open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hipparchia z Maróneie

náhľad|Kratés a Hipparchia z Maroneie na starovekej nástennej maľbe (freska z rímskej vily).
**Hipparchia** (; pôsobiaca koncom 4. storočia pred Kr.) bola starogrécka filozofka, predstaviteľka kynickej školy. Bola jednou z mála žien antiky, ktoré si zvolili život v radikálnej chudobe a na verejnosti vystupovali ako rovnocenné partnerky mužov.

## Život
Pochádzala z bohatej rodiny z tráckeho mesta Maroneia. K filozofii sa dostala prostredníctvom svojho brata Metrokla, ktorý bol žiakom kynika Kratéta z Téb. Hipparchia sa do Kratéta a jeho spôsobu života zamilovala natoľko, že odmietala všetkých bohatých nápadníkov a hrozila rodičom samovraždou, ak jej nedovolia vydať sa za neho.

Kratés sa ju snažil odradiť tým, že si pred ňou vyzliekol šaty a ukázal svoju telesnú nedokonalosť a chudobu so slovami: „Toto je tvoj ženích, toto je jeho majetok, rozhodni sa.“ Lebo vraj nebude môcť byť jeho spoločníčkou, ak nebude viesť aj ten istý spôsob života. Hipparchia výzvu prijala, obliekla si kynický plášť (tribon) a začala so svojím manželom žiť životom potulnej filozofky, čo vtedajšia spoločnosť považovala za škandalózne (tzv. kynogamia – psie manželstvo). Manželia mali syna menom Pasiklés, ktorého vychovávali v súlade s kynickou askézou.

## Filozofické pôsobenie
Hipparchia sa preslávila svojou bystrosťou a schopnosťou pohotovo argumentovať v diskusiách, ktoré boli v tom čase výhradne mužskou doménou. Praktizovala kynický ideál *anaideia* (nehanebnosť), ktorý spočíval v presvedčení, že prirodzené úkony vykonávané v súkromí nie sú hanbou ani na verejnosti. Týmto postojom radikálne spochybňovala dobové spoločenské konvencie a hranicu medzi súkromnou a verejnou sférou.

Jej životný príklad mal priamy vplyv na Zénóna z Kitia, zakladateľa stoicizmu, ktorý bol Kratétovým žiakom. Zénón vo svojom ranom diele *Ústava* (Politeia) pod vplyvom Hipparchie presadzoval rovnosť mužov a žien.

Najznámejšia je jej polemika s Theodorom na hostine u Lysimacha. Theodoros sa ju snažil znevážiť otázkou, či je to tá žena, čo nechala prácu pri kachliach, na čo Hipparchia odpovedala slávnym sylogizmom:

Keď jej Theodoros namiesto argumentu nadvihol šaty, Hipparchia nestratila pokoj ani sa nezahanbila, čím demonštrovala kynickú apatiu (nezávislosť od vonkajších vplyvov).

## Dielo
Hoci sa žiadne jej spisy v celistvosti nezachovali, byzantská encyklopédia Suda jej pripisuje autorstvo troch konkrétnych prác:
* *Hypotheses philosophiai* (Filozofické tézy)
* *Epiicheirémata* (Úvahy)
* *Protaseis pros Theodóron* (Otázky Theodorovi)

Jej hlavným prínosom zostal jej samotný životný postoj, ktorým spochybnila rodové rozdelenie úloh v antickej spoločnosti. Moderné feministické filozofky ju vnímajú ako predchodkyňu intelektuálnej rovnosti žien.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Ženy starovekého Grécka
Kategória:Filozofky
Thomas Hobbes

**Thomas Hobbes** (*&nbsp;5. apríl 1588, Westport (Malmesbury), Wiltshire – † 4. december 1679, Hardwick Hall, Derbyshire) bol anglický filozof, mechanistický materialista, teoretik štátu a práva, teoretik spoločenskej zmluvy.

Hobbes tvrdil, že na počiatku žili ľudia v prirodzenom stave, teda v stave rovnosti. Avšak ten je v živote človeka iba na samom začiatku, t. j. keď sa narodí, no vplyvom výchovy a prostredia dochádza k nerovnosti. Tá vedie k tomu, že sa ľudia delia na silných a slabých, medzi ktorými dochádza k boju. Nakoniec každý s každým vedie vojnu. Ľudia si to uvedomujú, dostávajú strach a na jeho základe uzatvárajú spoločenské zmluvy. Tento prirodzený stav vedie k občianskemu stavu a ten zase k právnemu stavu.

## Dielo
* *Elementa philosophiae* (Základy filozofie), 1642-1658
* *De cive* (O občanovi), 1642
* *Elementa philosophica de cive*, 1647
* *Leviathan or the Matter, Form and Power of a Commenwealth, Ecclesiastical and Civil*, 1651
* *De corpore* (O telese), 1655
* *De homine* (O človeku), 1658
* *Elements of Law Natural and Politic*, vyd. 1889
* *The English Works, I-XI*, 1839-45
* *Opera, I-V*, 1839-45

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Politickí filozofi
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Osobnosti z Wiltshire
Paul Heinrich Dietrich von Holbach

**Paul Heinrich Dietrich von Holbach** (* 8. december 1723, Edesheim, Nemecko – † 21. január 1789, Paríž, Francúzsko), tiež známy ako Paul Henri Thiry Baron d'Holbach, bol francúzsky filozof, senzualista, determinista, ateista, hlavný predstaviteľ francúzskeho materializmu 18. storočia, encyklopedista nemeckého pôvodu. Kritizoval Berkeleyho učenie a kritizoval aj Voltaira. Idealizmus je chiméra, ktorá protirečí zdravému rozumu. Hmota a myslenie sú tá istá realita a riadia sa prísnymi zákonmi.

## Dielo
* *Systeme de la nature ou des lois du monde physique et du monde moral* = Systém prírody , 1770 / hlavné dielo

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Holbach: Ateismus a morálka  

## Zdroj

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski ateisti
Kategória:Osvietenci
Kategória:Francúzske osobnosti nemeckého pôvodu
Max Horkheimer

**Max Horkheimer ** (* 14. február 1895, Zuffenhausen, Württemberské kráľovstvo – † 7. júl 1973, Norimberg, Západné Nemecko) bol nemecký filozof a sociológ, hlava frankfurtskej školy, ktorej vedenie prevzal v r. 1931. Spoluzakladateľ kritickej teórie, podľa ktorej skutočná spoločenská funkcia filozofie spočíva v kritike existujúceho stavu. 

Horkheimer vychádza z marxizmu (z jeho kritiky hospodárskeho systému neskorého kapitalizmu, industriálnej spoločnosti a jej mentality), no čoskoro je sklamaný stalinizmom, zmocňuje sa ho zdesenie z totálneho znásilňovania človeka, prechádza postupne k liberalizmu: od ideálu rovnosti k ideálu slobody. Horkheimer bol čoraz viac znepokojený z opustenosti človeka. Postupne sa v ňom rodí „túžba po celkom inom“ (Sehnsucht nach dem ganz Andren), nastoľuje postulát neopísateľného božského, nevyložiteľného boha v zmysle negatívnej teológie.

## Pozri aj
* Kultúrna kritika

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Frankfurtská škola
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Stuttgartu
Cyrill József Horváth

**Cyrill József Horváth** (* 17. október 1808, Kecskemét – † 5. november 1884, Budapešť) bol maďarský filozof, autor koncepcie konkretizmu zameranej na zmierenie všetkých filozofických smerov.

## Externé odkazy
* Horváth Cyrill József (hu)

## Zdroj
* 

Kategória:Maďarskí filozofi
Kategória:Pochovaní na cintoríne Kerepesi
Igor Hrušovský (filozof)

Аkademik Dr. h. c. prof. RNDr. PhDr. **Igor Hrušovský**, DrSc. (* 14. apríl 1907, Bánovce nad Bebravou – † 18. júl 1978, Bratislava) bol slovenský filozof, hlavný redaktor Antológie z diel filozofov, profesor a rektor Univerzity Komenského.

Bol členom združenia Vedecká syntéza (1937 – 1940). Po druhej svetovej vojne sa Hrušovský venoval výskumu vedeckého poznania, jazyka vedy, výstavby vedeckých teórií... Od konca 40. rokov sa prikláňal k dobovo zjednodušenej podobe marxistickej filozofie, ktorej zjednodušenosť však postupne (najmä od 60. rokov) začal podrobovať kritike, prispieval k znovuoživeniu nedogmatických prístupov vo filozofii a prichádzal s novými témami (kultúra, umenie) a metódami riešenia filozofických problémov (štruktúrno-systémová analýza). Hrušovský je najvýznamnejším predstaviteľom bratislavskej filozofickej a metodologickej školy (učiteľom V. Filkorna, A. Rišku, V. Černíka, P. Cmoreja, J. Viceníka atď.), vyrastajúcej z tradície založenej Vedeckou syntézou a kriticky nadväzujúcej na odkaz Viedenského krúžku, štrukturalizmu, marxizmu a u niektorých (Stály seminár Integrácia) aj na fenomenológiu.

## Bibliografia
* Teória vedy, 1941
* Vývin vedeckého myslenia, 1942
* Francis Bacon, 1945
* Engels ako filozof, 1946
* Problémy noetiky, 1948
* Dialektika spoločenského vývinu, 1949
* Filozofia v dejinách triednych zápasov, 1952
* (ako iniciátor a spoluautor) Kapitoly z dejín slovenskej filozofie, 1956
* (ako iniciátor a spoluautor) Prehľad dejín slovenskej filozofie, 1956
* Tri iniciatívy v dejinách filozofie, 1956
* Problémy, portréty, retrospektívy, 1965
* Strukturation und Apperzeption des Konkreten, 1966
* Problémy filozofie, 1970
* Dialektika bytia a kultúry, 1974
* (ako spoluautor a hlavný redaktor) Antológia z diel svetových filozofov, I-X, 1966 – 1977

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Osobnosti z Bánoviec nad Bebravou
Stanislav Hubík

**Stanislav Hubík** (* 23. január 1949, Kroměříž) je český filozof špecializujúci sa na filozofiu jazyka a komunikácie, výskum filozofie Ludwiga Wittgensteina a postmodernizmu. 

Vyštudoval Filozofickú faultu UJEP v Brne. V súčasnosti prednáša na Fakulte humanitných štúdií Karlovej univerzity v Prahe (mimo iné predmet Znaková tvorba skutočnosti).

## Externé odkazy
* 

Kategória:Českí filozofi
Kategória:Českí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Karlovej univerzite
Jean Hyppolite

**Jean Hyppolite** (* 8. január 1907, Jonzac, Francúzsko – † 26. október 1968, Paríž) bol francúzsky filozof, predstaviteľ novohegelovstva s tendenciou fenomenologicko-existencialisticky interpretovať Hegelovu filozofiu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Absolventi École Normale Supérieure
Kategória:Vyučujúci na Štrasburskej univerzite
Nicolas Chamfort

**Nicolas Chamfort** (vl. m. **Nicolas-Sébastien Roch)** (* 6. apríl 1741, Clermont-Ferrand, Francúzsko – † 13. apríl 1794, Paríž) bol francúzsky filozof, prozaik, dramatik, moralista; predstaviteľ francúzskeho osvietenstva.

## Dielo
* *Produits de la Civilisation perfectionnèe.* Maximes et pensées, caractères et anecdotes. In: Œuvres complètes, herausgegeben von Ginguené, Paris 1795 
* *Mustapha et Zéangir* Trauerspiel, 1776
* *Éloge de La Fontaine* 1774
* *Le marchand de Smyrne* Lustspiel, 1770
* *Éloge de Molière* 1769
* *La jeune Indienne* Lustspiel, 1764

## Literatúra
* Claude Arnaud: Chamfort. Die Frauen, der Adel und die Revolution [mit einem Anhang von siebzig bisher unveröffentlichten oder nie nachgedruckten Maximen, Anekdoten, Aussprüchen und Dialogen], Berlin 2007, ISBN 978-3-88221-875-6
* Hans Peter Balmer: *Chamfort: Früchte der vollendeten Zivilisation, Maximen, Gedanken, Charaktere und Anekdoten*, in: Große Werke der Literatur, Hans Vilmar Geppert (Hrsg.), Bd. 8, A. Francke, Tübingen 2003, S. 101–116.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Biografia Chamforta 

## Zdroj

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski spisovatelia
Kategória:Osobnosti Francúzskej revolúcie
Kategória:Osobnosti z Clermont-Ferrandu
Kategória:Obete samovrážd
Chrysippos zo Soloi

náhľad|''Chrysippos zo Soloi'', mramor, rímska kópia z druhého storočia
**Chrysippos zo Soloi** alebo **Chrýsippos zo Soloi** (* asi 281/277 pred Kr. – † 208/204 pred Kr.) bol grécky filozof.

Od roku 232 pred Kr. tretí scholarcha starej stoickej školy. Svoj život zasvätil detailnému a všestrannému prepracovaniu stoickej filozofie, takže bol už v antike považovaný za najvýznamnejšieho predstaviteľa tejto filozofickej školy. Patril medzi najplodnejších spisovateľov staroveku, z jeho diela sa však zachovali len zlomky.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi obdobia helenizmu
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Narodenia v 3. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 3. storočí pred Kr.
Alonzo Church

**Alonzo Church** (* 14. jún 1903, Washington D.C., USA – † 11. august 1995, Hudson, Ohio) bol americký logik a filozof zodpovedný za niektoré základy teoretickej informatiky. Bol jedným z prvých systematických rozpracovateľov teórie algoritmov.

Narodil sa vo Washingtone. V roku 1924 získal bakalársky titul na Princetonskej univerzite, kde aj v roku 1927 pod Oswaldom Veblenom dokončil svoje PhD. Neskôr, v rokoch 1929-67, vyučoval v Princetone a v rokoch 1967-90 na Kalifornskej univerzite v Los Angeles. 

Je známy predovšetkým kvôli objavu λ-kalkulu, ktorý popísal v roku 1936 v članku ukazujúcom existenciu nerozhodnutelného problému. Na tento článok neskôr naviazal Alan Turing v svojej práci o probléme zastavenia. Church spolu s Turingom dokázali, že λ-kalkul má výpočetnú silu Turingového stroja, čo otvorilo cestu k Church-Turingovej téze.

## Dielo
* Introduction to Mathematical Logic*, [[1956]]
* *The Calculi of Lambda-Conversion* 
* *A Bibliography of Symbolic Logic''  

## Externé odkazy
* Princeton University Library, Manuscripts Division, The Alonzo Church Papers, 1924–1995: finding aid.
* A bibliography of Church's reviews for The Journal of Symbolic Logic, with a link to each

## Zdroj
* 

Kategória:Osobnosti z Washingtonu D.C.
Kategória:Filozofi USA
Kategória:Logici USA
Kategória:Priekopníci informatiky
Kategória:Absolventi Princeton University
Iamblichos z Chalkidy

náhľad|Iamblichos z Chalkidy

**Iamblichos z Chalkidy** alebo **Jamblichos z Chalkidy** (* asi 250 – † asi 330) bol grécky filozof, zakladateľ sýrskej novoplatónskej školy, žiak Porfyria.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Filozofi z obdobia Rímskej ríše
Kategória:Okultisti
Kategória:Narodenia v 250
Kategória:Úmrtia v 330
Ibn Chaldún

**Ibn Chaldún**, celým menom **Abú Zajd Abd ar-Rahmán bin Chaldún al-Hadramí** alebo **Walí ad-Dín Abd ar-Rahmán bin Muhammad Abí Bakr Muhammad bin al-Hasan** (* 27. máj 1332, Tunis – † 17. marec 1406, Káhira) bol arabský filozof, zakladateľ arabskej filozofie dejín, historik, verejný činiteľ.

Jedna z najvýraznejších osobností arabskej kultúry počas obdobia jej úpadku.

Jeho úvod k rozsiahlym svetovým dejinám *Kitáb al-ibar* (Kniha poučných príkladov) vošiel do dejín pod názvom *al-Mukaddima*, je „venovaný dejinám a sociológii dejín, úvahám nad chodom ľudskej civilizácie a životom a smrťou celých spoločností“.

Ibn Chaldún sa sústredil na výskum človeka a ľudskej civilizácie. Pozeral sa netradične a predvídavo na vznik a vyvoj ľudskej civilizácie, na genézu politickej moci a na základné ekonomické aspekty spoločnosti.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Filozofi arabského pôvodu
Kategória:Predstavitelia islamskej filozofie
Muhammad al-Chorezmí

**’Abú ’Abdalláh Muhammad Ibn Músá al-Chórezmí ’Abú Dža’far** (Chvarizmí, Chovarizmí, Choresmí, arab.  * okolo 780 - † asi 850, Chórezm) bol perzský matematik, astronóm a geograf.

## Životopis
Al-Chorezmí pochádzal pravdepodobne z perzského mesta Chórezm (dnes Chiva v&nbsp;Uzbekistane), jeho meno znamená v arabčine jednoducho *z&nbsp;Chórezmu*. Chórezmího rodný jazyk bol pravdepodobne perzský (farsí), alebo skôr dnes už mŕtvy chórezmský jazyk z rodiny iránskych jazykov.  Svoje diela však písal po arabsky, ktorý bol vedeckým jazykom islamského sveta.

Žil a pôsobil v Bagdade na dvore siedmeho kalifa Al-Ma’múna Abbása.

## Dielo
### Číslo nula
Je tiež autorom aritmetického traktátu *Kitáb al-džám’a wa-t-tafríq bil-hisáb al-hindi* () približne z roku 825, ktorý v roku 1145 preložil Robert z Chesteru do latinčiny pod názvom *Algorithmi de numero indorum* (slovensky: *al-Chorezmí o indickom počítaní*). Prostredníctvom tejto knihy sa Európania zoznámili s&nbsp;indickou pozičnou sústavou počítania a&nbsp;s&nbsp;číslom&nbsp;0 (nula).

### Algebra
Al-Chorezmí po prvýkrát v dejinách chápe algebru ako samostatnú matematickú disciplínu, ktorú opísal v&nbsp;spise *Hisáb al-džabr wa-l-muqábala* ().  Z&nbsp;arabského *al-džabr* pochádza moderné slovo *algebra*.

### Algoritmus
Meno *Al-Chórezmí* bolo v stredoveku latinizované na *Al-Gorizmi*, neskôr na *Algorithmi* a&nbsp;stalo sa základom slova algoritmus, čo znamená *postup* (výpočtu).  Samotný princíp algoritmizácie však nie je od Chorezmího, ale bol známy v&nbsp;antike a používal sa už v&nbsp;Babylone.

### Neznáma X
Chórezmímu sa pripisuje aj tradícia označovať neznámu veličinu symbolom&nbsp;**X**.  Vo svojom diele *Al-džabr wa-l-muqábala* popisuje metódu (v&nbsp;podstate algoritmus) na vyjadrenie neznámeho (arab. *aš-šáí*, doslovne *vec*) v&nbsp;rovnici prvého stupňa, za použitia *ďžabr* (odčítania) a&nbsp;*muqábala* (rovnosti, porovnania). Na konci označuje *veci* (aš-šáí) znamienkom **X**.

### Geografia
V roku 833 dokončil dielo *Kitāb Ṣūrat al-Arḍ* (arabsky: كتاب صورة الأرض, "Kniha opisu Zeme") v ktorej preložil a prepracoval Ptolemaiovo dielo z druhého storočia *Geografia.*

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Narodenia v 8. storočí
Kategória:Úmrtia v 9. storočí
Kategória:Perzskí matematici
Kategória:Perzskí astronómovia
Kategória:Stredovekí astronómovia
Ibn Tufajl

**Abú Bakr Muhammad ibn Abd al-Málik ibn Muhammad ibn Tufajl al-Kajsí al-Andalusí** (أبو بكر محمد بن عبد الملك بن محمد بن طفيل القيسي الأندلسي), lat. **Abubacer** (* 1105, Wádí Áš, dnes Guadix – † 1185, Maroko) bol arabský (andalúzsky) lekár, matematik, filozof a básnik.

Pôsobil ako minister na dvore almohádov. Je autorom filozofického románu *Živý, syn Bdiaceho* (arabsky حي بن يقظان, *Hajj bin Jakzán*) o mužovi, ktorý žije na opustenom ostrove bez kontaktu s ostatnými ľuďmi. Racionálnym uvažovaním sa mu podarí objaviť pravdu. Konfrontovaný s negatívnou realitou ľudskej spoločnosti je potom sklamaný a šokovaný.

Český preklad: Abú Bakr ibn Tufajl: Živý, syn Bdícího. Praha: Academia 2011, ISBN 978-80-200-1912-7.

## Externé odkazy

* 

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Básnici arabského pôvodu
Kategória:Filozofi arabského pôvodu
Kategória:Lekári arabského pôvodu
Kategória:Matematici arabského pôvodu
Kategória:Narodenia v 1105
Kategória:Úmrtia v 1185
Kategória:Stredovekí astronómovia
Izidor zo Sevilly

[thumb|Izidor zo Sevilly ([Bartolomé Esteban Murillo, Katedrála v Seville)]]

Svätý **Izidor zo Sevilly** alebo **Izidor Sevillský** (* asi 560 – † 4. apríl 636) bol sevillský biskup (od roku 600), encyklopedista a jeden z najvplyvnejších učencov raného stredoveku. Za svätého ho vyhlásil pápež Klement VIII. v roku 1598 a Inocent XIII. ho v roku 1722 zaradil medzi učiteľov cirkvi. 

## Dielo

* *Etymologiae libri viginti*
* *De natura rerum*
* *Sententiarum libri tres*
* *De ecclesiasticis officiis*
* *Regula monachum*
* *De ordine creaturarum
* *Differentiae*
* *De fide catholica contra Iudaeos*
* *Synonymorum*
* *Chronica maiora
* *Historia de regibus Gothorum, Vandalorum et Suevorum*
* *Questiones in vetus testamentum*
* *De ortu et obitu patrum*

### Etymologiae
Najvýznamnejším dielom Izidora zo Sevilly je jeho dielo *Etymologiae*. Dvadsať kníh predstavuje encyklopédiu ľudského poznania, titul naznačuje duchovnú súvislosť s Platónom. Podal tu encyklopedický súhrn všetkých súdobých náuk, okrem iného aj sedem slobodných umení. Prvé tri knihy sú venované siedmim slobodným umeniam.

## Neskorší vplyv
Okrem písomného odkazu jeho rozsiahleho encyklopedického diela, ktoré spoluurčovalo stredovekú vzdelanosť, bol Izidor uctievaný aj ako svätec a v Danteho *Raji* je medzi svätými teológmi. V roku 1598 bol oficiálne vyhlásený za svätca katolíckej cirkvi, v roku 1722 za učiteľa cirkvi. Jeho sviatok sa oslavuje 4. apríla. Uvažuje sa o ňom aj ako o patrónovi internetu  a vznikla aj *Izidorova cena* pre voľne šíriteľné programy typu shareware.

## Uctievanie
Izidora vyhlásil za svätého pápež Klement VIII. v roku 1598 a Inocent XIII. ho v roku 1722 zaradil medzi učiteľov cirkvi.

Katolícka cirkev si ho podľa Rímskeho martyrológia pripomína 4. apríla.

## Referencie

## Pozri aj

* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Portál Svätého Izidora zo Sevilly
* 

Kategória:Narodenia v 560
Kategória:Úmrtia v 636
Kategória:Španielski filozofi
Kategória:Španielski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Španielski katolícki svätci
Kategória:Cirkevní otcovia
Kategória:Učitelia cirkvi
Kategória:Kanonizovaní Klementom VIII.
Kategória:Stredovekí astronómovia
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 4. apríla
Roman Osipovič Jakobson

**Roman Osipovič Jakobson** (* 23. október 1896, Moskva, Rusko – † 18. júl 1982, Boston, Massachusetts, USA) bol americký lingvista ruského pôvodu, najvýznamnejšia osobnosť jazykovedy 20. storočia, jeden zo zakladateľov pražskej školy, tvorca binaristickej fonologickej teórie dištinktívnych príznakov. Zakladateľ komunikačnej teórie jazyka.

Jakobson ovplyvnil celú modernú jazykovedu, dal impulzy aj na rozvoj teórie informácie, ovplyvnil francúzsku štrukturalistickú antropológiu (C. Lévi-Strauss)

Roku 1915 založil Lingvistický krúžok v Moskve, v rokoch 19201939 bol profesor na Masarykovej univerzite v Brne, potom pred fašizmom utiekol do USA, kde bol od roku 1941 profesor na Kolumbijskej univerzite, potom profesor slovanských jazykov a literatúry na Harvardovej univerzite a od roku 1957 profesor všeobecnej jazykovedy na Massachusettskom technologickom inštitúte (MIT). V USA založil Harvardov lingvistický krúžok.

## Dielo
Na poli filozofie jazyka prispel Jakobson teóriou jazykových funkcií. Stavia v nej na komunikačnom modeli vypracovanom Karlom Bühlerom.
center
Komunikačný model podľa Bühlera:  1. kontext 2. zdelenie, správa 3. hovoriaci (odosielateľ) 4. poslucháč (prijímateľ, adresát) 5. komunikačný kanál 6. (jazykový) kód

V súvislosti s týmto modelom rozlišuje Jakobson vo svojej teórií 6 jazykových funkcií:
**informačná* (alebo *referenčná*) – prenos informácie (napr. „Vonku svieti slnko.“ – prenos informácie o počasí)
**poetická* – forma zvoleného jazykového kódu (napr. rým, aliterácia, usporiadanie textu do slohy, osadenie textu atď.)
**emotívna* – vyjadrenie pocitov hovoriaceho (napr. sťažovanie sa – prenos emócie)
**apelatívna* – ovplyvňovanie konania poslucháča (napr. „Prestaň!“, „Počúvaj ma!“)
**fatická* – kontrola funkčnosti jazykového kanála (napr. „Počujeme sa?“)
**metatalinguálna* – rozprávanie o jazyku samotnom (napr. „Čo si vravel?“, „Mená sa píšu s veľkým písmenom.“)

Tento model je používaný aj v dnešnej modernej jazykovede.

## Výber z diela
(názvy v jazyku vydania)
* *Remarques sur l’ évolution phonologique du russe* (1929)
* *Základy českého verše* (1929)
* *Projet de terminologie phonologique standardisée* (1931)
* *Z fonologie spisovné slovenštiny* (1931)
* *Prinzipien der historischen Phonologie* (1931)
* *K harakteristichke yevraziyskogo yazykovogo soyuza* (1931)
* *Zur Struktur des russischen Verbums* (1932)
* *Fonéma* (1933)
* *Beitrag zur allegemeinen Kasuslehre* (1936)
* *Kindersprache* (1941)
* *Aphasie und allgemeine Lautgesetze* (1941)
* *Preliminaries to Speech Analysis* (s G. Fantom a M. Halleom, 1952)
* *Fundamentals of Language* (s M. Halleom, 1956)
* *Phonology and Phonetics* (s M. Hallom, 1956)
* *Linguistics and Poetics: Closing Statement* (v *Style in Language*, Hg. Thomas Sebeok, 1960)
* *Linguistics and Communication Theory* (1961)
* *Child Language Aphasia and Phonological Universals* (1968)
* *Phonological Studies* (1971)
* *Dialogues* (s manželkou a kolegyňou Krystynou Pomorskou, 1983)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Život a dielo Romana Jakobsona  na stránkach Monoskopu

Kategória:Jazykovedci USA
Kategória:Osobnosti z Moskvy
Jakub z Benátok

**Jakub z Benátok** bol prekladateľ Aristotelových spisov Analytiky, Topiky a O sofistických dôkazoch z gréčtiny do latinčiny v roku 1128.

## Externé odkazy
*

Kategória:Prekladatelia
Karl Jaspers

**Karl Theodor Jaspers** (* 23. február 1883, Oldenburg – † 26. február 1969, Bazilej) bol nemecký filozof, predstaviteľ existencializmu, filozof dejín.

## Jaspersov názor
*Ak sa náš život nemá rozplynúť a stratiť, musí byť v nejakom poriadku. Vo svojej každodennosti musí byť nesený nejakým všeobjímajúcim, musí dosiahnuť súlad práce, naplnenia a výnimočných okamihov, aby sa tak v opakovaní prehlboval. Potom bude totiž život, odvíjajúci sa v činnosti stále rovnakého konania, preniknutý istým naladením, vďaka ktorému bude vedieť, že má zmysel. Vo vedomí sveta i seba samých sme akoby chránení, nachádzame svoju pôdu v dejinách, do ktorých patríme, sme chránení vo svojom vlastnom živote spomienkami a vernosťou.

*Taký poriadok môže jednotlivec nájsť vo svete, v ktorom je skrytý, v cirkvi, ktorá formuje a oduševňuje veľké kroky od narodenia až po smrť i každodenné maličkosti.''

## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* 


Kategória:Narodenia v 1883
Kategória:Úmrtia v 1969
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Existencialisti
Kategória:Nemeckí psychiatri
Kategória:Držitelia Radu Pour le Mérite
Ján Scotus Eriugena

náhľad|''Johannes Scotus Eriugena''
**Johannes Scotus Eriugena** (* 810/815 – † 877) bol stredoveký filozof írskeho pôvodu pôsobiaci vo Francúzsku pri dvore Karola Holého, kde riadil jeho školu.

Bol panteista a predstaviteľ realizmu. Vychádzal z novoplatonizmu. Jeho najvýznamnejšie dielo je "*O rozdelení prírody*", v ktorom sa snaží podať výklad biblie. Uviedol do latinskej podoby Dionysia Pseudoareopagitu a komentoval ho. Usiloval sa o vyhradenie samostatného miesta pre filozofiu vedľa teológie. Filozofiu berie ako "partnerku" teológie.

Eriugena bol predstaviteľom krajného realizmu a jedným z najvýznamnejších mysliteľov ranej scholastiky.

Všetko, čo nejakým spôsobom existuje, nazýva natura alebo fysis, čiže príroda. Tú môžeme skúmať v štyroch rovinách: 
* príroda nestvorená a tvoriaca (Boh v pôvodnej jednote a nerozčlenenosti (Boh Otec), skôr negatívna teológia)
* príroda stvorená a tvoriaca (pochádza od Boha, sú to božie myšlienky, pravzory, všeobecné pojmy, Kristus stvoril ideu a každá vec je napodobeninou idey)
* príroda stvorená a netvoriaca (náš reálny svet)
* príroda nestvorená a netvoriaca (všetko, čo sa v bohu začalo, to sa v bohu aj končí; jednota, ktorá bola na začiatku, bude aj na konci)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Írski filozofi
Kategória:Narodenia v 10. rokoch 9. storočia
Kategória:Úmrtia v 877
Kategória:Osobnosti na írskych bankovkách
Ján z Kríža

Svätý **Ján z Kríža** (**San Juan de la Cruz, Juan de Yepes y Álvarez**) (* 24. jún 1542, Fontiveros, Španielsko – † 14. december 1591, Úbeda, Španielsko) bol španielsky mystik, v ktorého diele dosahuje španielsky mysticizmus najväčšiu intenzitu a čistotu.

## Život
Narodil sa v roku 1542 v mestečku Fontiveros v strednom Španielsku ako tretie dieťa v chudobnej rodine otcovi Gonzálesovi a matke Kataríne, rod. Alvarez. Keď mal Ján tri roky zomrel mu otec. Neskôr sa naučil písať a čítať a v roku 1559 začal študovať humanitné vedy na jezuitskom kolégiu v Medine del Campo. Po štúdiách Ján vstúpil do karmelitánskeho rádu (1563) a prijal rehoľné meno **Ján od sv. Mateja**. Po sľuboch odišiel na filozofické a teologické štúdia do Salamanky, kde bol v roku 1567 vysvätený na kňaza.

Počas života v Karmeli zažil aj krízu kedy chcel prestúpiť do prísnejšieho mníšskeho stavu ku kartuziánom. Ale počas uvažovania sa stretol s Teréziou od Ježiša, ktorá mala túžbu zreformovať ženskú i mužskú vetvu Karmelu. Nakoniec sa rozhodol zostať a 28. novembra 1568 zložil sľuby podľa novej reguly a prijíma nové rehoľné meno **Ján z Kríža**.

V roku 1571 sa stal rektorom kolégia v Alcale a v rokoch 15721577 bol spovedníkom v Ávile.

V roku 1577 bol uväznený v Tolede, pretože neposlúchol nariadenia kapituly rádu. Vo väzení zažil mystický dotyk Boha. Tento dotyk vložil do básní, ktoré sú považované za jedny z najkrajších v španielskej literatúre vôbec. 

Vo svojej poézii opísal mystickú cestu ľudskej duše k splynutiu s Bohom. Podobne ako Terézia Ježišova tlmočil svoje mystické zanietenie obrazmi žeravo erotickými. Vytvoril tak poéziu s dvojakým plánom, ktorej plný zmysel je hermeticky uzatvorený tomu, kto nemá kľúč k jej symbolike. Ján preto k svojím básňam napísal štyri prozaické komentáre, ktoré vedno tvoria ucelenú náuku mystickej teológie.

Po úteku z väzenia 15. septembra 1578 odišiel na juh Španielska, kde založil niekoľko nových kláštorov bosých karmelitánov (Beasa, Granada, Malaga, Córdoba). V roku 1591 sa zúčastnil generálnej kapituly v Madride vo funkcii generálneho definítora. 

14. decembra 1591 zomrel v kláštore v Úbede ako 49 ročný.

## Diela
* *Výstup na horu Karmel*
* *Temná noc*
* *Duchovná pieseň*
* *Živý plameň lásky*
* *Krátke spisy a korešpondencie*

## Uctievanie
Podľa Rímskeho martyrológia pripadá spomienka na tohto svätca na 14. december.

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Bosí karmelitáni
Kategória:Španielski básnici
Kategória:Španielski teológovia
Kategória:Španielski katolícki svätci
Kategória:Učitelia cirkvi
Kategória:Kresťanskí mystici
Kategória:Kanonizovaní Benediktom XIII.
Kategória:Blahorečení Klementom X.
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 14. decembra
Eino Kaila

**Eino Kaila** (* 9. august 1890 – † 31. júl 1958) bol fínsky filozof, predstaviteľ pozitivisticky orientovanej analytickej filozofie. Učiteľ G. H. von Wrighta.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1890
Kategória:Úmrtia v 1958
Kategória:Fínski filozofi
Wilhelm Kamlah

**Wilhelm Kamlah** (* 3. september 1905, Hohendorf, Nemecko – † 24. september 1976, Erlangen) bol nemecký filozof, predstaviteľ erlangenskej školy.

Štúdoval muzikológiu, dejiny a filozofiu. Stal sa asistentom v Historickom seminári Göttingenskej univerzity. Počas nacistického režimu zbavený možnosti učiť. V roku 1945 sa stal docentom a neskôr mimoriadnym profesorom pre filozofiu v Göttingene a Hannoveri. V roku 1954 potom riadnym profesorom na Erlangenskej univerzite.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Karneades z Kyrény

náhľad|Karneades z Kyrény
**Karneades z Kyrény** alebo **Karneadés z Kyrény** (asi 214/213 pred Kr., Kyréné – 129/128 pred Kr., Atény) bol starogrécky filozof, predstaviteľ tzv. novej (podľa inej klasifikácie strednej) Akadémie, na ktorej čele stál v rokoch 164/60 – 137/6. 

V roku 156/155 prišiel do Ríma s diplomatickým poslaním spoločne so stoikom Diogenom zo Seleukeie a s peripatetikom Kritolaom. Svoj pobyt využili títo filozofi na popularizáciu filozofických myšlienok medzi mladými Rimanmi. Ukážku svojej filozofickej metódy predviedol Karneades v Ríme tým spôsobom, že jeden deň hovoril v prospech spravodlivosti, druhý deň proti nej. V starobe oslepol a vzdal sa vedenia školy.

Karneades bol majstrom v polemike a kritike. Vyvracal najmä názory stoika Chrysippa a v tejto suvislosti o sebe s humorom vravel: „Keby nebolo Chrysippa, nebolo by ani mňa.“ (Obmena známej vety, vyjadrujúcej Chrysippove zásluhy o stou.) Karneades pokračoval v skeptickej línii, začatej v Akadémii Arkesilaom. Podal prenikavú kritiku možností poznania, najmä ostro polemizoval proti stoickému kritériu pravdy, tzv. kataleptickej predstave". Karneades sám považoval pravdu za nepoznateľnú a odporúčal uspokojovať sa, najmä pre oblasť konania, s pravdepodobnosťou. Ostrej kritike podrobil aj stoickú teológiu (dôkazy o existencii bohov) a etiku. 

Svoje filozofické názory literárne nezaznamenal; urobili to jeho žiaci, najmä Kleitomachos. Najpočetnejšie správy o Karneadovom učení sa zachovali u Cicera a Sexta Empirika.

## Iné projekty

## Externé odkazy

Kategória:Platónska akadémia
Kategória:Filozofi obdobia helenizmu
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Narodenia v 10. rokoch 3. storočia pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 20. rokoch 2. storočia pred Kr.
Hans Kelsen

**Hans Kelsen** (* 11. október 1881, Praha† 19. apríl 1973, Berkeley, Kalifornia, USA) bol rakúsky právnik, právny teoretik a štátovedec, čelný predstaviteľ právneho normativizmu, respektíve zakladateľ jeho odnože zvanej rýdza (čistá) náuka právna (nem. *Reine Rechtslehre*). Patrí medzi najvýznamnejších právnych teoretikov 20. storočia. 

Medzi jeho najvýznamnejšie diela patria *Čistá právna náuka* a *Všeobecná teória noriem* či *The Law of United Nations.* 

## Život
Pochádzal zo židovskej rodiny. Narodil sa v roku 1881 v Prahe, no už krátko na to sa rodina presťahovala do Viedne, kde aj získal vzdelanie. Hoci bol zrejme agnostikom, konvertoval v roku 1905 z vlastnej vôle na katolicizmus. Po ukončení právnického štúdia (1906) sa venoval vedeckej dráhe v odbore ústavné právo a právna teória. V roku 1911 habilitoval na viedenskej právnickej fakulte. Počas prvej svetovej vojny pôsobil ako poradca na ministerstve vojny. V roku 1918 sa stal profesorom ústavného práva a od roku 1919 sa aktívne podieľal na tvorbe ústavy prvej Rakúskej republiky.
[vľavo|náhľad|Busta Hansa Kelsena od [Ferdinand Welz|Ferdinanda Welza vystavená v priestoroch Viedenskej univerzity]]
V rokoch 1921 až 1930 bol sudcom rakúskeho ústavného súdu. Po zániku jeho mandátu sa nechcel ďalej uchádzať o pozíciu sudcu a odišiel pôsobiť na Kolínsku univerzitu. V roku 1933 bol však z univerzity prepustený a presídlil do Ženevy, kde pôsobil na Universitaire des Hautes Etudes Internationales, kde vydal aj svoje najvýznamnejšie dielo o čistej náuke právnej. Popri tom pôsobil aj v Prahe.

V roku 1940 do USA. Prednášal na univerzitách v Harvarde a Berkeley. V tomto období sa výraznejšie venoval medzinárodnému právu. Zomrel v roku 1973 v USA. 

## Dielo
Kelsen napísal takmer 400 diel.

**Výber**
* *Hauptprobleme der Staatsrechtlehre entwickelt aus der Lehre vom Rechtssatze* (1911)
* *Die Verfassungsgesetze der Republik Österreich* (1922) 
* *Österreichisches Staatsrecht* (1923)
* *Allgemeine Staatslehre* (1925)
* *Das Problem der Souveränität und Theorie des Völkerrechs* (1928)
* *Reine Rechtslehre* (1934, 2. vyd. 1960)
* *Peace through Law* (1944)
* *General Theory of Law and State* (1945)
* *The Law of United Nations* (1950)
* *Principles of International Law* (1952, 2. vyd. 1966)
* *Allgemeine Theorie der Normen* (1979)

**V slovenčine**
* 

## Pocty
V roku 1971 založila pri príležitosti jeho 90-tich narodenín rakúska vláda Inštitút Hansa Kelsena vo Viedni. V roku 1984 bola odhalená jeho busta na Viedenskej univerzite.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Rakúski filozofi
Kategória:Rakúske osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Rakúski právni teoretici
Kategória:Filozofi práva
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Viedenskej univerzite
Kategória:Vyučujúci na Univerzite v Ženeve
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Viedenskej univerzity
Kapila

**Kapila** bol indický filozof, mních, ktorému sa pripisujú sútry systému sánkhja.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Starovekí indickí filozofi
Károly Kerényi

**Károly Kerényi** (iné mená: **Karl Kerényi**, **Carl Kerényi**; * 19. január 1897, Temešvár, Rakúsko-Uhorsko – † 14. apríl 1973, Kilchberg, Švajčiarsko) bol maďarsko-švajčiarsky klasický filológ, religionista a mytológ, žiak C. G. Junga.

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Temešváru
Kategória:Maďarskí filológovia
Kategória:Švajčiarski filológovia
Kategória:Maďarskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Švajčiarski vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Univerzity Loránda Eötvösa
Justinián

**Justinián** (iné mená: **Justinian**; po grécky: **Justinianos/Justiniános/Jústiniános, I(o)ustinianos/I(o)ustiniános/Iústiniános**; po latinsky: **Justianianus, Iustinianus**)
*Justinián I.
*Justinián II.
*byzantský generál, pozri Justinián (generál)
*rímsky generál v Británii, pozri Iustinianus (rímsky generál v Británii)
*svätý Justinián, pozri Justinián (svätec)
Kritolaos z Fasélidy

**Kritolaos z Fasélidy** alebo **Kritoláos z Fasélidy** (2. storočie pred Kr.) bol grécky filozof, predstaviteľ peripatetizmu.

V roku 155 prišiel do Ríma spolu s akademikom Karneadom a stoikom Diogenom zo Seleukeie z Atén s diplomatickým poslaním. Všetci využili dlhší pobyt na prednáškovú činnosť, ktorá vzbudila veľký obdiv i odpor.

## Externé odkazy

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Diogenes zo Seleukeie

thumb
**Diogenes/Diogenés zo Seleukeie** (* okolo 240 pred Kr. – † pred 150 pred Kr., Seleukeia v Babylonii ?) bol grécky filozof, predstaviteľ stoickej školy, žiak Chrysippov.

Roku 156/5 pred Kr. prišiel spolu s Karneadom a peripatetikom Kritolaom z Fasélidy do Ríma, kde sa zaslúžil o popularizáciu stoicizmu medzi rímskou aristokraciou. Jeho najvýznamnejším žiakom bol Panaitios. 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 3. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 2. storočí pred Kr.
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Panaitios (filozof)

**Panaitios** (* okolo 185 pred Kr., Lindos, Rodos – † asi 109 pred Kr., Atény) bol grécky filozof, prvý predstaviteľ tzv. strednej Stoy.

Pochádzal z aristorkatického rodu, ktorého členovia vynikli vo vojne, športových hrách a verejnom živote. Ako mládý muž bol žiakom gramatika Kratéta z Mallu, v Aténach počúval Diogena zo Seleukeie a Antipatra z Tarsu. Kľúčovou udalosťou v Panaitiovom živote bolo nadviazanie styku s najvplyvnejším Rimanom vtedajšej doby Scipionom Aemilianom a jeho helénofilským kruhom. Kedy a za akých okolností sa Panaitios s Scipionom zoznámil, nie je známe.

Ako sprostredkovateľ poznania gréckej filozofie zohral Panaitios v rímskej kultúre významnú úlohu.

## Zdroje

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Narodenia v 2. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 2. storočí pred Kr.
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Stoici
Stoa

**Stoa** môže byť:
* v architektúre: starogrécka stĺpová sieň pozdĺž námestí alebo ulíc, pozri stoa (architektúra)
* vo filozofii: starogrécka filozofická škola založená Zenónom okolo roku 300 pred Kr. v Aténach, synonymá: stoicizmus, stoická škola, pozri stoicizmus
* dedina v obci Arendal v kraji Aust-Agder v Nórsku, pozri Stoa (Nórsko)
* nemecká hudobná skupina hudobného žánru dark wave, pozri Stoa (hudobná skupina)
* džezový hudobný album hudobnej skupiny Ronin švajčiarskeho klaviristu a skladateľa Nika Bärtscha z roku 2006, pozri Stoa (hudobný album)
* priezvisko, napr.:
** Ryan Stoa (* 1987), americký hokejista
* skrátene: americká kresťanská debatná homeschoolingová nezisková organizácia, pozri Stoa (nezisková organizácia)

**STOA** môže byť skratka pre:
* Útvar vyhodnocovania vedecko-technických možností (angl. *Science and Technology Options Assessment*), výbor Európskeho parlamentu
* Societas Theologicum Ordinem Adiuvantium, združenie pri Christian-Albrechts-Universität zu Kiel

## Pozri aj
* Støa, priezvisko

## Referencie
Zuzana Kiczková

**Zuzana Kiczková** (* 1951) je slovenská filozofka.

Ťažisko jej výskumného záujmu tvoria filozofické a metodologické problémy biológie (najmä evolučnej teórie a genetiky), problematika vedeckého obrazu sveta a feministickej filozofie.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1951
Kategória:Slovenskí filozofi
Cicero

**Cicero** môže byť:

* starorímsky filozof, pozri Marcus Tullius Cicero
* mesto v štáte Illinois, Cicero (Illinois)
* mesto v štáte Indiana, Cicero (Indiana)
* mesto v štáte New York, Cicero (New York)
* v typografii: jednotka typografickej mernej sústavy, pozri cicero (typografia)
František Matouš Klácel

**František Matouš Klácel** (* 7. apríl 1808, Česká Třebová – † 17. marec 1882, Belle Plaine, Iowa, USA) bol český filozof a teológ, publicista a básnik, národný buditeľ, stúpenec Hegelovej filozofie. Venoval sa problematike budúcnosti ľudstva.

Klácel je autorom prvej českej sústavne napísanej etiky (Dobrověda, 1847).

## Dielo
* Mostek, aneb sestavení skromných myšlenek o tom, na čem každému záležeti má, 1842
* Dobrověda, 1847
* Listy přítele přítelkyni o původu socialismu a komunismu, 1849
* Vesměrnost, domýšlení se Nejvyšší Jednoty Všeho, 1882

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 

## Externé odkazy
* Klácel, František Matouš: *Enkyklopaedishe Erinnerungen an Fortraege aus Logik, Ethik, Aesthetik, Literaturgeschichte, Stylistik, Pflanzen-Symbolik etc.* Dostupné online
* František Matouš Klácel ve Slovníku českých filosofů
* František Matouš Klácel na stránkách Centra dějin české teologie KTF UK 

## Zdroj
* 

Kategória:Českí filozofi
Ján Kocka

Doc. PhDr. **Ján Kocka**, CSc**.** (* 11. september 1927, Hnúšťa) je slovenský filozof, člen Katedry filozofie a dejín filozofie FF UK v Bratislave, univerzitný profesor.

## Životopis
Roku 1952 získal na Filozofickej fakulte UK titul PhDr. Následne roku 1960 titul Csc. a roku 1962 docentúru. V rokoch 1952 – 72 pôsobil na Katedre filozofie Filozofickej fakulty UK v Bratislave. Roku 1972 bol z politických príčin prepustený. Následne pracoval v Múzeu pedagogiky pri Pedagogickej knižnici v Bratislave. Roku 1991 bol rehabilitovaný a vrátil sa na FF Univerzity Komenského, kde pôsobil až do roku 1993, kedy odišiel do dôchodku. 

## Dielo
* *Gnozeologické základy pojmov* (1961)
* *Otázky dialektiky poznania*(1961)

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Hnúšte
Arthur Koestler

**Arthur Koestler** (* 5. september 1905, Budapešť, Maďarsko – † 3. marec 1983, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol maďarský spisovateľ, politický aktivista a spoločenský filozof.

## Koestler o človeku rozumnom
Homo sapiens je obeťou nespočetných chýb evolúcie: také chyby môžu negatívne ovplyvniť
vývoj mozgu. K nápadným symptómom duševnej choroby, ktoré sa zdajú byť pre náš
rod endemické, sú:
# všade v dávnoveku sa vyskytujú rituály ľudských obetí;
# zaryté konanie intrašpecifických vojen, ktoré sprvu mohli spôsobovať len obmedzené škody, dnes však ohrozujú celú planétu;
# paranoidné rozštiepenie medzi racionálnym myslením a iracionálnou, na afektoch spočívajúcou vierou;
# protiklad medzi genialitou ľudstva pri podmaňovaní si prírody a jeho neschopnosťou vyporiadať sa s vlastnými problémami choroby symbolizované novou hranicou na Mesiaci a mínové pole naprieč Európou.

Ak sú symptómy našej patológie druhovo špecifické, t. zn. výlučne ľudské, musíme pre ne hľadať vysvetlenie výlučne v ľudskej oblasti.

Obrysy diagnózy sú: je explozívny rast ľudského neokortexu a jeho nedostatočná kontrola mozgového koreňa; trvajúca bezmocnosť novorodencov a z toho vyplývajúce ich nekritické podriaďovanie sa autorite; dvojaké prekliatie jazyka ako nástroja demagógie a ako bariéry medzi národmi; objavenie smrti a rozum preťažujúci strach pred ňou.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Maďarskí filozofi
Kategória:Maďarskí spisovatelia
Kategória:Maďarskí spisovatelia románov
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Spisovatelia židovského pôvodu
Kategória:Maďarské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Maďarskí politickí aktivisti
Kategória:Osobnosti z Budapešti
Kategória:Obete samovrážd
Kleanthes z Assu

**Kleanthes z Assu** alebo **Kleanthés z Assu** alebo **Kleantes z Assu** (* približne 331 – † 232 pred Kr.) bol grécky filozof, spoluzakladateľ stoicizmu. Za svetový princíp považoval Slnko.

## Externé odkazy

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Filozofi obdobia helenizmu
Kategória:Obete samovrážd
Kleitomachos

**Kleitomachos** bol starogrécky filozof, predstaviteľ stredného skepticizmu, žiak Karneadov.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Filozofi obdobia helenizmu
Kategória:Obete samovrážd
Konštantín Filozof

náhľad|Ostatky Cyrila Konštantína Filozofa v Bazilike sv. Klimenta v Ríme, foto z r. 1989
**Konštantín Filozof** (; * 827, Solún, Grécko – † 14. február 869, Rím), tesne pred smrťou prijal mníšske meno **Cyril** resp. zastarano: *Cyrill* (, ) bol byzantský filozof, kňaz, teológ, misionár, mních, jazykovedec, prekladateľ a hymnograf, zakladateľ slovanského písomníctva, brat Metoda.

## Pôvod

## Životopis
Nižšie vzdelanie dostal vo svojom rodisku. V približne štrnástich rokoch stratil otca. Ďalšie vzdelanie mu zabezpečil Theoktist, cisársky kancelár (logotét). Ten povolal mladíka v roku 842 alebo 843 na cisársku odbornú školu do Carihradu, kde sa v tom období vzdelával aj mladý cisár Michal III. Po ukončení štúdií bol menovaný chartofylaxom (knihovníkom a v podstate tajomníkom) konštantínopolského patriarchu Ignáca. Konštantín bol ešte pred nástupom do funkcie asi v roku 849 vysvätený za kňaza. Po krátkom čase sa vzdal vysokého postu a odišiel do monastiera pri Bosporskej úžine. Potom prednášal filozofiu na cisárskej univerzite v Konštantínopole a neskôr odišiel na kratšiu dobu do monastiera na hore Olymp. Bol popredným členom Fótiovho intelektuálneho kruhu a Fótiovým dobrým priateľom. 

V rokoch 861 – 862 sa zúčastnil byzantského diplomatického posolstva ku Chazarom, 863 ho spolu s bratom Metodom byzantský cisár Michal III. poveril misiou na Veľkú Moravu (od 863/864). V Ríme dosiahli u pápeža Hadriána II. schválenie slovanskej liturgie aj pre západnú cirkev. V Ríme sa s podlomeným zdravím utiahol do monastiera pri chráme sv. Praxedy a prijal mníšske meno Cyril. Prácou vysilený predčasne zomrel 42-ročný a bol pochovaný v chráme sv. Klimenta (bazilike San Clemente) v Ríme.

Ďalšie podrobnosti o období od roku 861 pozri v článku Cyril a Metod.

## Tvorba

## Poznámky


## Referencie

## Pozri aj
* byzantská filozofia

## Literatúra
* HNILICA, Ján: *Svätí Cyril a Metod : Horliví hlásatelia Božieho slova a verní pastieri cirkvi*. Bratislava : Alfa, 1990. ISBN 80-05-00707-8
* "Cyril a Metod, apoštolom rovní : 5. júl, 11 .máj, 14. február, 6. apríl." In: Antonín Čížek: *Synaxár : Životy svätých.* Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 271-277. ISBN 80-967341-1-3
* 
* ŠKVARNA, Dušan – HUDEK, Adam: *Cyril a Metod v historickom vedomí a pamäti 19. a 20. storočia na Slovensku.* Bratislava : Historický ústav SAV vo vydavateľstve Typoset Print, 2013. 162 s. ISBN 978-80-970302-8-5

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Kompletný text Proglasu vo Wikisource (v modernom prepise)
* Preklad Proglasu do modernej slovenčiny

Konštantín Filozof
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Patróni Európy
Kategória:Veľkomoravské osobnosti
Kategória:Slovenskí katolícki svätci
Kategória:Slovenskí pravoslávni svätci
Kategória:Českí pravoslávni svätci
Kategória:Osobnosti zo Solúna
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kategória:Byzantskí filozofi
Kategória:Byzantskí spisovatelia
Kategória:Byzantskí teológovia
Kategória:Byzantskí misionári
Kategória:Byzantskí mnísi
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 14. februára
Georgij Konisskij

**Georgij Konisskij** (* 1717 – † 1795) bol ukrajinský a bieloruský filozof a spisovateľ, kazateľ, náboženské a kultúrne osobnosť.

Pochádzal z shlyahetskouj ukrajinského kozáckého rodu Konysky.

Vzdelanie získal na Kyjevskej Akadémii (1728-1743).
1745 sa stal profesorom na Akadémii, učil l piyityku, rétoriku, filozofiu.
1751 (podľa iných zdrojov v roku 1752), sa stal rektorom v Kyjeve akadémie.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1717
Kategória:Úmrtia v 1795
Kategória:Bieloruskí filozofi
Kategória:Bieloruskí spisovatelia
Karel Kosík

**Karel Kosík** (* 26. jún 1926, Praha – † 21. február 2003) bol český komunistický politik a filozof, ktorý reflektoval protiklad medzi revolučnou teóriou marxizmu a praxou uplatňovania moci.

Bol čelným propagandistom myšlienky komunizmu z radov tzv. "pracujúcej inteligencie". V roku 1952 sa intenzívne osobne zapojil do kampane, ktorá viedla k jednému z najrozsiahlejších zinscenovaných procesov v komunistickom tábore a ktorá odsúdila tzv. "kozmopolitných zločincov a rozvracačov" z radov KSČ na tresty smrti v známom procese s Rudolfom Slánskym.

V rokoch 1968–1969 bol členom ÚV KSČ.

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* Karel Kosík 
* bibliografia 
* Karel Kosík's biographic 

Kategória:Českí filozofi
Kategória:Českí literárni teoretici
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Členovia Ústredného výboru Komunistickej strany Česko-Slovenska
Kategória:Českí esejisti
Kategória:Nositelia Medaily Za zásluhy (Česko)
Alexandre Koyré

**Alexandre Koyré** (* 29. august 1892, Taganrog - † 28. apríl 1964, Paríž) bol francúzsky historik vedy - antikumulativista (vývin vedy sa vyznačuje mutáciami ľudského intelektu) a zakladateľ internalizmu.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1892
Kategória:Úmrtia v 1964
Kategória:Francúzski filozofi