open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karol Fridrich Bádenský

**Karol Fridrich Bádenský** (* 22. november 1728, Karlsruhe, Rímsko-nemecká ríša† 10. jún 1811, Karlsruhe, Pruské kráľovstvo) bol zjednotiteľ Bádenska, markgróf bádensko-durlašský (1738 až 1771), neskôr markgróf bádensky (1771 až 1803/1806). V rokoch 1806 až 1811 vystupoval ako prvý bádensky veľkovojvoda.

## Životopis
Narodil sa ako starší z dvoch synov dedičného princa Fridricha Bádensko-durlašského a Amálie Nasavsko-dietzskej.

## Vláda
Bádensko bolo od 12. storočia po väčšinu času s krátkymi výnimkami rozdelené medzi vetvy rodu Zähringenovcov. V roku 1771 sa Karol Fridrich ako markgróf Bádenska-Durlachu rozhodol, potom čo zdedil susedné markgrófstvo Báden-Bádensko, prijať dlhšiu dobu nepoužívaný titul markgrófa bádenského a postupne zjednotiť Bádensko vrátane okolitých biskupstiev, čo sa mu definitívne podarilo medzi rokmi 18051810.

V roku 1803 mu Napoleon Bonaparte udelil kurfirstský hlas (v tom čase ním zjednocované Bádensko malo menej ako polovicu z budúceho územia). Bádenské markgrófstvo a zároveň kurfirstvo zaniklo v roku 1806 povýšením na veľkovojvodstvo a zánikom Svätej ríše rímskej.

## Deti
28. januára 1751 sa oženil s Karolínou Lujzou Hesensko-darmstadtskou (* 1723† 1783). Narodilo sa im päť detí:
* Karol Ľudovít (* 14. február 1755† 16. december 1801) ∞ 1775 landgrófka Amália Hesensko-darmstadtská (* 1754† 1832)
* Fridrich (* 29. august 1756† 28. máj 1817) ∞ 1791 princezná Lujza Nasavsko-usingenská (* 1776† 1829)
* Ľudovít I. (* 9. február 1763† 30. marec 1830) ∞ 1818 grófka Katharina Werner von Langenstein
* syn (*/† 29. júl 1764)
* Luise Auguste (* 8. január 1767† 11. január 1767)

24. novembra 1787 uzavrel morganatické manželstvo s Lujzou Karolínou z Hochbergu (* 1768† 1820). Mali päť detí:
* Leopold I. (* 29. august 1790† 24. apríl 1852) ∞ Žofia Vilhelmína Švédska (* 1801† 1865)
* Viliam (* 8. apríl 1792† 11. október 1859) ∞ Alžbeta Alexandra Württemberská (* 1802† 1864)
* Friedrich Alexander (* 10. jún 1793† 18. jún 1793)
* Amália (* 26. január 1795† 4. september 1869) ∞ 1818 knieža Karol Egon II. z Fürstenbergu (* 1796† 1854)
* Maximilian (* 8. december 1796† 6. marec 1882)

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* deutschemonarchie.de – Karl Friedrich von Baden
* Klopstock und Karl Friedrich von Baden 

## Zdroj

Kategória:Protestantskí panovníci
Kategória:Princovia
Kategória:Osobnosti z Karlsruhe
Kategória:Rytieri Radu čiernej orlice
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Lipice

**Lipice** môžu byť:

* dedina v Česku v kraji Vysočina, časť mesta Pelhřimov, pozri Lipice (Česko)
* osada v Chorvátsku v Licko-senjskej župe, časť obce Brinje, pozri Lipice (Chorvátsko)
* dedina v Poľsku vo Veľkopoľskom vojvodstve v obci Grodziec, pozri Lipice (Poľsko)
Karolína Lujza Hesensko-darmstadtská

**Karolína Lujza Hesensko-darmstadtská** (* 11. júl 1723, Darmstadt, Rímsko-nemecká ríša† 8. apríl 1783, Paríž, Francúzske kráľovstvo) bola bádenská markgrófka, amatérska umelkyňa, vedkyňa, zberateľka a salonierka.

## Životopis
Narodila sa ako dcéra Ľudovíta VIII. Hesensko-darmstadtského a Šarloty z Hanau-Lichtenberg. 28. januára 1751 sa vydala za bádenského markgrófa Karola Fridricha Bádenského.

Je popisovaná ako učená, hovorila piatimi jazykmi, písala si s Voltairom a urobila z Karslruhe kultúrne centrum Nemecka, ktoré okrem iných navštívil Johann Gottfried von Herder, Johann Kaspar Lavater, Johann Wolfgang von Goethe, Friedrich Gottlieb Klopstock, Christoph Willibald Gluck a Christoph Martin Wieland. Bola členkou markgrófského dvorného orchestra, dánskej akadémie výtvarných umení, kreslila, maľovala vodovými farbami a v paláci v Karlsruhe mala laboratórium. Carl Linné pomenoval *Glückskastanie Carolinea Princeps L.* po nej a Friedrich Wilhelm von Leysser pre ňu zbieral rastliny. Podporovala a riadila továreň na mydlo a sviečky.

Jej zdravotný stav sa zhoršil v roku 1779 a 8. apríla 1783 zomrela na výlete so svojím synom.

## Deti
* Karol Ľudovít (* 14. február 1755† 16. december 1801) ∞ 1775 landgrófka Amália Hesensko-darmstadtská (* 1754† 1832)
* Fridrich (* 29. august 1756† 28. máj 1817) ∞ 1791 princezná Lujza Nasavsko-usingenská (* 1776† 1829)
* Ľudovít I. (* 9. február 1763† 30. marec 1830) ∞ 1818 grófka Katharina Werner von Langenstein
* syn (*/† 29. júl 1764)
* Luise Auguste(* 8. január 1767† 11. január 1767)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Karoline-Luise von Baden. Kunst und Korrespondenz.
* ''En Voyage - Die Europareisen der Karoline Luise von Baden'', Generallandesarchiv Karlsruhe 
* ''Die Meister-Sammlerin Karoline Luise von Baden'' 
* Pia Fruth: ''Markgräfin Karoline Luise von Baden'' 

## Zdroj

Kategória:Hesensko-darmstadtskí
Kategória:Saloniérky
Kategória:Nemeckí entomológovia
Kategória:Nositelia Radu svätej Kataríny
Glaukos z Argosu

**Glaukos** ( - Glaukos) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
 
Glaukos, sochár z Argosu, tvoril v polovici 5. storočia pred Kr. Grécky cestovateľ Pausanias uvádza, že jeho sochárske diela videl medzi votívnymi darmi od Mikytha pri Diovom chráme v Olympii: „*Veľký počet Mikythových darov som našiel v rade za sebou. Vedľa [[Ilia|élidského]] [[Ifitos (Élis)|Ifita]] a [[Ekecheiria|Ekecheirie]], ktorá ho korunuje vencom, teda vedľa týchto sôch sú tieto Mikythove dary: [[Amfitrité]], [[Poseidón (boh)|Poseidón]] a [[Hestia]]. Ich tvorcom je argoský Glaukos.*“
Pausanias tiež zaznamenal, že Mikythos venoval tieto dary do Olympie hlavne preto, aby splnil daný sľub pre záchranu svojho syna, ktorý mal smrteľnú chorobu (túto informáciu dokazuje aj nápis objavený v Olympii).

Pri týchto bronzových sochách (zrejme značných rozmerov) stála skupina ďalších sôch venovaných od Mikytha, ktorých autorom bol Glaukov rodák Dionysios. Zvyšky podstavcov z týchto sôch sa našli vedľa ruín severnej steny Diovho chrámu. Mikythos, ktorý bol správca v mestách Rhégion a Messéna, bol zároveň opatrovníkom detí tyrana Anaxila a po jeho smrti aj vládcom (tyranom) Rhégia.
  
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Aksum

**Aksum** (iné prepisy: **Aksúm**, **Axum**, **Axúm**; po latinsky: **Axomis**) je mesto v severnej Etiópii, v štáte Tigraj. V roku 2007 malo 44 647 obyvateľov.

Na území mesta sa nachádzalo hlavné mesto Aksumského kráľovstva. Aksum je významným strediskom etiópskej ortodoxnej cirkvi. V areáli kostola sv. Márie Sionskej sa nachádza kaplnka, v ktorej je údajne uschovaná Archa zmluvy.

Neďaleko mesta sa nachádza medzinárodné letisko Johannesa IV.

V roku 1980 bola historická časť mesta zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
*Ethiopian Treasures — Queen of Sheba, Aksumite Kingdom — Aksum
*Kingdom of Aksum 
* The Metropolitan Museum of Art — "Foundations of Aksumite Civilization and Its Christian Legacy (1st–7th century)"
*On Axum
*More on Axum
*Axum from Catholic Encyclopedia
*  Final obelisk section in Ethiopia
*Axum Heritage Site on Aluka digital library
* Aksum
* Dejiny Aksumu

## Zdroj

Kategória:Mestá v Etiópii
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Etiópii
Amfiteáter (stavba)

[náhľad|Amfiteáter v [Arles]]
**Amfiteáter** (gr. *amfi* - okolo a *theatron* - divadlo; lat. *Amphitheatrum*) je staroveká rímska stavba s elipsovitým pôdorysom.

V amfiteátroch sa odohrávali gladiátorske zápasy, štvanice dravých zvierat a ukážky námorných bitiek (tzv. *naumachie*). Tieto aktivity prebiehali v jej prostrednej časti, aréne, okolo ktorej sa na vyvýšenom stupni nachádzali rady sedadiel pre divákov. Amfiteáter sa líšil od hipodrómu a cirkusu určených primárne pre preteky konských záprahov, a štadiónu pre atletické súťaže.

Najstarší amfiteáter, ktorý bol postavený na začiatku 1. storočia pred Kr. sa dochoval v Pompejach. Najznámejším amfiteátrom je Koloseum v Ríme (pôvodne nazývaný *Amphitheatrum Flavium*). Bolo vybudované medzi rokmi 70 - 80. Jeho kapacita bola asi 50 000 divákov, jeho dlhšia os mala dĺžku 188 m a kratšia 156 m.

Dnešné amfiteátre predstavujú priestory s výnimočnou akustikou vhodné najmä pre koncerty a divadelné predstavenia. Mnoho z nich už nemá pôvodné oválny charakter, ale je polkruhový.

## Literatúra
* „Amfiteátr.“ in Kol. autorů. *Slovník antické kultury.* Praha: Svoboda, 1974.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Theater & Zirkusspiele im alten Rom 

## Zdroj

Kategória:Architektúra v starovekom Ríme
Veterný mlyn (Kuželov)

thumb|Veterný mlyn v Kuželove
**Veterný mlyn** v Kuželove v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji v Česku je mlyn holandského typu.

Bol postavený v roku 1842 ako obecný mlyn. V roku 1906 boli pristavané obytné budovy pre mlynárovu rodinu, ktorá dovtedy obývala spodné poschodie mlyna. Posledným mlynárom, od roku 1904, bol Bedřich Kašík. S mletím sa definitívne skončilo v roku 1946. Od roku 1963 je mlyn pamiatkovo chránený, v roku 2010 sa stal národnou kultúrnou pamiatkou. Od roku 1973 je majetkom Technického múzea v Brne. Od 60. rokov 20. storočia prebiehali rekonštrukcie, ktoré ho znovu uviedli do prevádzkyschopného stavu, a od roku 1977 je prístupný verejnosti.

V bývalom mlynárovom dome a priľahlom chlieve a stodole je expozícia horňáckého bývania, poľnohospodárskych nástrojov a iného pracovného náčinia z doby prelomu 19. a 20. storočia. V druhej polovici júla sa v priestoroch pamiatky koná nedeľná časť folklórneho národopisného festivalu *Horňácké slavnosti*.

Kuželovský mlyn je jediným mlynom holandského typu na Morave. Má kužeľovitú kamennú konštrukciu, ktorá nesie otočnú strechu so šindľovou krytinou a štyrmi krídlami veterného kolesa upevnenými na hriadeli.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Mlyn na stránke Technického múzea v Brne
* Mlyn na Povětrník.cz

## Zdroj

Kategória:Mlyny v Česku
Kategória:Národné kultúrne pamiatky v Juhomoravskom kraji
Kategória:Stavby v okrese Hodonín
Kategória:Pamiatky na českých poštových známkach
Kategória:Kuželov
August Krogh

**Schack August Steenberg Krogh** (* 15. november 1874, Grenaa, Dánsko† 13. september 1949, Kodaň) bol dánsky lekár a fyziológ čiastočne rómskeho pôvodu.

V roku 1920 získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za "objav mechanizmu kapilárnomotorickej regulácie".

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Royl Society
* Biografia

## Zdroj

Kategória:Dánski lekári
Kategória:Fyziológovia
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Kategória:Dánski nositelia Nobelovej ceny
Marie Louise Coleiro Preca

**Marie Louise Coleiro Preca** (* 7. december 1958, Qormi, Malta) je maltská politička a od 4. apríla 2014 do 4. apríla 2019 deviata prezidentka Maltskej republiky.

## Životopis
Narodila sa v meste Qormi. Na maltskej univerzite získala titul BA v právnych a humanitných štúdiách (medzinárodné štúdium) diplom notára.

Po vstupe do Labouristickej strany pracovala ako členka Národnej exekutívy, asistentka generálneho tajomníka a neskôr generálna tajomníčka. Je zatiaľ jedinou ženou, ktorá sa vypracovala do takej vysokej politiky. Okrem toho bola tiež členkou Národnej kancelárie socialistickej mládeže (teraz Fórum mladých labouristov), ​​prezidentkou Ženského krídla strany (19962001), zakladajúcou členkou nadácie Ġużè Ellul Mercer a publicistkou v straníckom týždenníku *Il-Helsien* (v súčasnej dobe už zaniknutom).

V rokoch 19982014 bola poslankyňou maltského parlamentu. Ako členka opozícia zastávala post tieňovej ministerky sociálnej politiky a členky Stálej komisie sociálnych vecí od roku 1998. Od 11. marca 2013 do 29. marca 2014 zastávala funkciu ministerky pre rodinu a sociálnu solidaritu.

Potom čo Alfred Sant rezignoval na post predsedu Labouristickej strany v roku 2008 sa Coleiro Preca neúspešne pokúsila spochybniť novú voľbu predsedu strany.

## Prezidentka
1. marca 2014 prijala nomináciu na úrad prezidenta. Po odchode George Abela ju parlament dňa 1. apríla 2014 jednohlasne zvolil s nástupom od 4. apríla 2014. Vo veku 55 rokov sa stala najmladším maltským prezidentom a druhou ženou zastávajúcou úrad prezidenta po Agathe Barbare.

V roku 2014 založila *Prezidentskú nadáciu pre všeobecné dobro spoločnosti*, čo je nezisková konzultatívna a výskumná organizácia pomáhajúca maltským prezidentom uskutočňovať politiku sociálnej inklúzie a zvyšovania životnej úrovne obyvateľov.

V septembri 2016 dostala  ocenenie „priekopníčka zmeny“ na konferencii žien pri OSN za jej podiel na rodovej rovnosti a väčšom uplatnení žien v stredomorskom regióne. Výkonná riaditeľka žien pri OSN Lakshmi Puri opísala Coleiro Preca ako naozajstného víťaza rodovej rovnosti, nielen na Malte, ale v celom Commonwealthe.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* [//www.gov.mt/en/Government/Government%20of%20Malta/Presidents%20of%20Malta/Pages/Marie-Louise-Coleiro-Preca.aspx Biografia] 
* Times of Malta: Marie Louise Coleiro Preca 

## Zdroj

Kategória:Prezidentky
Kategória:Maltskí politici
Kategória:Rytieri veľkokríža Radu za zásluhy Talianskej republiky
Kategória:Nositelia Radu Stará planina
Kategória:Absolventi University of Malta
Netopier upír

**Netopier upír** môže byť:

*upír červený (lat. Desmodus rotundus)
*listonos upírovitý (lat. Vampyrum spectrum)

## Referencie
Vampyrum

**Vampyrum** (po slovensky listonos alebo vampír) je rod z čeľade listonosovité (*Phyllostomidae*) podčeľade *Phyllostominae*. Zahŕňa len jeden druh - **listonos upírovitý** (iné názvy: **listonos vampírovitý**, **vampír nosatý**, **netopier upír**, **Linného falošný vampír**; lat. *Vampyrum spectrum*, staršie synonymá: *Vampyrus spectrum*, *Phyllostomus spectrum*, *Vespertilio spectrum*).

Vyskytuje sa v Strednej Amerike a severnej Južnej Amerike. Je to najväčší netopier Ameriky (rozpätie krídiel 1 meter). Váži 150200 g. Dlhý je okolo 14 cm. Neživí sa krvou. Konzumuje napríklad iné netopiere, malé hlodavce a loví niektoré vtáky. Cez deň odpočíva v skupinách tvorených do 5 jedincov v dutých stromoch.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Listonosovité
Debra Wingerová

**Debra Lynn Wingerová** (* 16. máj 1955, Cleveland Heights, Ohio, USA) je americká herečka, ktorá bola trikrát nominovaná na Oscara, štyrikrát na Zlatý glóbus a raz na cenu Emmy.

## Životopis
Pochádza z rodiny židovského obchodníka. Ako šestnásťročná odišla do Izraela ako dobrovoľník do kibucu, a neskôr tu absolvovala vojenský výcvik v izraelskej armáde.

Po návrate do USA vyštudovala sociológiu na Kalifornskej štátnej univerzite v Nortridge. Počas rekonvalescencie po autonehode v roku 1973 sa rozhodla presťahovať do Kalifornie a stať sa herečkou. Herectvo študovala ďalšie 3 roky súkromne.

Svoju hereckú kariéru začala v roku 1975 účinkovaním v televíznom seriáli *Wonder Woman*.

## Súkromný život
V roku 1986 sa stal jej manželom herec Timothy Hutton s ktorým má syna Noaha (* 1987), filmového dokumentaristu. Manželstvo skončilo rozvodom v roku 1990.

Jej druhým manželom je od roku 1996 herec a režisér Arliss Howard s ktorým sa zoznámila pri natáčaní filmu *Wilder Napalm*. V roku 1997 sa im narodil syn Gideon Babe Ruth.

## Filmografia (výber)
 

## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Prepis rozhovoru pre BBC Radio 4

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Filmové herečky židovského pôvodu
Kategória:Televízne herečky židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Ohia
Kategória:Rozprávači audiokníh
Papiereň Velké Losiny

thumb|Papiereň Velké Losiny

**Ručná papiereň Veľké Losiny** je podnik vytvorený koncom 16. storočia v obci Velké Losiny na severe Olomouckého kraja.

Vybudovať ju dal Jan mladší zo Žerotína v miestach kde predtým stál mlyn na obilie niekedy medzi rokmi 1591 a 1596. Rok 1596 preukázateľne dokladá jej najstaršia známa priesvitka. Firma je tak najstaršou papierenskou manufaktúrou na území strednej Európy, navyše stále papier produkuje. Podľa tejto spoločnosti vznikali aj na ďalších miestach Hanéj papierne (napríklad v Jindřichove, Olšanoch alebo Lukavici). Velkolosinská papiereň je aj naďalej v prevádzke a vyrába ručný papier pre európskych či amerických zákazníkov. V areáli sídli aj Múzeum papiera, ktoré dokumentuje výrobu ručného papiera vrátane jej histórie, a je tu tiež predajňa výrobkov papierne a reštaurácia *Losín*.

Objekt je kultúrnou pamiatkou Českej republiky, od roku 2001 národnou kultúrnou pamiatkou a objavujú sa snahy zaradiť ho aj na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.

## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stránka múzea
* Výroba papiera vo Velkých Losinách

Kategória:Stavby v okrese Šumperk
Kategória:Národné kultúrne pamiatky v Olomouckom kraji
Kategória:Pamiatky na českých poštových známkach
Mary Leakeyová

**Mary Leakeyová** (* 6. február 1913, Londýn, Spojené kráľovstvo† 9. december 1996, Nairobi, Keňa) bola britská archeologička a antropologička.

Veľkú časť svojej kariéry pracovala spoločne so svojím manželom, Louisom Leakeyom, v rokline Olduvai, kde spolu odhalili nástroje a fosílie dávnych homininov. Tu našla ​​aj robustnú lebku jedinca druhu Paranthropus boisei, ktorého pôvodne pomenovala rodovým názvom *Zinjanthropus*. K ďalším významným nálezom patria odtlačky stôp pliocénnych homininov v neďalekom Laetoli.

V roku 1948 objavila aj prvú skamenenú lebku vyhynutého primáta rodu prokonzul ,  ktorý je modelovým príkladom toho, ako asi mohol vyzerať spoločný predok všetkých moderných hominidov.

Objavila 15 nových druhov zvierat a jeden rod. V roku 1979 bola menovaná za čestnú zahraničnú členku American Academy of Arts and Sciences.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Krátka biografiaq 
* Biografia

## Zdroj

Kategória:Britskí archeológovia
Kategória:Britskí antropológovia
Kategória:Evoluční biológovia
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Osobnosti z Londýna
Dolina Waksmundzka

náhľad|Prostredná a Zadná roveň, nad nimi Veľký a Malý Vološin

**Dolina Waksmundzka** je odvetvím Bielovodskej doliny vo Vysokých Tatrách. Zarezáva sa medzi chrbát Wołoszyna () a trojkilometrový hrebeň Koszystej (). Zasahuje pod Krzyżne sedlo (), kde sa pripája dlhý východný hrebeň Svinice. Okolité hrebene ju oddeľujú od Doliny Roztoki (Wołoszyn) a Doliny Pańszczyca (Koszysta).

## Popis doliny
Dolina má rozlohu približne 6 km². Vznikla pôsobením ľadovca a tektonických zmien. Tvorí ju žulový podklad (v časti nad ), v nižšej časti doliny sú skalné sedimenty. V pozdĺžnom tvare sú viditeľné poľadovcové prahy. V jej hornej časti sa nachádzajú poľadovcové kotly  a dolinka Świstówka Waksmundzka (). Nad hornou hranicou lesa sa v doline vytvorili tri poschodia: V poradí zdola sú to:
*Równica () alebo Waksmundzka Równica () (okolo 16001620 m) – rozľahlá roveň, orograficky na pravej strane doliny. V rokoch 18751878 stála na týchto miestach malá turistická chatka, ktorú zničila lavína. Jej zvyšky poslúžili na stavbu pastierskeho prístrešku (v dobrom stave bol ešte v roku 1949).
*Pośrednia Waksmundzka Równica () (okolo 1750–1800 m) – v poradí druhé poschodie doliny, na úpätí Waksmundzkiej Strażnicy () pod východnou hradbou Welkej Koszysty () sú dve malé plieska – ().
*Zadnia Waksmundzka Równica () (okolo 19301960 m) – najvyššie položené poschodie nad porastom kosodreviny, ktoré je od stredného poschodia oddelené skalnatým korytom Waksmundzkiego Potoku (). Nachádzajú sa tu dve maličké Waksmundzkie Stawki ().

## Príroda
Na úbočiach v dolnej časti doliny sú smrekové a limbové porasty. Zaujímavá je flóra. Okrem iných tu možno vidieť v Poľsku zriedkavé druhy rastlín ako napríklad: skalník čiernoplodý (*Cotoneaster melanocarpus*), ostrica Lachenalova (*Carex lachenalii*), prvosienka horská (*Primula matthioli*). V doline možno vidieť medvede, kamzíky, svište aj jeleniu zver.

## Turistika
Dolina nie je prístupná pre turistov. Je prísnou prírodnou rezerváciou. Len v jej dolnej časti vo výške  sú turistické chodníky vedúce z Rusinowej Polany a Równi Waksmundzkiej () do doliny Roztoki a cesta smerujúca k Morskému oku.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Doliny poľských Tatier
Fridrich Bádensko-durlašský

**Fridrich Bádensko-durlašský** (* 7. október 1703† 26. marec 1732) bol dedičný princ Bádenského markgrófstva.

## Životopis
Narodil sa ako syn Karola Viliama Bádensko-durlašského a Magdalény Vilhelmíny Württemberskej, dcéry Viliama Ľudovíta Württemberského.

Po smrti svojho staršieho brata Magnusa v roku 1712 sa stal dedičom trónu. Zomrel však ešte pred svojím otcom a tak sa nikdy neujal vlády.

Slúžil v cisárskej armáde. V roku 1724 bol menovaný plukovníkom a v roku 1728 bol povýšený na generálmajora.

## Manželstvo a potomkovia
3. júla 1727 sa oženil s Amáliou Nasavsko-dietzskou, dcérou oranžského kniežaťa Jána Viliama Frisa. Mali spolu dvoch synov:
* Karol Fridrich (* 22. november 1728† 10. jún 1811) ∞ 1751 landgrófka Karolína Lujza Hesensko-darmstadtská (* 1723† 1783)
* Viliam Ľudovít (* 14. január 1732† 17. december 1788) ∞ 1788 Christine Wilhelmine Franziska Schortmann

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Princovia
Kategória:Osobnosti z Bádenska-Württemberska
Konstal 13N

**Konstal 13N** je poľská električka vyrábaná od konca 50. rokov do konca 60. rokov 20. storočia podnikom Konstal.

## Konštrukcia
13N vychádza koncepčne z československej električky Tatra T1. Ide o jednosmerný štvornápravový motorový električkový vozeň s tromi skladacími dverami na jednej strane vozňovej skrine. Vzhľadovo sa odlišoval od predchádzajúcich typov električiek vyrábaných podnikom Konstal (Konstal N, Konstal 4N). Podlaha sa v električke 13N nachádza vo výške  nad temenom koľajnice. Koženkové sedačky sú v interiéri rozmiestnené systémom 1+1. V prednej časti vozidla sa nachádza kabína vodiča. Vozňová skriňa je usadená na dvoch dvojnápravových podvozkoch, pričom všetky nápravy sú hnacie. Každú nápravu poháňa jeden trakčný motor Lta-220 s výkonom 41,5 kW. Električka je vybavená elektrickou výzbrojou od firmy ACEC. Prúd je z trolejového vedenia odoberaný bežným pantografom. Vozidlá boli vybavené prednými alebo zadnými zásuvkami mnohočlenného riadenia; tie môžu prípadne byť aj na oboch čelách. Električka 13N mala vpredu jeden svetlomet. Električky tohto typu nie sú určené pre rozchod koľaje menšia ako . Niekedy sa električkám 13N hovorilo aj „parówka“ (slov. párok).

## Typy
* Konstal 13N 
* Konstal 13NS 
* Konstal 13NSD

## Dodávky električiek
Na prelome rokov 1959 a 1960 boli vyrobené prvé dva vozne typu 13N. Oba jazdili v skúšobnej prevádzke vo Varšave (prvý prototyp označený evidenčným číslom 503, druhý dostal ev. č. 504). Vozeň ev. č. 504 bol vo Varšave v prevádzke do roku 1994. Sériová výroba vozidiel prebiehala v rokoch 1959 až 1969. Električky 13N boli určené výhradne pre Poľsko (Katovice a priľahlý región GOP, Varšava).

## Historické vozidlá
thumb|Historická električka 13N vo Varšave

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Električky Konstal
Kategória:Dráhové vozidlá vyrábané od roku 1959
Chata PTTK Murowaniec

**Chata PTTK Murowaniec** () je turistická chata postavená na Hali Gąsienicowej v poľskej časti Vysokých Tatrách. Stojí vo výške . Obhospodaruje ju Poľský turisticko-vlastivedný spolok. Ponúka 120 miest na prenocovanie.

## Z histórie
Chatu postavili v rokoch 19211925. O jej výstavbu sa zaslúžil Stanisław Osiecki, predseda varšavskej sekcie Polskiego Towarzystwa Tatrzańskiego a vicemaršálek Sejmu. Chatu postavili vojaci poľskej armády. V rokoch 19501951 bolo dobudované západné krídlo chaty a bol zrekonštruovaný interiér. Chatu v roku 1963 čiastočne poškodil požiar. V nasledujúcom roku ju opravili, ale bez populárnej podkrovnej časti nazvanej „Trumną“. Od 1983 je chatárom Andrzej Kusion, člen záchranného tímu GOPR a TOPR, ktorý riadil prestavbu chaty.

## Turistika
Na chatu vedie viacero turistických chodníkov:
* po modrej značke z Kuźnic v Zakopanom cez Boczań, Skupniów Upłaz na Przełęcz między Kopami () na chatu a odtiaľ k plesu Czarny Staw Gąsienicowy a na Zawrat.
**Čas túry z Kuźnic na chatu: 2 h, ↓ 1:35 h
**Čas túry z chaty na Zawrat: 2:20 h, ↓ 1:50 h
*Na Przełęcz między Kopami vedie tiež turistický chodník po  značke vedúci z Kuźnic údolím doliny Jaworzynka. Čas túry z Kuźnic na chatu s pokračovaním po  modrej značke: 2 h (↓ 1:35 h)
*Turistická značka čierna po ceste Oswalda Balzera v Brzezinach cez Psiu Trawku . Čas túry: ↓1:45 h, ↑ 2:15 h
* po zelenej značke cez Wierchporoniec a cez Rówień Waksmundzku, Gęsiu Szyju a Rusinowu Polanu. Čas túry: 3:50 h,s návratom 4:15 h
* po žltej značke z Kasprovho vrchu cez Roztoku Stawiańsku na chatu, odtiaľ do Doliny Pańszczycą na sedlo Krzyżne.
**Čas túry z Kasprovho vrchu  na chatu: 1:05 h, ↑ 1:25 h
**Čas túry z chaty  na Krzyżne: 2:45 h, ↓ 2:05 h

## Iné projekty

## Externé odkazy
*  Oficiálna stránka chaty 
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Horské chaty vo Vysokých Tatrách
Kategória:Horské chaty poľských Tatier
Kategória:Architektúra z 1925
Kleitarchos

**Kleitarchos** ( - Kleitarchos) môže byť:

* grécky historik na prelome v 4. a 3. stor. pred Kr., pozri Kleitarchos (historik)
* tyran v Eretrii a 4. stor. pred Kr., pozri Kleitarchos z Eretrie
* grécky gramatik a lexikograf v 1. stor. pred Kr., pozri Kleitarchos z Aiginy
Apoštolská prefektúra

**Apoštolská prefektúra** je podľa kánonického práva (Kódex kánonického práva 1983, kánon 371) *"určitý podiel Božieho ľudu, ktorý pre osobitné okolnosti ešte nie je ustanovený ako diecéza a pastoračná starostlivosť oň sa zveruje ...apoštolskému prefektovi, ktor[ý] ho m[á] riadiť v mene Najvyššieho veľkňaza."*  Býva ustanovená dočasne, na jej čele stojí apoštolský prefekt, nemusí byť biskupom. 

Apoštolské prefektúry sa vytvárajú najčastejšie v krajinách, kde tvoria katolíci menšinu obyvateľov. Podľa vývoja politickej situácie v danej krajine môže byť apoštolská prefektúra povýšená na apoštolský vikariát, ako sa to stalo napríklad v roku 2004 v Bruneji. 

## Referencie


## Externé odkazy
* Current Apostolic Prefectures

## Zdroj

Kategória:Rímskokatolícka cirkev
Kategória:Územné členenie cirkvi
Prenzlau

**Prenzlau** je mesto v severovýchodnom Nemecku, v spolkovej krajine Brandenbursko, sídlo krajinského okresu Uckermark. Leží na Meklenburskej jazernej plošine na rieke Ucker. V roku 2015 malo 19 275 obyvateľov a má železničnú stanicu.

## Dejiny
Mestské práva získal v roku 1234. Za napoleonských vojen tu 27. októbra 1806 utrpeli Prusi ďalšiu porážku od francúzskych vojsk, vedených Napoleonom Bonaparte. V čase druhej svetovej vojny sa tu nachádzal zajatecký tábor Oflag II A.

## Partnerské mestá
Prenzlau má štyri partnerské mestá

* Barlinek, Poľsko
* Pochvistnevo, Rusko
* Uster, Švajčiarsko
* Varėna, Litva

## Galéria

Prenzlau_St_Marien.jpg|Kostol Panny Márie
Prenzlau_Mitteltorturm.jpg|Stredová veža
Prenzlau_Heiliggeistkirche.jpg|Kostol Svätého ducha


## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stadt Prenzlau
* Umfassende Bildergalerie mit Online-Lexikon 
* u.a. mit Bibliographie bzw. Bibliothekskatalog und einem Online-Lesesaal

Kategória:Mestá v Brandenbursku
Notodden

**Notodden** je nórske mesto v kraji Telemark. Je súčasťou tradičného kraja Ost-Telemark. Notodden má 12 749 obyvateľov 2017 a celkovú rozlohu 914 km².

Od roku 2015 je spoločne s mestom Rjukan a údolím medzi týmito mestami zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Notodden sa oddelil od obce Heddal v roku 1913 a stal sa samostatným mestom s magistrátom. 1. januára 1964 bol naopak Heddal spolu s ďalšou vidieckou obcou Gransherad zlúčený s Notoddenom a vytvorili tak rozšírenú obec s názvom Notodden. Niekoľko kilometrov od centra mesta možno práve v bývalej obci Heddal nájsť najväčší nórsky drevený kostol.

Notoddenské letisko *Tuven* sa nachádza západne od centra mesta. Bola tu tiež založená spoločnosť *Norsk Hydro*. Mesto každoročne hostí *Notodden Blues Festival* považovaný za jeden z najlepších bluesových festivalov v Európe, a tiež známy metalový festival s názvom *Motstøy Festivalen*.

## Partnerské mestá
*  Clarksdale, Mississippi, USA
*  Suwałki, Poľsko

## Galéria

Heddal stave church back.png|Heddalský kostol
Ammoniakkvannfabrikken Notodden 1914 1916.jpg|Továreň na amoniak


## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Municipal fact sheet 
*Notodden
*1908 in Notodden: Of course the workers must have houses 

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nórsku
Kategória:Mestá v Nórsku
Africa Eco Race

náhľad|Logo podujatia
náhľad|Trasa ročníka 2012
**Africa Eco Race** je diaľkový automobilový závod, ktorý sa jazdí každoročne na prelome roka. 

## Charakteristika
Trasa meria okolo 6 500 km a vedie cez Francúzsko, Maroko, Západnú Saharu, Mauritániu a Senegal. Závod založil René Metge po tom, čo bola v roku 2009 Rely Dakar z bezpečnostných dôvodov presunutá na juhoamerický kontinent. Cieľom organizátorov je nadviazať na ducha pôvodného Dakaru a ponúknuť viac dobrodružstva a menej komercie. Usilujú o minimálny dopad pretekov na prírodu a miestnych obyvateľov: používajú sa recyklovateľné materiály a solárna energia, bivaky sa zriaďujú mimo obývané miesta.

## Výsledky

## Ročníky Africa Eco Race
### 2025
Štartu preteku predchádzala administratívna a technická kontrola a následný presun na Africký kontinent, kde sa samotné podujatie začalo v marockom meste Tangier 31. decembra. Slovensko zastupoval motocyklista Martin Benko, ktorý však pretek nedokončil. 

### 2024
Štartu preteku opäť predchádzala administratívna a technická kontrola v Monaku. Samotný pretek sa začal až na africkom kontinente v marockom meste Nador 2. januára. Slovensko v tomto ročníku zastúpenie nemalo.

### 2023
Z dôvodu záplav v Senegale bol tento ročník zrušený.

### 2022
Štartu preteku predchádzala administratívna a technická kontrola 14. – 15. októbra 2022 v Monaku. Po preplavení do Afriky sa samotný maratónsky pretek začal v marockom meste Nador 18. októbra. Slovensko zastupovali motocyklisti Štefan Svitko a Martin Benko. Martin pretavil svoje skúsenosti s AER do konečného 8. miesta a debutant Štefan Svitko sa stal v kategórii motocyklistov víťazom.

### 2021
Z dôvodu pandémie Covid-19 sa tento ročník nekonal.

### 2020
Na štart maratónskeho preteku sa 7. januára 2020 v Monaku postavili už tradične aj slovenskí motocyklisti Martin Benko a Ján Zaťko. Martin Benko dokončil na 5. mieste, Ján Zaťko na 26. mieste.

### 2019
V jubilejnom 10. ročníku na štart opäť nastúpili motocyklisti Martin Benko a Ján Zaťko. Úspešnejší bol Ján Zaťko, ktorý sa postupne zlepšoval a napokon sa umiestnil na konečnom 9. mieste. Dominoval v kategórii motocyklov so zdvihovým objemom nad 450 cm³. Martin Benko obsadil konečnú 14. pozíciu, pričom v kategórii do 450 cm³ bol 11. V priebehu pretekov sa dlho pohyboval v prvej päťke, dve etapy bol na celkovej 3. pozícii.

### 2018
Slovensko v 9. ročníku v kategórii motocyklov zastupovali Ján Zaťko, ktorý skončil na celkovom 9. mieste a Martin Benko, ktorý odstúpil v 10. etape z celkovej priebežnej 3. pozície.

### 2017
Pôsobenie v náročnej rely ukončil Martin Benko na konečnej 3. a Ján Zaťko na 4. priečke.

### 2016
Ján Zaťko skončil v tomto ročníku na celkovom 6. mieste a Martin Benko na celkovom 9. mieste.

## Pozri aj
* Rallye Dakar

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Http://www.africarace.com/fr/ 
* Http://www.auto.cz/tomas-tomecek-tatrou-miri-africa-eco-race-2015-84740
* Http://www.sport.cz/moto/rallye/clanek/636788-srdce-tahne-tomecka-na-cerny-kontinent-navic-je-stary-dakar-trikrat-levnejsi-vysvetluje.html

## Zdroj
*

Kategória:Rely súťaže
Wilhelm Eduard Weber

**Wilhelm Eduard Weber** (* 24. október 1804, Wittenberg, Nemecko† 23. jún 1891, Göttingen) bol nemecký fyzik.

Spoločne s Carlom Friedrichom Gaußom vynašiel elektromagnetický telegraf. Skonštruovali ho v roku 1833 na univerzite v Göttingene, kam Gauß Webera pozval v roku 1831, aby sa tu stal už v dvadsiatich siedmich rokoch profesorom fyziky.

V mladosti sa venoval najmä akustike, ale nakoniec, pod Gaußovym vplyvom, napísal množstvo významných prác najmä o elektromagnetizme, elektrických veličinách a geomagnetizme. Vybudoval dodnes platný systém elektrických mier. Roku 1856 spolu s Rudolfom Kohlrauschom nastolil tézu, že niektoré elektromagnetické jednotky sa pohybujú rýchlosťou svetla. To veľmi ovplyvnilo Jamesa Clerka Maxwella v jeho názore, že viditeľné svetlo je priečne elektromagnetické vlnenie.

Jednotka sústavy SI udávajúca magnetický indukčný tok – weber – je pomenovaná po ňom. Roku 1859 získal Copleyovu medailu.

Aj jeho dvaja bratia boli vedci, Wilhelm s nimi napísal niektoré spoločné práce. Starší brat Ernst Heinrich bol autorom tzv. Weber-Fechnerovho zákona, mladší brat Eduard Friedrich Weber bol fyziológ a Wilhelm spolu s ním študoval chôdzu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Heslo v encyklopédii Britannica (1911)
* Heslo v New International Encyclopædia (1905)
* Profil na Converter.cz

## Zdroj

Kategória:Nemeckí fyzici
Kategória:Držitelia Copleyovej medaily
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Ed Harris

**Edward Allen Harris** (* 28. november 1950, Englewood, New Jersey, USA) je americký herec, scenárista a režisér, držiteľ ceny Zlatý glóbus.

Študoval na Kolumbijskej univerzite a počas štúdia sa aktívne venoval americkému futbalu, ale po skončení štúdia ďalej študoval herectvo na California Institute of the Arts. Začínal ako klasický divadelný herec keď účinkoval v klasickom dramatickom repertoári.

V televízii a vo filme začínal v polovici 70. rokov a postupne sa vypracoval na uznávaného predstaviteľa vedľajších rolí. Medzi jeho najznámejšie úlohy patrí postava riaditeľa Gene Kranza vo filme *Apollo 13* za ktorú bol nominovaný na Zlatý glóbus i Oscara.

V roku 2000 začal tiež režírovať. Za svoj režijný debut v snímke *Pollock*, kde tiež sám hral hlavnú úlohu avantgardného maliara Jacksona Pollocka, bol nominovaný Oscara.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Ed Harris at FEARnet

## Zdroj

Kategória:Filmoví herci USA
Kategória:Televízni herci USA
Kategória:Divadelní herci USA
Kategória:Dabingoví herci USA
Kategória:Filmoví režiséri USA
Kategória:Filmoví producenti USA
Kategória:Scenáristi USA
Kategória:Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme
Kategória:Držitelia Critics' Choice Movie Awards
Kategória:Držitelia ceny Obie Award
Kategória:Držitelia Drama Desk
Kategória:Absolventi Kolumbijskej univerzity
Kategória:Absolventi University of Oklahoma
Kategória:Osobnosti z New Jersey
Kategória:Držitelia Screen Actors Guild Award
Presidential Medal of Freedom

náhľad|Presidential Medal of Freedom
**Presidential Medal of Freedom** (*Prezidentská medaila slobody*) je ocenenie udeľované prezidentom USA, ktoré je, spoločne s Congressional Gold Medal (Zlatou medailou Kongresu), najvyšším civilným vyznamenaním v USA.

Vyjadruje uznanie jednotlivcom, ktorí „mimoriadne záslužne prispeli k bezpečnosti, alebo národným záujmom Spojených štátov, k svetovému mieru, či ku kultúrnemu alebo inému významnému verejnému či súkromnému úsiliu“. Jej udelenie nie je obmedzené na občanov USA, a hoci ide o civilné ocenenie, môže byť udelené aj príslušníkovi vojenských zložiek a môže byť nosená na uniforme.

Ocenenie vzniklo v roku 1963 a nahradilo pôvodnú Medal of Freedom, ktorú v roku 1945 založil prezident Harry S. Truman.

## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Presidential Medal of Freedom 1945 - 2004
* Presidential Medal of Freedom 1963–1993
* Nositelia 
* Presidential Medal of Freedom

## Zdroj


Kategória:Rady a vyznamenania USA
Juliet Millsová

**Juliet Maryon Millsová** (* 21. november 1941, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka a scenáristka.

V rokoch 19701971 hrala hlavnú úlohu v seriáli *Nanny and the Professor*. Preslávila sa najmä hlavnou rolou Tabithy Lenox v soap opere *Passions*. V rokoch 19992008 hrala v 990 epizódach tohto seriálu.

Roku 1975 získala cenu Emmy za rolu v seriáli *QB VII*. Nominovaná bola aj v roku 2005 za *Passions*. Dvakrát bola nominovaná tiež na Zlatý glóbus, roku 1971 za *Nanny and the Professor* a roku 1973 za film *Nebožtíci žičia láske* (Avanti!). Jej sestrou je herečka Hayley Mills.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
*  
* Juliet Millsová na FDb.cz

## Zdroj

Kategória:Anglické filmové herečky
Kategória:Anglické televízne herečky
Kategória:Anglické divadelné herečky
Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Britskí tanečníci
Kategória:Detskí herci
Kategória:Držitelia ceny Emmy
Kategória:Osobnosti z Londýna
Sabrina Ferilliová

**Sabrina Ferilliová** (; * 28. jún 1964, Rím, Taliansko) je talianska filmová a televízna herečka. Päťkrát získala ocenenie Strieborná stuha (*Nastro d'Argento*) udeľované Národným zväzom talianskych filmových novinárov, jeden taliansky Zlatý glóbus a štyrikrát filmovú cenu časopisu *Ciak*. Bola nominovaná aj na Donatellovho Davida.

## Filmografia (výber)
* 1986: *Caramelle da uno sconosciuto*
* 1986: *Portami la luna*
* 1987: *Il Volpone*
* 1987: Vagabunden wie wir *(I picari)*
* 1987: *Rimini Rimini*
* 1989: *Night Club*
* 1990: *La strada di Ball*
* 1990: Der rote Amerikaner (*Americano Rosso*)
* 1990: *Piccoli omicidi senza parole*
* 1991: *Centro storico*
* 1991: *Un giorno di festa*
* 1992: *Vietato ai minori*
* 1993: *Diario di un vizio*
* 1993: *Il giudice ragazzino*
* 1993: *Anche i commercialisti hanno un'anima*
* 1993: Zwei Brüder in einem Boot *(Una storia italiana)*
* 1994: *La bella vita*
* 1995: *Vite strozzate*
* 1996: *Ferie d'agosto*
* 1996: *Arance amare*
* 1996: *Ritorno a casa Gori*
* 1997: Gambling with Love – Spiel mit der Liebe (*Il signor Quindicipalle*)
* 1998: *Tu ridi*
* 1998: *I fobici*
* 2000: *A ruota libera*
* 2000: Der Flug des Adlers *(Le ali della vita)*
* 2000: *Le Giraffe*
* 2002: *Lives of the Saints*
* 2003: *L'acqua … Il fuoco*
* 2004: *[[Christmas in Love]]*
* 2005:  *Dalida*
* 2006: *Natale a New York*
* 2008: *Tutta la vita davanti*
* 2011: *Natale a Cortina*
* 2013: La Grande Bellezza

## Iné projekty

Kategória:Talianske filmové herečky
Kategória:Osobnosti z Ríma
Letisko Chotín

**Letisko Chotín** je letisko na letecké práce, poľnohospodárske účely a núdzové pristátie, nachádzajúce sa v blízkosti Komárna.

## Poloha
Nachádza sa severovýchodne od Komárna, južne od Hurbanova a západne od Chotína.

## Charakteristika
Spevnená vzletová a pristávacia dráha má dĺžku 400 a šírku 12 m. V súčasnosti je letisko bez pravidelných liniek. Letisko je využívané najmä na núdzové pristátie a poľnohospodárske účely.

Nadmorská výška letiska je  

## Pozri aj
* Zoznam letísk na Slovensku

## Referencie

Kategória:Letiská na Slovensku
Kategória:Chotín
Vstavačovec májový

**Vstavačovec májový** (lat. *Dactylorhiza majalis*) je chránený druh orchidei z čeľade  vstavačovité. Rastie na území veľkej časti Európy.

## Opis
Zvyčajne je 20 až 60 cm vysoký s lysou byľou, ktorá je v dolnej časti šupinatá. Má 4 až 6 listov, ktoré sú vajcovitého až kopijového tvaru, ktoré na sebe majú škvrnky (to nie je pravidlom u všetkých rastlín, ale asi u 70 % populácie).
Kvetenstvo je bohaté, valcovité, je dlhé 4 až  a nesie na sebe až 50 jednotlivých kvetov. Farba kvetov je purpurová, ale vzácne sa vyskytujú aj ružové a biele formy. Kvitne v máji a v júni, plodom sú zelené tobolky, ktoré obsahujú veľké množstvo semien.

## Stanovisko, rozšírenie
Rastie v nížinách i na horách, typicky na mokrých až močaristých lúkach, prípadne slatinách, vresoviskách a rašeliniskách. Preferuje živinami bohaté pôdy a skôr nevápnité. Je rozšírený v Európe v páse medzi Britskými ostrovmi, Francúzskom, severným Talianskom, južnou Škandináviou a európskou časťou Ruska, ale sú udávané nálezy aj zo strednej Sibíri. Rastie roztrúsene na celom území, v niektorých oblastiach chýbajú (napr. Lounské středohoří). Predtým bol hojnejší, výrazne ustúpil predovšetkým v nižších a stredných polohách, napriek tomu patrí k najpočetnejším vstavačovitým v Česku aj na Slovensku.. Na území Slovenska sa vyskytuje všade okrem Východoslovenskej nížiny.

Mnoho lokalít jeho výskytu je štátom chránených. Je chránený zákonom v krajinách Česko, Slovensko, Poľsko, Maďarsko, Srbsko, Ukrajina a Rusko. Je chránený aj medzinárodnou ochranou CITES.

## Vznik druhu
Vstavačovec májový vznikol pravdepodobne krížením niekoľkých druhov (a to na viacerých lokalitách súčasne): vstavačovec Fuchsov (*Dactylorhiza fuchsii*), vstavačovec škvrnitý (*D. maculata*) a vstavačovec strmolistý (*D. incarnata*). Vďaka tomu sa tento druh typický svojou variabilitou v počte aj tvare listov, výške rastlín a počtu a farbe kvetov.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vstavačovité
Kategória:Rastliny s fialovými kvetmi
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Chata PTTK v Doline Roztoki

**Chata PTTK v Doline Roztoki** () alebo **Chata PTTK Wincenta Pola v Doline Roztoki** (, ďalšie názvy , , ) je turistická chata v poľskej časti Vysokých Tatier. Napriek menu „Chata v Doline Roztoki“ stojí blízko Doliny Roztoki v Bielovodskej doline na poľane Stara Roztoka.

Nocľažníkom ponúka 75 postelí v dvoj až deväťposteľových izbách, je v nej bufet, jedáleň a spoločenská miestnosť. V izbách je elektrický prúd, teplá voda, k dispozícii je internet. Od júla do konca septembra sa tu konajú omše.

## História
V roku 1876 v Doline Roztoka pri ceste na Morské oko, pod vedením  Wojciecha Roszka a Leopolda Świerza, postavili v poľských Tatrách druhú chatu (po starej Chate PTTK nad Morským okom). Pomenovali ju po Wincentowi Polovi, poľskom básnikovi a geografovi. V roku 1887 Walery Eljasz-Radzikowski vytýčil ku chate turistický chodník z Jaszczurówki, cez Waksmundzkú Poľanu a Mickiewiczove vodopády. Bol to prvý značkovaný chodník v poľských Tatrách.

Chata mala dve miestnosti, otvorená bola len v lete. Prvým chatárom bol goral Franciszek Dorula. Aj napriek tomu, že ju opravoval pomaly chátrala. V roku 1911 ju rozobrali a vedľa nej postavili súčasnú chatu. V 30-tych rokoch 20. storočia bola niekoľkokrát zmodernizovaná. Drevená chata dýcha atmosférou dávnych čias. V medzivojnových rokoch, keď chatu viedla rodina Grabowská, bola hlavnou základňou poľských i slovenských horolezcov.

Na začiatku druhej svetovej vojny bola opustená. Od októbra 1939 do februára 1940 sa o chatu staral horolezec  Tadeusz Pawłowski, jeho manželka Janiną, sestra Adą Kopczyńską a Włodzimierz Gosławski. Stala sa útočiskom vojnových utečencov smerujúcich cez Tatry do Maďarska. Neskôr v nej, počas vojny, mala základňu nemecká pohraničná stráž. Po vojne sa vrátila k svojmu poslaniu. Do roku 1950 ju viedol Kazimierz Paszucha, potom Józef Januszkowski a Paweł Vogel. Od roku 1974 v nej hospodárila rodina Pawłowská. Od jesene 2008 je chatárkou Anna Krupová z Chochołowa.

## Turistika
* – zelená značka spája chatu s Mickiewiczovými vodopádmi (ku vodopádom 15. min, naspäť 10. min).
Chodník sa pripája aj na iné trasy:
:  – predĺženie zelenej značky z chaty do Doliny Roztoki a ďalej do Doliny Pięciu Stawów Polskich.
:*Čas túry sponad vodopádov do Doliny Pięciu Stawów Polskich: 2:05h, ↓1:30h
:  – po červenej značke z Toporowej Cyrhli cez Psiu Trawku, Rówień Waksmundzku a potom po ceste na Morské oko.
:* Čas túry z Równe Waksmundzkiej ku vodopádom: 1:15h, nazad 1:35h
:* Čas túry od vodopádov na Morské oko: 1:30h, ↓1:15h
:  – cesta na parkovisko Palenica Białczańska. Čas túry od vodopádov: 40 min.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka chaty
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Horské chaty vo Vysokých Tatrách
Kategória:Horské chaty poľských Tatier
Kategória:Architektúra z 1876
Kategória:Architektúra z 1911
Sikyón (mesto)

náhľad|Ruiny divadla v Sikyóne.
[náhľad|Základy chrámu v [Dórsky sloh|dórskom slohu.]]
**Sikyón** bolo významné starogrécke mesto na severe polostrova Peloponéz, medzi Korintom a Achájou. V časoch Trójskej vojny (okolo roku 1200 pred Kr.) bolo mesto monarchiou, tá ale v 8. storočí vymizla a vyvinula sa z nej vláda aristokracie. V archaickom období sa tu vlády zmocnilo niekoľko tyranov (prvý Orthagoras v 7. stor. pred Kr., posledný Aischines v roku 560 pred Kr.) v klasickom období a i v 3. storočí pred Kr.  tu už prevládalo demokratické zriadenie (v polovici 3. storočia pred Kr. tu vládli tyrani). Mesto je známe svojím podielom na gréckom umení, pretože sa tu narodilo a pôsobilo veľa maliarov a sochárov (sikyónska škola). V helenistickom období bolo mesto sídlom Arata zo Sikyónu vojenského veliteľa a dlhoročného stratéga Achájskeho spolku.

Mesto ležalo na náhornej rovine a bolo geograficky chránené vysokým bralom. Blízko mesta, pod náhornou rovinou, je tok dvoch riek, ktoré mesto a okolie dobre zásobovalo vodou. Mesto bolo známe produkciou zeleniny a ovocia, bronzovou výrobou ale aj svojim štýlom obliekania.. Počas svojho najväčšieho rozmachu sa mesto skladalo z troch častí. Na vrchu bola akropola, mesto na úpätí a prístav na pobreží (ktorý bol dobre opevnený).

## Významné osobnosti
*Aigialeus (21. storočie pred Kr.) legendárny zakladateľ
*Tellis zo Sikyónu (8. storočie pred Kr.), bežec (olympijský víťaz v roku 708 pred Kr.)

*Aristokles (6. storočie pred Kr.) sochár
*Kanachos (prelom 6. a 5. stor. pred Kr.) sochár
*Praxilla (5. storočie pred Kr.) poetka
*Alypos zo Sikyónu (5. až 4. storočie pred Kr.) sochár

*Pamfilos (4. storočie pred Kr.) maliar pôvodom z macedónskeho Amfipolisu, so svojim učiteľom Eupompom založili sikyonskú maliarsku školu 

*Pausias (4. storočie pred Kr.) maliar
*Eutychides (4. storočie pred Kr.) sochár
*Lysippos (4. storočie pred Kr.) sochár

*Sóstratos (4. storočie pred Kr.) trojnásobný olympijský víťaz v pankratiu v štvrtom storočí pred Kr.

*Pythokles (3. storočie pred Kr.) olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 236 pred Kr.
*Aratos zo Sikyónu (271 – 213 pred Kr.) stratég Achájskeho spolku

## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Zoznam kráľov Sikyónu

## Zdroj

Kategória:Sikyón
Kamaz

**Kamaz** () je názov ruského automobilového závodu v tatárskom meste Naberežnyje Čelny. KAMAZ sa špecializuje na výrobu nákladných automobilov, ťahačov, kamiónov a tankov a patrí medzi desať najvýznamnejších svetových výrobcov v tomto odbore. Popri nákladných automobilov a kamiónov vyrába aj autobusy a dieselové motory. Nákladné automobily KAMAZ sa pravidelne zúčastňujú pretekov Rallye Dakar, v ktorom zvíťazili celkom 14-krát.

## História
KAMAZ bol založený v roku 1969, prvý automobil bol vyrobený v roku 1976. Výrobná kapacita závodu predstavovala asi 65 000 nákladných vozidiel a 1 000 autobusov ročne. Do októbra 1988 vyrobil KamAZ milión nákladných vozňov a roku 1990 bol ako jeden z prvých v ZSSR prevedený na akciovú spoločnosť. Roku 1995 zničil celú motoráreň požiar a KamAZ musel do svojich vozidiel montovať americké motory Cummins, nemecké prevodovky atď. V rokoch 1998 – 1999 sa firma pokúsila vyrábať lacné ľudové autá Oka, ktorých sa však predalo len asi tisíc kusov. V roku 1999 zachránil KamAZ pred bankrotom stomiliónový úver Európskej banky pre obnovu a rozvoj a problémy s odbytom vyriešili až ruské armádne zákazky.

## Skupina KamAZ
Skupinu KamAZ tvorí okrem automobilky viac ako 100 dcérskych firiem, ktoré podnikajú v strojárstve, metalurgii a financiách. Časť produkcie sa vyváža hlavne do Číny a Indie, do Južnej Ameriky, severnej Afriky a do východnej Európy. V rade krajín má firma montážne závody a servisné strediská. Necelú polovicu akcií vlastní ruský štát, 27,3% firma Trojka Dialog a 11% akcií vlastní nemecký Daimler. V roku 2008 vyrobil KamAZ viac ako 70 000 nákladných automobilov, 60 000 motorov a 1 500 autobusov. V roku 2014 to bolo 43 000 automobilov a počet zamestnancov klesol z 59 na 35 tisíc.

## Galéria

Súbor:Kamaz_55111.JPG|Sklápač KamAZ 55111
Súbor:Rallye_Lac_Rose_097.jpg|Kamaz pri Rallye Dakar 2004
Súbor:IMG_2077_pantsir-s1.jpg|vľavo|Protilietadlový komplex Pancier-1 na podvozku KamAZ
Súbor:KamAZ-63968_Typhoon_-_Engineering_technologies_2012_(8).jpg|Obrnený voz KamAZ-63968 Tajfún


## Iné projekty

## Zdroj
*

Kategória:Výrobcovia nákladných automobilov
Kategória:Ruské automobilky
Piešťanská ulica (Žilina)

**Piešťanská ulica** je ulica na sídlisku Vlčince v Žiline. 

Vznikla v druhej polovici sedemdesiatych rokov 20. storočia pri výstavbe panelového sídliska na mieste bývalého letiska. Má tvar písmena „L“ a je tvorená výlučne 6 a 8 poschodovými panelákmi. Pomenovaná je po západoslovenskom okresnom meste Piešťany.

## Priebeh
Ulicu tvoria dva kratšie úseky, vytvárajúce pravý uhol. Lemujú ju dva bloky panelových domov a v blízkosti sa nachádza Nay elektrodom a Materská škola Trnavská. Vo vnútrobloku medzi domami a MŠ sa nachádza zrenovované detské ihrisko. 

## Pozri aj
* Mestský okruh
* Zoznam ulíc a námestí v Žiline

## Zdroj
* Ulica na mape mesta

## Referencie

Kategória:Ulice v Žiline
Kategória:Pomenovania podľa Piešťan