open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Polydamas (syn Panthoa)

[náhľad|Polydamas sa pokúša zastaviť Hektora, ilustrácia - [John Flaxman]]
**Polydamas** (*Polydamas*) je v gréckej mytológii syn  Panthoa a jeho manželky Frontidy, priateľ Hektora počas trójskej vojny.
 
Polydamas bol v trójskej vojne priateľ a spolubojovník Hektora, syna trójskeho kráľa Priama. Podľa Homéra sa obaja narodili v ten istý deň, ale vzhľadom na to, že sa Homér bližšie nevzmieňuje o jeho pôvode, určite nebol členom kráľovskej rodiny.

Polydamas v trójskej vojne bojoval statočne, lebo jeho rukou padli až traja achájski bojovníci. Jeho oštep pretrhol niť života Prothoénora, takisto prebodol Mékistea a jeho obeťou sa stal aj  Ótos z Kyllény, ktorému následne zvlekol z tela zbroj. V boji tiež zranil oštepom Eurymacha a Kleóna.

Pred bojom väčšinou múdro navrhoval opatrnú bojovú stratégiu, ktorú Trójania aj občas prijali, ale častejšie ju odmietol Hektor, preferujúci priamy útok. V desiatom roku trójskej vojny, keď sa už pomaly blížil koniec slávnej Tróje, achájsky hrdina Achilleus sa zmieril s hlavným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónom, aby pomstil smrť svojho priateľa Patrokla, ktorého zabil Hektor a postavil sa do čela achájskeho vojska. Trójski bojovníci pred hnevom mocného Achillea utiekli za mestské hradby a iba Hektor stál nevzrušene nad Skajskou bránou. Zbytočná bola rada  Polydamanta, ktorý varoval Hektora, aby sa nepustil do boja s Achilleom a ostal radšej v bezpečí za hradbami. Hektor Achillea do boja vyzval a stálo ho to život.
 
Homér vo svojom epickom diele Iliada neuvádza informácie týkajúce sa osudu Polydamanta v závere trójskej vojny. Avšak neskorší antický autor Quintus zo Smyrny píše, že Polydamanta usmrtil achájsky hrdina Aias, syn Oilea, ktorý mu vbodol oštep do hrude.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Kategória:Trójska vojna
Eurymachos

**Eurymachos** (*Eurymachos*) môže byť:
*v gréckej mytológii: 
**syn Polyba, nápadník Pénelopy, pozri Eurymachos (syn Polyba)
**achájsky bojovník v trójskej vojne, pozri Eurymachos (trójska vojna)
**syn Anténora z Tróje, pozri Eurymachos (syn Anténora)
**syn boha Herma, otec Éeriboie, pozri Eurymachos (syn Herma)
**nápadník Hippodameie, dcéry kráľa Oinomaa, pozri Eurymachos (nápadník Hippodameie)
*syn Leotiada, vplyvný muž v Tébach v 5. stor. pred Kr., pozri Eurymachos (syn Leotiada)
*planétka, pozri 9818 Eurymachos
Idmón (rozlišovacia stránka)

**Idmón** (*Idmón*) môže byť v gréckej mytológii:
*syn boha Apolóna, jeden z Argonautov, pozri Idmón
*syn egyptského kráľa Aigypta, pozri Idmón (syn Aigypta)
Ulica františkánov

**Ulica františkánov** je ulica:
* v Bardejove, pozri Ulica františkánov (Bardejov)
* v Komárne, pozri Ulica františkánov (Komárno)

## Pozri aj
* Františkánska ulica

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Sérotonín

**Sérotonín** alebo **serotonín**, chemicky **5-hydroxytryptamín**, skrátene **5-HT** je derivát aminokyseliny tryptofánu. Primárne sa nachádza v tráviacej sústave, krvných doštičkách a centrálnej nervovej sústave zvierat, vrátane človeka. Pôsobí ako neurotransmiter, teda pomáha pri prenose nervových signálov a ako vazokonstriktor, teda je látkou, ktorá pôsobí zužovanie ciev. Ovplyvňuje proces spánku a termoregulácie. Často je zjednodušene považovaný za hormón, ktorý prispieva k pocitu pohody a šťastia. Nedostatok sérotonínu sa prejavuje sklesnutou náladou, depresiou a poruchami spánku.

## Metabolizmus
Serotonín vzniká z aminokyseliny tryptofánu. Ďalej sa potom premieňa na melatonín a mnohé metabolity rastlín, napríklad psilocybín, auxín, gramín alebo kyselinu lysergovú.****

## Sérotonínergický systém
Neuróny, obsahujúce sérotonín (5-hydroxytryptamín, 5-HT), majú svoje telá v rafeálnych jadrách (nc. raphe) v mozgovom kmeni. Sérotonín je tvorený hydroxyláciou esenciálnej aminokyseliny tryptofánu a po uvoľnení zo sérotonínergných neurónov sa väčšina uvoľneného sérotonínu opäť aktívne vychytáva a intaktivuje monoamínoxidázou. Kaudálna skupina jadier v mozgovom kmeni projikuje nervové vlákna do miechy a mozočka. Rostrálna skupina vysiela vlákna do regulačných oblastí neuroendokrinných funkcií (hypotalamus a hipokampus), správania (limbický systém, mozgová kôra) a súvisí so stresovou odpoveďou.

V súčasnosti poznáme minimálne sedem receptorov a niekoľko podtypov receptorov pre sérotonín. Okrem 5-HT3, ktorý je tvorený Na+/K+ iónovým kanálom, sú ostatné spriahnuté s G-proteínom. Sérotonínové dráhy vplývajú na spánok, cirkadiánny rytmus, náladu, termoreguláciu a príjem potravy. Väzba dietylamidu kyseliny lysergovej (LSD) a niektoré deriváty tryptamínu spôsobujú pri väzbe na 5-HT2 receptor halucinácie. Predpokladá sa, že sérotonín zohráva úlohu v patofyziológii depresie, úzkosti, migrény a schizofrénie. Pacienti s depresiou majú v mozgovomiechovom moku zníženú hladinu 5-hydroxyindoloctovej kyseliny, hlavného metabolitu sérotonínu. Látky, ovplyvňujúce spätné vychytávanie serotonínu sú účinné antidepresíva, hoci ich plný účinok sa zvyčajne prejaví o 4-6 týždňov a tieto antidepresíva vyvolávajú aj relatívne výrazný anxiolytický účinok. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Neurotransmitery
Kategória:Hormóny
Idmón (syn Aigypta)

**Idmón** (*Idmón*) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Gorgo.

Idmón bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta, ktorý sa rozhodol svojich synov oženiť s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, kráľa susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu kráľ Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Idmónovi potom za manželku vybrali Pylargu, dcéru Danaa a jeho manželky Pierie. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Jules Grévy

**Jules Grévy** (* 15. august 1807, Mont-sous-Vaudrey, Francúzsko – † 9. september 1891, Mont-sous-Vaudrey) bol francúzsky politik a 4. prezident Francúzska. Úrad zastával od 30. januára 1879 do 2. decembra 1887.

Zasadzoval sa za demokratizáciu, laicizmus a zmiernenie vnútropolitického napätia. Pred jeho zvolením za prezidenta patril k odporcom Ľudovíta III. a prusko-francúzskej vojny. 

Je po ňom pomenovaný druh zebry – zebra Grévyho.

## Literatúra
* Pierre Jeambrun: *Jules Grévy ou la République debout.* Librairie Jules Tallandier, Paris 1991, ISBN 2-235-02055-0.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Grévy na stránke francúzskych advokátov 

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie

**Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie** je basketbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na prvých Hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 1959 v thajskom Bangkoku, v mužskej i ženskej kategórii súčasne. Basketbalový turnaj sa odvtedy, s výnimkou hier v rokoch 2005 a 2009, koná pravidelne. Turnaju v mužskej kategórii dominuje družstvo , v ženskej kategórii je to . 

## Turnaj mužov
### Zoznam

* Turnaj sa neorganizoval, pretože domáce filipínske družstvá FIBA suspendovala z medzinárodných zápasov
* Turnaj sa neorganizoval, pretože Laos ako hosťujúca krajina redukoval počet športov v dôsledku nedostatku športovísk

### Medailová bilancia družstiev

## Turnaj žien
### Zoznam

* Turnaj sa neorganizoval, pretože domáce filipínske družstvá FIBA suspendovala z medzinárodných zápasov.
* Turnaj sa neorganizoval, pretože Laos ako hosťujúca krajina redukoval počet športov v dôsledku nedostatku športovísk.

### Medailová bilancia družstiev

## Pozri aj
* Majstrovstvá SEABA v basketbale
* Basketbal na Západoázijských hrách
* Basketbal na Východoázijských hrách
* Basketbal na Juhoázijských hrách

## Externé odkazy
* Webstránka Basketbalovej asociácie Juhovýchodnej Ázie 

## Zdroje
* Medailové výsledky Malajzie na Hrách Juhovýchodnej Ázie (archive.org) 
* Medailové výsledky Singapuru na Hrách Juhovýchodnej Ázie 
* Medailové výsledky Filipín na Hrách Juhovýchodnej Ázie (archive.org) 
* Mužský a ženský basketbalový turnaj Hier Juhovýchodnej Ázie na stránke todor66.com
Jean Casimir-Perier

**Jean Casimir-Perier** (* 8. november 1847, Paríž, Francúzsko – † 11. marec 1907, Paríž) bol francúzsky politik a 6. prezident Francúzska, pričom tento úrad zastával od 27. júna 1894 do 16. januára 1895.

Za prezidenta ho zvolili po atentáte na Sadi Carnota. Stalo sa tak podľa ústavy tri dni po atentáte, 27. júna 1894 na zasadnutí kongresu zloženého zo senátu a poslaneckej snemovne. Jeho víťazstvo bolo jasné hneď pri prvom hlasovaní, na zvolenie bolo treba 423 hlasov, Casimir-Perier ich dostal 451. Jeho jediným vážnejším súperom bol Dupuy. 

Rodina nového prezidenta patrila k takzvaným republikánskym dynastiám. Jeho otec a starý otec boli tiež politici.

## Literatúra
* Yvert Benoît (direction) : *Premiers ministres et présidents du Conseil. Histoire et dictionnaire raisonné des chefs du gouvernement en France (1815-2007)*, Paris, Perrin, 2007
* Jean-Paul Ollivier : *Président de la République, Les 22 chefs d'État français, 1848-2002*, Paris, Reader's Digest, 2002

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Predsedovia vlády Francúzska
Kategória:Osobnosti z Paríža
Félix Faure

**Félix Faure** (* 30. január 1841, Paríž, Francúzsko – † 16. február 1899, Paríž) bol francúzsky politik a 7. prezident Francúzska od 17. januára 1895 do 16. februára 1899. 

Zomrel počas svojho funkčného obdobia v náručí svojej milenky Marguerite Steinheil na mozgovú porážku, pravdepodobne po predávkovaní afrodiziakom.

Je po ňom pomenované lýceum v Beauvais.

## Referencie

## Literatúra
* F. Martin-Ginouvier, *Félix Faure devant l'Histoire*, Imprimerie Schneider et Bouillet, 1895
* Paul Bluysen, *Félix Faure intime*, Félix Juven éditeur 10 rue St Joseph à Paris, 1898
* Louis Brindeau, *Les Évènements de 1870-1871 au Havre*, Société du *Journal du Havre*, 1909
* Jean Legoy, *Le Peuple du Havre et son histoire*, EDIP, 1984
* Thierry Billard, *Félix Faure*, Éditions Julliard, 1995
* Félix Faure, *Journal à l'Éysée (1895-1899)*, Éditions des Équateurs, 2009

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Osobnosti z Paríža
Kategória:Držitelia Radu svätej Anny
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Émile Loubet

**Émile Loubet**  (* 30. december 1838, Marsanne, Francúzsko – † 20. december 1929, Montélimar, Francúzsko) bol francúzsky politik a 8. prezident Francúzska od 18. februára 1899 do 18. februára 1906. 

## Literatúra
* Thierry Cornillet: *Émile Loubet, ou la modération au pouvoir*, Éditions les Grilles d'Or, 2008 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Predsedovia vlády Francúzska
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Držitelia Radu svätej Anny
Kategória:Rytieri Radu čiernej orlice
Kategória:Nositelia Radu holandského leva
Kategória:Nositelia Radu svätého Alexandra Nevského
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Kategória:Rytieri Rádu slona
Armand Fallières

**Armand Fallières** (* 6. november 1841, Mézin, Francúzsko – † 22. jún 1931, Villeneuve-de-Mézin) bol francúzsky politik a 9. prezident Francúzska od 18. februára 1906 do 18. februára 1913.

## Literatúra
* Stéphane Baumont, *Fallières ou la République de la province*, Éché, 1988.
* Hubert Delpont et Janine Dréano-Sestacq, *Fallières, la République aux champs*, AVN, 1996, 258 pages.
* Frédéric Lavignette, *L'affaire Liabeuf. Histoires d'une vengeance*, Fage éditions, 2011.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Predsedovia vlády Francúzska
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu čestnej légie
Patrice de Mac Mahon

**Marie Edme Patrice Maurice, gróf de Mac Mahon**, vojvoda z Magenty (* 13. júl 1808, Sully, Francúzsko – † 8. október 1893, Montcresson, Francúzsko) bol francúzsky šľachtic, maršal a 3. prezident Francúzska, pričom tento úrad zastával od 24. mája 1873 do 30. januára 1879.

## Literatúra
* Gabriel de Broglie: *Mac Mahon*. Perrin, Paris 2000, ISBN 2-262-01143-5.
* Léon Laforge: *Histoire complète de Mac Mahon, Maréchal de France, Duc de Magenta (1808– 1893). D'après des documents originaux et des pièces officielles*. Lamulle et Poisson, Paris 1898.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Francúzski maršali
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Rytieri Radu čiernej orlice
Kategória:Nositelia Radu svätého Alexandra Nevského
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Na zdravie (seriál)

**Na zdravie** () je americký televízny sitkom, ktorý vysielala americká televízia NBC počas jedenástich sezón od roku 1982 do roku 1993. Seriál má 11 sérií a 270, resp. 275 epizód. 

Námet sitkomu vytvorili James Burrows a bratia Glen a Les Charles. Sitkom sa odohráva v bostonskom bare *Cheers*, kde sa schádza skupina miestnych, aby tu relaxovala, napila sa, resp. socializovala. Okrem nich v sitkome vystupujú zamestnanci baru a jeho majiteľ Sam Malone, bývalý basebalový hráč a vyliečený alkoholik. Známa je aj titulná pieseň sitkomu „Where Everybody Knows Your Name“, ktorú napísal a naspieval Gary Portnoy. Jej názov sa stal sloganom sitkomu. 

Sitkom získal 28 cien Emmy z vtedy rekordných 117 nominácií. Postava Frasiera Crana, ktorého preslávil vlastný spin-off sitkom (vysielaný v rokoch 19932004, odohrávajúci sa vo Frasierovom rodisku - Seattli), sa po prvý raz objavila v sitkome v tretej sérii (na jeseň 1984) a postupne sa stala pravidelnou postavou sitkomu. V sitkome *Frasier* sa objavili ako hostia takmer všetky hlavné postavy z Cheersu.

## Postavy
Pred dokončením a odvysielaním pilotnej epizódy (Give Me a Ring Sometime) v roku 1982, pozostávalo obsadenie zo štyroch zamestnancov Cheersu. Postavy Norma Petersona (pričastého návštevníka baru) ani Cliffa Clavina (poštára a znalca trivialít) ešte nejestvovali. Tieto postavy boli doplnené v revíziách pilotnej epizódy a stali sa jednými z hlavných postáv. 

Vo štvrtej sérii nahradí zosnulého Ernieho „Coacha“ Pantussa (herec Nicholas Colasanto zomrel po tretej sérii) postava Woodyho Boyda, svojského mladíka z Indiany. Frasier Crane sa od tretej série postupne prepracuje na jednu z hlavných postáv. Od šiestej série nahradila Rebecca Howová Diane Chambersovú, ktorej predstaviteľka (Shelley Long) sa rozhodla venovať viac času rodine a filmu. Lilith Sterninová (neskôr Lilith Sterninová-Cranová) sa objaví pôvodne ako postava v jednej epizóde štvrtej série (ako Frasierovo neúspešné rande), od piatej série sa v dôsledku manželstva s Frasierom stane pravidelne sa objavujúcou vedľajšou postavou. 

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Sitkomy USA
Kategória:Televízne seriály z roku 1982
Fučíkova ulica

**Fučíkova ulica** je ulica:
* v Bardejove, pozri Fučíkova ulica (Bardejov)
* v Brezne, pozri Fučíkova ulica (Brezno)
* v Detve, pozri Fučíkova ulica (Detva)
* v Dolnom Kubíne, pozri Fučíkova ulica (Dolný Kubín)
* v Giraltovciach, pozri Fučíkova ulica (Giraltovce)
* v Handlovej, pozri Fučíkova ulica (Handlová)
* v Hnúšti, pozri Fučíkova ulica (Hnúšťa)
* v Holíči, pozri Fučíkova ulica (Holíč)
* v Medzilaborciach, pozri Fučíkova ulica (Medzilaborce)
* v Nemšovej, pozri Fučíkova ulica (Nemšová)
* v Poltári, pozri Fučíkova ulica (Poltár)
* v Prešove, pozri Fučíkova ulica (Prešov)
* v Rajci, pozri Fučíkova ulica (Rajec)
* v Rimavskej Sobote, pozri Fučíkova ulica (Rimavská Sobota)
* v Senci, pozri Fučíkova ulica (Senec)
* v Sládkovičove, pozri Fučíkova ulica (Sládkovičovo)
* vo Veľkom Mederi, pozri Fučíkova ulica (Veľký Meder)
* v Želiezovciach, pozri Fučíkova ulica (Želiezovce)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Ulica Janka Matúšku

**Ulica Janka Matúšku** je ulica:
* v Bardejove, pozri Ulica Janka Matúšku (Bardejov)
* vo Vranove nad Topľou, pozri Ulica Janka Matúšku (Vranov nad Topľou)
* v Zlatých Moravciach, pozri Ulica Janka Matúšku (Zlaté Moravce)

## Pozri aj
* Matuškova ulica
* Matúškova ulica
* Ulica Alexandra Matušku

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Luboš Bělka

Doc. PhDr. **Luboš Bělka**, CSc. (* 31. marec 1958, Vimperk) je český buddhológ a religionista. Roku 1983 vyštudoval filozofiu a biológiu na Masarykovej univerzite v Brne. Pokračoval v štúdiu a v roku 1990 získal vedecký titul CSc. vďaka práci na tému vedeckého kreacionismu.

Najskôr pracoval ako biológ v ústave Akadémie vied Českej republiky, avšak po otvorení študijného odboru religionistika na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity prešiel na Ústav religionistiky. Jeho odborný záujem je smerovaný na budhizmus, najmä v Rusku, Burjatsku a Tibete.

Na Ústave religionistiky pracuje v pozícii docenta v roku 2016.

## Dielo
* *Buddhismus, jeho historie a šíření*, 1997
* *Buddha a jeho učení*, 1997
* *Tibetský buddhismus v Burjatsku*, 2001
* *Buddhistická eschatologie : šambhalský mýtus*, 2004

## Referencie

## Externé odkazy
*Tibinfo: Na slovíčko s .. Ľubošom Belkom

## Zdroj
* 

Kategória:Osobnosti z Vimperku
Kategória:Českí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Českí religionisti
Kategória:Buddhológovia
Kategória:Absolventi Masarykovej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne
Kategória:Pracovníci Akadémie vied Českej republiky
Výpočtová inteligencia

**Výpočtová inteligencia** (*Computational intelligence* - CI) je disciplína, ktorá sa vyvíja veľkou rýchlosťou, preto nemá presnú definíciu. V súčasnosti sa dá opísať ako disciplína, ktorá skúma pomocou umelej inteligencie riešenie takých úloh, ktoré v podstate vedia efektívne riešiť iba ľudia alebo zvieratá, úloh, ktoré predpokladajú určitú formu inteligencie. Práve preto je pre mnoho odborníkov, ktorí sa ňou zaoberajú, veľmi hodnotnou inšpiráciou živočíšny svet a biologické systémy. 

V súčasnej dobe nemá všeobecné základy a zahrňuje také metódy, ktoré sú potrebné k riešeniu ťažko algoritmizovateľných problémov, alebo problémov, na ktoré neexistuje vhodný algoritmus, existujúci algoritmus nie je efektívny alebo riešenie je výpočtovo veľmi obťažné. Z tohto pohľadu je výpočtová inteligencia súčasťou umelej inteligencie a sústreďuje sa na metódy, ktoré skúmajú kognitívne funkcie, percepciu a kontrolu.

Zahrnuje tieto hlavné technológie: 
* *[[Neurónová sieť|neurónové siete]]* (prístup vhodný na modelovanie, predikciu, rozpoznávanie, klasifikáciu objektov a javov, napodobňuje vnútornú štruktúru mozgu)
* *[[Fuzzy logika]]* (znalostný systém napodobňujúci ľudské uvažovanie a rozhodovanie pravidlového typu, ktoré sú formulovateľné ľudskou rečou) 
* *[[Genetický algoritmus]]*, *[[evolučný algoritmus|evolučné algoritmy]]* a genetické výpočtové metódy a algoritmy (optimalizačný prístup napodobňujúci evolúciu v živej prírode, vhodný na riešenie mnohých typov úloh)
* *iné matematické a štatistické metódy*.

## História
Inteligencia je súbor rozumových schopností, schopnosť riešiť problémy za okolností sprevádzaných neurčitosťou. S pojmom inteligencie sa stretávame takmer každodenne, najčastejšie v kontexte ľudskej inteligencie, často aj v súvislosti s inými živými tvormi; v odbornej či sci-fi literatúre čím ďalej tým častejšie v kontexte vznikajúcich umelých systémov, ktoré sa považujú za inteligentné. Fuzzy logika bola predstavená v roku 1965 ako dobre použiteľný nástroj v oblastiach kybernetiky, teórie riadenia a umelej inteligencie. Zaoberá sa veľmi efektívne neurčitosťou, ktorá je bežná v ľudskom uvažovaní. Má prísne a formálne matematické základy. Neurónové siete napodobňujú ľudský mozog a predstavujú výpočtový mechanizmus založený na zjednodušenom matematickom modele  perceptrónov (neurónov) a signáloch, ktoré spracovávajú. Evolučné algoritmy boli predstavené v 70-tych rokoch, upútali však väčšiu pozornosť v 90-tych rokoch, napodobňujú vývoj populácie pomocou reprodukcie generácií. Sú špeciálnym prípadom prehľadávacích algoritmov.

## Zdroje
* http://cogprints.org/5358/1/06-CIdef.pdf
* http://www.kasr.elf.stuba.sk/predmety/avi/avi11_p1.pdf 
* http://ii.fmph.uniba.sk/~takac/publications/vznikJSMTIF.pdf
* http://www2.fiit.stuba.sk/~kvasnicka/Free%20books/Umela_inteligencia_a_kognitivna_vedaI_III.pdf

Kategória:Umelá inteligencia
Nakladatelství Paseka

**Nakladatelství Paseka s.r.o.** je české nakladateľstvo a kníhkupectvo, ktoré založil Ladislav Horáček 9. decembra 1989 a nazval ho podľa jednej z autobiografických postáv *[[Krvavý román|Krvavého románu]]* Josefa Váchala. 

## Zameranie
Paseka sa sústreďuje najmä na historiografickú literatúru, pričom vrcholom snaženia v tejto oblasti je projekt dvadsaťdielneho súboru *Velké dějiny zemí Koruny české*, na ktorom nakladateľstvo spolupracuje s poprednými českými historikmi. Za piaty diel získal v roku 2000 Petr Čornej Cenu Josefa Hlávky za prácu v oblasti vedeckej a odbornej literatúry. Paseka vydáva aj kvalitnú českú beletriu aj prekladovú literatúru.

## Ocenenia
Knihy vydavateľstva získavajú množstvo ocenení, napríklad trinásť cien Magnesia Litera:
 
* 2001 – *[[Jiří Gruša]]: Grušas Wacht am Rhein aneb Putovní ghetto* 
* 2001 – *[[Vít Vlnas]]: Princ Evžen Savojský* 
* 2001 – *Básníci soumraku. Italská poezie pozdní secese* (Litera za preklad pre Jiřího Pelána)
* 2004 – *Jonáš Tokarský: Alchymické dítě a jiné povídky* 
* 2006 – *Hugo Claus: Fámy* (Litera za preklad pre Olgu Krijtovou)
* 2008 – *Lubomír Martínek: Olej do ohně* 
* 2008 – *[[Vratislav Vaníček]]: Soběslav I.* 
* 2009 – *Pavel Šrut, Galina Miklínová: Lichožrouti*
* 2010 – *Iva Procházková: Nazí*
* 2011 – *Pavel Šrut, Galina Miklínová: Lichožrouti* 
* 2012 – *Irene Némirovská: Francouzská suita* (Litera za preklad pro Helenu Beguivinovou)
* 2013 - *Jaroslav Žváček: Lístek na cestu z pekla*
* 2013 - *[[Jiří Křesťan]]: Zdeněk Nejedlý*

## Portmoneum
thumb|Portmoneum
Paseka sa zaslúžila o záchranu nástenných malieb Josefa Váchala v Portmanovom dome v Litomyšli. V júne 1993 bolo v dome otvorené Museum Josefa Váchala. Záchranné práce v Portmoneu inšpirovali vznik Školy reštaurovania a konzervačných techník, ktorá sa stala súčasťou Univerzity Pardubice.

## Referencie


## Literatúra
* Paseka. In: 

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky nakladateľstva

## Zdroj
* 

Kategória:Vydavateľstvá v Česku
Kategória:Kníhkupectvá
Cheers

**Cheers** (angl., dosl. „na zdravie“; v britskej, austrálskej a novozélandskej angličtine aj „ďakujem“ a neformálny pozdrav na rozlúčku) môže byť:

* originálny názov amerického seriálu, pozri Na zdravie (seriál)
* španielsky remake amerického seriálu, pozri Cheers (španielsky seriál)
* album Obie Trice, pozri Cheers (Obie Trice)
* album Burla Ivesa, pozri Cheers (Burl Ives)
* singel Rihanny, pozri Cheers (Drink to That)
* priezvisko
** Gordon Cheers, austrálsky autor a publicista

**CHEERS** môže byť:
* Children's Environmental Exposure Research Study
* Consolidated Health Economic Evaluation Reporting Standards

## Pozri aj
* The Cheers
Raymond Poincaré

**Raymond Poincaré** (* 20. august 1860, Bar-le-Duc, Francúzsko – † 15. október 1934, Paríž) bol francúzsky konzervatívny politik, akademik, päťnásobný premiér a 10. prezident Francúzska od 18. februára 1913 do 18. februára 1920.

Jeho bratancom bol matematik, astronóm, filozof a akademik Henri Poincaré.

## Literatúra
* Henry Girard, *Raymond Poincaré, chez lui, au Parlement, à l'Élysée*, A. Méricant, 1913
* René Dumesnil, *Poincaré*, Flammarion, vers 1930
* Gaston Gros, *M. Poincaré mémorialiste (sa psychologie)*, Ed. Baudinière, 1930
* Georges Samné, *Raymond Poincaré, Politique et personnel de la IIIe République*, Les œuvres représentatives, 1933
* Fernand Payen, *Raymond Poincaré, chez lui, au Parlement, au Palais*, Grasset, 1936
* Jacques Chastenet, *Raymond Poincaré*, Julliard, 1948
* Pierre Miquel, *Raymond Poincaré*, Paris, Fayard, 1961.(Prix Broquette-Gonin de l'Académie française)
* Pierre Miquel, *Les Souvenirs de Raymond Poincaré*, publication critique du XIe tome avec Jacques Bariéty, Plon, 1973
* Daniel Amson, *Raymond Poincaré, l'acharné de la politique*, Tallandier, 1997
* John Keiger, *Raymond Poincaré*, Cambridge, Cambridge University Press, 1997
* S. Jeannesson, *Poincaré, la France et la Ruhr (1922-1924), histoire d'une occupation*, Presses universitaires de Strasbourg, 1998
* François Roth, *Raymond Poincaré*, Paris, Fayard, 2000
* Alain Ostenga et Christian Gérini, "Raymond Poincaré. Ce que demande la cité", Pierrefeu du Var, Éditions Nouvelles Mémoires, diffusion : HDiffusion, 6 rue de la Sorbonne, 75005 Paris, 2010.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Sa fiche sur le site du ministère des Finances
* Životopis na stránke Francúzskej akadémie 

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Predsedovia vlády Francúzska
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Francúzske osobnosti prvej svetovej vojny
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Kategória:Rytieri Rádu slona
Kategória:Nositelia Radu bielej orlice
Svetový turnaj vo futsale žien

**Svetový turnaj vo futsale žien** je medzinárodné podujatie vo futsale (FIFA) žien, ktoré však neorganizuje Medzinárodná futbalová federácia (FIFA). Jeho história siaha do roku 2010, kedy sa v Španielsku konal prvý svetový turnaj. Odvtedy sa koná každoročne. Jednoznačne na ňom dominuje družstvo , ktoré vyhralo všetky turnaje. 

## Zoznam

## Medailová bilancia družstiev

## Pozri aj
* Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale
* Majstrovstvá sveta AMF vo futsale žien

## Zdroje
* Svetový turnaj žien na portáli na futsalplanet.com  
* Svetový turnaj 2015 na futsalplanet.com   

Kategória:Futsalové súťaže
Paul Deschanel

**Paul Deschanel** (* 13. február 1855, Schaerbeek, Belgicko – † 28. apríl 1922, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky politik, akademik a 11. prezident Francúzska od 18. februára 1920 do 21. septembra 1920.

Krátko po zvolení do úradu prepukla u neho závažná duševná porucha kvôli ktorej bol nútený ešte v tom roku rezignovať.

## Literatúra
** *La France victorieuse, Paroles de guerre*, Eugène Fasquelle, Paris, 1919
** *Gambetta*, Librairie Hachette, Paris, 1919, coll. Figures du passé (portrait de Gambetta en frontispice
** *Orateurs et hommes d'état - Frédéric II - M. de Bismarck - Fox et Pitt - Lord Grey - Talleyrand - Berryer - Gladstone*, Calmann Lévy, Paris, 1889
** *Paroles françaises*, Bloud et Gay, 1917	
** *L'Organisation de la Démocratie*, Charpentier, 1910
** *Quatre ans de présidence, 1898-1902*, Calmann levy, Paris, 1902 	
** *Figures de femmes*, Paperbackshop-US
** *Les Commandements de la patrie*, Charpentier
** Jean Mélia, *Deschanel*, Paris, éditions Plon-Nourrit, 1924
** Thierry Billard, *Paul Deschanel*, Pierre Belfond, Paris, 1991
** Nicolas Honecker, *Les Voyages des chefs d'État français en Lorraine*, éditions Lacour, 2006

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Životopis na stránke Francúzskej akadémie
* Sa fiche sur le site du Sénat 
* Sa biographie sur le site de l'Assemblée nationale
* Sa biographie sur le site de la présidence de la République

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie
Kategória:Členovia Académie des sciences morales et politiques
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu čestnej légie
Kategória:Pochovaní na cintoríne Montparnasse
Kategória:Osobnosti zo Schaerbeek
Ókypeté (dcéra Danaa)

**Ókypeté** alebo **Ókypeta** (*Ókypeté*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
 
Ókypeté bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Ókypete potom za manžela vybrali Lampa, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
 
## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Navždy

***Navždy*** je tretí štúdiový album hip-hopovej skupiny Kontrafakt. Album bol vydaný dňa 16. decembra 2013. Ako prvý bol z albumu predstavený singel „Stokujeme Vonku“ v júli 2013. 

## O albume
Prvé detailné informácie o albume začali prenikať na verejnosť v priebehu decembra 2012. Na albume sa objavili viaceré zvučné mená, či už DJ Premier, ktorý sa už predtým objavil na Rytmusovom albume *[[Kral]]*, alebo DJ Wich, ktorý produkoval skladbu „Odviati Vetrom“.

Na hudobnej produkcii albumu sa podieľali aj Maiky Beatz, Robert Burian, Dalyb, Aceman a Ján Lednický.

Ku skladbám „Stokujeme Vonku“ a „Odviati Vetrom“ bol v priebehu roka 2013 nakrútený aj videoklip. „Stokujeme Vonku“ dosiahlo na portáli YouTube v čase vydania albumu takmer 5 miliónov videní a skladba „Odviati Vetrom“, ktorá bola vypustená v novembri 2013, približne 1,5 milióna zhliadnutí. Začiatkom roka 2014 bol vydaný videoklip k skladbe „JBMNT“, ktorému sa za 2 týždne podarilo dosiahnuť takmer milión videní.

Na albume sa objavili aj hostia, menovite Separ a Ektor, Alex, či Laris Diam.

Album obsahuje aj dva avizované skryté tracky, ktoré sa nachádzajú v skladbách „V Mojom Svete“ („Chladný ako ľad“) a „Stokujeme Vonku“ („Keď jazdíme my“).

## Zoznam skladieb

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 2013
Kategória:Albumy skupiny Kontrafakt
René Coty

**René Coty** (* 20. marec 1882, Le Havre, Francúzsko – † 22. november 1962, Le Havre) bol francúzsky politik a 17. prezident Francúzska od 16. januára 1954 do 8. januára 1959.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Biographie de René Coty sur le site de la présidence de la République
* René Coty sur le site du Sénat français 
* Les archives du Sénat

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Členovia Académie des sciences morales et politiques
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Talianskej republiky
Kategória:Rytieri veľkokríža Rádu Kristovho
Leonberger

**Leonberger** je plemeno psa uznané v FCI v skupine 2.2 pod číslom 145. Je to rodinný pes s vyrovnanou povahou, ktorý má mimoriadne priateľský vzťah k deťom, nie je agresívny a ani plachý.

## Povaha
V dnešnej dobe je leonberger vnímaný ako rodinný pes. Vyznačuje sa priateľským vzťahom k deťom a k iným zvieratám. Nemá agresívne správanie, je hravý a priateľský ku všetkým členom svojej rodiny. Je taktiež vynikajúci strážca a ochranca. V rôznych situáciách vďaka inteligencii a intuícii vie zareagovať až prekvapivo správne. Je oddaný a chráni členov svojej rodiny, hlavne deti. Je pre neho dôležité mať pocit, že je súčasťou rodiny, potrebuje veľa lásky a zábavy.

### Uprednostňované vlastnosti
Sebavedomie a miernosť, spolu so stredným temperamentom a chuťou do hry sú najcennejšie vlastnosti. Ďalej učenlivosť, pozornosť a nedominantnosť.

### Výcvik
Vďaka svojej prirodzenej inteligencii sa veľmi ľahko cvičí a učí nové veci. Ďalšou vlastnosťou, ktorá uľahčuje výcvik a následne poslušnosť, je nevšímavosť k okolitému hluku. Vďaka schopnosti samostatne vyhodnocovať rôzne situácie a fyzickej zdatnosti je vo viacerých krajinách využívaný aj ako lavínový a záchranársky pes.

## História
V prvej polovici devätnásteho storočia Henrich Essig, mestský radca z Leonbergu pri Stuttgarte, skrížil čiernobielu sučku novofundlandského psa s tzv. psom Barry z kláštornej nocľahárne Veľkého Sv. Bernarda - bernardínom. Časom, ďalším krížením počas štyroch generácií, bol pridaný pyrenejský horský pes, ktorý dotvoril toto spojenie a z ktorého vznikli veľmi veľké psy s prevažne dlhou, bielou srsťou. Essig chcel vyšľachtiť psa podobného levovi, nakoľko lev je symbolom mesta Leonberg.

Prvý leonberger sa narodil v roku 1846. Leonbergre boli predávané do celého sveta ako symbol mesta Leonberg. Časom sa jeho strážne a ťažné vlastnosti stali známymi a začal byť využívaný na sedliackych usadlostiach.

Ťažké časy tomuto plemenu nastali počas prvej a druhej svetovej vojny, následne v povojnových časoch, keď počty leonbergerov klesli; našťastie plemeno nezaniklo.

## Iné projekty

## Zdroje
* Milan Pleško - chovateľ
* Štandard plemena podľa FCI 

## Externé odkazy
* Worldwide Independant Leonberger DataBase 
* Deutscher Club für Leonberger Hunde 

Kategória:Plemená psov z Nemecka
Gaston Doumergue

**Gaston Doumergue** (* 1. august 1863, Aigues-Vives, Francúzsko – † 18. jún 1937, Aigues-Vives) bol francúzsky politik a 13. prezident Francúzska od 13. júna 1924 do 13. júna 1931.

## Literatúra
* Benoît Yvert (dir.), Premiers ministres et présidents du Conseil : Histoire et dictionnaire raisonné des chefs du gouvernement en France (1815-2007), Paris, Perrin, 2007, 916 p. (ISBN 978-2-262-02687-5)
* Jean Jolly (dir.), Dictionnaire des parlementaires français de 1889 à 1940, Paris, Presses universitaires de France, 1960, 3236 p. (ISBN 2-1100-1998-0), p. 1476–1481 Ouvrage utilisé pour la rédaction de l’article
* Pascal Arnoux, Histoire des rois de France et chefs d'État, Paris, Éditions du Rocher, 2001 (ISBN 2-268-03925-0), p. 358–359
* Arnaud Folch et Guillaume Perrault, Les présidents de la République pour les nuls, Paris, Éditions First, coll. « Pour les nuls », 2011, e-book (ISBN 978-2-7540-3463-0) Ouvrage utilisé pour la rédaction de l’article
* Philippe Valode, Les Présidents de la République, Paris, Éditions First, 2007, e-book (ISBN 978-2-7540-2641-3) Ouvrage utilisé pour la rédaction de l’article
* Serge Berstein, Chef de l'État : L'Histoire vivante des 22 présidents à l'épreuve du pouvoir, Paris, Armand Colin, 2002, e-book (ISBN 978-2-200-35620-0) Ouvrage utilisé pour la rédaction de l’article
* Pierre Miquel, La Troisième République, Paris, Arthème Fayard, 1989, e-book (ISBN 978-2-213-63909-3)
* Jean Rives, Gaston Doumergue : Du modèle républicain au Sauveur suprême, Toulouse, Presses de l'Institut d'études politiques, 1992, 462 p. (ISBN 2-903847-46-6) Ouvrage utilisé pour la rédaction de l’article
* Vincent Duclert, La République imaginée : 1870–1914, Belin, coll. « Histoire de France sous la direction de Joël Cornette », 2010, 864 p. (ISBN 978-2-7011-3388-1)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Association des amis de Gaston Doumergue
* AiguesVives.fr: ''Gaston Doumergue : Biographie d'un Président né à Aigues-Vives (Gard)''
* CODA 2013: Comité d'Organisation du 150 Anniversaire de la naissance de Gaston Doumergue (site officiel).

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Predsedovia vlády Francúzska
Kategória:Nositelia Rádu zlatého rúna
Kategória:Nositelia španielskeho Rádu zlatého rúna
Kategória:Nositelia Radu troch hviezd
Kategória:Nositelia Radu bielej orlice
Paul Doumer

**Paul Doumer** (* 22. marec 1857, Aurillac, Francúzsko – † 7. máj 1932, Paríž) bol francúzsky politik a 14. prezident Francúzska od 13. júna 1931 do 7. mája 1932.

Bol členom *Republikánskej, radikálnej a radikálne socialistickej strany* (liberálna ľavicová republikánska strana založená v roku 1901), avšak postupne prešiel k pravicovej politike. V roku 1932 deň pred parlamentnými voľbami zomrel pri atentáte.

## Literatúra
* Madeleine Rebérioux, *La République radicale ? 1989-1914*, Nouvelle Histoire de la France Contemporaine 11, Points Seuil 
* Jacques Chauvin, *Paul Doumer, le président assassiné*, Paris, Les éditions du Panthéon, 1994
* Amaury Lorin, *Paul Doumer, gouverneur général de l'Indochine (1897-1902)*, L'Harmattan, Paris, 2004 
* Amaury Lorin, *"Une ascension en République, Paul Doumer (1857-1932) d'Aurillac à l'Élysée"* préface de JP Bel, avant-propos de S. Berstein, 1er prix de thèse du Sénat, Dalloz, 2013
* Charles Fourniau *et al*, *Le Contact colonial franco-vietnamien : le premier demi-siècle, 1858-1911*, Publications de l'Université de Provence, 1999 
* Charles Fourniau, *Vietnam. Domination coloniale et résistance nationale (1858-1914)*, Les Indes savantes, Paris, 2002
* Pierre Brocheux et Daniel Hémery, *Indochine. La colonisation ambiguë (1858-1954)*. Paris : La Découverte, 2001, rééd. augmentée, 1995 ; 449 p. Édition ugmentée en anglais sous le titre *Indochina. An Ambiguous colonization 1858-1954,* Berkeley – Los Angeles – London: University of California Press, 2010
* Jean-François Klein, *Un Lyonnais en Extrême-Orient. Ulysse Pila Vice-roi de l’Indo-Chine (1837-1909)*, Lyon, Ed. Lugd, 1994,  160 p.&nbsp;Voir aussi, du même auteur, « Ulysse Pila. Des routes de la soie aux coulisses du pouvoir (1837-1909) » dans Marcel Courdurie et Guy Durand (dir.), *Entrepreneurs d’empires*, CCIMP, coll. « Histoire du Commerce et de l’Industrie de Marseille », t. XIII, Marseille, 1998 
* Jean-François Klein, « Lyon, l’exception coloniale : Auguste Isaac défenseur de l’industrialisation indochinoise » dans Hervé Joly (dir.) *Patronat, bourgeoisie, catholicisme et libéralisme. Autour du journal d'Auguste Isaac*, LARHRA, Cahiers Pierre Léon 5), Lyon, 2004  
* Pierre Singaravélou, *L’École Française d’Extrême-Orient ou l’institution des marges (1898-1956). Essai d’histoire sociale et politique de la science coloniale*, L’Harmattan, Paris, 2001

## Iné projekty

## Externé odkazy
* ministère des Finances
* Assemblée nationale

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Tomáš Baldýnský

**Tomáš Baldýnský** aka ***Baldachýn*** (* 4. august 1972) je český filmový publicista, novinár, herec, producent a scenárista. Bol filmovým recenzentom časopisu *[[Reflex (časopis)|Reflex]]*, občasným prispievateľom magazínu Novinky.cz a fejtonista Lidových novín. Tiež je jedným z troch autorov komiksu Zelený Raoul, ktorý vychádza v Reflexe a jeden zo zakladateľov humoristického servera Kompost.cz. Od decembra 2006 do marca 2008 bol predsedom Rady Fondu ČR pre podporu a rozvoj českej kinematografie. V rokoch 2006-2010 bol šéfom scenáristického tímu seriálu *[[Comeback (seriál)|Comeback]]* na TV Nova. Od 1. júla 2012 pôsobí ako kreatívny producent Filmového centra Českej televízie. 

So spisovateľkou Petrou Soukupovou má dcéru Marlu (* 2013).

## Bibliografia
* Zelený Raoul : nekonečný příběh České republiky očima ufona : původní comix / [text Dan Hrubý, Milan Tesař, Tomáš Baldýnský]. – Praha : Baset, 2005. – [527] s. : vše barev. il. ; 31 cm

## Referencie

## Zdroj
* 

Kategória:Českí novinári
Kategória:Českí filmoví kritici
Kategória:Fejtonisti
Alain Poher

**Alain Poher** (* 17. apríl 1909, Ablon-sur-Seine, Francúzsko – † 9. december 1996, Paríž) bol francúzsky politik, dvakrát dočasný prezident Francúzska a predseda Senátu v rokoch 1968 až 1992. V rokoch 1966 až 1969 bol predsedom Európskeho parlamentu.

## Životopis
Podľa francúzskej ústavy z roku 1958 predseda senátu preberá prezidentské právomoci i povinnosti v prípade prezidentovej 
rezignácie alebo smrti a stáva sa dočasnou hlavou štátu do usporiadanie volieb a uvedenia nového prezidenta do úradu.

Poher sa prvý raz stal dočasným prezidentom 29. apríla 1969, po rezignácii Charlesa de Gaulla. V nasledujúcich prezidentských voľbách kandidoval. Čiastočne z dôvodu absencie dlhodobej straníckej príslušnosti ho v druhom kole porazil Georges Pompidou a on sa znovu ujal výlučne senátneho predsedníctva po Pompidouovej prísahe 20. júna 1969. Pompidou však zomrel vo funkcii 2. apríla 1974, necelých šesť rokov po voľbách (do roku 2000 prezidentský mandát sedem rokov) a Poher sa opäť stal dočasným prezidentom až do prísahy víťaza nasledujúcich volieb, Valéry Giscarda d’Estainga 27. mája 1974.

## Literatúra
* David Ouvrard, *Alain Poher : l’autre force tranquille*, L’Harmattan, 2011

## Externé odkazy
* Portrét v ''La galerie des Présidents''
* Biografia

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Francúzska
Kategória:Predsedovia Európskeho parlamentu
Kategória:Rytieri veľkokríža Radu za zásluhy Talianskej republiky
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu za zásluhy Poľskej republiky
Červený kostol

**Červený kostol** alebo **červený chrám** môže byť:

v Česku:
* kostol v Adamove, pozri Kostol svätej Barbory (Adamov)
* kostol v Brne, pozri Českobratský evanjelický chrám Jána Amosa Komenského
* kostol v Olomouci, pozri Červený kostol (Olomouc)
* kostol v Ostrave, pozri Evanjelický Kristov kostol (Ostrava)
* kostol v Ústí nad Labem, pozri Kostol apoštola Pavla
* kostol Zboru Bratskej jednoty baptistov v Litoměřiciach, pozri Červený kostol (Litoměřice)
* kostol v Tepliciach, pozri Červený kostol (Teplice)
* kostol vo Svitavách, pozri Kostol svätého Jozefa (Svitavy, predmestie)
* kostol vo Varnsdorfe, pozri Červený kostol (Varnsdorf)

v Bulharsku:
* chrám v meste Peruštica, pozri Červený chrám (Peruštica)

## Pozri aj
* Červený Kostelec - mesto vo východných Čechách nazvané podľa miestneho červeného kostola

Kategória:Rozlišovacie stránky – Kostol
Carcassonne (obvod)

**Carcassonne** je obvod v departemente Aude a regióne Occitánia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 18 kantónov a 207 obcí.
 
## Kantóny
* Alzonne
* Belpech
* Capendu
* Carcassonne-Centre
* Carcassonne-Est
* Carcassonne-Nord
* Carcassonne-Sud
* Castelnaudary-Nord
* Castelnaudary-Sud
* Conques-sur-Orbiel
* Fanjeaux
* Lagrasse
* Mas-Cabardès
* Montréal
* Mouthoumet
* Peyriac-Minervois
* Saissac
* Salles-sur-l'Hers

## Zdroj

Kategória:Obvody v regióne Occitánia
Ulica Laca Novomeského

**Ulica Laca Novomeského** je ulica:
* v Bardejove, pozri Ulica Laca Novomeského (Bardejov)
* v Kolárove, pozri Ulica Laca Novomeského (Kolárovo)
* v Malackách, pozri Ulica Laca Novomeského (Malacky)
* v Rožňave, pozri Ulica Laca Novomeského (Rožňava)

## Pozri aj
* Novomeského ulica
* Ulica Ladislava Novomeského
* Ulica L. Novomeského

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Makovická ulica

**Makovická ulica** je ulica:
* v Bardejove, pozri Makovická ulica (Bardejov)
* v Svidníku, pozri Makovická ulica (Svidník)
* vo Vranove nad Topľou, pozri Makovická ulica (Vranov nad Topľou)

## Pozri aj
* Makovického ulica

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Astyoché (dcéra Aktora)

**Astyoché** alebo **Astyocha** (*Astyoché*) je v gréckej mytológii dcéra Aktora z minyjského Orchomena.
 
Homér v druhom speve epického diela Iliada uvádza, že Astyochu, cnostnú pannu, pripravil o panenstvo boh vojny Ares, keď vošiel jednej noci potajomky do jej spálne. Astyoché mu potom porodila dvoch synov Askalafa a Ialmena. Pod velením jej synov vypravili Minyjci proti Tróji tridsať vyhĺbených korábov. 

Podľa antického autora Hygina, bratia Askalafos a Ialmenos pochádzali z Argu a ich rodičia boli Lykos a jeho manželka Pernis.
 
## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Podprefektúra (všeobecne)

[thumb|Podprefektúra vo francúzskom meste [Antony (Hauts-de-Seine)|Antony]]
**Podprefektúra** je v niektorých štátoch územná správna jednotka, alebo úrad v rámci vyššieho celku (prefektúra, provincia, alebo obce). Názov môže byť prenesene použitý i na mesto, alebo samotnú budovu v ktorej daný správny orgán sídli.

## Francúzsko
Vo Francúzsku znamená podprefektúra (fr. *sous-préfecture*) podriadený správny orgán v rámci departementu a regiónu a jeho územný rozsah zodpovedá obvodu (arrondissementu). V jeho čele stojí podprefekt (fr. *sous-préfet*). Chef-lieu departementu nemá podprefektúru, tu územie spravuje priamo prefekt.

## Brazília
V Brazílii je podprefektúra (portugalsky *subprefeitura*) podriadená správna jednotka vo väčších mestách, napr. São Paulo, alebo Rio de Janeiro. Podprefekt (*subprefeito*) je spravidla menovaný prefektom, t.&nbsp;j. starostom.

## Japonsko
V Japonsku je podprefektúra (japonsky 支庁, *šičó*, t.&nbsp;j. pobočný úrad) podriadená správna jednotka prefektúry.

## Zdroj

Kategória:Verejná správa
Adité

**Adité** alebo **Adita** (*Adité*) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
 
Adité bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.

Adite potom za manžela vybrali Menalka, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
 
## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Ulica Ľudovíta Štúra

**Ulica Ľudovíta Štúra** je ulica:
* v Banskej Štiavnici, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Banská Štiavnica)
* v Bardejove, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Bardejov)
* v Dolnom Kubíne, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Dolný Kubín)
* v Dudinciach, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Dudince)
* v Handlovej, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Handlová)
* v Kremnici, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Kremnica)
* v Kysuckom Novom Meste, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Kysucké Nové Mesto)
* v Lučenci, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Lučenec)
* v Michalovciach, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Michalovce)
* v Námestove, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Námestovo)
* v Novej Dubnici, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Nová Dubnica)
* v Rajeckých Tepliciach, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Rajecké Teplice)
* v Sliači, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Sliač)
* v Strážskom, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Strážske)
* v Stropkove, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Stropkov)
* v Svidníku, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Svidník)
* v Trenčianskych Tepliciach, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Trenčianske Teplice)
* vo Veľkých Kapušanoch, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Veľké Kapušany)
* vo Veľkom Mederi, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Veľký Meder)
* v Zvolene, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Zvolen)
* v Žarnovici, pozri Ulica Ľudovíta Štúra (Žarnovica)

## Pozri aj
* Námestie Ľ. Štúra
* Námestie Ľudovíta Štúra
* Štúrova ulica
* Štúrovo námestie

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Kategória:Pomenovania podľa Ľudovíta Štúra
Ulica Ladislava Novomeského

**Ulica Ladislava Novomeského** je ulica:
* v Lučenci, pozri Ulica Ladislava Novomeského (Lučenec)
* v Spišskej Belej, pozri Ulica Ladislava Novomeského (Spišská Belá)

## Pozri aj
* Novomeského ulica
* Ulica Laca Novomeského
* Ulica L. Novomeského

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Pernis

**Pernis** môže byť:
*mesto v Holandsku, pozri Pernis (Holandsko) 
*rod dravých vtákov z čeľade jastrabovitých, pozri Pernis (rod)
*v gréckej mytológii matka Askalafa a Ialmena, pozri Pernis (mytológia)
Pálenica (ulica)

**Pálenica** je ulica:
* v Bardejove, pozri Pálenica (ulica v Bardejove)
* v Liptovskom Hrádku, pozri Pálenica (ulica v Liptovskom Hrádku)
* v Liptovskom Mikuláši, pozri Pálenica (ulica v Liptovskom Mikuláši)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Pánska ulica

**Pánska ulica** je ulica:
* v Banskej Bystrici, pozri Pánska ulica (Banská Bystrica)
* v Bardejove, pozri Pánska ulica (Bardejov)

## Pozri aj
* Panská ulica

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Jiří Hájíček

**Jiří Hájíček** (* 11. september 1967, České Budějovice) je český spisovateľ. 

## Životopis
Začínal s poéziou, okrem iného v reláciách Mirka Kovaříka koncom osemdesiatych rokov, knižne publikuje od roku 1998 ako prozaik. Vo svojich poviedkach a románoch reflektuje predovšetkým prostredie juhočeského vidieka. V roku 2006 získal cenu Magnesia Litera za prózu so svojím románom *Selský baroko*. Jaroslav Rudiš vybral Hájíčkov román *Rybí krev* do Finnegan's List pre rok 2013, zoznamu diel, ktoré by mali byť viac prekladané do európskych jazykov Spoločnosti európskych autorov. *Rybí krev* bola následne vyhlásená knihou roka v súťaži Magnesia Litera 2013.

## Dielo
**Snídaně na refýži*, 1998 
**Zloději zelených koní*, 2001 – román
**Dobrodruzi hlavního proudu*, 2002 – román
**Dřevěný nůž*, 2004 
**Selský baroko*, 2005 
**Fotbalové deníky*, 2007 – novela
**Rybí krev*, 2012 – román
**Vzpomínky na jednu vesnickou tancovačku*, 2014

## Referencie

## Externé odkazy
* S Jiřím Hájíčkem o inspiraci venkovem 

## Zdroj
* 

Kategória:Českí spisovatelia
Tauros

**Tauros** (*Tauros*) môže byť:
*v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nélea, pozri Tauros (syn Nélea)
*v starovekom Grécku prívlastok mena boha Dionýza, pozri Tauros (Dionýzos)
*historicky nazývané pohorie v Turecku a v Sýrii, pozri Taurus (pohorie)
*postava z hier, seriálu, zberateľských kariet a iných médií, pozri Tauros (pokémon)