Polikarpov Po-2

**Polikarpov Po-2** (pred rokom 1944 označovaný aj **U-2** alebo **LNB**, bežne prezývaný **„Kukuruznik“**) bolo sovietske viacúčelové lietadlo, ktoré je jedným z najviac vyrábaných lietadiel na svete (vyše 40 000 vyrobených kusov).

## Vznik a vývoj
Stroj bol pôvodne skonštruovaný preto aby nahradil cvičný (učobnyj) U-1, čo bol licenčne vyrábaný typ Avro 504. Prototyp U-2, poháňaný vzduchom chladeným motorom Švecov M-11 s výkonom 99 hp (74 kW), vzlietol prvýkrát 7. januára 1928. Pilotoval ho skúšobný pilot M.M. Gromov. Stroj mal vynikajúce vlastnosti a čoskoro nahradil svojho predchodcu. Vynikal najmä krátkym vzletom a prístáním. Používal sa nielen pre začiatočný letecký výcvik pilotov Červenej armády, ale dostal sa aj do aeroklubov a poľnohopodrástva. Na strojoch U-2 sa učila lietať celá predvojnová aj vojnová generácia – až 100 000 letcov. Keď v roku 1944 zomrel konštruktér N.N. Polikarpov bolo pomenovanie strojov U-2 zmenené na Po-2. Celkovo sa výroba skončila v priebehu 50. rokov. Samotná výroba sa skončila v roku 1949, no mnoho kusov bolo do roku 1959 skompletizovaných v dielňach Aeroflotu. Stroje sa licenčne vyrábali aj v Poľsku pod označením CSS-13. V Česko-Slovensku niesli stroje Po-2, ktoré sa tu používali po vojne označenie L-62. Celkovo bolo vyrobených viac než 40 000 kusov týchto medzi letcami veľmi populárnych strojov. Polikarpov Po-2 sa tak stal jedným z najvyrábanejších lietadiel na svete.

### Verzie
V roku 1931 vznikla jeho prvá poľnohospodárska verzia určená na práškovanie U-2AO a neskôr U-2AS. Ďalšie poľnohospodárske verzie sa vyrábali po vojne ako Po-2AP. Poľnohopodárske verzie si čoskoro vydobyli pomenovanie *kukuruznik* (od ruského slova kukuruza – kukurica). Od roku 1932 sa vyrábala aj sanitná verzia U-2S-1 a od začiatku druhej svetovej vojny aj U-2S-2. Všetky verzie od roku 1939 boli vybavené motorom M-11D s vyšším výkonom (74 kW). Neskôr po vojne sa používal motor M-11K. Päťmiestna sanitná verzia U-2S-3 (alebo SKF) sa vyrábala od roku 1941. Trojmiestna sanitná verzia Po-2S bola vyrábaná po vojne. V medzivojnovom období sa začala vyrábať trojmiestna spojovacia a kuriérna verzia U-2VS pre armádu a jej civilná obmena U-2SP. Počas 2. svetovej vojny vznikli aj štvormiestna verzie U-1ŠS a U-2L s krytou kabínou pre cestujúcich. Existovali aj verzie vybavené plavákmi pre pristátie na vodnej hladine U-2M a MU-2. Počas vojny siahlo sovietske letectvo aj na stroje U-2 a upravilo ich ako ľahké bombardéry, sanitné či zásobovacie, či cvičné stroje. Z bežnej verzie U-2VS vznikol variant U-2LNB (LNB bola ruská skratka pre ľahký nočný bombardér). Táto verzia uniesla  bômb. Verzia U-2NAK bola prispôsobená pre nočné riadenie delostreleckej paľby. Vznikla aj ľahká bojová verzia U-2LŠ alebo U-2VOM, ktorá bola vybavená pohyblivým guľometom a mohla niesť 4 strely RS-82 alebo  bômb. Pre potreby propagandy vznikla verzia U-2GN vybavená silnými reproduktormi.

## Nasadenie
Po napadnutí Sovietskeho zväzu nacistickým Nemeckom bolo niekoľko strojov U-2 upravených na nesenie bômb ako ľahké nočné bombardéry stroje boli dodatočne vyzbrojené jedným pohyblivým guľometom ŠKAS kalibru , ktorým disponoval druhý člen posádky sediaci za pilotom. LNB bol oproti štandardnej verzii vybavený tlmičmi hluku motora a boli celé čierne. Vďaka dobrým manévrovacím schopnostiam a jednoduchej technike pilotáže boli stroje schopné uskutočňovať činnosť, ktorej rýchloletiace ťažšie stroje neboli schopné. Nemeckí vojaci začali čoskoro prezývať LNB *Nähmaschine* (šijací stroj). Sovietske nočné bombardéry boli skutočne schopné takmer nehlučne priletieť nad nemecké pozície a zhadzovať bomby priamo do zákopov, narušujúc nočný spánok a deptajúc nepriateľských vojakov. Pre stíhačov bolo v noci pritom pomerne ťažké zostreliť tento dvojplošník. Najväčším nepriateľom nočných LNB sa stalo protilietadlové delostrelectvo a nočné reflektory protilietadlovej obrany, ktoré boli schopné celkom oslepiť posádku, ktorá následne neraz strácala orientáciu. Na strojoch U-2 sa preslávili najmä posádky čisto ženského 588. NBAP, ktorý bol neskôr premenovaný na gardový 46. GNBAP. Jeho prvou veliteľkou bola majorka Jevdokja Berčanskaja. Pluk čoskoro začali Nemci prezývať *nočné bosorky*. Letkyne Jekaterina Vasilievna Riabovová a Nadežda Vasiljevna Popovová počas jednej z nocí uskutočnili po 18 bombardovacích letov. Mnohé z letkýň uskutočnilo do konca vojny viac než 800 bojových letov.

Pre rušivé nočné nálety bol Po-2 používaný aj počas Kórejskej vojny v rokoch 1950 – 1953.

náhľad|vpravo|Po-2LNB Poľského letectva s podvesenými bombami

## Špecifikácie
Polikarpov Po-2 je dvojmiestny jednomotorovy vzperový dvojplošník. Drevenná kostra krídel, pevných aj pohyblivých chvostových plôch je potiahnutá plátnom. Drevená kostra trupu je potiahnutá kombináciou preglejky a plátna. Krycie plechy sú duralové. Hviezdicový motor poháňal drevenú dvojlistovú vrtuľu. Podvozok bol pevný, v zadnej časti chvostových plôch bola ostroha.

### Technické údaje
* **Rozpätie:** 
* **Dĺžka:** 
* **Nosná plocha:** 
* **Prázdna hmotnosť:** 
* **Vzletová hmotnosť:** 
* **Maximálna vzletová hmotnosť:** 
* **Motor:** hviezdicový nekapotovaný päťvalec M-11D 92 kW (125 k).

### Výkony
náhľad|Pohľad do interiériu v oblasti zadného sedadla

* **Maximálna rýchlosť:** /h
* **Cestovná rýchlosť:** /h
* **Pristávacia rýchlosť:** /h
* **Dostup:** 
* **Dolet:** 
* **Stúpavosť:** /s
* **Plošné zaťaženie:** /m²
* **Pomer výkon/hmotnosť:**60 W/kg

### Výzbroj verzie U-2VS alebo LNB
* 1× guľomet ŠKAS 
* bomby do hmotnosti 

## Referencie

### Ďalšia literatúra
* Václav Němeček - Vojenská letadla 3, Naše Vojsko, Praha 1992, s. 127, 221-222, 234 a 257

## Iné projekty

Kategória:Lietadlá druhej svetovej vojny
Kategória:Sovietske bombardovacie lietadlá
Kategória:Polikarpov