Fašizmus

[náhľad|Symbol fašistickej strany [Benito Mussolini|Benita Mussoliniho *Partito Nazionale Fascista*: zväzok prútov a sekera.]]
**Fašizmus** je pôvodne (a u niektorých autorov dodnes) označenie len diktátorskej formy vlády a príslušnej ideológie v Taliansku v rokoch 1922-1943 pod vedením B. Mussoliniho. Neskôr bol u mnohých autorov význam pojmu fašizmus rozšírený aj na iné podobné (vždy autoritárske, či totalitné) formy vlády a patričné ideológie - konkrétne niektorí autori do pojmu fašizmus zahŕňajú aj nacizmus v Nemecku (pod vedením A. Hitlera) a ďalší aj podobné pravicové formy vlády a ideológie inde vo svete (najmä v Európe), napr. bývalé režimy v Rakúsku, Portugalsku, Španielsku, Maďarsku, Chorvátsku či Japonsku v istých fázach 20. storočia; často sa do fašizmu zaraďuje aj neofašizmus. So spomínaným rozšírením pojmu na viacero štátov začala byť sporná všeobecná definícia fašizmu, pretože rôzni autori nachádzajú v uvedených režimoch iné základné spoločné charakteristiky. Najčastejšie sa však v definíciách uvádzajú nasledujúce charakteristiky fašistickej ideológie: radikálny nacionalizmus, antiliberalizmus, radikálna pravicovosť (resp. antimarxizmus), Pozitívny kresťanský fašismus organizácia štátu na vodcovskom princípe a prípadne aj snaha o dosiahnutie národného znovuzrodenia v údajne upadajúcej spoločnosti.

V najširšom ponímaní, skôr v bežnej než odbornej komunikácii, je fašizmus označenie akýchkoľvek autoritárskych pravicových názorov či režimov alebo ide jednoducho o urážku.

Stúpenec fašizmu alebo člen fašistickej strany sa volá **fašista**. Podobne ako výraz fašizmus, aj toto slovo sa niekedy používa ako urážka (nadávka).

## Etymológia
Slovo *fašizmus* pochádza z talianskeho slova *fascismo* (=fašizmus), ktoré pochádza talianskeho slova *fascio* (=zväzok, otep; zväz, združenie). Slovo fascio pochádza z latinského slova *fascis* (=zväzok; balík), množné číslo: *fasces*. Názov nadväzoval na talianske *fasci dei lavoratori* (=združenia pracujúcich), čo bol od konca 19. storočia názov rôznych sociálnych hnutí.

Prvá fašistická organizácia bola Mussoliniho *Fasci d'Italiani di Combattimento* – *Bojové zväzky Talianov*.

Latinské fasces pôvodne označovalo prúty zviazané červenou páskou s vyčnievajúcou sekerou (pozri fasces). Tento znak nosili osobní strážcovia pred konzulmi Rímskej ríše ako znak svojej autority a moci.

## Vznik a príčiny šírenia fašizmu
Fašistická ideológia je následkom 1. svetovej vojny, prevzala však myšlienky mnohých politických filozofov a teoretikov. 

Jedným zo zdrojov bol Aristotelov a Hegelov organicizmus, nadraďujúci záujmy celku nad záujmami jednotlivca. Významnú úlohu zohrala aj Nietzscheho predstava o nadčloveku, vôli k moci a dvojakej morálke, ako aj teória elít Vilfreda Pareta, objasňujúca uplatnenie vodcovského princípu.

Ako teoretici fašizmu sa prejavili predovšetkým Benito Mussolini, Giovani Gentile a Mario Palmieri, ktorý vo svojej *Filozofii fašizmu* označuje za základné princípy fašizmu jednotu, autoritu a povinnosť. 

Za príčinu víťazstva fašizmu v európskych krajinách je možné považovať nestabilitu a nejednotnosť miestnych (väčšinou koaličných) vlád, pretrvávajúcu ekonomickú a politickú krízu, nedôveru verejnosti k demokratickým princípom, nakoniec tiež boľševickú revolúciu v Rusku a obavy vyšších a stredných vrstiev z rozšírenia revolúcie do ďalších krajín a s tým súvisiaci rast moci komunistických hnutí.

## Definícia fašizmu
Snaha o&nbsp;definovanie fašizmu patrí medzi najpertraktovanejšie témy 20. storočia a&nbsp;dodnes neexistuje medzi historikmi či inými vedcami všeobecná zhoda. Termín fašizmus sa používa v&nbsp;rôznych významoch od najužšieho, zahrňujúceho len taliansky variant Benita Mussoliniho, až po najširšie významy, pri ktorých funguje slovo fašista ako urážka. To často viedlo bádateľov k&nbsp;otázke, či je vôbec používanie tohto pojmu užitočné.

Rôznych definícií fašizmus je v literatúre obrovské množstvo, nasleduje veľmi malý a nereprezentatívny výber z nich:

Marxistická definícia fašizmu, prijatá na zjazde Kominterny v&nbsp;roku 1935: „Fašizmus je otvorená teroristická diktatúra najreakčnejších, najšovinistickejších a najimperialistickejších prvkov finančného kapitálu“. 

V 90. rokoch 20. storočia niektorí (anglickojazyční) autori začali definovať fašizmus ako ideológiu, ktorá spája revolučnú, aktivistickú politiku s mýtom záchrany a obnovy rasy či národa. Napríklad definícia fašizmu historika a politológa *Rogera Griffina* z Oxford Brookes University znie nasledovne:„Fašizmus je druh modernej politiky, ktorý sa usiluje o totálnu revolúciu politickej a sociálnej kultúry konkrétneho národného alebo etnického spoločenstva. Hoci je extrémne rôznorodý pokiaľ ide o konkrétnu ideológiu jeho mnohých permutácií, jeho sociálnu podporu, formu organizácie, ktorú prijme ako antisystémové hnutie, a typ politického systému, režimu alebo domova, ktorý chce vytvoriť, generický fašizmus čerpá svoju vnútornú súdržnosť a citovú hnaciu silu z hlavného mýtu, že po období vnímanej dekadencie a degenerácie bude bezprostredne alebo nakoniec nasledovať obdobie znovuzrodenia a omladenia v postliberálnom novom poriadku."Podobne podľa definície amerického historika *Stanleyho Paynea* je fašizmus:„forma revolučného ultranacionalizmu snažiaca sa o národné znovuzrodenie, ktorá je založená na primárne vitalistickej filozofii, je budovaná na extrémnom elitárstve, masovej mobilizácii a Führerprinzip-e, pozitívne hodnotí násilie ako cieľ i prostriedok a má tendenciu robiť vojnu a/alebo vojenské cnosti normou.“*Robert Paxton* charakterizuje fašizmus ako: "spôsob politického konania vyznačujúci sa obsesívnymi predstavami o rozklade spoločnosti, o národnej potupe, o tom, že sa národ stal obeťou, a kompenzačným kultom zjednotenia, sily a čistoty, v ktorých masová politická strana zložená z militantných nacionalistov nie príliš ochotne, avšak výkonne spolupracujúcimi s tradičnými elitami, opúšťa demokratické slobody pomocou násilia a bez akýchkoľvek etických alebo zákonných obmedzení usiluje o vnútornú očistu a vonkajšiu expanziu."

Príklady slovníkových definícií:
*Krátky slovník slovenského jazyka z roku 2020 (a 2003) uvádza túto definíciu fašizmu: *polit[ický] režim založený na diktatúre, potlačovaní občianskych slobôd, na útočnom nacionalizme; ideológia tohto režimu hlásajúca rasizmus, násilie ap.*
*Slovník cudzích slov z roku 2000 uvádza takúto definíciu fašizmu: *1. smer pravicovo, konzervatívne a nacionalisticky orientovaného hnutia, politických strán (najmä v Nemecku za vedenia A. Hitlera a v Taliansku B. Mussoliniho) a metódami totalitarizmu, diktatúry a násilia. 2. ideológia tohto smeru obhajujúca rasizmus, šovinizmus, násilie.*

## Fašistické hnutie v Taliansku
Prvým politikom, ktorému sa podarilo aplikovať fašizmus v štátnej praxi, bol Benito Mussolini (1883&nbsp;–&nbsp;1945). V roku 1919 založil organizáciu Fasci d'Italiani di Combattimento (Bojové zväzky Talianov), roku 1921 sa organizácia zmenila na fašistickú stranu nazvanú *Partito Nazionale Fascista (Fašistická národná strana)*. Mussolini uchopil moc v Taliansku 28. októbra 1922 pri takzvanom *[[Pochod na Rím|Pochode na Rím]]* a taliansky kráľ Viktor Emanuel III. ho vymenoval za ministerského predsedu. 
náhľad|200px|Benito Mussolini a Adolf Hitler počas vojenskej prehliadky v obsadenej Juhoslávii
Obdobie do roku 1926 je označované ako *obdobie zákonnej diktatúry*. V prvej Mussoliniho vláde dokonca prevažovali nefašistickí ministri. Počas tohto obdobia, konkrétne 10. júna 1924, bol zavraždený socialistický poslanec Giacomo Matteotti, ostrý kritik fašistického hnutia a Mussoliniho osoby zvlášť. Mussolini vraždu odsúhlasil. Proti tomuto *legálnemu zločinu* sa zdvihla vlna odporu. Časť poslancov dokonca odmietala zasadať, navyše niektorí fašisti opustili stranu. Benito Mussolini 3. januára 1925 priznal zodpovednosť za vraždu a roku 1926 vyhlásil fašistickú diktatúru s vládou jednej strany.

Fašizmus rýchlo vyústil do agresívnej zahraničnej politiky talianskeho štátu a vedenia dobyvačných vojen. V roku 1936 Taliansko napadlo a dobylo Abesíniu (súčasná Etiópia). Pred začiatkom druhej svetovej vojny sa Taliansko stalo spojencom nacistického Nemecka. Do vojny oficiálne vstúpilo 10. júna 1939 a už v apríli uskutočnilo ďalšiu agresiu, a to napadnutie Albánska. 

Taliansky fašistický režim padol 25. júla 1943. Mussolini bol odvolaný a uväznený. Nový taliansky premiér Pietro Badoglio sa rozhodol so spojencami spolupracovať. 3. septembra 1943 podpísal kapituláciu, ktorá bola zverejnená 8. septembra 1943. Mussoliniho 12. septembra 1943 oslobodili nemeckí výsadkári a ten na nemeckými vojskami okupovanom území zriadil  bábkovú&nbsp;Taliansku sociálnu republiku&nbsp;(tzv.&nbsp;Republika Salo). Mussolini a jeho milenka boli popravení na úteku 28. apríla 1945.

## Ďalšie fašistické režimy
Typické fašistické režimy boli Mussoliniho Taliansko (1922-1945) a Hitlerove Nemecko (1933-1945). Fašistické režimy vzniknuté prevažne v dôsledku (aspoň čiastočnej) okupácie Nemeckom počas 2. svetovej vojny boli predovšetkým ustašovské Chorvátsko (1941-1945) a szálasiovské Maďarsko (1944-1945), ale podľa mnohých autorov aj napr. Bulharsko, Francúzsko, Nórsko a Slovensko. Často sa za fašistické považuje aj frankistické Španielsko (1939-1975), Salazarom založený „Estado Nuovo“ v Portugalsku (1933-1974) a Japonsko (1928-1945). Čiastočne či úplne fašistické režimy boli aj horthyovské Maďarsko (1920-1944), Dolfußove a&nbsp;Schuschniggove Rakúsko (1933-1938; tzv. austrofašizmus), Metaxasove Grécko (1936-1941), Pilsudkého Poľsko (1926-1939), Rumunsko (1937-1944) a pobaltské štáty.

V ďalších európskych krajinách existovali malé a nevýznamné fašistické organizácie, ktoré sa nikdy nedostali k moci. Boli to napríklad Britská únia fašistov Oswalda Mosleyho v Spojenom kráľovstve, španielska Falanga (1933-1937), belgické hnutie Rexistov, Faisceau a ďalšie hnutia vo Francúzsku, či Národní obec fašistická generála Gajdu v&nbsp;Česko-Slovensku.

## Pozri aj
* Sekulárne náboženstvo

## Referencie

## Literatúra
* DRÁBIK, Jakub. K problematike definície pojmu fašizmus, „nového konsenzu“ a vývoja v bádaní o fašizme. In. *Historický časopis*, 4/2014, s. 695-718. Dostupné online [PDF]
* GRIFFIN, Roger. *The Nature of Fascism*. London: Routledge, 1991. 
* NOLTE, Ernst.&nbsp;*Fašismus ve své epoše*. Praha: Argo, 1998. 
* PAYNE, Stanley. G..&nbsp;*A History of Fascism, 1914-1945*. London: Routledge, 1995.
* PAXTON, Robert O.&nbsp;*Anatomie fašismu*. Praha&nbsp;: Nakladatelství Lidové noviny, 2004. 


Kategória:Politika
Kategória:Formy vlády
Kategória:Politické ideológie