatne viac aplikácií, ako bolo zvykom u predchádzajúcich, ostatne nie príliš hojne vydávaných podobných diel. Zomrel 17. júla 1784 v Trnave.

## Externé odkazy
*  

Kategória:Slovenskí teológovia
Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Osobnosti z Komárna
Kategória:Slovenskí jezuiti
Ján Ivan

Prof. RNDr. **Ján Ivan**, CSc. (* 20. november 1924, Bardejovská Nová Ves – † 20. september 1993, Bratislava) bol slovenský matematik.

V roku 1945 zmaturoval na gymnáziu v Bardejove. V roku 1950 skončil štúdium na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, odbor matematika-fyzika. Na tejto fakulte pôsobil ako výpomocný asistent od 1. júla 1949 do 31. augusta 1950. Od 1. septembra 1950 až do odchodu do dôchodku v roku 1989 bol nepretržite zamestnaný na SVŠT v Bratislave a to v rokoch 1950 až 1961 na Elektrotechnickej fakulte a od roku 1961 na Strojníckej fakulte. V roku 1957 získal vedeckú hodnosť kandidáta matematicko-fyzikálnych vied a v roku 1958 kandidoval na docenta (no z politických dôvodov bol menovaný až v roku 1964). Po odchode do dôchodku pracoval ešte na čiastočný úväzok na Katedre matematiky STU v Bratislave. V roku 1991 bol menovaný profesorom (hoci návrh na menovanie bol podaný ešte v roku 1985). 

Po celý čas pôsobenia na SVŠT a neskôr na STU vyučoval matematiku a matematickú štatistiku. Vo vedecko-výskumnej činnosti dosiahol významné úspechy hlavne v algebraickej teórii pologrúp. Výsledky z teórie pologrúp sú uvedené, resp. citované v zahraničných monografiách. Bol spoluriešiteľom vedecko-výskumných úloh na odborných katedrách SjF a Metrologickom ústave SAV. Bol tiež vedúcim katedry a prodekanom na SjF. Podieľal sa na výchove vedeckých pracovníkov, viedol a usmerňoval niekoľko desiatok vedeckých ašpirantov. Napísal päť titulov skrípt z matematiky resp. matematickej štatistiky pre poslucháčov vysokých škôl technických a hlavne vysokoškolskú učebnicu *Matematika I.*, ktorá vyšla v dvoch vydaniach v roku 1983 a 1986 a *Matematika II.* v roku 1989. 

## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1924
Kategória:Úmrtia v 1993
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Fakulte elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Strojníckej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Maximilián Jalovecký

**Maximilián Jalovecký** (* 2. október 1817, Bobrovec – † 11. február 1889, Veľké Leváre) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a autor učebníc.

## Životopis
Narodil sa v Bobrovci Jozefovi Jaloveckému a Terézii rod.Hinošovej. Po gymnaziálnych a univerzitných štúdiách bol vysvätený za kňaza.
Kaplánom bol v Dolnej Krupej a v Majcichove. V rôznych funkciách pôsobil vo Veľkých Levároch, kde od r. 1856 bol farárom, neskôr dekanom malackého dištriktu a čestným kanonikom ostrihomským. S funkciou dekana dištriktu súvisela aj funkcia dozorcu cirkevných škôl, čiže bol v stálom styku so školami a učiteľmi. V tých časoch okrem šlabikára a čítanky neboli na školách nijaké učebnice. Dr. Andrej Radlinský začal v Budíne v r. 1852 vydávať *Prostonárodnú Bibliotéku*. Jalovecký je autorom jej prvého zväzku, ktorý obsahoval štyri prírodovedné predmety: hviezdoveda, zemepis, prírodopis a silozpyt. Žiaci národných škôl dostali tak veľmi cenný zdroj informácií z prírodovedných predmetov. Knižku zaraďovali tiež do obecných knižníc, a tak ju so záujmom čítala dospievajúca mládež aj dospelí. O jej obľube svedčí skutočnosť, že za desať rokov vyšla v štyroch vydaniach, čo bol v našich pomeroch nezvyčajný jav. Jaloveckého Silozpyt alebo fisika z 1. zväzku *Prostonárodnej Bibliotéky* je prvým pojednaním z odboru fyziky v druhej polovici 19.storočia v slovenskom jazyku. Napísať v tom čase (roku 1852) Silozpyt-fiziku vyžadovalo odvahu. Bola to vlastne priekopnícka práca, lebo nebolo sa o čo oprieť a bolo nevyhnutné vytvoriť slovenskú fyzikálnu terminológiu. Jaloveckého Silozpyt alebo fizika ako súčasť 1. zväzku *Prostonárodnej Bibliotéky* splnil nielen svoju pôvodnú úlohu ako obľúbený zdroj poučenia v „čítacích“ spolkoch, ale dôstojne zastával aj poslanie jedinej učebnice tohto druhu. Muselo uplynúť ešte 19 rokov, kým sa konečne objavila skutočná učebnica fyziky pre slovenské národné školy. 

Zomrel 11. februára 1889 vo Veľkých Levároch.

## Zdroje
* Narodenie v matrike: https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:KSTC-9WM

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Osobnosti z Bobrovca
Andrej Jaslinský

**Andrej Jaslinský** (* 1. september 1715, Svinica (okr. Košice) – † 1. január 1784, Rožňava) bol slovenský jezuitský rímskokatolícky kňaz, fyzik a filozof.

Narodil sa 1. septembra 1715 v Svinici (okres Košice). Na univerzite v Košiciach, na Trnavskej univerzite a vo Viedni študoval teológiu, filozofiu a fyziku. Začínal ako kazateľ vo Varaždíne. Neskôr sa stal profesorom filozofie a prefektom seminára vo viedenskom Pázmáneu. Pôsobil tiež ako profesor fyziky a filozofie na trnavskej univerzite. Roku 1771 sa stal posledným rektorom univerzity pred jej presťahovaním z Trnavy do Budína. Na konci života sa stal kanonikom v Rožňave (od roku 1773).

Andrej Jaslinský patrí medzi profesorov Trnavskej univerzity, ktorí po reforme vysokoškolského štúdia, nariadenej výnosom Márie Terézie z roku 1753, začali prednášať namiesto Aristotelovej Newtonovu fyziku. Vo svojej vysokoškolskej učebnici *Institutiones physicae* (1756), ktorá mala tradičné dve časti *Physica generalis* a *Physica particularis*, odsudzuje scholastiku ako nevedeckú, odmieta peripatetickú Aristotelovu fyziku a Ptolemaiov systém. Propaguje princípy newtonovskej fyziky, hoci sa v jeho diele prelínajú s myšlienkami Reného Descarta. Vyzdvihuje Kopernikov systém, aj keď ho pokladá iba za hypotézu. Jaslinský bol zástancom atomizmu francúzskeho filozofa Gassendiho, ale namiesto termínu atóm používal pomenovanie korpuskula. Podľa neho sú atómy veľmi malé, jednoduché a nedeliteľné telieska, ktoré nemožno zničiť a z ktorých sa skladajú väčšie telesá. Uznával poznateľnosť sveta a za zdroj poznania pokladal zmyslovú skúsenosť. Ako jezuita sa usiloval dať nové vedecké poznatky do súladu s autoritou cirkvi a svätých otcov. Atómy sú podľa neho nezničiteľné preto, lebo sú výsledkom stvorenia a zničiť ich môže len ich tvorca Boh tak, že ich premení na nič. Rovnako zákony pohybu a prírodné zákony sú normy, ktoré dal stvoriteľ svetu, aby sa podľa nich riadil.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1715
Kategória:Úmrtia v 1784
Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Karol Jenny

**Karol Jenny** (* 11. január 1819, Viedeň, Rakúsko – † 9. október 1893, Viedeň) bol rakúsko-slovenský strojný inžinier.

## Životopis
Narodil sa vo Viedni. Bol absolventom, krátko aj asistentom viedenskej techniky, potom v rokoch 1850 – 1866 ako profesor stál na čele katedry matematiky, fyziky a mechaniky na banskoštiavnickej akadémii. Po odchode zo Štiavnice pôsobil na technike vo Viedni ako profesor technickej mechaniky a strojníctva, bol medzinárodne uznávaným odborníkom svojho odboru, začas aj dekanom a rektorom. Jeho účinkovanie v Banskej Štiavnici je tiež spojené predovšetkým so skvalitnením výuky strojníctva, ale pravdepodobne bol aj iniciátorom zavedenia mimoriadnych prednášok o aplikáciách diferenciálneho a integrálneho počtu v strojníctve a prednáškového kurzu o pevnosti a pružnosti.
Zomrel 9. októbra 1893 vo Viedni.

## Externé odkazy
* 

Jenny, Karol
Jenny, Karol
Ernest Jucovič

Prof. RNDr. **Ernest Jucovič**, DrSc. (* 6. august 1926, Liptovský Hrádok – † 21. október 1998, Banská Bystrica) bol slovenský matematik a pedagóg.

## Životopis
Narodil sa 6. augusta 1926 v Liptovskom Hrádku. Vysokoškolské štúdium na Pedagogickej fakulte Karlovej univerzite v Prahe absolvoval v roku 1950. V školskom roku 1950/51 pôsobil na strednej škole v Prahe. V rokoch 19511953 bol odborným redaktorom Štátneho nakladateľstva v Prahe, 19531965 na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave, 19561966 na Pedagogickej fakulte UPJŠ v Prešove. V roku 1965 bol vedúcim pracovnej komisie pre modernizáciu vyučovania matematiky v prešovskej pobočke JČSMF a viedol dlhodobý seminár *O diskrétnej geometrii*. Od roku 1966 pôsobil na Prírodovedeckej fakulte UPJŠ v Košiciach. V roku 1977 bol menovaný profesorom. V Košiciach viedol Košický kombinatorický seminár. V rokoch 19601970 zastával funkciu predsedu Pobočky JSMF v Prešove.

Ťažisko jeho práce bolo vo vyučovaní geometrických disciplín a vo výskume kombinatorickej geometrie (metrické a kombinatoristické vlastnosti mnohostenov). Študoval vzťahy medzi konvexnými mnohostenmi a s nimi súvisiacimi guľovými plochami. Ďalej sa zaoberal vyšetrovaním maximálnych počtov vrcholov istých tried mnohostenov, ktoré môžu ležať na opísanej guľovej ploche. Z tejto problematiky vydal monografiu *Konvexné mnohosteny* (Bratislava, 1981). Vo svojej vedeckej práci získal viacero fundamentálnych výsledkov, vypracoval nové konštrukčné postupy. Napísal vyše 60 vedeckých článkov z geometrie a teórie grafov, zbierku príkladov, 3 stredoškolské učebnice a články metodického charakteru. Bol jednou z vedúcich osobností slovenskej školy teórie grafov.

Zomrel 21. októbra 1998 v Banskej Bystrici.

## Literatúra
* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Osobnosti z Liptovského Hrádku
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Grafoví teoretici
Zdeněk Juránek

Doc. **Zdeněk Juránek**, CSc. (* 20. marec 1940, Brťoví – † 23. október 1992, Košice) bol český fyzik a pedagóg, ktorý pôsobil na Prírodovedeckej fakulte UPJŠ v Košiciach

Narodil sa v Brťoví na Morave. Po maturite na SVŠ v Bystřici nad Pernštejnom v r. 1957 začal študovať na Elektrotechnickej fakulte v Poděbradoch. Tam sa mu zapáčilo štúdium fyziky, a preto v nasledujúcom roku začal študovať na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave a toto štúdium ukončil v r. 1963.

1. septembra 1963 nastúpil ako jeden z prvých pracovníkov na Katedru fyziky novovzniknutej Prírodovedeckej fakulty UPJŠ v Košiciach a na tejto katedre pracoval ako učiteľ až do svojej náhlej smrti. Jeho počiatočná práca bola spočiatku zameraná na budovanie učební pre výuku fyziky. V odbornej oblasti sa venoval najmä problematike premagnetizačných procesov feromagnetík. Z tejto oblasti získal v r. 1983 vedeckú hodnosť kandidáta matematicko-fyzikálnych vied, keď úspešne obhájil dizertačnú prácu Magnetické vlastnosti intermetalických zliatin na báze Sm2Co17 . V r. 1988 bol menovaný docentom. Od r. 1990 až do svojej smrti bol prodekanom PF UPJŠ pre vedecko-výskumnú činnosť.

V svojej pedagogickej činnosti sa docent Juránek orientoval najmä na výuku poslucháčov jednoodborového štúdia fyziky. 

Zomrel 23. októbra 1992 v Košiciach.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
František Jurga

**prof. RNDr. František Jurga** (* 12. apríl 1909, Čadca – † 18. november 1963, Košice) bol slovenský matematik.

## Začiatky

Maturoval s vyznamenaním na gymnáziu v Žiline a študoval potom matematiku a deskriptívnu geometriu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Prvé pôsobisko prof. Jurgu ako stredoškolského profesora bolo gymnázium a neskôr reálka v Košiciach. Po obsadení Košíc v roku 1938 odišiel do Bratislavy ako gymnaziálny profesor. Ešte v čase pôsobenia na strednej škole dostal ponuku prednášať na Slovenskú vysokú školu technickú v Bratislave ako honorovaný docent pre aplikovanú matematiku. V roku 1943 bol promovaný na doktora prírodných vied (RNDr.) na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. 

## Kariéra
V Košiciach vznikla v roku 1947 Vysoká škola poľnohospodárskeho a lesníckeho inžinierstva, na ktorej prof. Jurga viedol Katedru matematiky a deskriptívnej geometrie až do roku 1952. Neskôr sa stal riadnym profesorom a viedol ako dekan Lesnícku a drevársku fakultu spomenutej vysokej školy. V tej istej dobe pracoval ako externý dekan Pedagogickej fakulty v Košiciach. V roku 1952 bola v Košiciach zriadená Vysoká škola technická s fakultami strojníckou, hutníckou a baníckou. Prof. Jurga sa stal prvým dekanom Strojníckej fakulty a zakladateľom a vedúcim Katedry matematiky a deskriptívnej geometrie. Koncom päťdesiatych rokov pôsobil ako prorektor VŠT pre mimoriadne formy štúdia. 

Prof. Jurga sa zaslúžil o odborné organizovanie matematikov a fyzikov. Počas mnohých rokov zastával funkciu predsedu miestnej a neskoršie krajskej pobočky Jednoty českoslovensých matematikov a fyzikov v Košiciach. V roku 1962 získal za túto prácu titul Zaslúžilého člena. Začiatkom päťdesiatych rokov 20. storočia zastával funkciu predsedu oblastného výboru MO v Košiciach. 

## Prínos

I pri veľkom rozsahu organizačnej a pedagogickej práce bol prof. Jurga i aktívnym vedeckým pracovníkom. Významná je jeho práca *Nomografia a iné grafické metódy*. Vydalo ju Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry v Bratislave v dvoch vydaniach (1958 a 1963). Okrem toho zverejnil v odborných časopisoch a zborníkoch 15 vedeckých pojednaní. Prof. Jurga sa vo svojich vedeckých prácach zaoberal problémami nomogramov s priesvitkami, nomogramami s kruhovými indexmi, zobrazovaním funkcií komplexnej premennej, nomogramami na riešenie algebraických rovníc a diferenciálnych rovníc. Súčasťou vedeckovýskumnej práce prof. Jurgu bolo i vedenie ašpirantov. 

## Externé odkazy

Kategória:Osobnosti z Čadce
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Dionýz Michal Katona

**Dionýz Michal Katona** (* 24. september 1782, Jurová – † 9. jún 1874, Nové Mesto pod Šiatrom (Sátoraljaújhely)) bol slovenský rímskokatolícky rehoľný kňaz a pedagóg. Autor prác o šľachtení rastlín a matematike (kvadratúre kruhu, resp. trisekcii uhla).

Narodil sa 24. septembra 1782 v Jurovej (okres Dunajská Streda). V roku 1802 vstúpil do rehole Piaristov a prijal rehoľné meno Dionýz. Na peštianskej univerzite získal v roku 1808 doktorát z filozofie. V roku 1809 prijal kňazskú vysviacku. Bol učiteľom a neskôr aj riaditeľom na viacerých piaristických školách v Uhorsku, o. i. aj v Leviciach. 

Intenzívne sa venoval šľachteniu rastlín a udomácneniu cudzokrajných rastlín, najmä amerického indiga. Zaoberal sa aj problémom trisekcie uhla a kvadratúry kruhu, čím sa zaradil medzi typických amatérskych riešiteľov týchto úloh v 19. storočí. Okrem celého radu prác o šľachtení rastlín publikoval dva spisy aj z tejto oblasti (1843, 1872). Viaceré jeho podobne zamerané diela zostali v rukopise. 

Zomrel 9. júna 1874 v Novom Meste pod Šiatrom (v dnešnom Maďarsku).

## Externé odkazy
* Záznam z krstnej matriky na familysearch.org

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Šľachtitelia
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Josef Kaucký

Prof. Dr. **Josef Kaucký** (* 22. máj 1895, Praha – † 1. jún 1982, Brno) bol český matematik a pedagóg.

## Životopis
Narodil sa v Prahe. V r. 19061913 študoval na reálke v Kladne. Štúdium matematiky a fyziky absolvoval v roku 1919 na KU v Prahe. V r. 19251926 postgraduálne študoval u prof. Nörlunda na univerzite v Kodani. 

V rokoch 19181921 pôsobil ako profesor na reálnom gymnáziu v Chotěboři. V r. 19211937 pôsobil na Prírodovedeckej fakulte v Brne ako asistent Ústavu teoretickej fyziky. V r. 19381946 na SVŠT v Bratislave, v r. 19461951 na VUT v Brne ako vedúci 1. ústavu matematiky, v r. 19511958 na Katedre matematiky Vojenskej akadémie A. Zápotockého, a v r. 19611971 pracoval v Matematickom ústave SAV v Bratislave. V r. 1937 bol menovaný vysokoškolským profesorom. Prof. Kaucký sa zaoberal matematickou analýzou, projektívnou diferenciálnou geometriou, teóriou pravdepodobnosti, matematickou štatistikou a kombinatorikou. Pracoval aj na integrálnych rovniciach. Metódy matematickej štatistiky aplikoval na hospodársku prax (kontrola výroby, teória záruky a rizika). Práce z diferenciálneho počtu a rovníc boli aplikované najmä v stavebnom inžinierstve. Je autorom publikácií Úvod do počtu pravděpodobnosti a teorie statistiky (Praha, 1934), Elementární metody rěšení obyčejných diferenciálních rovníc (Praha, 1953), Kombinatorické identity (Bratislava, 1975). Ďalej bol autorom viacerých pôvodných článkov a populárnovedeckých prác. V r. 1970 bol vyznamenaný plaketou Dionýza Štúra SAV za zásluhy v prírodných vedách. 

Zomrel 1. júna 1982 v Brne.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí matematici
Kategória:Osobnosti z Prahy
Vincent Kavečanský

Doc. Ing. **Vincent Kavečanský**, CSc. (* 14. marec 1924, Hrašovík – † 9. január 1983, Košice) bol slovenský fyzik.

## Životopis
Narodil sa v Hrašovníku, okres Košice. Po absolvovaní Vyššej priemyselnej školy strojníckej v Košiciach (1943) študoval strojné inžinierstvo na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave a na Českom vysokom učení technickom v Prahe, kde skončil štúdium v r. 1950.

Po skončení štúdií pracoval ako konštruktér a od r. 1952 pôsobil ako asistent na Katedre fyziky VŠT v Košiciach. Od 1. septembra 1963 pracoval ako inžiniersky pracovník Katedry experimentálnej fyziky Prírodovedeckej fakulty UPJŠ. Kandidátsku prácu na tému Štúdium magnetizačných procesov na povrchu Fe-Si vzoriek obhájil v r. 1967. Od 1. januára 1968 pracoval na základe výsledku konkurzu ako vedecký pracovník a od 1. septembra 1969 ako docent.

Významne sa zaslúžil o budovanie experimentálnej základne pre fyzikálny výskum v Košiciach. Osobitne cenné sú výsledky jeho práce pri štúdiu magnetických látok, najmä Fe-Si materiálov, a to mono- i polykryštalických. Rozvinul metódy zviditeľňovania doménovej štruktúry a to koloidnou metódou aj metódou efektu Kerra. Osobitne sa venoval aplikáciám poznatkov základného výskumu do technickej praxe organizovaním spolupráce s Výskumným ústavom hutníctva železa v Dobrej v Česku i s Výskumným ústavom kovov v Prešove. Po celú dobu svojho pôsobenia na vysokej škole bol zapojený aj do pedagogickej práce. Pravidelne prednášal špeciálne disciplíny pre budúcich fyzikov, viedol diplomové práce a podieľal sa na písaní skrípt. V rokoch 19701979 bol predsedom krajského výboru FO. Aktívne sa podieľal na organizovaní Československých konferencií o magnetizme.

Zomrel 9. januára 1983 v Košiciach.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Osobnosti z Hrašovíka
Chochlačka bielooká

**Chochlačka bielooká** alebo **chochlačka belooká** (lat. *Aythya nyroca*) je druh z čeľade kačicovité. Obýva delty veľkých riek, mokrade lesostepí až polopúští centrálnej palearktickej oblasti. Aj na Slovensku hniezdi v záplavových oblastiach riek na nížinách, hniezdenie bolo dokázané v 2,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chochlačka bielooká patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je predbežne opatrne stanovený pre obdobie troch generácií ako mierne klesajúci, európska populácia mala v minulosti miestami klesajúci trend, celkovo je neznámy. Nie je jasná situácia ani v Ázijskej oblasti jej rozšírenia.

## Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 5 – 20, zimujúcich jedincov 5 – 15. Veľkosť populácie má *mierny pokles* od 20 – 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytuje je *stabilná*, maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v roku 1995 *E* – ohrozený druh. V roku 1998 *EN:B1,3c*, *EN* – ohrozený. V roku 2001 *EN* - ohrozený. V roku 2014 *EN* D* - silne ohrozený. Európsky ochranársky status *SPEC1* – druhy vyskytujúce sa v Európe, vyžadujúce celosvetovú ochranu ako globálne ohrozené. Stupeň ohrozenia *V* – zraniteľný druh.

## Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 5990 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).

## Galéria

Ferruginous Duck from the Crossley ID Guide Britain and Ireland.jpg|Kompozitná fotografia – pomôcka na ľahšie spoznanie druhu
Aythya nyroca MHNT.ZOO.2010.11.20.5.jpg|Vajce


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
 
* 

Kategória:Kačicovité
Kategória:Takmer ohrozené druhy
Kategória:Vtáky na Slovensku
Bratislava – mestská časť Záhorská Bystrica

thumb|Kostol svätých Petra a Pavla v Záhorskej Bystrici
**Bratislava – mestská časť Záhorská Bystrica** (iné názvy: **Bratislava-Záhorská Bystrica**, **Mestská časť Záhorská Bystrica**, **Záhorská Bystrica**; ) je mestská časť mesta Bratislava. 

Je to malá mestská časť, ktorá je charakteristická zachovalými sedliackymi domami, ako aj časťou s novými vilami. Sídli tu Televízia Markíza. 

Z historických pamiatok sú významnejšie baroková fara, rímskokatolícky kostol svätých Petra a Pavla apoštolov z roku 1834 a kaplnky svätého Jána Nepomuckého z roku 1896, Panny Márie Lurdskej z roku 1913, svätého Kozmu a Damiána z roku 1839 a kaplnka svätého Vendelína.

Blízkosť Malých Karpát ponúka možnosť turistiky a športu.

## Národnostné zloženie
**1991:**
*Slováci - 1 700 (98,21%)
*Česi - 18 (1,04%)
*Ostatné/nezistená - 13 (0,75%)
*Spolu - 1 731 (100%)

**2001:**
*Slováci - 2 022 (96,93%)
*Česi - 24 (1,15%)
*Ostatné/nezistená - 40 (1,92%)
*Spolu - 2 086 (100%)

**2011:**
*Slováci - 3 165 (93,23%)
*Česi - 37 (1,09%)
*Ostatné - 100 (2,95%)
*Nezistená - 93 (2,74%)
*Spolu - 3 395 (100%)

## Referencie

Záhorská Bystrica
Kategória:Okres Bratislava IV
Záhorská Bystrica

Kategória:Turistická značkovaná trasa číslo 2402
Bratislava – mestská časť Devín

**Bratislava – mestská časť Devín** (iné názvy: **Bratislava-Devín, Mestská časť Devín, Devín**; , ) je jedna z najmenších mestských častí Bratislavy. Rozprestiera sa na sútoku riek Morava a Dunaj. Najvýznamnejšou historickou pamiatkou v obci je zrúcanina hradu Devín. Je to jedna z najnavštevovanejších pamiatok v Bratislave. V obci je aj gotický rímskokatolícky Kostol sv. Kríža - Panny Márie z druhej polovice 13. storočia či Pomník padlým hrdinom I. a II. svetovej vojny. Väčšina obyvateľov Devína dochádza za prácou.
Devín obsluhujú dve linky: jedna denná  a jedna nočná .

## Dejiny
Pôvodne tu mali sídlisko Kelti, koncom 1. stor. pred Kr. sa tu usadzovali aj rímski obchodníci. V 1. stor. tu Rimania postavili strážnu stanicu, ktorá sa skladala z rôznych stavieb, ktoré sa časom menili. Sídlila tu posádka légie z Carnunta. Koncom 4. stor. bola posádka opustená, neskôr sa tu usadili Slovania, ktorí na hradnom kopci postavili viac murovaných stavieb, pričom sekundárne využívali rímske stavebné materiály.  Meno Devín môže byť buď slovanského, alebo keltského pôvodu. 

Devín bol v rokoch 1938 - 1945 súčasťou Nemecka pod názvom Theben.

Oblasť Devína postihli v roku 2002 záplavy, tzv. storočná voda. Ľudí museli evakuovať, mnoho domov bolo zatopených.

## Demografia

### Sčítanie 2011
 **údaje:** *Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku* 2011

## Ulice
* Avarská
* Bociania
* Brigádnická
* Delená cesta
* Devínska cesta
* Devínska cesta - kameňolom
* Dolnokorunská
* Galská
* Gronárska
* Habánska
* Hadia cesta
* Hradná
* Hutnícka
* K zlatému rohu
* Kavyľová
* Korunská
* Kozičova
* Kremeľská
* Lomnická
* Medová
* Mládežnícka
* Muránska
* Nad Gronárom
* Námestie práce
* Nový kameňolom
* Pod kobylou
* Pod skalou
* Podkorunská
* Priama cesta
* Pri lesostepi
* Rímska
* Rytierska
* Slovanské nábrežie
* Slovienska
* Solúnska
* Sonntagova
* Spätná cesta
* Stepná cesta
* Svíbová
* Štítova
* Štrbská
* Úvozná
* Včeláriková
* Viničná
* Výria
* Za bránou
* Zelené terasy
* Zlaté schody

## Galéria

Church in Devín 20190323 1.jpg|Čelo kostola sv. Kríža
Church in Devín 20190323 2.jpg|Devínsky kostol
Devín 3.JPG|Ukazovatele smeru v MČ Devín na križovatke *Slovanské nábr. / Devínska ces. / Kremeľská*
Devín 7.JPG|Vjazd do obytnej časti Devína; pohľad na Kremeľskú ul. z nábrežia
Devín 6.JPG|Kremeľská ul. (hlavná cesta vedúca cez Devín)
Bratislava10Slovakia87.JPG|Záplavy
Devin01.jpg|Zrúcanina Devínskeho hradu
Devenycivertanlegi1.jpg
Devenycivertanlegi2.jpg
Devenycivertanlegi3.jpg
Pomník obetiam komunizmu.jpg|Pomník obetiam komunizmu
Devin obec 1600px.jpg
Devín 4.JPG|Cyklotrasa na začiatku Slovanského nábrežia (smer: Devínska Nová Ves)


## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Devínsky hrad

## Externé odkazy
* oficiálna stránka mestskej časti
* www.apsida.sk - profil stredovekého kostola

Devín
Kategória:Okres Bratislava IV
Devín
Devín
Kategória:Turistická značkovaná trasa číslo 0701
Kategória:Turistická značkovaná trasa číslo 2461
Bratislava – mestská časť Podunajské Biskupice

náhľad|Miestne časti
**Bratislava – mestská časť Podunajské Biskupice** (iné názvy: **Bratislava-Podunajské Biskupice**, **Mestská časť Podunajské Biskupice**, **Podunajské Biskupice**; (historicky *Biskupice*, *Biskupice pri Dunaji*; ; )) sú mestská časť Bratislavy v okrese Bratislava II. Nachádzajú sa vo východnej časti mesta, južne od mestských častí Vrakuňa a Ružinov a má rozlohu  (čo ich robí najväčšou mestskou časťou Bratislavy). Nachádza sa tu Ústav TBC a respiračných chorôb.

Nachádza sa tu múzeum obchodu v starej vidieckej kúrií. V časti Lieskovec sa nachádza malý letohrádok Jozefa Batthyányiho. Jeho výzdoba je avšak zničená.

## Pamiatky a kostoly

V Podunajských Biskupiciach údajne sídlili aj Rimania, bol tu nájdený rímsky mílnik cisára Alexandra Severa z roku 230 a latinský nápis na skale, ktorá pôvodne stála v blízkosti farského kostola s pečiatkou rímskeho tábora. Cez Podunajské Biskupice viedla tzv. Jantárová cesta, ktorá viedla z Ríma na pobrežie Baltského mora.

V Podunajských Biskupiciach je rímskokatolícky Kostol svätého Mikuláša z roku 1221. V mestskej časti sa tiež nachádza kúria Juraja Alberta z 18. storočia a morový stĺp Panny Márie a Svätej Trojice z roku 1730.

Nachádza sa tu kláštor Milosrdných sestier Svätého kríža. V kláštornom kostole sv. Kríža sa uchovávajú relikvie  bl. Zdenky Schelingovej, ktorá bola do roku 2003 pochovaná na miestnom cintoríne

Nachádza sa tu múzeum obchodu v starej vidieckej kúrií.

## Starostovia
* 19941998: Viliam Nagy
* 19982002: Viliam Nagy
* 20022006: Oto Nevický
* 20062010: Alžbeta Ožvaldová
* 20102014: Alžbeta Ožvaldová
* 20142018: Alžbeta Ožvaldová
* 20182022: Zoltán Pék
* 2022súčasnosť: Roman Lamoš

## Názov Podunajských Biskupíc
Maďarský názov je *Pozsonypüspöki* a nemecký *Bischdorf*. Úradný slovenský názov od roku 1920 bol *Biskupice*, od roku 1927 *Biskupice pri Dunaji* a od roku 1944 *Podunajské Biskupice*.

Názov Biskupice poukazuje na to, že obec bola vo vlastníctve biskupa. Nejasnosť do pomenovania vnáša fakt, že Podunajské Biskupice boli majetkom Ostrihomského arcibiskupstva. Niektorí autori na základe tohoto pomenovania vyvodzujú existenciu avarského biskupstva v oblasti dnešných Biskupíc.

## Začlenenie
V roku 1944 bola k Podunajským Biskupiciam pričlenená obec Komárov. 1. januára 1972 sa Podunajské Biskupice stali súčasťou Bratislavy.

## Obyvateľstvo
### Národnostné zloženie

[náhľad|Gotický kostol [Kostol svätého Mikuláša (Podunajské Biskupice)|sv. Mikuláša.]]

### Náboženské zloženie

## Partnerské obce
*  Orth an der Donau (Rakúsko) – od roku 2006

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* oficiálna stránka mestskej časti
                                             

Podunajské Biskupice
Podunajské Biskupice
Podunajské Biskupice

Kategória:Pomenovania podľa Dunaja
UDF

**UDF** môže byť skratka:

* Universal Disk Format, súborový systém prenosných médií
* Union pour la démocratie française, francúzska politická strana
Ladislav Smoljak

**Ladislav Smoljak** (* 9. december 1931, Praha – † 6. jún 2010, Kladno) bol filmový aj divadelný režisér, scenárista a herec. Úzko spolupracoval so Zdeňkom Svěrákom, s ktorým písal hry pre Divadlo Járy Cimrmana o českom fiktívnom géniovi Járovi Cimrmanovi. Pod jeho menom napísali niekoľko divadelných hier a celovečerný „biografický“ film.

## Filmografia

### Námet a scenár
* 1974 *[[Jáchyme, hoď ho do stroje]]* (so Zdeňkom Svěrákom a Oldřichom Lipským)
* 1976 *[[Marečku, podejte mi pero!]]*  (so Zdeňkom Svěrákom)
* 1976 *[[Na samotě u lesa]]* (so Zdeňkom Svěrákom)
* 1978 *[[Kulový blesk (film)|Kulový blesk]]* (so Zdeňkom Svěrákom a Zdeňkom Podskalským)
* 1980 *[[Trhák]]*
* 1983 *[[Jára Cimrman ležící, spící]]* (so Zdeňkom Svěrákom)
* 1984 *[[Rozpuštěný a vypuštěný]]* (so Zdeňkom Svěrákom)
* 1987 *[[Nejistá sezóna]]* (so Zdeňkom Svěrákom)

### Réžia
* 1978 *[[Guľový blesk (film)|Guľový blesk]]* (so Zdeňkom Podskalským)
* 1981 *[[Vrchní, prchni!]]*
* 1983 *[[Jára Cimrman ležící, spící]]*
* 1984 *[[Rozpuštěný a vypuštěný]]*
* 1987 *[[Nejistá sezóna]]*

## Divadelné hry
* *[[Malý říjen]]*
* *[[Záskok]]*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Heslo v slovníku ''KDO BYL KDO v našich dějinách ve 20. století'' 
* Filmografia v databáze ČFN 
* Filmografia v databáze ČSFD

Kategória:Českí filmoví režiséri
Kategória:Českí divadelní režiséri
Kategória:Českí divadelní herci
Kategória:Českí filmoví herci
Kategória:Českí filmoví scenáristi
Kategória:Osobnosti z Prahy
Stella Zázvorková

**Stella Zázvorková** (* 14. apríl 1922, Praha – † 18. máj 2005, Praha) bola populárna česká herečka. Bola  vydatá za Miloša Kopeckého.

## Životopis
Stella Zázvorková sa narodila v umeleckej rodine. Jej otec, architekt Jan Zázvorka, bol autorom pamätníku na Vítkove. Jej starší brat Jan bol filmovým a televíznym scénografom.

Zázvorková bola v rokoch 1946-1947 krátko ženou iného slávneho českého herca – Miloša Kopeckého. Manželstvo vydržalo asi jeden rok, ich dcéra ako 18-ročná tragicky zomrela. Stella Zázvorková sa už potom nikdy nevydala.

Roku 1977 podpísala Antichartu.

## Divadlo
Absolvovala divadelnú školu E. F. Buriana. Potom hrala v Pražskom detskom divadle M. Mellanové a v 40. rokoch sa objavovala na pódiu divadla Větrník. V rokoch 1945-1948 hrala v Divadle satiry, neskôr bola členkou Realistického divadla či Divadla E. F. Buriana. Jan Werich ju prijal v roku 1955 do Divadla ABC. Roku 1962 sa stáva členkou Mestských divadiel pražských, kde pôsobila do roku 1990.

### Prehľad angažmán

* 1941–1944 Pražské detské divadlo (Míla Mellanová a skupina)
* 1945–1946 divadlo Větrník
* 1946–1948 Divadlo satiry
* 1949–1950 Realistické divadlo
* 1950–1955 Divadlo D 34 (Divadlo E. F. Buriana)
* 1955–1962 Divadlo ABC
* 1962–1990 Mestské divadlá pražské

## Zdroj

Kategória:České divadelné herečky
Kategória:České filmové herečky
Kategória:České televízne herečky
Kategória:Držitelia Českého leva
Kategória:Držitelia Týtý
Kategória:Držitelia Ceny Thálie
Kategória:Osobnosti z Prahy
Jiří Sovák

**Jiří Sovák**, vlastným menom **Jiří Schmitzer** (* 27. december 1920, Praha – † 6. september 2000, Praha) bol český herec. Otec herca a speváka Jiřího Schmitzera.

## Účinkovanie
* 1947 – 1952 – Divadlo E. F. Buriana 
* 1952 – 1966 – Divadlo na Vinohradech
* 1966 – 1983 – Národné divadlo

### Divadelné úlohy
* Viktor Molnár (I. Örkény Kočičí hra)
* Kníže (F. M. Dostojevskij Strýčkův sen)
* Flake (B. Brecht Zadržitelný vzestup Artura Uie)
* Lazar (J. Radičkov Sníh se smál, až padal)

### Televízne roly
* Uspořená libra
* Slzy, které svět nevidí
* Bohouš
* Byli jednou dva písaři
* Chalupáři
* Eliška a její rod
* Byl jednou jeden dům
* Arabela

## Filmografia

## Literatúra
* Jindřich Černý: *Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost [[1945]] – [[1955]]*, Academia, Praha, 2007, str. 128, 221, 240, 261–2, ISBN 978-80-200-1502-0
* Michal Herzán, Václav Budinský: *Divadlo [[Rokoko (divadlo)|Rokoko]]*, vyd. Victory, Most, 1998, str. 16
* Kolektiv autorů: *Národní divadlo a jeho předchůdci*, Academia, Praha, 1988, str. 461
* Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová : *Divadlo na Vinohradech [[1907]] – [[2007]] – Vinohradský ansámbl*, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 85, 87, 193, ISBN 978-80-239-9604-3

## Externé odkazy
* 
* 
* 

Kategória:Českí divadelní herci
Kategória:Českí filmoví herci
Kategória:Českí televízni herci
Kategória:Držitelia Ceny Thálie
Kategória:Osobnosti z Prahy
Ľubomír Andrassy

PhDr. Ing. **Ľubomír Andrassy**, MBA (* 25. február 1973, Levoča) je slovenský politik SDĽ a podnikateľ, od roku 2022 pôsobí ako predseda Najvyššieho kontrolného úradu SR.

## Pracovné pozície
***Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici**, vysokoškolský učiteľ - odborný asistent, 05/2025 - súčasnosť
***Najvyšší kontrolný úrad SR** predseda, máj 2022 – súčasnosť  I. viceprezident EUROSAI, máj 2024 – súčasnosť
***Najvyšší kontrolný úrad SR** podpredseda, september 2020 – 2022
***Najvyšší kontrolný úrad SR** garant a predseda projektové tímu pre národný projekt Budovania a rozvoja odborných kapacít za účelom zvyšovania kvality kontrolnej činnosti NKÚ SR, 2017 – 2021
***Najvyšší kontrolný úrad SR** generálny riaditeľ kancelárie predsedu, júl 2015 – september 2020
***Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu SR** poradca ministra pre oblasť mládežníckej politiky a komunikáciu, 2012 – 2014
***Hlavné mesto SR Bratislava** riaditeľ kancelárie primátora, vedúci oddelenia komunikácie a vzťahov s verejnosťou, december 2010 – december 2014
***Miestny úrad Bratislava-Petržalka** hovorca samosprávy, poradca starostu, december 2006 – december 2010
***Svetová banka na Slovensku** konzultant pre tvorbu komunikačných stratégii verejných inštitúcií, 2008 – 2009
***Podnikateľ** oblasť komunikácie a stratégie, 2002 – 2006
***Národná rada SR** poslanec, zástupca SR v Parlamentnom zhromaždení NATO, 1998 – 2002
***Strana demokratickej ľavice** vedúci úseku komunikácie a hovorca strany, 1997 – 1998
***Ministerstvo obrany** špecialista civilno-vojenské vzťahy, 1996

## Ocenenia
Laureát výročnej ceny **Zlatý Biatec 2025**. Národnú cenu od roku 1993 udeľuje Neformálne ekonomické fórum **Hospodársky klub**.

## Osobný život
Ľubomír Andrassy má z prvého manželstva dve deti: Theodore Alexander (*2010), Edward Thomas (*2013). 

Manželka: PhDr. Miriam Andrassy.

## Iné projekty

## Referencie


## Externé odkazy
* Osobná stránka andrassy.sk

Kategória:Osobnosti z Levoče
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Slovenskí hovorcovia
Kategória:Politici SDĽ (1990)
Kategória:Politici Smeru
Kategória:Predsedovia Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky
Ušný implantát

**Ušný implantát** (iné názvy: **implantované naslúchadlo, implantovaný načúvací prístroj, implantovaný sluchový prístroj**) je implantovaný prístroj na zlepšenie resp. vôbec privodenie sluchu.

Typy:
*kochleárny implantát
*kmeňový implantát
*BAHA
*naslúchadlo implantované do stredného ucha
*piezoelektrické naslúchadlo

## Externé odkazy
*http://www.hear-it.org/page.dsp?page=2021 
*http://www.orl-lfuk.sk/nasluchadla.php 

Kategória:Hluchota
Kategória:Medicína
Kategória:Zdravotnícke pomôcky
Imrich Andrejčák

Generál Ing. **Imrich Andrejčák** (* 12. júl 1941, Haniska pri Košiciach – † 5. september 2018, Trenčín) bol slovenský generál ČSĽA, minister obrany ČSFR, a od marca 1993 do marca 1994 minister obrany SR.

## Životopis
Narodil sa 12. júla 1941 v obci Haniska pri Košiciach. V rokoch 19551958 absolvoval vojenskú školu Jana Žižku z Trocnova v Bratislave. Následne pokračoval v štúdiu vojenských vied na Vojenskom učilišti vo Vyškove na Morave, ktoré ukončil roku 1961.

Profesionálnym vojakom sa stal v hodnosti poručík v roku 1961. Do roku 1968 vykonával základné veliteľské funkcie: veliteľ čaty, veliteľ roty. V roku 1971 ukončil štúdium na Vojenskej akadémii v Brne. Následne velil 14. prieskumnému práporu v Prešove, neskôr 55. motostreleckému pluku v Trebišove. Bol menovaný do funkcie zástupcu veliteľa 14. tankovej divízie v Prešove.

V rokoch 1976 až 1978 absolvoval doplňujúce štúdium na Vojenskej akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR v Moskve. Po skončení štúdia velil 14. tankovej divízii v Prešove, bol náčelníkom štábu 1. armády, neskôr veliteľom 1. armády v Příbrame. Pokračoval vo vojenskej kariére ako náčelník štábu Východného vojenského okruhu v Trenčíne, kde bol roku 1982 menovaný do prvej generálskej hodnosti. 11. septembra 1989 sa stal veliteľom Východného vojenského okruhu v Trenčíne. Od roku 1990 pracoval vo funkcii námestníka ministra obrany ČSFR. V roku 1992 sa stal ministrom obrany ČSFR, ako nezávislý kandidát, nominovaný HZDS. Po vzniku samostatnej Slovenskej republiky sa stal poradcom predsedu vlády Slovenskej republiky.

16. marca 1993 bol vymenovaný za ministra obrany Slovenskej republiky. Funkciu vykonával do 14. marca 1994. Po odchode do dôchodku pôsobil ako poslanec v Národnej rade Slovenskej republiky za HZDS. Ovládal ruský jazyk. Bol ženatý a mal dve deti.

Zomrel 5. septembra 2018.

### Miesta vojenského pôsobenia
* Prešov, Trebišov, Bratislava, Trenčín, Vyškov, Brno, Příbram, Praha, Moskva

## Ocenenia
V roku 1998 mu Vladimír Mečiar (vykonávajúci prezidentské právomoci) prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.

## Iné projekty

## Referencie

Kategória:Slovenskí generáli
Kategória:Česko-slovenskí generáli
Kategória:Ministri obrany Slovenskej republiky
Kategória:Ministri obrany Česko-Slovenska
Kategória:Členovia KSČ/KSS
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Príslušníci Československej ľudovej armády
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Kategória:Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Kategória:Osobnosti z Hanisky (okres Košice-okolie)
Mária Angelovičová

Prof. Ing. **Mária Angelovičová**, CSc. (* 9. január 1953) je slovenská poľnohospodárka, profesorka a poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky vo volebnom období 1998-2002 zvolená za Stranu demokratickej ľavice.

## Referencie

## Externé odkazy
* Prof. Ing. Mária Angelovičová, CSc.

Kategória:Slovenské političky
Kategória:Politici SDĽ (1990)
Kategória:Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Tisa

**Tisa** (, ) je druhá najvodnatejšia rieka Slovenska, najdlhší a ľavostranný prítok Dunaja. Dĺžka jej toku na území Slovenska je iba 5,6 km, pričom tvorí hranicu medzi Slovenskom a Maďarskom. Je po nej pomenovaná planétka (13121)&nbsp;Tisza.

## Tok rieky
Vzniká sútokom zdrojníc vo Východných Karpatoch na Ukrajine (veľvysočiny Gorgany  a Čierna Hora (Černogora) ). Čierna Tisa pramení na severozápadnom úbočí masívu Bliznice a Biela Tisa na južnom úbočí masívu Hoverla. Od sútoku tečie v pohraničnom území Ukrajiny a Rumunska, potom cez Maďarsko, na krátkom úseku tvorí slovensko-maďarskú hranicu, opäť pokračuje cez Maďarsko a vo Vojvodine (v Srbsku) pri Novom Sade ústi do Dunaja.

Rieka je splavná od Dombrádu pri slovenských hraniciach (pred Dombrádom je totiž pontónový most s nízkou podjazdnou výškou a samotná rieka už začína byť dosť plytká). Pre väčšie lode sa v praxi využíva tok od Tokaja, kde sa ako pravostranný prítok vlieva do Tisy rieka Bodrog. V severovýchodnom Maďarsku pri meste Kisköre je veľká priehrada a retenčná nádrž na energetické účely a zavlažovanie (v súčasnosti aj obľúbené výletné a rekreačné miesto). Tzv. Východný prieplavový kanál Tisu spája s Berettyóm, pravostranným prítokom Kriša.

### Pravé prítoky
Terešva, Trebeľa, Rika, Boržava, Bodrog, Slaná s Hornádom, Eger, Zagyva

### Ľavé prítoky
Viseul, Iza, Samoš, Kriš (=Körös, Cris), Mureš, Begej

## Mestá pri Tise
### Slovensko
* Malé Trakany
* Veľké Trakany
* Čierna nad Tisou

### Rumunsko
* Sighetu Marmaţiei
* Bocicoiu Mare

### Ukrajina
* Rachiv
* Velykyj Byčiv
* Čop
* Chust

### Maďarsko (aj obce)
* Tiszabecs
* Tiszakóród
* Szatmárcseke
* Kisar
* Jánd
* Tiszaszalka
* Tiszavid
* Zsurk
* Záhony
* Győröcske
* Dombrád
* Cigánd
* Tiszabercel
* Timár
* Tokaj
* Tiszatardos
* Tiszalök
* Tiszadada – blízko plavebná komora
* Tiszadob – blízko otvárací pontónový most, dá sa ľahko prepláva s výškou do 
* Tiszaújváros –  blízko sútok Hornád/Tisza
* Tiszakeszi
* Tiszacsege
* Tiszafüred – prvé mesto na priehrade Kisköre, začiatok jazera Tisza
* Poroszló
* Sarud
* Kisköre – koniec priehrady, plavebná komora
* Tiszasüly
* Tiszaroff
* Nagykörű
* Tiszapüspöki
* Szolnok
*Tiszakécske
*Tiszaalpár
*Csongrád
*Szentes
*Mindszent
*Szeged (Segedín)
**Srbsko**

*Kanjiža
*Senta
*Ada
*Mol
*Bačko Petrovo Selo
*Bečej
*Novi Bečej
*Stari Slankamen - tu ústí do Dunaja

## Referencie


## Iné projekty

Tisa
Kategória:Povodie Dunaja
Kategória:Rieky v Rumunsku
Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Rieky v Maďarsku
Kategória:Rieky v Srbsku
Kategória:Rieky na Ukrajine
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti