open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
69 (sexuálna poloha)

náhľad|Poloha 69

**69** je sexuálna poloha, pri ktorej obaja partneri súčasne ústami stimulujú genitálie svojho partnera, vzájomne praktizujú orálny sex.

Partneri zaujmú pozíciu, ktorá pripomína tvar čísla 69, z čoho pochádza označenie tejto polohy. Táto poloha sa používa najmä počas predohry, ale môže tiež viesť k spoločnému orgazmu. Polohu možno vykonávať medzi mužom a ženou, ako aj medzi dvoma mužmi alebo dvomi ženami.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Sexuálne praktiky
Kategória:Sex
Kategória:Sexualita
The Willis Family

náhľad|Rodina Willisovcov
**The Willis Family** je americká reality šou z prostredia muzikantskej rodiny, vysielaná v televízii TLC. 

Rodina Tobyho (* 1968) a Brendy (*1967) žije v Nashville v Tennessee a je známa ako *Willys Clan*. Ich 12 detí (4 chlapci a 8 dievčat, všetci s menom na *J*) tvorí hudobnú a tanečnú skupinu, ktorá je známa aj vďaka účinkovaniu v americkej sérii šou *America's Got Talent* (Amerika má talent) ako aj z vystúpení v Grand Ole Opry. Rodina má silnú kresťanskú a hudobnú tradíciu s koreňmi z Írska a juhu Chicaga, ktorá sa odzrkadľuje v ich produkcii. 

Dokument má 7 častí, ktoré mali premiéru v lete roku 2015. 

## Externé odkazy
* Reality šou na stránke televízie

## Zdroj
* 

Kategória:Dokumentárne seriály USA
Kategória:Reality show
Kategória:Televízne seriály z roku 2015
William Etheridge

[thumb|William Etheridge: Starý waltonský most, maľba [Canaletto 1754]]
**William Etheridge** (* cca 1709 Fressingfield, Suffolk† 3. október 1776) bol anglický inžinier a architekt, známy ako konštruktér drevených mostov navrhnutých na základe matematických princípov.

V rokoch 1744 – 1749 pracoval v Londýne na pomocnej drevenej konštrukcii pri stavbe starého Westminsterského mosta. V roku 1749 postavil v univerzitnom meste Cambridge tzv. *[[Mathematical Bridge|Matematický most]]* cez riečku Cam. Rok nato dokončil *Starý waltonský most* cez Temžu vo Walton-on-Thames v grófstve Surrey, najstarší z radu Waltonských mostov, ktoré sa na tomto mieste vystriedali.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Anglickí architekti
Kategória:Narodenia v 18. storočí
Kategória:Úmrtia v 1776
Kategória:Úmrtia 3. októbra
TLC

**TLC** môže byť:

* televízny kanál, pozri TLC (televízia)
* hudobná skupina, pozri TLC (hudobná skupina)
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1962

**Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1962** boli v poradí 10. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Lipsku, vo Východnom Nemecku v dňoch od 19.25. augusta 1962, za účasti 11 mužských tímov. Dejiskom zápasov bol lipský Schwimmstadion. Tretí titul v rade a celkovo ôsmy získalo , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred  a . 

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

----

### 2. fáza
#### Skupina E

#### Skupina F

----

### 3. fáza
#### Skupina o 9.11. miesto

#### Skupina o 5.8. miesto

#### Finálová skupina

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
* Vodné pólo na oficiálnej stránke Nemeckej plaveckej federácie 

## Zdroje
* ME vo vodnom póle na stránke Európskej plaveckej ligy  
* ME 1962 na stránke todor66.com 
* ME 1962 na stránke the-sports.org 

Kategória:Vodné pólo v 1962
Kategória:Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo
František Švec (poslanec)

Ing. **František Švec** (* 21. jún 1942, Zbehy) je technik, bývalý politik HZDS a bývalý poslanec NR SR.

## Životopis
V 90-tych rokoch pôsobil ako prednosta Okresného úradu v Nitre. V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval za koalíciu HZDS – RSS v západoslovenskom volebnom kraji. Mandát nadobudol až dodatočne, ako náhradník na neuplatňovaný mandát Oľgy Keltošovej, ktorá sa stala členkou vlády. V parlamente pôsobil vo výbore pre zdravotníctvo a sociálne veci a v mandátovom a imunitnom výbore. V parlamente zotrval do konca volebného obdobia, s výnimkou krátkeho obdobia, keď sa asi na mesiac do parlamentu vrátila Oľga Keltošová, ktorá hneď odišla na post veľvyslankyne SR pri OSN. 24. marca 1998 opäť zložil sľub poslanca. V parlamentných voľbách v roku 1998 opäť kandidoval za HZDS a opäť mandát poslanca nadobudol až ako náhradník, tentoraz však iba na ustanovujúcej schôdzi NR SR dňa 29. októbra 1998 za Ivana Hudeca, ktorý bol v tom čase členom končiacej vlády.

## Referencie


Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Kategória:Osobnosti zo Zbehov
Jánský vrch (České středohoří)

**Jánský vrch** je čadičový kopec s vrcholom 340 m nad morom.

## Poloha
Nachádza sa severne nad obcou Korozluky v okrese Most. Vrch patrí do Českého stredohoria.

Východne od kopca medzi susedným vrchom Špičák (360 m) sa nachádza uzavretý lom, kde sa na prelome 80. a 90. rokov 20. storočia ťažil porcelanit.

### Ochrana prírody
Na južných a západných svahoch Jánskeho vrchu sa rozkladá rovnomenná národná prírodná pamiatka vyhlásená dňa 25. septembra 1951 o rozlohe , ktorá bola zriadená na ochranu sucho a teplomilných rastlinných spoločenstiev.

## Pozri aj
* Jánský vrch (národná prírodná pamiatka)

## Externé odkazy
* Informácie o porcelanitoch na stránkach Českej geologickej služby

## Zdroj

Kategória:Chránená krajinná oblasť České středohoří
Kategória:Korozluky
Jakub Horvay

**Jakub Horvay** (bližšie údaje o narodení a úmrtí nie sú známe) bol horský vodca, rodák z Novej Lesnej, známy zimnými výstupmi vo Vysokých Tatrách.

## Z jeho života
Ako a kedy sa stal horským vodcom nie je známe. Pravdepodobne tak, ako mnohí spišskí Nemci, ktorí žili v Novej Lesnej si privyrábali vodením turistov do Vysokých Tatier. Na konci 19. storočia podtatranskí horskí vodcovia neradi vodili turistov v zime. V tatranských osadách nebolo v zime veľa kúpeľných hostí, azda len v kúpeľoch Mikuláša Sontága v Novom Smokovci, ktorý propagoval zimný pobyt pre pacientov s respiračnými chorobami.

Dňa 7. apríla 1884 v Novom Smokovci sa objavil mladý 28 ročný nadporučík Teodor Wundt z Wüttenbergska. Vyhlásil, že chce podniknúť niekoľko zimných výstupov a že už si vybral horského sprievodcu. Jakuba Horvaya stretol na trhu vo Veľkej, kde sa mu prihovoril. Dohodli sa, že spolu uskutočnia niekoľko výstupov. Horvayovi, pravdepodobne, v zime chýbali peniaze a tak chtiac-nechtiac privolil.

Zakrátko 9. apríla v snehovej metelici po 10 hodinách prišli na Majláthovú chatu pri Popradskom plese. V noci sa vybrali na Rysy. Na vrchol vystúpili 10. apríla. Bol to prvý výstup na Rysy v zimných podmienkach. Na druhý deň sa vybrali na Vysokú, ale vyčerpaný Horvay, ktorý musel sekať „stupy“ do ľadu, sa vzdal. Prenocovali v horárni na Štrbskom Plese a 12. apríla vystúpili na Kriváň. Dňa 13. apríla za výdatného sneženia, vystúpili k *Hincovým plesám*, ďalej im vysoký sneh nedovolil pokračovať v túre. Na druhý deň (po roztržke s Horvayom, ktorý chcel ísť nakúpiť potraviny) ani sám Wundt sa pre vysoký sneh nedostal do Mengusovského sedla. Ešte v ten večer zišli do Starého Smokovca. Dňa 15. apríla vystúpili spolu s MUDr. Sontágom na Slavkovský štít. Nocovali v Novej Lesnej u Jakuba Horvaya. Dňa 16. apríla sa z Novej Lesnej vybrali do Predných Meďodolov, vystúpili na Kopské sedlo do Zadných Meďodolov. Na druhý deň stúpali Bielovodskou dolinou a cez Poľský hrebeň a Velickú dolinu sa vrátili do Starého Smokovca. Tým sa skončila 9-dňová vysokohorská turistika. Bez jediného dňa oddychu. Aj keď už v tom čase boli v Tatrách známe lyže, propagoval ich Mikuláš Sontág, Wundt ich neuznával a všetky túry urobili pešo. Pre Jakuba Horvaya bola to zaslúžená mzda.

Počas návštevy Vysokých Tatier Teodor Wundt v zime 1884 sa spolu s Jakubom Horvayom zapísali natrvalo do dejín zimného horolezectva. Jeho ďalšia zimná návšteva v roku 1891 bola tiež úspešná. Najprv bez Jakuba Horvaya vystúpil 22. decembra na Prednú baštu a 24. decembra na Ostrvu. Oba boli prvými zimnými výstupmi. Potom s Jakubom Horvayom 27. decembra vystúpili z Malej Studenej doliny na Lomnické sedlo a na vrchol Lomnického štítu. Na druhý deň 28. decembra sa vybrali z Malej Studenej doliny cez Ľadovú priehybu a Ľadového koňa na Ľadový štít. Boli to najvyššie hodnotené výkony zimného horolezeckého obdobia ešte dlho potom. Rozhodujúcu zásluhu mal na tom práve Jakub Horvay. Stal sa autorom novej epochy zimného horolezectva vo Vysokých Tatrách.

## Referencie
 

Kategória:Slovenskí horolezci
Kategória:Osobnosti z Novej Lesnej
Kategória:Osobnosti Vysokých Tatier
TPA Group

**Skupina TPA** sa zaoberá daňovým poradenstvom a auditom. Sídli vo Viedni. Klientom ponúka služby v oblasti daní, účtovníctva, mzdového účtovníctva, auditu, podnikového poradenstva, ESG poradenstva a E-commerce poradenstva v krajinách strednej a juhovýchodnej Európy.

## Základné údaje
Sídlo TPA Group je vo Viedni. Spoločnosť riadia niekoľkí partneri pôsobiaci vo viacerých krajinách strednej a juhovýchodnej Európy. TPA Group má viac ako 2050 zamestnancov v 31 pobočkách v 12 krajín strednej a juhovýchodnej Európy. Na Slovensku má spoločnosť TPA tri pobočky - Bratislava, Košice a Banská Bystrica. Okrem Slovenska TPA Group pôsobí aj v Albánsku, Bulharsku, Česku, Čiernej Hore, Chorvátsku, Maďarsku, Poľsku, Rakúsku, Rumunsku, Srbsku a Slovinsku. Spoločnosť riadia niekoľkí partneri pôsobiaci v spomínaných krajinách.

## História
V roku 1979 bola v dolnorakúskom Langenlois založená spoločnosť TPA. Spoločnosť sa rozšírila a v roku 1990 začala expandovať do susedných krajín strednej a východnej Európy. Vo všetkých dvanástich krajinách, v ktorých je v súčasnosti skupina TPA zastúpená, sa konzultačné služby zameriavajú predovšetkým na oblasť nehnuteľností, bankovníctva, služieb, energetiky, spracovateľského priemyslu a obchodu.

Od roku 1995 do septembra 2016 patrila TPA Group do Crowe Horwath International. Na začiatku roka 2005 došlo z dôvodu členstva v medzinárodnej sieti Crowe Horwath International k zmene názvu a značky z *TPA* na *TPA Horwath*.

V lete 2016 skupina TPA ukončila svoje členstvo v sieti Crowe Horwath International a od 5. septembra 2016 pôsobí na trhu opäť pod značkou *TPA*. Skupina TPA je nezávislým členom Baker Tilly Europe Alliance, celosvetovej asociácie samostatných a nezávislých účtovníkov, daňových poradcov a podnikových poradcov. Baker Tilly Europe Alliance je tvorená skupinou TPA, Baker Tilly Roelfs a Baker Tilly International. Sieť zahŕňala 122 nezávislých členov v 146 krajinách a zamestnáva viac ako 36 000 pracovníkov v 742 pobočkách, vďaka čomu patrí medzi top 10 globálnych poradenských sietí.

## Referencie

## Externé odkazy
* TPA Slovensko 
* TPA Group

Kategória:Podniky v Rakúsku
Kategória:Podniky založené v 1979
Eva Garajová

PhDr. **Eva Garajová** (* 13. august 1946, Šurany) je členka Matice slovenskej, pedagogička, bývalá poslankyňa NR SR a bývalá veľvyslankyňa SR pri Rade Európy v Štrasburgu.

## Životopis
Eva Garajová vyštudovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenský a francúzsky jazyk. Absolvovala študijné pobyty vo Francúzsku. V rokoch 19681970 pôsobila ako stredoškolská profesorka cudzích jazykov na Strednej ekonomickej škole v Nových Zámkoch, od roku 1970 pôsobila na Gymnáziu v Nových Zámkoch. V roku 1968 sa stala členkou Matice slovenskej a v roku 1990 bola zvolená za predsedníčku Výboru Matice Slovenskej. V predčasných parlamentných voľbách, ktoré sa konali 30. septembra a 1. októbra 1994 kandidovala za koalíciu HZDSRSS v západoslovenskom volebnom kraji. Poslankyňou sa stala až po vymenovaní novej vlády SR, keď 14. decembra 1994 nastúpila ako náhradníčka na neuplatňovaný mandát Petra Baca, ktorý sa stal ministrom pôdohospodárstva. V parlamente pôsobila vo výbore pre financie, rozpočet a menu a od septembra 1996 bola členkou aj novovzniknutého Výboru NR SR pre európsku integráciu. V parlamente zotrvala do konca volebného obdobia v roku 1998. Od septembra 1998 do apríla 2002 pôsobila ako vedúca Stálej misie Slovenskej republiky pri Rade Európy v Štrasburgu. Vo volebnom období 20022006 pôsobila ako asistentka poslanca NR SR Miroslava Maxona. V predčasných parlamentných voľbách v roku 2006 kandidovala za HZD, ktoré sa do NR SR nedostalo.

## Referencie

Kategória:Slovenské političky
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Politici HZD
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Pracovníci Matice slovenskej
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti zo Šurian
Kategória:Veľvyslanci Slovenska pri Rade Európy
Ján Hunsdorfer

**Ján Hunsdorfer** alebo (staršie) **Johann Hunsdorfer** môže byť:
* horský vodca otec Ján Hunsdorfer (1850)
* horský vodca syn Ján Hunsdorfer (1875)

Hunsdorfer, Ján
Dia (ostrov)

**Dia** () je neobývaný ostrov pri severnom pobreží gréckeho ostrova Kréta. Od hlavného mesta Kréty Iraklio je vzdialený asi . Ostrov je administratívne súčasťou sídla Elea v obecnej jednotke  Guves v obci Chersonisos, v krajskej jednotke Iraklio.

## Dejiny
Ostrov býval známy pod menom **Standia** a bol hlavným prístavom Kréty dlhé stáročia.

## Mytológia
Ostrov je vidieť z hlavného mesta Kréty Iraklio a pravdepodobne ho bolo vidieť v časoch minojského kráľovstva z jeho hlavného mesta Knóssos. Preto je niekedy považovaný za ten ostrov, na ktorý utiekol Théseus, keď  zabil Minótaura.

Ostrovček pri pohľade z mesta Iraklio pripomína obrovskú jaštericu. Podľa legendy obrovská jašterica chcela zničiť Krétu, ale po zásahu Diovho blesku skamenela a je z nej ostrov.

## Ochrana životného prostredia
Na ostrove Dia žijú tieto chránené zvieratá: slimáky *Albinaria retusa*, jašterice *Podarcis erchardii schiebeli*, divé králiky *[[Oryctolagus]] cuniculus cnossius* a orly, ktoré Gréci volajú *mavropetritis*. Dia patrí do sústavy chránených území Európy Natura 2000.  Medzi chránené rastliny patrí *Carlina diae*.

## Staroveký prístav
Jacques-Yves Cousteau v roku 1976 vykonal podvodný prieskum okolia ostrova a našiel zvyšky starovekého prístavu v mori medzi Iraklio a ostrovom.

## Referencie

* 

## Iné projekty

Kategória:Ostrovy Grécka
Kategória:Kréta
Poštový a telegrafný úrad v Nitre

**Poštový a telegrafný úrad** je kultúrnou pamiatkou, ktorá sa nachádza v centre mesta na Svätoplukovom námestí a je situovaná v Pamiatkovej zóne. Funkcionalistická budova je súčasťou Dolného mesta. Funkciu hlavnej pošty si plní dodnes s takmer autentickou podobou. Predstavuje typickú ukážkovú budovu pošty z medzivojnového obdobia. Objekt bol postavený v rokoch 1929 - 1931 na základe projektu Josefa Mareka, českého architekta žijúceho na Slovensku. Pôdorysné usporiadanie zodpovedá tvaru písmena "V". 

## Externý odkaz
* Pošta [online]. NISYS, [cit. 2016-1-22]. http://www.nisys.sk/www/content/nisys/list/0/1166 

Kategória:Stavby v Nitre
Kategória:Funkcionalistické stavby na Slovensku
Kategória:Budovy pošty
Kategória:Architektúra z 1931
Pavol Kiniži

náhľad|Pavol Kiniži
**Pavol Kiniži** z Kniže (, , * 1432† 24. november 1494, Smederevo) bol vojvodca, maramurešský župan (146770), temešský župan (147894), báčsky župan (148494).

Pavol Kiniži pochádzal zo zemianskej rodiny, vlastniacej obec Kinizs v Abovskej stolici. Údajne už od roku 1449 slúžil ako radový pešiak v mestskom žoldnierskom oddiele Košíc. Jeho veliteľom bol Blažej Maďar, ktorý si ho natoľko obľúbil, že ho po čase adoptoval a dal mu za manželku svoju dcéru Benignu.

Kiniži bol jedným z podveliteľov vojska, ktoré vpadlo počas uhorsko-českej vojny roku 1468 na Moravu, počas protirakúskej vojny do Rakúska roku 1477. Bojoval aj proti Turkom a v rokoch 147981 bol veliteľom uhorských vojsk na Balkáne. Za svoje vojenské zásluhy zastával najvýznamnejšie vojvodcovské posty v uhorskom vojsku a patril medzi rytierov kráľovského dvora Mateja Korvína. Dostal od kráľa viaceré majetky aj na území dnešného Slovenska, napríklad panstvo Lietava r. 1474, panstvo Strečno r. 1483, patrili mu aj Košeca a Ilava, ktoré však spolu so Žilinou dal za 40 tisíc zlatých do zálohu Zápoľskovcom.

Po smrti kráľa Mateja Korvína sa pridal na stranu Vladislava II. Jagelovského. V júli roku 1490 porazil protikandidáta Jána Korvína, nemanželského syna kráľa Mateja. Za túto lojalitu ho kráľ Vladislav II. odmenil vymenovaním za krajinského sudcu. Túto funkciu vykonával až do svojej smrti. Pavol Kiniži zomrel 24. novembra 1494 počas obliehania tureckej pevnosti Smederevo v dnešnom Srbsku. Pochovaný je v pavlínskom kláštore v Nagyvázsony, ktorý sám založil spolu s Blažejom Maďarom okolo roku 1483.

## Referencie

Kategória:Uhorské vojenské osobnosti
Kategória:Uhorskí župani
Kategória:Úmrtia 24. novembra
Kategória:Úmrtia v 1494
Kategória:Narodenia v 1432
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1927

**Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1927** boli v poradí 2. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Bologni, v Taliansku v dňoch od 31. augusta5. septembra 1927, za účasti 12 mužských tímov. Nováčikmi turnaja bolo až 8 družstiev: Anglicko, Česko-Slovensko, Francúzsko, Holandsko, Juhoslávia, Rakúsko, Španielsko a domáce Taliansko. Zápasy sa odohrali v Stadio Littoriale. Titul obhájilo , ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad .

## Výsledky
### 1. kolo

### 2. kolo

### Stretnutia o 4.10. miesto

### Stretnutie o 6.9. miesto

### Stretnutie o 5.7. miesto

### Semifinále

### Stretnutie o 3. miesto

### Stretnutie o 2. miesto

### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
* Vodné pólo na oficiálnej stránke Talianskej federácie v plaveckých športoch 

## Zdroje
* ME vo vodnom póle na stránke Európskej plaveckej ligy  
* ME 1927 na stránke todor66.com 
* ME 1927 na stránke the-sports.org 

Kategória:Vodné pólo v 1927
Kategória:Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo
Dáil Éireann

thumb|Zasadacia miestnosť Dáilu
thumb|Leinster House-sídlo Dáil Éireann
**Dáil Éireann** (z írčiny: *Írske zhromaždenie*) je dolná komora a hlavná komora Oireachtasu (írskej zákonodarnej moci) ktorého súčasťou je aj írsky prezident a Seanad Éireann (horná komora). Dáil Éireann je volený priamo a najmenej raz za päť rokov v rámci systému proporcionálneho zastúpenia prostredníctvom jedného prenosného hlasu. Jej sily sú podobné tým z dolných komôr ostatných dvojkomorových systémov. Jeho moc je obmedzená írskou ústavou. Má možnosť prijímať zákony a menovať a odvolávať Taoiseacha (predseda vlády). Od roku 1922 Dáil Éireann zasadá v Leinster House v Dubline.

## Zdroj

Kategória:Politika v Írsku
Kategória:Dolné komory
Tatársky biftek

náhľad|Tatársky biftek s hriankou 

**Tatársky biftek** (hovorovo tiež **tatarák**) je jedlo zo surového hovädzieho mäsa, ktoré sa pripravuje zo sviečkovice. Jemne naškrabané mäso sa podáva s nakrájanou cibuľou, soľou a čiernym korením, mletou červenou paprikou, worchestrovou omáčkou a horčicou. Dochutí sa červenou mletou paprikou a spojí so surovým vaječným žĺtkom. Všetky ingredience sa dobre zmiešajú a zvyčajne sa podávajú na hrianke potretej cesnakom.

## Pozri aj
* Hrianka

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Jedlá
Kategória:Hovädzie mäso
Borišov (národná prírodná rezervácia)

**Borišov** je národná prírodná rezervácia vo Veľkej Fatre neďaleko Belej-Dulíc v okrese Martin. Vyhlásená bola v roku 1981 Ministerstvom kultúry Slovenskej socialistickej republiky na rozlohe .

NPR Borišov sa nachádza v centrálnej časti Veľkej Fatry a okrem celej severnej časti rovnomenného vrchu zaberá záver Belianskej doliny so západnými svahmi vrchov Šopron () a Javorina (), južnými svahmi Suchej () a lokality Na košariskách. 

Predmetom ochrany je zachovalé územie typickej doliny turčianskej časti Veľkej Fatry. Na území NPR sa nachádza Suchá jaskyňa.

## Turistika
Priamo cez prírodnú rezerváciou prechádza záverečná časť zeleno značeného turistického chodníka z obce Belá-Dulice cez Beliansku dolinu k Chate pod Borišovom. Južnou hranicou rezervácie je vedená žlto značená trasa od Chaty pod Borišovom na vrchol Borišova a východnou hranicou je vedená červeno značená hrebeňovka od Chaty pod Borišovom k vrcholom Šopronu a Javoriny.

## Pozri aj
* Národný park Veľká Fatra
* Borišov

## Referencie

## Externé odkazy
*Turistická mapa NPR Borišov

Kategória:Národné prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Kategória:Chránené územia Národného parku Veľká Fatra
Kategória:Chránené územia v okrese Martin
Vladimír Binar

PhDr. **Vladimír Binar** (* 6. október 1941, Velké Meziříčí† 13. január 2016, Praha) bol český básnik, prozaik, prekladateľ a literárny vedec.

## Život
Vyštudoval na Karlovej univerzite v Prahe bohemistiku a filozofiu a niekoľko rokov učil na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity. V 70. a 80. rokoch nesmel vykonávať svoje povolanie ani publikovať, žil teda dlho v slobodnom povolaní najmä ako prekladateľ. Krátko pracoval ako nakladateľský redaktor. Po politických zmenách v roku 1989 sa opäť vrátil na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Niekoľko pobytov vo Francúzskej Polynézii ovplyvnilo jeho beletristické dielo, ktoré knižne vydal až po roku 2000. V roku 2012 sa stal laureátom dvoch literárnych ocenení: Ceny Česká kniha  a Ceny Jaroslava Seiferta. Vynikol tiež ako editor autorov modernej duchovnej literatúry.

Žil v Prahe so svojou manželkou Miroslavou Binarovou (rodenou Klima, pôvodom z Tahiti).

## Dielo

### Poézia
* Výbor z básní *Hlava žáru* – Rukopisy VBF 1986, Triáda 2009

### Próza
* Román *Playback* – Rukopisy VBF 1981, Triáda 2001
* Poviedkový triptych *Číňanova pěna* – súborne Triáda 2011; poviedka Číňanova pěna vyšla v edícii Rukopisy VBF 1981, tlačou Revolver Revue č. 41/1999; poviedka Dimanche à Paris v rukopisoch VBF 1986, tlačou RR č. 50/2002
* *Emigrantský snář* – Triáda 2003

## Referencie

## Externé odkazy
* Zoznam diel v databáze Národní knihovny ČR

## Zdroj

Kategória:Českí básnici
Kategória:Českí spisovatelia románov
Blažej Maďar

**Blažej Maďar** (maďarsko-latinský prídomok *„Magyar de Mére“*, , ; † 1490) bol významný uhorský vojvodca, kapitán Horného Uhorska (1462), chorvátsko-slavónsky bán (14701474 a 14821483), sedmohradský vojvoda (14731475).

## Biografia
Blažej Maďar bol synom sedliakov, ktorí sa prisťahovali do Košíc, postupne sa však vďaka vojenským úspechom vypracoval a bol vymenovaný za kapitána Horného Uhorska. Slúžil vo vojsku Jána Huňadiho, patril k najlepším vojvodcom kráľa Mateja Korvína. Vďaka funkcii chorvátsko-slavonského bána získal aj titul barón. Za vernosť kráľovi Matejovi získal rozsiahle majetky. Patrili k nim aj panstvá v Zadunajsku a na Považí. Blažej Maďar bojoval nielen doma v Uhorsku, ale aj na zahraničných výpravách proti Čechom a na Balkáne proti  osmanským Turkom.

Zaslúžil sa o likvidáciu bratríckeho hnutia a konsolidáciu pomerov v krajine a o eliminovanie osmanskej expanzie.

Pod Blažejom Maďarom slúžil talentovaný Pavol Kiniži, ktorého si Blažej veľmi obľúbil a nakoniec aj adoptoval. Za manželku mu dal svoju mladú dcéru Benignu. Keď okolo roku 1490 Blažej Maďar zomrel, stal sa pokračovateľom jeho slávy a dedičom jeho majetkov Pavol Kiniži.

Blažej Maďar býva niekedy v literatúre zamenený za Blažeja Podmanického, ktorý však zomrel už v roku 1480.

## Referencie

Kategória:Úmrtia v 1490
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Uhorské vojenské osobnosti
Kategória:Vládcovia Chorvátska
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Ettore Scola

**Ettore Scola** (* 10. máj 1931, Trevico, Talianske kráľovstvo – † 19. január 2016, Rím, Taliansko) bol uznávaný taliansky režisér a scenárista.

## Biografia

Ettore Scola sa narodil v roku 1931 v malom mestečku Trevico neďaleko Neapola. Bol synom lekára a sám začal najprv študovať medicínu. Neskôr študoval právo v Ríme, ale v čase štúdií už začal písať humoristické články do rôznych periodík. V polovici 50-tych rokov 20. storočia začal písať filmové scenáre. Niektoré scenáre k vlastným filmom napísal spolu s Ruggerom Maccarim (napr. *Zvláštny deň*). Podieľal sa aj na scenároch dvoch filmov režiséra Dina Risiho (filmy: *Il sorpasso*, 1962, a *I mostri*, 1963).

Jeho režisérskym debutom bola komédia s názvom *Se permettete parliamo di donne* (1964). Prvý väčší úspech zaznamenal s filmom *Africké dobrodružstvo* (*Riusciranno i nostri eroi e ritrovare l’amico misteriosamente scomparso in Africa?*, 1968), ktorý bol v Taliansku divácky veľmi populárny. Prelom v jeho kariére prišiel v roku 1970 s komédiou *Dráma žiarlivosti*, kde v hlavných úlohách zažiarili Marcello Mastroianni a Monica Vitti. Marcello Mastroianni hral aj v niektorých ďalších jeho filmoch (napr. *Zvláštny deň* alebo *Che ora è? *).

Hoci sa do povedomia divákov Ettore Scola zapísal koncom 60-tych a začiatkom 70-tych rokoch ako komediálny režisér, neskôr natáčal vážnejšie filmy, často zobrazujúce prelomové historické udalosti (film * La Nuit de Varennes*) alebo tragické ľudské osudy na pozadí významných dejinných udalostí (*Zvláštny deň*). Niektoré filmy pranierujú ľudské zlyhania a charakterové nedostatky, prípadne problémy v rodinných alebo širších medziľudských vzťahoch, ktoré zapríčiňuje aj proces modernizácie v spoločnosti (napríklad vo filmoch *La Famiglia*, *La Terrazza*, *Nové strašidlá*). Hoci bol Ettore Scola do istej miery ovplyvnený talianskym neorealizmom, jeho filmy majú vlastný filmársky rukopis a tešia sa aj dnes diváckej pozornosti.

Ettora Scola zastával ľavicové politické názory a tvrdo kritizoval politika Silvia Berlusconiho.

## Ocenenia
Cena za réžiu filmu *Brutti sporchi e cattivi* na filmovom festivale v Cannes v roku 1976.
  
Jeho film *Zvláštny deň* bol roku 1978 nominovaný na cenu Americkej filmovej akadémie *Oscar* v kategórii najlepší zahraničný film.

V roku 2003 získal ocenenie *Rad za zásluhy o Taliansku republiku*. 

## Režijná filmografia

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Talianski filmoví režiséri
Kategória:Talianski scenáristi
Kategória:Držitelia Césara
Kategória:Držitelia ceny Zlatý glóbus
Kategória:Rytieri veľkokríža Radu za zásluhy Talianskej republiky
Jozef Straňák

Ing. **Jozef Straňák** (* 16. jún 1961, Bratislava) je stavebný inžinier, podnikateľ, funkcionár HZDS a bývalý poslanec NR SR.

## Biografia
Po parlamentných voľbách v roku 1992 sa Jozef Straňák stal vedúcim kancelárie HZDS. 10. mája 1993 bol predstavenstvom HZDS zvolený za výkonného tajomníka strany. V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval za koalíciu HZDS – RSS vo volebnom kraji Hlavné mesto SR Bratislava. Poslancom sa však stal až dodatočne, 14. decembra 1994, keď nastúpil do NR SR ako náhradník na neuplatňovaný mandát Kataríny Tóthovej, ktorá sa stala členkou nového vládneho kabinetu. Bol členom Ústavnoprávneho výboru NR SR a od decembra 1995 bol aj členom Výboru NR SR pre nezlúčitelnosť funkcií štátnych funkcionárov. Než sa stal poslancom, bol v novembri 1994 zvolený do Dozornej rady Fondu národného majetku. V komunálnych voľbách v roku 1998 sa uchádzal o post poslanca mestského zastupiteľstva v Bratislave.

## Referencie


Kategória:Slovenskí stavební inžinieri
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Věnceslava Hrdličková

**Věnceslava Hrdličková** (* 15. september 1924, Praha – † 20. január 2016, Praha) bola popredná česká sinologička a japonologička.

## Profesijný život
Věnceslava Hrličková v roku 1950 vyštudovala Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde získala aj doktorát filozofie, v roku 1967 titul kandidát vied a začiatkom deväťdesiatych rokov aj docentúru.

Profesijne sa zaujímala predovšetkým o čínsku a japonskú orálnu literatúru, či estetiku čínskych a japonských záhrad.

Rovnako dostala rad ocenení, napríklad 1994 jej bola udelená zlatá plaketa F. Palackého AV ČR za zásluhy v spoločenských vedách v 1995 zlatá medaila Masarykovej akadémie umenia či Rád vychádzajúceho slnka, ktorý jej udelil japonský cisár v roku 2006 za zásluhy v oblasti šírenia japonskej kultúry v Česku.

## Referencie

* 

Kategória:Českí japonológovia
Kategória:Sinológovia
Kategória:Laureáti Radu vychádzajúceho slnka
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Osobnosti z Prahy
Jozef Noga

**Jozef Noga** môže byť:
* slovenský rímskokatolícky kňaz, pozri Jozef Noga (kňaz)
* slovenský vedec, pozri Jozef Noga (vedec)

Noga, Jozef
Aigias (olympionik)

náhľad|Oxyrhynský papyrus 222
**Aigias** (*Aigias*) bol olympijský víťaz v jazdeckom preteku na koni v roku 456 pred Kr.

Meno olympijského víťaza Aigia je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Aigias je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v šestnástom riadku vpravo. Z názvu jeho domovskej krajiny sa zachovalo len začiatočné písmeno N (ΑιγίαςΝ[...] – Aigias z N[...]).

V Olympii kelés (jazdecké preteky) zaradili do programu na 33. hrách v roku 648 pred Kr. a prvým víťazom tejto discipliny bol Krauxidas z Krannónu. Antické jazdecké preteky na koňoch sa od dnešných odlišovali. Jazdci namiesto sediel používali nanajvýš vlnené podložky; nepoužívali ostrohy ani strmene. Jazdili v chitónoch, výnimočne nahí a vždy bosí. Vlasy mali zvyčajne zviazané stuhou. Kone poháňali bičíkmi, korbáčmi alebo bodcami.   
      
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier jazdeckých pretekov na koni
Carpaccio

náhľad|Ukážka Carpaccia
thumb|Ananásové Carpaccio so smotanou

**Carpaccio** [karpačo] je predjedlo nakrájané na tenké plátky podávané v surovom stave a ochutené omáčkou. Základom pôvodného carpaccia bolo hovädzie mäso a majonézová omáčka. Neskôr sa carpaccio začalo pripravovať aj z tuniaka či lososa prípadne zeleniny.

## História
Pôvodné carpaccio má krátku históriu. Vymyslel ho Giuseppe Cipriani, šéfkuchár malého benátskeho podniku Harry's Bar v roku 1950. Na návštevu tam vtedy prišla šlachtičná Amalia Nani Mocenigo, ktorá požadovala jedlo zo surového mäsa okrem tatárskeho bifteku.

Kuchár jej pripravil nakrájané tenké plátky sviečkovice pokvapkané majonézovou omáčkou. Šlachtičnej aj ostatným hosťom chutilo a jedlo sa stalo rýchlo veľmi populárnym, až ho Cipriani zaradil na jedálny lístok.

Jedlo dostalo meno podľa maliara menom Vittore Carpaccio, ktorý sa narodil v Benátkach a v tomto čase tu mal výstavu. Jeho obľúbené farby, ktoré používal (tehlovo červená a béžovo biela) pripomínali práve túto pochúťku. Preto sa ju Giuseppe Cipriani rozhodol pomenoval podľa neho.

## Zdroj
* 

Kategória:Talianska kuchyňa
Kategória:Mäso
Predseda dočasnej vlády Írskeho slobodného štátu

**Predseda dočasnej vlády Írskeho slobodného štátu** () bola prechodná funkcia založená v januári 1922 trvajúca až do vytvorenia Írskeho slobodného štátu v decembri 1922. 

V decembri 1921 prešla britsko-írska zmluva v Dáil Éireanne. Britská vláda tiež schválila vytvorenie poslaneckej snemovne Južného Írska a uznala ju ako legálnu vládu. Predsedom dočasnej vlády sa stal Michael Collins (t.j. predseda vlády) a zároveň aj zostal ministrom financii pod správou Arthura Griffitha. Po smrti Michaela Collinsa a Arthura Girffitha sa predsedom dočasnej vlády a prezidentom Dáil Éireannu stal William T. Cosgrave. Ale rozdiel medzi týmito dvoma funkciami zostal irelevantný a nejasný až do vytvorenia Írskeho slobodného štátu v decembri 1922.

## Miestodržitelia

*Funkcia bola nahradená [[Predseda výkonného výboru Írskeho slobodného štátu|Predsedom výkonného výboru Írskeho slobodného štátu]] v decembri 1922*

## Zdroj

Kategória:Politika v Írsku
Aristofanes (rozlišovacia stránka)

**Aristofanes** alebo **Aristofanés** (*Aristofanes*, iný prepis: *Aristofanés*, ) môže byť:
* aténsky dramatik z prelomu 5. a 4. stor. pred Kr., pozri Aristofanes
* aténsky maliar červenofigúrových váz v 5. stor. pred Kr., pozri Aristofanes (maliar)
* grécky učenec z prelomu 3. a 2. stor. pred Kr., pozri Aristofanes Byzantský
 
**Aristophanes** môže byť aj:
* planétka, pozri 2934 Aristophanes
Putney Bridge

**Putney Bridge** je cestný oblúkový most na rieke Temža spájajúci londýnske mestské časti Hammersmith and Fulham a Wandsworth.

Prvý most, ktorý stál na mieste dnešného bol postavený na podnet prvého predsedu vlády Spojeného kráľovstva Roberta Walpolea ako náhrada tunajšej kompy. Jeho výstavba prebiehala v rokoch 1726 – 1729, architektom mosta bol Sir Jacob Ackworth a staviteľom Thomas Phillips. Otvorený bol 29. novembra 1729 a  do dokončenia mosta Westminster Bridge bol jediným mostom na Temži medzi mostami London Bridge a Kingston Bridge.  dlhý most bol drevený, mal 26 rozpätí s rôznymi dĺžkami medzi  a . V rokoch 1870 – 1872 bol počet rozpätí znížený na 23. Do roku 1880 bolo na moste vyberané mýto.

Po odkúpení mosta správnou inštitúciou Metropolitan Board of Works v roku 1879 bolo rozhodnuté o stavbe nového mosta. Výstavba bola začatá 15. apríla 1882 a hlavným inžinierom mosta bol Sir Joseph Bazalgette, známy najmä ako hlavný inžinier londýnskeho kanalizačného systému. Most bol postavený z Cornwallskej žuly a otvorený 29. mája 1886 Eduardom, Princom z Walesu a jeho manželkou Alexandrou Dánskou. Celková dĺžka mosta je  a najdlhšie z piatich rozpätí má dĺžku . Pôvodná šírka mosta bola , od rozširovania mosta v rokoch 1909 a 1933 je jeho šírka . 

Most je známy najmä vďaka tomu, že sa nachádza pri mieste, ktoré označuje začiatok veslárskych pretekov The Boat Race.

Súbor:Putney Bridge London 1793.jpg|Starý most v roku 1793
Súbor:Brooklyn Museum - Old Putney Bridge - James Abbott McNeill Whistler - overall.jpg|Starý most v roku 1879
Súbor:Uni-boat-race-stone-Putney702r.jpg|*University Boat Race Stone*, miesto začiatku pretekov *The Boat Race*


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Architektúra z 1886
Kategória:Mosty v Londýne
Kategória:Kamenné mosty
Kategória:Oblúkové mosty
Kategória:Cestné mosty v Anglicku
Kategória:Mosty cez Temžu
Marián Vanko

PhDr. **Marián Vanko** (* 25. máj 1941, Trenčianska Teplá, okr. Trenčín) je psychológ, politik HZDS, bývalý poslanec SNR a NR SR a prvý predseda Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky (od 17. júla 1993 do 13. apríla 1994).

## Biografia
Na začiatku 90-tych rokov pôsobil ako prednosta Obvodného úradu v Púchove. Vo voľbách do SNR v roku 1992 bol zvolený za poslanca za HZDS v stredoslovenskom volebnom kraji. V parlamente pôsobil vo výbore pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti. V roku 1992 svojím hlasom podporil Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR, ako aj Ústavu SR.

Po vzniku samostatného Slovenska a po zriadení NKÚ bol vládnym hnutím nominovaný na post predsedu, do ktorého ho parlament zvolil 17. júla 1993. V parlamente ho nahradila Jana Sudeková. Vo funkcii predsedu pôsobil iba do apríla 1994. Po zmene pomerov síl v parlamente ho nová väčšina odvolala, za nového predsedu NKÚ bol zvolený doc. Jozef Olej (nominant SDĽ).

V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval do NR SR za koalíciu HZDSRSS v stredoslovenskom volebnom kraji, no do parlamentu nastúpil až neskôr, 14. decembra 1994 ako náhradník za Jána Duckého, ktorý sa stal členom vlády. V parlamente pôsobil vo výbore pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie. Z parlamentu odišiel v lete 1996, keď sa po odvolaní Ján Ducký vrátil späť do parlamentu.

Po odchode z parlamentu pracoval ako vedúci odboru sociálnych vecí na okresnom úrade v Púchove. Marián Vanko sa poslancom ešte stal vo februári 1997, keď do parlamentu nastúpil ako náhradník za Ladislava Polku, ktorý sa stal štátnym tajomníkom ministerstva vnútra. Polku nahradil vo výbore pre obranu a bezpečnosť. V Národnej rade SR zotrval do konca volebného obdobia v septembri 1998. V ďalších parlamentných voľbách už nekandidoval.

V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku II. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatnej Slovenskej republiky.

V apríli 2002 kandidoval na post primátora Púchova.

## Referencie


Kategória:Poslanci NR SR (1992 – 1994)
Kategória:Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Kategória:Osobnosti z Trenčianskej Teplej
Kategória:Laureáti Radu Andreja Hlinku II. triedy
Kategória:Predsedovia Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky
Bitka pri Trnave (1704)

**Bitka pri Trnave** bola jednou z vojenských stretov počas protihabsburského stavovského povstania.

Odohrala sa 26. decembra v roku 1704 pri meste Trnava, kde sa proti sebe postavili vojská habsburského generála Sigberta Heistera a kurucký vodca František II. Rákoci. Do bitky bolo zapojených okolo 22 tisíc kuruckých povstalcov a 20 tisíc vojakov cisárskej armády.

## Výsledok bitky
V dôsledku Rákociho neskúsenosti s vojenským velením sa bitka skončila pre kurucov neúspechom. Povstalci sa museli stiahnuť a generál Heister vpochodoval do Trnavy.

## Literatúra
* 
* 

Kategória:Dejiny Trnavy
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Bitky na Slovensku
Kategória:Bitky protihabsburských povstaní
Kategória:Bitky v 1704
Kategória:26. december
Elisa Bonaparte

**Elisa Bonapartová** (* 3. január 1777, Ajaccio, Korzika – †  7. august 1820, Terst, Taliansko) bola mladšou sestrou Napoleona Bonaparta, z jeho vôle veľkovojvodkyňou toskánskou v rokoch 1809 – 1814.

## Životopis
Élisa Bonapartová bola piatym dieťaťom Carla Bonaparta a Laetitie Bonapartovej, rodenej Ramolinovej. Pri krste dostala meno Mária Anna, ale neskôr sa premenovala na Elisu (ako viac-menej všetci jej súrodenci - príkladom šiel brat Lucciano, ktorý sa premenoval na Luciena). Elisa bola vzdelávaná v kláštornej škole v Saint Cyr, ktorú založila začiatkom 18. storočia madame de Maintenon. Elisa bola inteligentnou ženou, ktorá mala vlastný názor a do istej miery aj vlastné ambície. Talleyrand o nej hovorieval, že je „mužom medzi Napoleonovými sestrami“. 

1. mája 1797 sa z vôle matky vydala za korzického šľachtica Félixa Pasquala Baciocchiho (1762 – 1841), ktorý neoplýval ani rozumom, ani majetkom, ani politickými ambíciami. Pochádzal z drobnej korzickej šľachty, slúžil v armáde a bol hudobne nadaný – hral na husliach.

Élisa nebola obľúbenou sestrou staršieho brata Napoleona Bonaparta. Vyčítal jej výbušnú povahu a niekedy netaktné správanie. V roku 1805 jej spolu s manželom udelil titul princ a princezná z Luccy a Piombina. V roku 1809 ju vymenoval za  toskánsku veľkovojvodkyňu. V týchto talianskych kniežatstvách vládla do roku 1814. V Toskánsku ju nahradil Ferdinand III., syn cisára Leopolda II. S manželom mala štyri deti, z ktorých sa dožila dospelosti iba dcéra Élise-Napoléone, ktorá sa vydala za grófa Filipa Camerata-Passioneï de Mazzoleni.

Po roku 1815 mohla žiť v Terste ako grófka z Compignana. Neskôr obývala vilu Vicentinu severne od Terstu. Venovala sa aj archeologickým vykopávkam v okolí Terstu. Zomrela náhle na neznámu chorobu vo veku len 43 rokov. Bola pochovaná v bazilike Sv. Petrónia v Bologni.

## Zaujímavosť
Jej milencom bol okrem iných aj slávny husľový virtuóz a skladateľ Niccolò Paganini. Milostná aféra kňažnej Elisy a huslistu Paganiniho sa stala námetom populárnej operety s názvom *Paganini* od Franza Lehára (prvýkrát uvedená 30. októbra 1925 vo Viedni).

## Literatúra
* AMELUNXEN, Clemens. *Napoleonův klan: rodina ve stínu imperátora.* Praha : Brána, 1998. 352 s. ISBN 80-85946-99-8.

## Referencie


Kategória:Bonapartovci
Kategória:Toskánski veľkovojvodovia
Kategória:Osobnosti z Ajaccia
Gateshead

**Gateshead** je mesto v metropolitnom grófstve Tyne and Wear v Anglicku a zároveň je sídlo rovnomenného okresu. Pred rokom 1974 bolo súčasťou grófstva Durham. Nachádza sa na južnom brehu rieky Tyne a spolu s Newcastle upon Tyne tvoria súmestie Tyneside. Obe mestá spája sedem mostov vrátane Gateshead Millennium Bridge. Mesto je známe ikonickou architektúrou reprezentovanou napr. Sage Gateshead, Angel of the North a Baltic Centre for Contemporary Art.

## Galéria

Sage Gateshead.jpg|Sage Gateshead


## Zdroj


Kategória:Mestá v Anglicku
Altdorf

**Altdorf** môže byť:

* v Nemecku:
** mesto Altdorf bei Nürnberg
** obec Altdorf (Böblingen)
** obec Altdorf (Esslingen)
** obec Altdorf (Dolné Bavorsko)
** obec Altdorf (Falcko)

* vo Švajčiarsku:
** mesto Altdorf (Uri)
** obec Altdorf (Schaffhausen)
Ďatelinová ulica

**Ďatelinová ulica** je ulica:

* v Bratislave, pozri Ďatelinová ulica (Bratislava)
* v Košiciach, pozri Ďatelinová ulica (Košice)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
All I Ever Wanted

**All I Ever Wanted** môže byť:

* album speváčky Kelly Clarkson, pozri All I Ever Wanted (album)
** koncertné turné k tomuto albumu, pozri All I Ever Wanted Tour
* pieseň DJ Basshuntera, pozri All I Ever Wanted (Basshunter)

Kategória:Rozlišovacie stránky
Trstinová ulica

**Trstinová ulica** je ulica:

* v Gbelciach, pozri Trstinová ulica (Gbelce)
* v Komárne, pozri Trstinová ulica (Komárno)
* zaniknutá ulica v Bratislave, pozri Trstinová ulica (Bratislava)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Ulica J. M. Hurbana

**Ulica J. M. Hurbana** je ulica:

* v Banskej Štiavnici, pozri Ulica J. M. Hurbana (Banská Štiavnica)
* v Brezovej pod Bradlom, pozri Ulica J. M. Hurbana (Brezová pod Bradlom)
* v Lučenci, pozri Ulica J. M. Hurbana (Lučenec)
* v Michalovciach, pozri Ulica J. M. Hurbana (Michalovce)
* v Nových Zámkoch, pozri Ulica J. M. Hurbana (Nové Zámky)
* v Prievidzi, pozri Ulica J. M. Hurbana (Prievidza)
* vo Zvolene, pozri Ulica J. M. Hurbana (Zvolen)
* v Žiline, pozri Ulica J. M. Hurbana (Žilina)

## Pozri aj
* Hurbanova ulica

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Ulica Szewska

**Ulica Szewska** je ulica:

* v Krakove, pozri Ulica Szewska (Krakov)
* vo Vroclave, pozri Ulica Szewska (Vroclav)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Ulice
Efótión z Mainalu

**Efótión** alebo **Efoudión** (*Efótión, Efoudión - Efudión*) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 464 pred Kr.

Efótión z arkádskej obce Mainalos bol na 79. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v pankratiu. Pankration zaviedli na 33. olympijských hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.

Olympijské víťazstvo Efoudióna je uvedené v starogréckej komédii *Osy* (z roku 422 pred Kr.) od dramatika Aristofana. V tejto komédii, v ktorej kritizuje hlavne aténskych sudcov a profesionálnych udavačov, uvádza, že Efoudión i keď už bol starší, bol veľmi silný a finálovom olympijskom zápase v pankratiu dokázal zdolať svojho mladšieho súpera Askónda.

## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v pankratiu
Aa

**aa** môže byť:
* v jazykovede: pomocný typografický variant (resp. starší ekvivalent) písmena å, pozri Å (písmeno)
* havajské označenie preplynenej, rýchlo tečúcej bazaltovej lávy, pozri aa (láva)
* skratka:
** ana partes aequales (lat. „rovnakým dielom“) 
** arteriae (lat. „artérie“), pozri tepna

**aA** môže byť:
* značka pre abampér, pozri abampér

**Aa** môže byť:
* v jazykovede:  pomocný typografický variant (resp. starší ekvivalent) písmena Å, pozri Å (písmeno)
* v botanike: rod rastlín patriacich do čeľade vstavačovité, pozri Aa (rod)
* v geografii:
** názov mnohých vodných tokov v Európe,, napr.:
***Aa (rieka vo Francúzsku)
***Aa (Möhne)
***Aa (Nethe)
***Aa (Werre)
** v Estónsku: obec v kraji Ida-Virumaa, pozri Aa (Estónsko)
** v Indonézii: sídlo v provincii Južné Sulawesi, pozri Aa (Indonézia)
* staroegyptský architekt žijúci počas obdobia Strednej ríše, pozri Aa (architekt)
* priezvisko:
** Gerard van der Aa (?1600), nizozemský politik
** Petrus Vanderanus van der Aa (15301594), nizozemský právnik a univerzitný profesor
** Pieter van der Aa (?1730), nizozemský vydavateľ
** Brynjar Aa (* 1960), nórsky dramatik
** Terje Aa (* 1961), nórsky bridžista

**AA** môže byť:
*značka typu batérie (tzv. ceruzková batéria), pozri článok AA
*evidenčné číslo vozidla:
** v ČSSR: straníckych a vládnych predstaviteľov majúcich zvláštne výsady, pozri pod štátne poznávacie značky v Česko-Slovensku
** v Nemecku: okresu Ostalbkreis
*skratka:
**Alcoa (kód podniku na NYSE)
**Alcoholics Anonymous - Anonymní alkoholici (medzinárodná organizácia)
**alergická anamnéza
**American Airlines (kód IATA)
**Anadolu Ajansi (turecká spravodajská agentúra)
**aorta abdominalis - brušná aorta 
**aplastická anémia
** arachidonic acid - kyselina arachidónová
**Athens News Agency (grécka spravodajská agentúra založená v roku 1905 ako Agence d’Athenes v Paríži)
**Auswärtiges Amt (nemecké ministerstvo zahraničných vecí)

**A. A.** môže byť skratka:
*Archidux Austriae - Arcivojvoda rakúsky
*Argenteum Astrum
*Aulus Agerius
*Automobile Association

## Pozri aj
* ad acta (skratka: a. a.)
* A

## Referencie
7. symfónia

**7. symfónia** alebo **symfónia č. 7** alebo **siedma symfónia** môže byť:

* 7. symfónia (Beethoven)
* 7. symfónia (Bruckner)
* 7. symfónia (Dvořák)
* 7. symfónia (Haydn)
* 7. symfónia (Mahler)
* 7. symfónia (Mozart)
* 7. symfónia (Prokofiev)
* 7. symfónia (Šostakovič)
* 7. symfónia (Sibelius)
Fulham Railway Bridge

**Fulham Railway Bridge** (alebo **Putney Railway Bridge**) je most londýnskeho metra cez rieku Temža spájajúci Fulham v mestskej časti Hammersmith and Fulham a Putney v mestskej časti Wandsworth. Tento most a neďaleký Kew Railway Bridge sú jedinými dvomi mostami metra cez Temžu.

Most je súčasťou linky District Line, v rámci ktorej sa nachádza na úseku medzi stanicami *Putney Bridge* vo Fulhame a *East Putney* v Putney. Postavený bol v rokoch 1887 – 1889 spoločnosťou Head Wrightson a jeho hlavnými inžiniermi boli William Jacomb (ktorý spolupracoval s Isambardom Kingdomom Brunelom na lodi ''The Great Eastern'') a W. H. Thomas. Otvorený bol 3. júna 1889 spolu s ostatnými stanicami predĺženej časti linky District. Most je priehradový, má 5 rozpätí a jeho celková dĺžka je . Výška mosta nad hladinou Temže pri nízkom prílive je . 

Súčasťou mosta je chodník, ktorý je na východnej strane mosta. Fulham Railway Bridge je tak jeden z troch mostov cez londýnsky úsek Temže, ktoré slúžia aj pre železničnú dopravu aj pre peších (ďalšími dvomi sú Barnes Railway Bridge a Hungerford Bridge).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Mosty metra
Kategória:Architektúra z 1889
Kategória:Železničné mosty v Anglicku
Kategória:Priehradové mosty
Kategória:Mosty v Londýne
Kategória:Mosty cez Temžu
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1926

**Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1926** boli 1. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Boli súčasťou Majstrovstiev Európy v plaveckých športoch 1926. Konali sa v Budapešti, v Maďarsku v dňoch od 18.22. augusta 1926, za účasti iba 4 mužských tímov. Pár dní pred začiatkom turnaja sa z neho kvôli ekonomickým dôvodom odhlásilo . Systém súťaže pozostával iba jedinej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. Titul získalo domáce , ktoré sa v skupine umiestnilo pred  a . 

## Výsledky

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
* Oficiálna stránka Maďarského vodnopólového zväzu /

## Zdroje
* ME vo vodnom póle na stránke Európskej plaveckej ligy  
* ME 1926 na stránke todor66.com 
* ME 1926 na stránke the-sports.org 

Kategória:Vodné pólo v 1926
Kategória:Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo
Awadži

**Awadži** môže byť:

* ostrov v Japonsku, pozri Awadži (ostrov)
** provincia na ostrove, pozri Awadži (provincia)
** mesto na ostrove, pozri Awadži (mesto)
Aomori

**Aomori** môže byť:

* prefektúra v Japonsku, pozri Aomori (prefektúra)
* mesto v Japonsku, pozri Aomori (mesto)
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1931

**Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1931** boli v poradí 3. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Paríži, vo Francúzsku v dňoch od 23.30. augusta 1931, za účasti 7 mužských tímov. Dejiskom zápasov bol plavecký štadión Piscine des Tourelles Paris. Systém súťaže pozostával iba jedinej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. Titul tretíkrát v rade získalo , ktoré sa v skupine umiestnilo pred  a . Pre bronzové Rakúsko to bola prvá medaila.

## Výsledky

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
* Vodné pólo na oficiálnej stránke Francúzskej plaveckej federácie 

## Zdroje
* ME vo vodnom póle na stránke Európskej plaveckej ligy  
* ME 1931 na stránke todor66.com 
* ME 1931 na stránke the-sports.org 

Kategória:Vodné pólo v 1931
Kategória:Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo