Teória učenia

**Teória učenia** je súbor analýz, objasnení a definícií, ktoré sa zaoberajú procesom učenia sa ľudskeho jedinca. Pre oblasť vzdelávania a vyučovania sa používa pojem didaktika, (z starogr. didasko = učím, vyučujem),  alebo aj teória vzdelania, teda ide o pedagogickú vedu zaoberajúcu sa vyučovaním a vzdelávaním a teória učenia sa i teória vzdelania sú dvojpólovou súčasťou učenia sa človeka.
 
## Definícia
**Teória učenia sa** je súbor analýz, objasnení a definícií, ktorý sa snaží vysvetliť podstatu psychického procesu učenia sa človeka, predvídať jeho priebeh a umožniť účinné zasahovanie do tohto procesu. 
  
*Učenie sa* je proces vyvolávajúci trvalú zmenu v správaní sa človeka alebo skupiny ľudí v dôsledku nadobúdania poznatkov, vedomostí a skúseností z ich používania. Podstatou tohto procesu je zmena v správaní sa jednotlivca alebo skupiny ľudí, ktorá nastáva v dôsledku získania poznatkov a skúseností a vytvára potenciálnu schopnosť človeka alebo skupiny ľudí správať sa tak, ako sa tomu naučili. Potenciálna schopnosť znamená, že človek alebo skupina ľudí sa začnú správať tak,  ako sa naučili, až v tom čase, keď nastane skutočnosť alebo činnosť,  ktorá bola predmetom učenia sa.

Vedomosti vedomosť sú súborom objasnených a osvojených, teda  pochopených a zapamätaných informácií  a faktov  a súvislostí medzi nimi, zoradených podľa určitého kritéria či kľúča tak, aby vytvárali ucelený obraz o skutočnosti či jave.

Vzhľadom k existencii spoločnej česko-slovenskej histórie a kultúry vzdelávania a zrozumiteľnosti českého jazyka sa zaužíval vo vede i bežnej reči pojem znalosti, používa za  „znalosť“  jazyka, technické „znalosti“,   „svetaznalý“ človek, „znalec“ písma,atď. Existuje však aj iný výklad pre pojem znalosť.  
Znalosť je významový útvar tvorený systémom poznatkov; vzájomne previazaná(meniteľná, doplniteľná) štruktúra súvisiacich poznatkov, ktorú možno použiť v interakcii so svetom. Znalosť je informácia transformovaná do roviny praktického uplatnenia a použitia.

Poznatok je kognitivny významový útvar, ktorý je výsledkom poznávacieho procesu, napr. v rámci vedeckého výskumu. Poznatok je produkt poznávacej činnosti, realizáciou jej cieľa, spracovaným predmetom poznania. Z filozofického hľadiska je poznatok spracovaná informácia. Poznatok je reprodukcia určitej vymedzenej časti objektívneho sveta vrátane zákonitostí, ktoré v ňom platia.

Skúsenosť je prežitá udalosť,  zažitý jav a odskúšaná ľudská činnosť, na základe ktorej si človek uvedomuje skutočnosť a porovnáva ich s informáciami a tým, čo sa naučil.

## Teórie o učení

*Behavioralistická škola*  (konektivistický prístup), operatívne podmieňovanie:

Tento prístup sa zameriava na pozorovanie správania sa, teda na odozvy jedincov a na podmienky, na základe ktorých vznikajú. Chápeme ho ako spojenie medzi podnetom pochádzajúcim z okolia a odozvou či odmenou určitého jedinca, alebo medzi touto odozvou a zafixovaním tohto podnetu. Predpokladalo sa, že stačí vhodne usporiadať prostredie, v ktorom jedinec žije, a učenie sa nastane spravidla samočinne. Tento názor už v súčasnosti veľa psychológov nezastáva. Všeobecne sa totiž uznáva, že musíme vziať do úvahy, čo jedinec vie o vzťahu medzi podnetom a svojou odozvou a fixovaním, ktoré nastane.

*Operatívne podmieňovanie* najjasnejšie vysvetlil americký psychológ B.F.Skinner, podľa ktorého učenie sa prebieha v troch rozlíšiteľných štádiách, ktorými sú podnet resp.situácia (S), správanie sa (B) a spevnenie resp. fixácia (R), ktoré po správaní nasleduje. Skinner sa domnieva, že pomerná neúčinnosť veľkej časti školského učenia sa vyplýva zo zásadného nepochopenia modelu S-B-R (operačného podmieňovania) a dôsledkov, ktoré z neho vyplývajú. Teoretici tvrdia, že nemáme robiť unáhlené závery, ale pozrieť sa na vec z hľadiska dieťaťa.

*Kognitívna škola*

alebo inštrumentálny  konceptualizmus zastáva názor, že ak chceme porozumieť učeniu, musíme sa zapodievať predovšetkým schopnosťou jedinca reorganizovať svoje psychologické pole k odozve na prežívanú skúsenosť. Zvláštny dôraz sa kladie na spôsob, ako si jedinec vysvetľuje a ako sa snaží pochopiť, čo sa deje. Tento prístup vidí jedinca nie ako mechanický výtvor prostredia, ale ako aktívneho činiteľa v procese učenia sa, ako niekoho, kto sa úmyselne snaží spracovávať a triediť prúd informácií prijímaných z okolitého sveta.

Tieto dve teórie sa navzájom nevylučujú.

## Učenie Jána Amosa Komenského

Zrozumiteľnejšie vysvetľuje samotné učenie sa človeka dielo
Jana Amosa Komenského (1592-1670), českého učenca, dnes uznávaného ako „učiteľa národov“, prinieslo do teórie učenia osvietenecký pohľad.

Predovšetkým jeho diela „Všenáprava “a „Vševýchova“ vysvetľujú nadčasovo podstatu učenia sa. Zdôrazňujú  nepretržitosť a permanentnosť procesu učenia sa jednotlivca. Napriek rozvoju iných teórií učenia má čo povedať dnešnému človeku práve vzhľadom k jeho univerzálnosti a uznávaní nutnosti učiť sa celý život.

V knihe Vševýchova pojal Jan Amos Komenský univerzálnosť vzdelávania celého ľudského pokolenia ako *triádu* pod pojmami *pantes - panta - pantos* (z lat. *všetci - všetkému - všestranne*), kde formuluje tri korene ľudskej vznešenosti, vlastné len ľudskému druhu:
# rozum, ktorý veci *chápe*,
# vôľa, ktorá sa ženie za chápaním, čo je na veciach dobré,
# nutkanie k činu, vyzbrojené a usmernené po všetkých stránkach schopnosťami k činom.

V diele *Didactica Magna* Komenský píše: *„Existuje pomerne málo pravidiel, z ktorých je všetko ostatné odvodené...“*

Spoľahlivou cestou k poznaniu je začínať od základov, postupovať od jednoduchého k zložitému, tak ako po stupňoch. Človek sa má učiť vyvodiť závery vlastným rozumom, pozorovaním a pokusmi, stále zložitejšie poznatky osvojovať s použitím základných pravidiel.

## Učiaca sa organizácia

Teóriu učenia sa skupín ľudí v organizácii spracovali Christopher Mabey a P.Illes, ale
Peter Senge medzi prvými definoval teóriu, že učiť sa môžu ľudské kolektívy, založené sa určitým účelom. Priniesol modernú teóriu pre 21.storočie, *učiacu sa organizáciu*. Tvrdí: Organizácie sa učia iba cez jednotlivcov. Ale ak sa učia jednotlivci, to ešte nemusí znamenať, že sa učí organizácia. Bez jednotlivcov ale nie je vôbec možné hovoriť o *učení sa organizácie*.

" Ak by učiaca sa organizácia bola inováciou v oblasti strojárstva, ako napríklad lietadlo alebo osobný počítač, jej komponenty by sa nazývali "technológiami". Komponenty inovácie ľudského správania sú *disciplíny*. Pod disciplínou tu nemám na mysli *posilnenie poriadku*, ani "kárne opatrenia", ale súbor teórií a postupov, ktoré je potrebné naštudovať, osvojiť si a potom aplikovať do praxe. Disciplína je cesta, na ktorej človek získava určité schopnosti či zručnosti.
Venovať sa určitej disciplíne znamená učiť sa do konca života, pričom dokonalý v nej človek nebude nikdy."

Päť disciplín učiacej sa organizácie:
1.Osobné majstrovstvo 2. Myšlienkove schémy 3. Osobná vízia 4. Učenie sa v kolektíve (tímové učenie sa) 4. Systémové myslenie.

## Umenie učiť sa a umenie učiť

Porovnaním schopnosti učiť sa a učiť druhých sa zaoberal P.F.Drucker v knihe Svědkem bouřlivého času. 
"Kľúč k umeniu učiť (druhých) je v osobnosti, a nie v šikovnosti či praxi", tvrdí P. F. Drucker v časti Zpráva z Atlantidy s.85-88 o dvoch metodikách učenia dvoch odlišných typov učiteliek. "Existujú dva odlišné typy. Jeden je **učiteľ** a druhý je **pedagóg**.

Učitelia majú talent, charizmu, sú to, čo sa označuje ako "guru", alebo "sensei", sú "majstri".  Guru má vysokú autoritu, ktorá nepochádza z diplomu, ale z ducha, pretože umenie učiť je dar.

Pedagóg má svoju metódu, je sprievodcom v bludisku poznatkov. Učí predmet a učí, ako vedomosti systemizovať.

Takto Drucker prichádza k záveru, že ľudské bytosti sú "učenlivé organizmy", ktoré sú k učeniu naprogramované.

## Literatúra
* Fontana, David, 1997:Psychologie ve školní praxi,Portál,Praha,
* Čáp, Jan: Psychologie pro učitele, 1980, SPN,Praha,
* Komenský Jan Amos: Labyrint světa a ráj srdce, 1970, vyd. Orbis, Praha
* Barták, Jan : Skryté bohatství firmy, 2006, vyd.Alfa Publishing, Praha
* Senge M. Peter: Piata disciplína manažmentu, 1995, Open Windows, Bratislava
* Drucker F.Peter : Svédkem bouřlivého času, 1996, vyd. Management Press, Praha
* Mabey,Christopher-Illes,Paul: Usmerňovanie vzdelávania,1995,City University Bratislava (Open University UK,Managing Learning, 1994)

## Pozri aj

*Vedomostná spoločnosť
* Didaktika
* Post-Capitalist Society

Kategória:Vzdelávanie
Kategória:Pedagogika