Airbus A320

**Airbus A320** je séria úzkotrupých dopravných lietadiel vyvinutých a vyrábaných spoločnosťou Airbus. Bolo to prvé civilné dopravné lietadlo s digitálnym riadiacim systémom fly-by-wire (tj. z kokpitu sa prenášajú iba elektrické signály k servomotorom).

## História
thumb|left|Prototyp Airbus A320 upravený ako A320-200, september 1988

Po úspechu Airbusu A300 začal Airbus vyvíjať náhradu za vtedy najpopulárnejšie dopravné lietadlo na svete - Boeing 727. Nový Airbus mal mať rovnakú kapacitu, ale nižšie prevádzkové náklady a mal byť k dispozícii v niekoľkých verziách pre rôzny počet cestujúcich. Digitálne technológie použité u A320 boli symbolom dvojgeneračného technologického skoku oproti celoanalogovému Boeingu 727 a generačného voči Boeingom 737 rad -300/400/500. A320 mal byť celosvetovou náhradou za 727 a najstaršie varianty 737. 

Po nárastoch cien ropy v 70. rokoch potreboval Airbus u A320 minimalizovať náklady na palivo. Aby toho dosiahol, použil u svojho nového typu množstvo najmodernejších technológií, napr. systém kontroly riadenia letu *fly-by-wire*, rozsiahle použitie kompozitných materiálov, kontrola ťažiska lietadla pomocou paliva, *sklenený* kokpit a dvojčlennú posádku. Vďaka týmto vylepšeniam dosiahl A320 o 50 % nižšiu spotrebu ako Boeing 727.

[thumb|right|Airbus A320-100 spoločnosti [Air Inter v roku 1991]]

U A320 sa používajú motory dvoch dodávateľov: CFM International CFM56 a International Aero Engines V2500.

A320 má počítačový palubný systém údržby. Systémy avioniky sú navrhnuté tak, aby ich bolo možné ľahko modernizovať na novšiu verziu. S výnimkou úplne prvých A320 môže byť väčšina strojov modernizovaná na najnovší štandard avioniky a byť tak moderná aj po dvadsiatich rokoch v službe.

Pilotná kabína je vybavená *Elektronickým letovým informačným systémom* EFIS a bočnými „joystickmi“ (miesto klasických riadiacich stĺpčekov). Chovanie systému fly-by-wire (vybaveného ochranou proti prekročeniu letovej obálky) bolo vtedy (na konci 80. rokov 20. storočia) celkom novou skúsenosťou pre mnohých pilotov. To mohlo prispieť k niektorým vtedajším haváriám, vrátane havárie letu 296 Air France počas leteckej prehliadky v Habsheime s 3 mŕtvymi. Havária sa stala, keď sa pilot pokúsil o nízky prelet. Vyšetrovanie havárie bolo komplikované zásahmi zamestnancov Airbusu, vrátane manipulácie s dôkazmi. Dôkladný pilotný výcvik a úpravy systému fly-by-wire veľmi obmedzili podobné incidenty; A320 má dnes veľmi dobré záznamy o bezpečnosti.

## V službe
[thumb|A320-200 spoločnosti [Air France]]

26. februára 1988 bol typu udelený certifikát od JAA a A320 mohol vstúpiť do služby. Stalo sa tak v marci 1988 v Air France. Od tej doby sa rodina verzií A320 rýchlo rozrastala: výroba 188 miestneho A321 začala v roku 1989, 124 miestneho A319 v roku 1993 a 107 miestneho A318 v roku 1999. 

V porovnaní s inými lietadlami v rovnakej triede má A320 širšiu kabínu, väčší priestor pre batožinu v nadhlavnej časti a plne digitálny fly-by-wire riadiaci systém. Lietadlo má navyše značný nákladový priestor s rozmernými dverami, ktoré uľahčujú nakládku a vykládku. Vďaka týmto vlastnostiam si A320 objednali letecké spoločnosti ako Northwest Airlines (prvý zákazník v USA), United Airlines a British Airways. Nízke náklady na prevádzku a údržbu sú magnetom pre nízkonákladových dopravcov. Napr. Jet Blue si pre svoju flotilu objednal až 233 strojov z rodiny A320. Medzi ďalších nízkonákladových dopravcov s významnými objednávkami patria easyJet a Air Asia.

Už skoro dve desaťročia stroje rodiny A320 súperia na trhu s konkurenčnými lietadlami Boeing 737 Classics (-300/-400/-500), Boeing 737 Next-Generation (-600/-700/-800/-900), Boeing 757, Boeing 717, McDonnell Douglas MD-80 a McDonnell Douglas MD-90.

Airbus A319 používa aj letka, ktorá má na starosť prepravu oficiálnych francúzskych predstaviteľov - *[[Escadron de transport, d'entraînement et de calibrage]]*.

## Technológie
thumb|right|Kokpit lietadla A321 je podobný ako u lietadiel A318, A319 a A320

Niektoré moderné technológie použité v A320:

* prvý úplne digitálny fly-by-wire riadiaci systém v civilnom dopravnom lietadle a prvý s tzv. prirodzenou nestabilitou
* prvé civilné dopravné lietadlo, ktoré používa bočné „joysticky“ namiesto tradičných riadiacich pák (stĺpčekov)
* dvojčlenná posádka (Boeing 727 má trojčlennú, 737 dvojčlennú)
* plne sklenený kokpit, teda nie hybridná verzia ako u A310, Boeingu 757 a Boeingu 767 
* prvé dopravné lietadlo s jednou uličkou (tzv. narrowbody design) s významným podielom kompozitných materiálov v konštrukcii
* centrálny diagnostický systém umožňujúci zistenie problému z pilotnej kabíny

## Varianty
A320 sa stal základom pre celú rodinu verzií s rovnakou konštrukciou, ale rozdielnou kapacitou - o niečo menší A319, ešte menší A318 a o trochu väčší A321. Ich kapacita sa pohybuje od 100 do 220 pasažierov. Konkurujú si s Boeingami 737, 757 a 717. Z hľadiska pilota je ovladanie všetkých verzií A320 rovnaké, iba sa musí zobrať do úvahy o niečo väčšia či menšia dĺžka a hmotnosť.

Technicky sa názov „A320“ vzťahuje iba na pôvodnú „stredne veľkú“ verziu lietadla, ale neformálne sa používa na označenie celej rodiny A318/A319/A320/A321. Všetky varianty spĺňajú požiadavky ETOPS.

## A320
[thumb|right|Airbus A320-200 spoločnosti [Aer Lingus]]
[thumb|right|Airbus A320-200 americkej [nízkonákladová letecká spoločnosť|nízkonákladovej leteckej spoločnosti JetBlue]]

A320 má dve varianty **A320-100** a **A320-200**. A320-200 je konečnou verziou, strojov A320-100 sa vyrobilo iba niekoľko kusov. A320-200 má na koncoch krídel malé winglety a zvýšenú kapacitu palivových nádrží oproti A320-100 (pre väčší dolet), ďalšie rozdiely sú minimálne.

Typický dolet so 153 pasažiermi pri A320-200 je asi 5&nbsp;676 km. Pohon obstarávajú dva dvojprúdové motory CFMI CFM56-5A alebo IAE V2500 s ťahom 113 kN až 120 kN.

### Technické údaje A320-200
* **Rozpätie:** 34,09 m
* **Dĺžka:** 37,57 m
* **Výška:** 11,76 m
* **Pohon:** Dva motory General Electric/SNECMA CFMI CFM56-5A alebo International Aero Engines IAE V2500 s ťahom 113 kN až 120 kN
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 73 500-77 000 kg
* **Cestovná rýchlosť:** 845 km/h
* **Dostup:** 12 500 m
* **Dolet:** 5 676 km
* **Kapacita:** 153-180 miest

*Zdroj:[http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=23]*

## A319
[thumb|Airbus A319-100 spoločnosti [Air France]]
[thumb|Airbus A319-100 britskej nízkonákladovej leteckej spoločnosti [easyJet]] 

Skrátená verzia A320 s minimálnymi zmenami. So skoro zhodnou kapacitou palivových nádrží ako A320-200 a menej pasažiermi sa dolet, so 124 cestujúcimi v dvoch triedach, predĺžil na 6&nbsp;900 km, najväčší vo svojej triede. A320 a A319 sú najpopulárnejšie varianty v rodine A320. V roku 2003 si easyJet objednal Airbusy A319 s menšími kuchynkami (easyJet počas letu neponúka jedlo) a 156 sedadlami v jednej triede. Aby sa vyhovelo bezpečnostným požiadavkám na rýchlosť evakuácie, museli byť pridané ďalšie dva núdzové východy nad krídlo.

Obrovská objednávka easyJetu na 120 kusov A319 plus 120 opcií patrí v súčasnosti medzi najväčšie objednávky dopravných lietadiel od leteckých dopravcov. Jedinú porovnateľnú objednávku urobil hlavný konkurent easyJetu Ryanair na lietadlá Boeing 737-800.

Pohon zabezpečujú rovnaké motory ako u A320. Certifikácia v JAA a vstup do služby, vo Swissaire, prebehli v apríli 1996.

V súčasnosti drží Northwest Airlines rekord v najkratšej pravidelnej linke A319 z Bishop International Airport vo Flinte, Michigan do Detroitu (Detroit Metro Airport) - vzdialenosť iba 92 km (57 míľ).

### Technické údaje A319-100
* **Rozpätie:** 33,91 m
* **Dĺžka:** 33,84 m
* **Výška:** 11,80 m
* **Pohon:** Dva motory General Electric/SNECMA CFMI CFM56-5A alebo International Aero Engines IAE V2500 s ťahom 99,7 kN až 104,5 kN 
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 64 000-75 500 kg
* **Cestovná rýchlosť:** 845 km/h
* **Dostup:** 11 280 m
* **Dolet:** 3 400-6 900 km
* **Kapacita:** 124-156 miest

*Zdroj:[http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=22]*

#### A319CJ
[thumb|right|Airbus A319CJ [Letecký útvar Ministerstva vnútra Slovenskej republiky|Leteckého útvaru Ministerstva vnútra Slovenskej republiky]]

A319CJ je firemná (manažérska) verzia A319. Má inštalované ďalšie palivové nádrže v nákladovom priestore a predĺžený dolet na 12&nbsp;000 km. Pri prípadnom ďalšom predaji môže byť spätne prestavaná na štandardný A319 a to iba odstránením pridaných palivových nádrží, a tak maximalizovať svoju cenu. Je tiež známa ako ACJ alebo *Airbus Corporate Jet*.

Lietadlo môže dopraviť až 139 pasažierov, ale na želanie zákazníka môže byť dodané v akejkoľvek konfigurácii. Medzi jeho používateľov patrí napr. Daimler a PrivatAir. A319CJ konkuruje ďalším firemným lietadlám ako Gulfstream V, na Boeingu 737 založenom BBJ1 a Bombardier Global Express. Je poháňaný rovnakými motormi ako A320.

#### A319LR
Táto verzia má všetkých 48 sedadiel v „Business triede“ - bola špeciálne navrhnutá pre medzikontinentálne lety iba business triedou. A319LR, v porovnaní s A319CJ, má iba štyri pridané palivové nádrže namiesto šiestich. Typický dolet je 8&nbsp;300 km, najdlhší v rodine A320 (s výnimkou A319CJ). 

Lufthansa prevádzkuje linku (iba s business triedou) medzi Nemeckom a USA s flotilou strojov A319LR patriacich švajčiarskemu PrivatAiru. Na druhej strane napr. Qatar Airways majú svoje A319LR vybavené štandardným počtom 110 sedadiel.

## A321
[thumb|right|Airbus A321-100 spoločnosti [Lufthansa]]
[thumb|right|Airbus A321-200 spoločnosti [American Airlines]]
[thumb|right|Airbus A321-200 spoločnosti [British Airways]]

A321 je predĺžená verzia A320 s minimálnymi zmenami. Plocha krídla bola mierne zväčšená a podvozok zosilený. Pohon zabezpečujú silnejšie verzie motorov CFM56 a V2500. Niektorí dopravcovia uprednostňujú A321 pred Boeingom 757, kvôli jeho podobnosti s A318, A319 a A320. Certifikáciou v JAA úspešne prešiel v decembri 1993. 

Typický dolet so 188 pasažiermi je pre **A321-100** 4&nbsp;352 km. Poháňaný je dvoma dvojprúdovými motormi CFM56-5 alebo IAE V2500 s ťahom 138 kN.

**A321-200** s väčšou kapacitou palivových nádrží má so 188 pasažiermi dolet 5&nbsp;500 km. A321-200 je poháňaný dvoma motormi CFM56-5 alebo IAE V2500 s ťahom 147 kN.

### Technické údaje A321-100
* **Rozpätie:** 34,09 m
* **Dĺžka:** 44,51 m
* **Výška:** 11,76 m
* **Pohon:** Dva motory International Aero Engines IAE V2530-A5 alebo General Electric/SNECMA CFMI CFM56-5B1 s ťahom 138 kN
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 83 000-85 000 kg
* **Cestovná rýchlosť:** 828 km/h alebo až 903 km/h
* **Dostup:** 12 500 m
* **Dolet:** 4 352 km
* **Kapacita:** 188-220 miest

### A321-200
* **Rozpätie:** 34,09 m
* **Dĺžka:** 44,51 m
* **Výška:** 11,76 m
* **Pohon:** Dva motory General Electric/SNECMA CFMI CFM56-5B3 alebo International Aero Engines IAE V2533-A5 s ťahom 147 kN
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 89 000-93 000 kg
* **Cestovná rýchlosť:** 828 km/h alebo až 903 km/h
* **Dostup:** 12 500 m
* **Dolet:** 5 500 km
* **Kapacita:** 188-220 miest

*Zdroj:[http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=24]*

## A318
[thumb|right|Airbus A318-100 spoločnosti [Air France]]
[thumb|right|Airbus A318-100 spoločnosti [Avianca]]
[thumb|right|Airbus A318-100 spoločnosti [TAROM]]

**A318**, tiež známy ako „Mini-Airbus“, je najmenší člen rodiny A320. Počas vývoja bol označovaný ako A319M3, čo napovedá, že je priamo odvodený z A319. „M3“ znamená „mínus tri trupové diely“. Lietadlo je o šesť metrov kratšie a o 14 ton ľahšie ako A319. 

V konfigurácii s dvoma triedami má A318 107 sedadiel. Bol konštruovaný ako náhrada starších verzií Boeingu 737 a Douglasu DC-9, ale konkuruje tiež súčasným modelom Boeing 737-600 a Boeing 717.

A318 je k dispozícii v niekoľkých verziách s rôznou *maximálnou vzletovou hmotnosťou* (MTOW) od 59 ton (dolet 3&nbsp;705 km) po 68 ton (6&nbsp;000 km). Nižšia MTOW umožňuje ekonomickú prevádzku na regionálnych linkách (pri kratšom dolete) a vyššia MTOW dovoľuje A318 doplňovať ďalšie stroje rodiny A320 na okrajových tratiach. Ľahší A318 má o 10 % väčší dolet ako A320, čo mu dovoľuje obsluhovať niektoré linky, ktoré A320 obsluhovat nemôže, napr. Londýn - Jeruzalem a Singapur - Tokio. Najväčšie využitie ale nachádza na krátkych, menej obsadených letoch medzi mestami strednej veľkosti.

Počas svojho vývoja narazil A318 na niekoľko problémov. Prvým bol pokles dopytu po nových lietadlách v období po 11. septembri 2001. Druhým bol fakt, že nové motory Pratt & Whitney spotrebovávali viac paliva ako sa očakávalo a v čase, keď mal CFMI pripravené nové, úspornejšie motory, mnoho zákazníkov sa od A318 už odvrátilo, napr. Air China, Trans World Airlines (divízia American Airlines) a British Airways. Aj keď Airbus dúfal, že sa A318 na trhu presadia ako alternatíva k regionálnym dopravným prúdovým lietadlám (tzv. regional jet), zákony ako v USA, tak aj Európe ho radia do rovnakej triedy ako väčšie lietadlá, a pretože tomu zodpovedajú i pristávacie a iné poplatky, regionálni operátori ho nepoužívajú.

Pohon zabezpečujú dva motory CFM56-5 alebo Pratt & Whitney PW6000 s ťahom 96 až 106 kN. Prvé A318 boli dodané v roku 2003 spoločnostiam Frontier Airlines a Air France. Cena za jeden A318 sa pohybuje od 39 do 45 miliónov dolárov a prevádzkové náklady sú asi 3&nbsp;000 dolárov na 500 míľ letu. 

Objednávky A318 sú nižšie, ako sa plánovalo, k čomu prispieva veľká konkurencia firiem Bombardier a Embraer.

### Technické údaje A318-100
* **Rozpätie:** 34,09 m
* **Dĺžka:** 31,44 m
* **Výška:** 12,56 m
* **Pohon:** Dva motory Pratt & Whitney PW 6000 alebo General Electric/SNECMA CFMI CFM56-5 s ťahom 96 kN až 106 kN
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 59 000-68 000 kg
* **Cestovná rýchlosť:** 860 km/h
* **Dostup:** 12 500 m
* **Dolet:** 3 705-6 000 km
* **Kapacita:** 107-117 miest

*Zdroj:[http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=21]*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Video z nehody letu 296 Air France 

Kategória:Lietadlá Airbus
Kategória:Medzinárodné projekty dopravných lietadiel