Bertolt Brecht

**Bertolt Brecht** (alebo *Bert Brecht*, rodným menom *Eugen Berthold Friedrich Brecht*) (* 10. február 1898, Augsburg – † 14. august 1956, Berlín) bol nemecký spisovateľ, divadelník, dramatik, režisér a teoretik drámy. Bol najvplyvnejší nemecký dramatik a lyrik 20. storočia. Je zakladateľom tzv. epického divadla.

## Život
Do literatúry vstúpil na konci 1. svetovej vojny, keď uverejnil básne proti vojne. Po maturite začal nesystematicky študovať medicínu, prírodné vedy a literatúru, no už o rok musel štúdium prerušiť, pretože musel narukovať ako sanitárny vojak do augsburského lazaretu. 

V tomto období spoznal aj Paulu Banholzerovú, ktorá s ním roku 1919 mala syna Franka, ktorý neskôr padol ako nemecký vojak v Rusku. V roku 1922 si vzal herečku a opernú speváčku Marianne Zoffovú, s ktorou mal o rok neskôr dcéru Hanne. Krátko nato spoznal svoju neskoršiu ženu Helene Weigelovú. Roku 1924 sa narodil jeho druhý syn Stefan.

Roku 1923 sa Brecht stal dramaturgom divadla v Mníchove a roku 1924 na pozvánku riaditeľa Nemeckého divadla v Berlíne (Deutsches Theater) Maxa Reinhardta dramaturgom tohto divadla. Už od roku 1920 ale často chodieval do Berlína, aby si vytvoril kontakty.

Roku 1926 začal študovať marxizmus, v rokoch 1928 – 1929 navštevoval marxistickú robotnícku školu, kde sa najmä venoval ekonomickým otázkam. V tomto období vytvoril aj niekoľko poučných marxistických hier.

Roku 1927 sa Brecht rozviedol s Marianne Zoffovou. Po svadbe s Helene Weigelovou v roku 1930 prišla na svet dcéra Barbara.

Roku 1933, potom ako fašisti zakázali jednu jeho hru a deň po podpálení Ríšskeho snemu, utiekol do Švajčiarska (cez Prahu a Viedeň) a odtiaľ do Dánska. V roku 1933 nacisti verejne spálili všetky jeho knihy. Po piatich rokoch pobytu v roku 1939 opustil Dánsko, potom bol rok vo Švédsku, krátko vo Fínsku a napokon v lete 1941 išiel cez Moskvu a transsibírsku magistrálu do Vladivostoku a odtiaľ loďou do USA. 

V polovici 30. rokov začal uplatňovať princípy epického divadla (pozri dole). 

V USA býval pri Hollywoode, ale jeho nádej, že zohrá úlohu vo filmovom biznise sa nesplnila. Aktívne vystupoval proti fašizmu a vojne, ale sám sa označil za „učiteľa bez žiakov“, lebo Američanov veľmi nezaujímal. V októbri roku 1947 ho vypočúval známy americký Výbor pre neamerickú činnosť pre podozrenie z „komunizmu“. O deň neskôr utiekol cez Paríž do Zürichu, kde strávil jeden rok, lebo Švajčiarsko bolo jedinou krajinou, kde mal povolený vstup (do Nemecka nesmel).

Začiatkom roku 1949 sa nakoniec s česko-slovenským pasom presťahoval cez Prahu do Východného Berlína (NDR). So svojou ženou Helenou Weiglovou tu v tom istom roku založil svetoznáme divadlo Berliner Ensemble (Berlínsky súbor). Tu dostal Brecht príležitosť prakticky si overiť a uskutočňovať svoje dramaturgicko-estetické názory, tak ako ich formuloval vo svojich teoretických štúdiách a v modele epického divadla.

Hoci žil v NDR, autorské práva na jeho diela mala švajčiarska spoločnosť a dostával odmeny v tvrdej mene. Okolo Východného Berlína jazdieval v predvojnovom aute DKW, čo bol zriedkavý luxus v chudobnom povojnovom Berlíne.

Roku 1950 získal aj rakúske občianstvo. Friedrich Torberg spolu s Hansom Weigelom v Rakúsku presadili bojkot uvádzania jeho diel v Rakúsku, ktorý trval až do roku 1962.

V roku 1949 dostal Národnú cenu NDR, roku 1954 Medzinárodnú Leninovu cenu „Za upevnenie mieru medzi národmi“.

## Epické divadlo
Svoje „epické divadlo“ Bertolt chápal tak, že chcel vzbudiť v divákovi nie len emocionálne, ale najmä racionálne pocity, primäť ho k premýšľaniu. Preto, aby odpútal diváka od prežívania deja, využíval rôzne techniky (songy, film, zmena kulís pred očami diváka a pod.). Mení sa aj herecký výraz – herec už neprežíva postavu, ale ju predstavuje. „Epické“ znamená popretie „dramatického“, tak ako ho vyjadrovalo meštiacke iluzívne divadlo vo svojej záverečnej fáze. Brecht sa opieral najmä o čínske, indické a čiastočne aj alžbetínske divadlo, pretože tieto divadlá boli epické v Brechtovom zmysle. Cieľom epického divadla má byť zmena diváka a tým aj spoločnosti.

## Dielo
Naše divadlá uviedli po vojne takmer všetky Brechtove hry. Najznámejšia je Žobrácka opera, ktorú uviedol v zaujímavej inscenácii E.F. Burian už v roku 1930. Najreprezentatívnejšia je hra Kaukazský kriedový kruh.

Okrem dole uvedených divadelných hier písal aj lyriku a prózu.

### Divadelné hry (chronologicky)
**Poznámka:** Mnohé z Brechtových hier boli uvedené až niekoľko rokov po ich napísaní. Prvý dátum označuje rok napísania hry, rok za lomkou (/) označuje rok jej prvého javiskového uvedenia.

* 1918/1926: ''Baal'' (Baal), v úprave Kamila Peteraja/ Richarda Müllera a Andreja Šebana sa premiéra hry konala dňa 7. apríla 1989 v martinskom Divadle SNP.
* 1918-1920: *[[Bubny v noci]]* (Trommeln in der Nacht)
* 1921-1923: Im Dickicht der Städte
* 1924-1925: *[[Chlap ako chlap]]* (Mann ist Mann)
* 1928: *[[Opera za tri groše]]*, starší preklad *[[Žobrácka opera]]*, (Die Dreigroschenoper); s hudbou Kurta Weilla
* 1928-1929: Das Badener Lehrstück vom Einverständnis
* 1929: Der Lindberghflug
* 1929/1930: *[[Vzostup a pád mesta Mahagonny]]* (Die Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny); s hudbou Kurta Weilla
* 1929: *Ten, čo vraví áno* (Der Jasager)
* 1930: Die Maßnahme
* 1929/1959: *[[Svätá Jana z jatiek]]* (Die heilige Johanna der Schlachthöfe)
* 1930: *Ten, čo vraví nie* (Der Neinsager)
* 1930/1932: ''Matka'' (Die Mutter); dramatizácia rovnomenného Gorkého románu
* 1931/1936: *Výnimka a pravidlo* (Die Ausnahme und die Regel)
* 1933: *Sedem smrteľných hriechov malomeštiaka* (Die Sieben Todsüden der Kleinbürger)
* 1935-1938: *[[Strach a bieda Tretej ríše]]* (Furcht und Elend des Dritten Reiches)
* 1937: *Pušky pani Carrar* (Die Gewehre der Frau Carrar)
* 1938/1943: *[[Život Galileiho]]* (Leben des Galilei)
* 1939/1941: *[[Matka Guráž a jej deti]]* (Mutter Courage und ihre Kinder)
* 1940/1943: *[[Dobrý človek zo Sečuanu]]* (Der Gute Mensch von Sezuan)
* 1941: Das Verhör des Lukullus
* 1941: *[[Pán Puntilla a jeho sluha Matti]]* (Herr Puntila und sein Knecht Matti)
* 1941/1961: *[[Zadržateľný vzostup Artura Uiho]]* (Der aufhaltsame Aufstieg des Arturo Ui)
* 1941-1944: *[[Príbeh Simony Machardovej]]* (Die Gesichte der Simone Machard); spolu s L. Feuchtwangerom
* 1941-1944: *[[Švejk v druhej svetovej vojne]]* (Schweyk im Zweiten Weltkrieg)
* 1945: *[[Kaukazský kriedový kruh]]* (Der kaukasische Kreidekreis)
* 1948: *[[Dni komúny]]* (Die Tage der Commune)

;Adaptácie
* 1947: ''Antigona'' (podľa Sofoklovej hry *[[Antigona]]*)
* 1952-1955: *Coriolan* (podľa Shakespearovej hry *[[Coriolanus]]*)

;Jednoaktovky
* 1919: *[[Malomeštiakova svadba]]* (Die Kleinbürgerhochzeit)
* Der Bettler oder Der tote Hund,
* Er treibt einen Teufel aus,
* Lux in Tenebris,
* Der Fischzug,
* Dansen,
* Was kostet das Eisen?,
* Die sieben Todsünden der Kleinbürger

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí spisovatelia
Kategória:Nemeckí dramatici
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Augsburgu