open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Holmos (pohár)

[náhľad|Etruský kalich ([bucchero holmos), Cerveteri, z nekropoly Monte Abatone, hrobka 4,  7. stor. pred Kr., Musée du Louvre]]
**Holmos** () bol starovekou nádobou na pitie.
 
Holmos (mn. č. *holmoi*), najbežnejšia forma etruskej čaše, má tvar  hlbokej misky na vyššej nôžke (v podobe podstavca holmos, s dutou stopkou). Podľa niektorých starovekých autorov bol holmos zhotovený v tvare rohu. Grécky spisovateľ Athénaios o tom uvádza: „*K dispozícii je tiež holmos. Aj ten je pohár na pitie v tvare rohu. Menesthenes v štvrtej knihe svojej politiky píše toto: Krútené albatany a zlatý holmos. Ale holmos je šálka, ktorá je vyrobená v tvare rohu, približne do výšky lakťa.*“ Holmos bol zrejme formou nádoby (podobne ako napr. mastos) konzumentov alkoholu na súkromných zábavách (na symposiach).
         
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Typológia starogréckej keramiky
 
Kategória:Etruská keramika
Kategória:Staroveká grécka keramika
Kategória:Nádoby
Spiller

**Cristiano Spiller** (* 3. apríl 1975, Benátky, Taliansko) je taliansky DJ a hudobný producent elektronickej hudby. známym sa stal predovšetkým vďaka hitu „Groovejet (If This Ain’t Love)“, na ktorom sa vokálne podieľala anglická speváčka Sophie Ellis-Bextor. Táto skladba sa umiestnila na 1. mieste v rebríčkoch v Spojenom kráľovstve, Austrálii, Írsko a na Novom Zélande. Celkovo sa predalo viac ako 2 milióny kópií singlu, pričom sa považuje za prvú skladbu, ktorá bola hraná na iPode.

## Discografia
### EP
* *Laguna Vol. 1 EP* (1997)
* *Mighty Miami EP* (1999)

### Single
* „Spiller from Rio (Do It Easy)“ (1997)
* „Batucada“ (1998)
* „Groovejet (If This Ain’t Love)“ (featuring Sophie Ellis-Bextor) (2000)
* „Cry Baby“ (2002)
* „Sola“ (2004)
* „Jumbo“ (2006)
* „Pigeonman’s Revenge“ (2011)
* „Urastar“ (featuring Nina Miranda) (2013)

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Talianski dídžeji
Kategória:Talianski hudobní producenti
Kategória:Kluboví dídžeji
Kategória:Talianski house hudobníci
Fabiano Caruana

**Fabiano Luigi Caruana** (* 30. júl 1992, Miami, Florida, USA) je americko-taliansky šachista, od roku 2002 majster FIDE (FM), od roku 2006 medzinárodný majster (IM) a od roku 2007 šachový veľmajster (GM). Reprezentoval Taliansko i Spojené štáty na šachových olympiádach, v roku 2016 hral za víťazný americký tím. Zvíťazil v turnaji kandidátov 2018, zápas o majstra sveta s Carlsenom prehral pomerom 66 po 12 partiách, 30 tie-break. V roku 2020 prvýkrát zvíťazil v medzinárodnom turnaji vo Wijk aan Zee (pred Carlsenom). Ako posledný vyzývateľ majstra sveta hrál na turnaji kandidátov 2020 (ktorý od 26. marca 2020 do 19. apríla 2021 Medzinárodná šachová federácia kvôli pandémii COVID-19 prerušila), kde skončil na štvrtom mieste. Na turnaji kandidátov 2022 bol až piaty.

FIDE ELO rating má 2842, čo z neho robí druhého hráča svetového rebríčka (k 18. 3. 2020).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Šachisti USA
Kategória:Talianski šachisti
Kategória:Medzinárodní veľmajstri
Kategória:Šachoví veľmajstri
Kategória:Osobnosti USA talianskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti z Miami
Cena Grammy za najlepšiu rockovú pieseň

**Cena Grammy za najlepšiu rockovú pieseň** (angl. Grammy Award for Best Rock Song) je ocenenie udeľované na slávnostnom odovzdávaní cien Grammy Awards, ktoré bolo založené v roku 1958 a pôvodne sa nazývalo Gramophone Awards. V tejto kategórii sú oceňovaní umelci za kvalitu piesní v žánri rockovej hudby. Vyznamenania vo viacerých kategóriách každoročne udeľuje Národná akadémia umení a vied Spojených štátov s cieľom „oceniť umelecké úspechy, technické znalosti a celkovú excelentnosť v hudobnom priemysle bez ohľadu na predaj albumov alebo pozíciu v hudobných rebríčkoch“.

## Príjemcovia
[alt=A man in a white shirt standing behind a microphone stand and holding a guitar|vpravo|náhľad|[Sting sa stal prvým víťazom tejto kategórie v roku 1992.]]
[alt=A man on a stage wearing blue jeans, a black shirt and eyeglasses. He is holding a black guitar, and part of a drum set and other audio and stage equipment can be seen in the background.|vpravo|náhľad|[Eric Clapton, v roku 1993 vyhral ocenenie za pieseň „Layla“]]
[alt=Five men on a stage; three in the forefront are holding guitars, while two in the background are behind a drum set and other equipment. Speakers, microphone stands and other equipment are also visible.|vpravo|náhľad|Členovia víťaznej skupiny z roku 1994, [Soul Asylum.]]
[alt=Black and white image of a man holding a guitar, wearing a dark vest and a cross hanging from a necklace|vpravo|náhľad|Štvornásobný víťaz [Bruce Springsteen.]]
[alt=A woman in jeans and a black vest, holding a transparent guitar and standing behind a microphone stand. In the background is a drum set.|vpravo|náhľad|Dvojnásobný držiteľ [Alanis Morissette.]]
[alt=A woman with dreadlocks standing behind a microphone stand. She is wearing a leather jacket and playing a guitar.|vpravo|náhľad|Víťazka roku 1997, [Tracy Chapman.]]
[alt=A man wearing a red and black-striped shirt, a black jacket, dark jeans and a hat; he is standing behind a microphone stand on a stage and playing a guitar|vpravo|náhľad|[Jakob Dylan]]
[alt=On the left, a man in red pants and a black T-shirt with black hair down to his chin holding a red guitar. On the right, a woman wearing a white shirt with black polka dots standing behind a red microphone stand.|vpravo|náhľad|Jack White a [Meg White, členovia skupiny The White Stripes.]]
[alt=Four men on a stage, all wearing black clothing. Two are playing guitars, one is sitting behind a drum set, and one is singing into a microphone stand.|vpravo|náhľad|[U2 – dvojnásobní víťazi (Larry Mullen, Jr., the Edge, Bono, a Adam Clayton)]]
[alt=Three men on a stage, two in the forefront standing behind microphone stands and playing guitars and the third in the background sitting behind a drum set.|vpravo|náhľad|[Kings of Leon, víťazi z roku 2010.]]
[vpravo|náhľad|[St. Vincent (2018)]]

## Referencie

## Zdroj
Komplex chránených území W-Arly-Pendjari

**Komplex chránených území W-Arly-Pendjari**, tiež **Komplex chránených území WAP** alebo **komplex WAP** je cezhraničný systém 24 chránených území rozprestierajúce sa na pomedzí Nigeru, Beninu a Burkiny. Najdôležitejšie časti komplexu sú národné parky W, Arly a Pendjari. Pod rôznou formou ochrany je približne  (lokalita UNESCO má cca ) saván, lesov, močaristých riečnych lúh a skalísk.
V roku 2017 bolo W-Arly-Pendjari zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Fauna a flóra
Typickými stromami sú baobab dlaňovitý (*Adansonia digitata*) a *[[Diospyros mespiliformis]]*, na vode rastie pistia rezavková (*Pistia stratiotes*). Park je posledným miestom kde prežíva ohrozená žirafa západoafrická, žije tu tiež najväčšia západoafrická populácia slona afrického, rieky obýva lamantín senegalský a hroch obojživelný. Vzácny je výskyt leva púšťového (žije tu 90 % ich populácie v Západnej Afrike) a saharský poddruh geparda štíhleho (*[[Acinonyx jubatus hecki]]*), ďalej sa tu vyskytuje byvol africký, antilopa konská, hrabáč takaru, pavián alebo serval. Pre množstvo vodného vtáctva je komplex uznávaný ako významné vtáčie územie, vyskytujú sa aj plazy (krokodíl nílsky, varan nílsky) a ryby (*[[Alestes baremoze]]*, *[[Labeo senegalensis]]*).

## Galéria

Bends in the River Niger which give W National Park its distinctive name.jpg|rieka Niger
Pendjari.JPG|Pendjari
Mekrou river in W-National Park MS 6380.JPG|rieka Mekrou


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* INaturalist-Projekt "Biota of the WAP complex"

## Zdroj

Kategória:Geografia Beninu
Kategória:Geografia Burkiny
Kategória:Geografia Nigeru
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Benine
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Burkine
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Nigeri
Kategória:Národné parky
Kategória:Biosférické rezervácie
Lizzo

**Melissa Viviane Jefferson** (* 27. apríl 1988, Detroit, Michigan, USA), známa pod umeleckým menom **Lizzo**, je americká speváčka, skladateľka, reperka a flautistka z Minnesoty. Narodila sa v Detroite, presťahovala sa do Houstonu v Texase, kde začala vystupovať. Následne začala so svojou hudobnou kariérou v Minneapolise. Predtým než podpísala nahrávaciu zmluvu s Atlantic Records, vydala dva štúdiové albumy – *[[Lizzobangers]]* (2013) a *[[Big Grrrl Small World]]* (2015). Jej prvý album pod veľkým vydavateľstvom je EP s názvom *[[Coconut Oil (EP)|Coconut Oil]]*, ktorý vyšiel v roku 2016.

V roku 2019 dosiahla mainstreamový úspech vydaním svojho tretieho štúdiového albumu *[[Cuz I Love You]]*, ktorý vyvrcholil v prvej päťke ''Billboard'' 200. Deluxe verzia albumu obsahuje singel „Truth Hurts“, ktorý sa stal hitom až dva roky po jeho vydaní a umiestnil sa na vrchole ''Billboard'' Hot 100. Lizzo získala osem nominácií na 62. ročníku odovzdávaní cien Grammy vrátane Albumu roka za deluxe verziu *[[Cuz I Love You]]*, Piesne a Nahrávky roka za pieseň „Truth Hurts“. Takisto bola nominovaná v kategórii Najlepší nováčik. Zvíťazila v kategóriách: Najlepší urban contemporary album, Najlepší sólový popový výkon a Najlepší tradičný R&B výkon za pieseň „Jerome“.

## Diskografia

##### Štúdiové albumy

* *Lizzobangers* (2013)
* *Big Grrrl Small World* (2015)
* *Cuz I Love You* (2019)

##### Mixtapes

* *Due Process & Product* (2012)
* *We Are the Chalice* (2012)

##### Extended plays

* *Grrrl Prty X Bionik* (2015)
* *Coconut Oil* (2016)

## Koncertné turné

##### Hlavný účinkujúci

* Cuz I Love You Too Tour (2019 – 2020)

##### Ďalšie

* Haim – Sister Sister Sister Tour (2018)
* Florence and the Machine – High as Hope Tour (2018)
* Lollapalooza (2018)
* Coachella (2019)
* Indy Pride Festival (2019)
* Glastonbury (2019)
* Mo Pop Festival (2019)

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Reperky USA
Kategória:Reperi afroamerického pôvodu
Kategória:Flautisti USA
Kategória:Funkoví speváci USA
Kategória:Hiphopoví hudobníci USA
Kategória:Hiphopové speváčky USA
Kategória:Popové speváčky USA
Kategória:Soulové speváčky USA
Kategória:Feministky USA
Kategória:Osobnosti z Detroitu
Dulafovci

**Dulafovci** bola arabská dynastia, ktorá ako vazal Abbásovcov ovládala v 9. storočí územie Džibálu medzi Esfahánom a Hamadánom so sídlom v Karadži (územie dnešného Iránu). 

Za svoj zostup vďačili Dulafovci zakladateľovi dynastie Abú Dulafovi al-Kásimovi ibn Ísá al-Idžlíhovi, ktorý ako vojenský veliteľ slúžil kalifovi Hárún ar-Rašídovi a Al-Amínovi. Po porážke al-Amína jeho bratom Al-Ma’múnom bol Abú Dulaf i napriek jeho šiitskemu vyznaniu ospravedlnený a mohol naďalej vládnuť ako služobník Abbásovcov. Po roku 861 sa dulafovské panstvo pre chaos v abbásovskej ríši dočasne stalo pomerne samostatnou mocenskou jednotkou, no hoci Dulafovci razili aj vlastné mince, natrvalo sa im osamostatniť nepodarilo, a po kalifovom zákroku v roku 867 museli znovu uznať jeho nadvládu. Ku koncu 9. storočia (cca. 898) moc dynastie po smrti Abú Lajlu upadla a jej územie začalo opäť spadať pod centrálnu moc Abbásovcov.
 
**Zoznam panovníkov**
* Abú Dulaf al-Kásim ibn Ísá al-Idžlí (do 840)
* Abd al-Azíz ibn Abú Dulaf (c. 840874)
* Dulaf ibn Abd al-Azíz (874879)
* Ahmad ibn Abd al-Azíz (879893)
* Umar ibn Ahmad ibn Abd al-Azíz (893896)
* Abú Lajla al-Hárith (896897)

## Referencie

## Externé odkazy
* Dolafids (Encyclopaedia Irannica, po anglicky)

Kategória:Dulafovci
Kategória:Panovnícke rody
Kategória:Dejiny Iránu
Polyhexametylén guanidín (PolyHMG)

**Polyhexametylén guanidín** je derivát guanidínu, ktorý sa používa ako biocídny dezinfekčný prostriedok, často vo forme svojej soli **polyhexametylén guanidínfosfát** (PHMG-P).

Štúdie ukázali, že PHMG v roztoku má fungicídnu aj baktericídnu aktivitu proti gram-pozitívnym aj gram-negatívnym baktériám. PHMG-P je biela prášková pevná látka a je ako všetky polyguanidínové soli ľahko rozpustná vo vode.

## Toxicita
Na rozdiel od príbuzného polymérneho polyhexanidu (PHMB) bol PHMG opísaný ako relatívne nová zlúčenina, ktorej vlastnosti, účinnosť a účinky ešte nie sú podrobne rozpoznané. Predbežné zistenia naznačujú, že PHMG a jeho deriváty sa primárne spoliehajú na poškodenie bunkovej membrány inhibíciou aktivity bunkových dehydrogenáz.

Keď je PHMG aerosolizovaný a vdychovaný, poškodzuje pľúca, spôsobuje umieranie buniek sliznice priedušiek a rozsiahle poškodenie alveol, spolu s bronchiolitídou obliterans, často fatálnou formou nevratných obštrukčných pľúcnych ochorení, pri ktorých priedušky sú stlačené a zúžené fibrózou (tkanivo jazvy) a / alebo zápalom.

## Referencie

Kategória:Organické polyméry
Kategória:Antiseptiká
Električky Niesky série 180 – 200 (Štetín)

**Električky Niesky série 180 – 200** sú typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej pre spoločnosť Štetínske mestské podniky – oddelenie pre električkovú a cestnú prevádzku podnikom Christoph & Unmack v meste Niesky. Tieto vozne znamenali pre štetínskú mestskú hromadnú dopravu rozšírenie vozového parku elektrickej dráhy. Séria 21 vozňov evidenčných čísel 180 – 200 nadviazala na predchádzajúce motorové vozne evidenčných čísel 165 – 179 z 1930, ktoré pochádzali z vagónky Linke-Hofmann-Busch.

## Konštrukcia
Vozeň Niesky bol obojsmerný dvojnápravový električkový vozeň s odporovou výzbrojou. Stredná časť vozňa s dvoma dverami na oboch stranách bola nízkopodlažná. Pojazd tvoril dvojnápravový podvozok s dvoma motormi o výkone 46 kW. Vozne Niesky boli štandardne dodávané s pantografom. Napájacie napätie pre výzbroj činilo 550 V jednosmerného prúdu. Vozne boli prispôsobené pre prevádzku súprav v zložení motorový vozeň + vlečný vozeň. Elektrickú výzbroj dodala firma Siemens. Pôvodne niesli krémový náter, ktorý bol po roku 1945 zmenený na bielo-červený.

## Dodávky električiek

## Prevádzka
[thumb|[Konstal N s pôvodným motorovým vozňom Niesky prestavaným na vlečný v Štetíne, 1975]]
Vlečné vozne Niesky získali sériu čísel 507 – 516 a boli do prevádzky zaradené v máji 1930. Prvých päť motorových električiek č. 180 – 185 vyrobil Christoph & Unmack v roku 1939. V 1942 k nim pribudla ešte séria 16 vozňov rovnakého typu (č. 186 – 200). K dispozícii tak bolo celkom 31 vozňov, ktoré obsluhovali hlavne linky 1 a 3. Po skončení druhej svetovej vojny boli vlečné vozy ev. č. 509, 512, 516 a motorový ev. č. 183 odovzdané do Poznane, kde boli označené ev. č. 425 – 427 (typové označenie S2D) resp. 16 (S2). V roku 1957 bol vozeň č. 16 prestavaný na vlečný typu S2D. Posledné ex-štetínske vozne boli vyradené v roku 1971. Vlečné vozne Niesky jazdili v Štetíne do roku 1968. Motorové vozne Niesky zostávajúce v Štetíne prešli modernizácie na vlečné a vydržali v prevádzke až do polovice 70. rokov 20. storočia.

## Referencie


## Literatúra
* 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Električky
Kategória:Električková doprava v Štetíne
Abaka

**Abaka** môže byť:

* manilské konope, pozri abaka (vlákno)
* druhý ílchán mongolského Ílchanátu, pozri Abaka (Ílchanát)

## Pozri aj
* abakus
Cividalský evanjeliár

[náhľad|[foliant z Cividalského evanjeliára]]
**Cividalský evanjeliár** (iné názvy: **Cividalské evanjelium**, **Evanjelium z Cividale**, **evanjelistár cividalský**; ) je rukopisný latinský text evanjelií zo 6. storočia, ktorý sa nachádza v kláštore v talianskom Cividale del Friuli.

## Dejiny evanjeliára
Cividalský evanjeliár pravdepodobne pochádza z niektorého zo severotalianských kláštorov. Od 6. do 8.storočia na voľné miesta vpisovali rôzne liturgické poznámky. Od konca 8. do konca 10. storočia do neho zapisovali mená návštevníkov či pútnikov (alebo tých, za ktorých sa púť obetovala). Neskôr sa evanjeliár dostal do Aquileie, kde z neho v 13. alebo 14. storočí bolo oddelené evanjelium podľa Marka, z ktorého záverečná časť bola následne ozdobne zviazaná a v roku 1354 darovaná Karlovi IV. pre potreby pražskej katedrály. V roku 1409 sa časť dostala do kláštora v meste Cividale del Friuli a ešte potom v roku 1420 do Benátok, benátska časť bola silne poškodená.

## Význam
Po okrajoch sa nachádzajú mená návštevníkov alebo pútnikov. Z 377 slovanských mien patrí 276 (3 sú úlomkovité) veľmi pravdepodobne predkom Slovákov, teda obyvateľom Veľkej Moravy. Medzi zapísané mená patrí Svätopluk, Svätožizňa, Predslav, Pribina, Koceľ a iné. Cividalský evanjeliár je doklad „o živých kontaktoch našich predkov s talianskou kultúrnou sférou.“

## Poznámky


## Zdroje

## Ďalšia literatúra
* 
*  (plný text)
* 
*  (úvod + plný text)

## Iné projekty

Kategória:Veľká Morava
Kategória:Historické dokumenty
Kategória:Evanjeliáre
Red Bull Junior Team

**Red Bull Junior Team** je jazdecká akadémia založená spoločnosťou Red Bull, ktorej cieľom je vyhľadávať, rozvíjať a pripravovať mladých pretekárskych jazdcov na najvyššiu úroveň motoristického športu, predovšetkým Formulu 1. Program patrí medzi najznámejšie a najvplyvnejšie jazdecké akadémie v moderných dejinách motoršportu a zohral kľúčovú úlohu pri kariérnom raste viacerých majstrov sveta.

## Vznik a filozofia programu
Red Bull Junior Team bol oficiálne založený v roku 2001 pod vedením Helmuta Marka, bývalého pretekára Formuly 1 a dlhoročného poradcu Red Bullu pre motoršport. Filozofia akadémie je postavená na agresívnom, výkonnostne orientovanom prístupe, ktorý kladie dôraz na výsledky, psychickú odolnosť a schopnosť jazdcov rýchlo sa adaptovať na vyššie kategórie.

Na rozdiel od tradičných akadémií Red Bull neváha jazdcov z programu vyradiť, ak dlhodobo nenapĺňajú očakávania. Tento selektívny prístup je často vnímaný ako tvrdý, no zároveň umožnil Red Bullu efektívne identifikovať výnimočné talenty a urýchliť ich postup do profesionálneho motoršportu.[náhľad|Monopost [Red Bull Racing RB16|RB16 v roku 2019.]]
## Štruktúra a fungovanie akadémie
Red Bull Junior Team podporuje jazdcov už od juniorských kategórií, vrátane motokár, Formuly 4, Formuly Regional, Formuly 3 a Formuly 2. Jazdci dostávajú komplexnú podporu, ktorá zahŕňa:

* finančné zabezpečenie kariéry,
* fyzickú a mentálnu prípravu,
* mediálny tréning,
* technickú analýzu výkonov,
* spoluprácu s inžiniermi a tréner-mi Red Bullu.

### Prepojenie s Formulou 1
Red Bull Junior Team je jedinečný tým, že má priamu cestu do Formuly 1 prostredníctvom tímov Red Bull Racing a Toro Rosso / AlphaTauri / RB. Mnohí jazdci prešli akadémiou priamo do F1 bez predchádzajúceho pôsobenia v inom továrenskom tíme.[náhľad|Monopost AT01 v roku [Formula 1 v roku 2020|2020.]]Program umožnil Red Bullu vytvoriť interný ekosystém jazdcov, v ktorom si tím vychovával vlastné talenty namiesto nákupu hotových hviezd. Tento model sa stal jedným z najúspešnejších v histórii Formuly 1.

## Významní jazdci Red Bull Junior Team
Z akadémie Red Bull Junior Team vzišlo viacero výrazných osobností motoršportu, vrátane:

* Sebastian Vettel – štvornásobný majster sveta Formuly 1
* Max Verstappen – štvornásobný majster sveta Formuly 1
* Daniel Ricciardo – víťaz pretekov Formuly 1
* Carlos Sainz Jr. – víťaz pretekov Formuly 1
* Pierre Gasly – víťaz Veľkej ceny Talianska 2020
* Alexander Albon – dlhoročný jazdec Formuly 1

Okrem Formuly 1 akadémia vyprodukovala aj úspešných jazdcov v iných disciplínach, vrátane vytrvalostných pretekov a sérií GT.

## Aktuálni jazdci v programe

## Jazdci povýšení do Red Bull Racing vo Formule 1

* Majstrovské tituly **hrubým** písmom.

## Jazdci povýšení do Toro Rosso/AlphaTauri/Racing Bulls

## Referencie

## Pozri aj
* Red Bull Racing
* RB Formula One Team
* Scuderia AlphaTauri
* Scuderia Toro Rosso

## Externé odkazy

* Domovská stránka akadémie Red Bull Junior Team

Kategória:Automobilový šport
Kategória:Formula 1
Vought F6U Pirate

**Vought F6U Pirate** bolo americké prúdové lietadlo, používané v druhej polovici 40. rokov 20. storočia. Predstavuje prvé lietadlo spoločnosti Chance Vought, ktoré bolo poháňané prúdovým motorom. Išlo o jednomotorové jednomiestne stíhacie lietadlo, ktoré malo byť schopné operovať z paluby lietadlových lodí.

## Vznik a vývoj
Toto lietadlo vzniklo na základe požiadavky, ktorú 5. septembra 1944 vydal letecký úrad amerického námorníctva. US Navy požadovalo jednomiestne palubné stíhacie lietadlo poháňané prúdovým motorom Westinghouse 24C (neskôr J34). Spoločnosť Vought prišla s návrhom V-340 a 29. decembra 1944 získala objednávku na výrobu troch prototypov. Prvý prototyp "XF6U-1" vzlietol 2. októbra 1946.

"Pirát" mal trup v tvare cigary. Prívody vzduchu do motora sa nachádzali pod koreňmi krídel. Lietadlo malo štyri kanóny M3 kalibru , ktoré boli namontované pod nosom. Prídavné palivové nádrže s objemom 530 litrov mohli byť pripevnené na koncoch krídel. Na lietadlo boli použité neobvyklé stavebné materiály - balza vložená medzi dva tenké hliníkové plechy alebo balza vložená medzi listy zo sklenených vlákien (na zvislú chvostovú plochu a prívody vzduchu).

Prvý prototyp XF6U-1 bol poháňaný prúdovým prúdom J34-WE-22, ktorý mal ťah len 13,3 kN a tak bol stroj ťažko poddimenzovaný. Pre zlepšenie výkonu bol už v treťom prototype použitý motor s prídavným spaľovaním. Tento prototyp prvýkrát vzlietol 10. novembra 1947. Lietadlo sa veľmi zle ovládalo, v dôsledku čoho bolo vykonaných viacero konštrukčných zmien. Aj napriek problémom si námorníctvo objednalo 65 stíhačiek **F6U-1**. Tie mali byť vybavené motorom J34-WE-30A s ťahom 14,0 kN (ťah s prídavným spaľovaním 18,2 kN).

Prvá sériovo vyrobená F6U-1 sa vzniesla k oblohe 5. marca 1949 a počas letu boli zaznamenávané dáta o výkonnosti lietadla. Po ich vyhodnotení dospelo námorníctvo k záveru, že stroj má tak slabý výkon, že nie je schopný bojového nasadenia. Z objednaných 65 kusov bolo postavených iba 30 lietadiel, ktoré sa niekoľko rokov používali na testovanie a potom boli zošrotované. Jeden zo strojov bol vybavený fotoaparátmi a prerobený na prieskumnú verziu **F6U-1P**.

## Používatelia
*  Spojené štáty
: United States Navy

## Špecifikácie (F6U)
náhľad|Nákres F6U

### Technické údaje
* **Posádka:** 1
* **Dĺžka**: 
* **Rozpätie**: 
* **Výška**: 
* **Nosná plocha **: 
* **Hmotnosť (prázdny)**: 
* **Maximálna vzletová hmotnosť**: 
* **Pohonná jednotka**: 1 × prúdový motor  Westinghouse J34-WE-30A
** suchý ťah: 14 kN
** ťah s prídavným spaľovaním: 18,78 kN

### Výkony
* **Maximálna rýchlosť**: /h
* **Maximálny dolet**: 
* **Dostup**:  
* **Stúpavosť**: /s

### Výzbroj
* 4× kanóny M3 kalibru 

## Pozri aj
* McDonnell FH Phantom
* North American FJ-1 Fury
* de Havilland Sea Vampire
* Hawker Sea Hawk
* Supermarine Attacker

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Stíhacie lietadlá USA
Kategória:Palubné lietadlá USA
Kategória:Lietadlá Vought
Pitbull

**Pitbull** môže byť:

* plemeno psa, pozri americký pitbulteriér
* kubánsko-americký reper (*Armando Christian Pérez*, * 1981), pozri Pitbull (reper)
* meno:
** Cláudio Pitbull, (* 1982) brazílsky futbalista
** Regis Pitbull, (* 1976) brazílsky futbalista
Ústne podanie

**Ústne podanie** je spôsob šírenia komunikátu prostredníctvom reči, ktorá v takejto komunikácii vystupuje ako primárne komunikačné médium. Ide o najstarší spôsob interpersonálneho šírenia správ a informácií. Z hľadiska periodizácie (ľudskej) komunikácie sa zaraďuje do epochy hovorenia a jazyka (podľa DeFleurovej-Ballovej-Rokeachovej periodizácie) alebo obdobia orálnej kmeňovej kultúry, tzv. „svetu ucha“ (podľa McLuhanovej periodizácie).

Intergeneračné ústne podávanie (prenášanie) zvykov a názorov sa označuje aj ako **tradícia**.

## Referencie

Kategória:Verbálna komunikácia
After Hours (album)

***After Hours*** je štvrtý štúdiový album kanadského speváka The Weeknd, ktorý vyšiel 20. marca 2020 prostredníctvom hudobných vydavateľstiev XO a Republic Records. Album obsahuje 3 single: „Heartless“, „Blinding Lights“ a „In You Eyes“. Pieseň s rovnomenným názvom albumu bola vydaná ako propagačný singel. Ide o prvý štúdiový album po *[[Starboy (album)|Starboy]]* z roku 2016 a EP s názvom *[[My Dear Melancholy]]* (2018). *After Hours* je prvým projektom autora, na ktorom neúčinkujú žiadni iní umelci.

## Zoznam skladieb

### Deluxe verzia

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hudobné albumy z 2020
Kategória:Albumy The Weeknd
Zora Jaurová

Mgr. art. **Zora Jaurová** (rod. Markušová; * 20. január 1973, Bratislava) je slovenská divadelná dramaturgička a kritička, filmová producentka, expertka na kultúrnu politiku a kreatívny priemysel a politička, v súčasnosti  poslankyňa NR SR.

## Životopis

### Štúdium
V roku 1998 absolvovala štúdium divadelnej dramaturgie na Činohernej a bábkarskej fakulte (dnešná Divadelná fakulta) VŠMU v Bratislave.

### Povolanie
Pracovala v distribučnej spoločnosti SPI International, ako riaditeľka Kultúrneho kontaktného bodu, zastupovala Slovensko vo Výbore pre kultúrne záležitosti Rady EÚ, bola viceprezidentkou európskej organizácie Culture Action Europe. Bola spoluautorkou a umeleckou riaditeľkou projektu Košice – Interface 2013 (Európske hlavné mesto kultúry 2013). Do januára 2018 bola členkou Rady Fondu pre umenie.

Dnes pôsobí ako filmová producentka a partnerka v spoločnosti MPhilms a poradkyňa primátora Bratislavy Matúša Valla pre kultúru a kreatívny priemysel. Zároveň pracuje ako expertka na kultúrnu politiku a kreatívny priemysel na domácich i zahraničných fórach a projektoch.

### Kultúra
Ako konzultantka sa podieľala na viacerých projektoch Európskych hlavných miest kultúry a medzinárodných umeleckých projektoch. Je prezidentkou slovenského Fóra kreatívneho priemyslu, členkou európskeho top-expertného panelu European Creative Industries Alliance a prestížnej európskej siete filmových producentov Ateliers du Cinéma Européen (ACE).

Bola členkou porôt súťaží Dráma a Poviedka, publikuje vo viacerych periodikách. Pred vstupom do politiky pôsobila v redakčnej rade Denníka N.

### Politika
Od januára 2018 je podpredsedníčkou strany Progresívne Slovensko, ktorú spoluzakladala. Vo voľbách do NR SR v roku 2020 získala 11 481 preferenčných hlasov.

Roku 2023 v predčasných parlamentných voľbách získala 29 704 hlasov a stala sa poslankyňou NR SR.

## Osobný život
Je dcérou prognostika a bývalého predsedu Matice slovenskej Jozefa Markuša. S manželom, protestantským teológom a pedagógom Dušanom Jaurom žijú v Bratislave a majú syna Tobiáša.

## Referencie

## Externé odkazy
* Zora Jaurová: Stále robíme hrubé čiary – rozhovor v denníku SME (2005)
* Zora Jaurová: Čo ostane, keď vypneme kultúru? – rozhovor v denníku Pravda (2020)

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí divadelní dramaturgovia
Kategória:Slovenskí divadelní kritici
Kategória:Slovenskí filmoví producenti
Kategória:Politici Progresívneho Slovenska
Kategória:Slovenské političky
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Kategória:Poslanci NR SR (2023 – 2027)
Kategória:Riadni členovia SFTA
Myšorodé

**Myšorodé** (iné názvy: **myši**, **pravé myši**; lat. *Murinae*) sú podčeľaď z čeľade myšovité. 

## Systematika
Ide o veľmi početnú taxonomickú jednotku - podľa Grzimek et al. 2003 zahŕňa 122 recentných rodov a 529 recentných druhov.

Jednotlivé recentné rody z tejto čeľade majú tieto slovenské názvy (rody a názvy podľa Luptáka 2003): 
*ryšavka: len  rod Apodemus
*bandikota: len rod Bandicota
*myška: rody Haeromys, Micromys a Leggadina
*potkanec: len rod Melomys
*potkan: rody Aethomys, Anisomys, Anonymomys, Apomys, Batomys, Berylmys, Bullimus, Bunomys, Carpomys, Celaenomys, Colomys, Conilurus, Crateromys, Cremnomys, Crossomys, Crunomys, Dacnomys, Dasymys, Dephomys, Diplothrix, Echiothrix, Eropeplus, Golunda, Hydromys, Hylomyscus, Hyomys, Chrotomys, Kadarsanomys, Lenomys, Lenothrix, Leopoldamys, Leporillus, Leptomys, Limnomys, Macruromys, Malacomys, Mallomys, Margaretamys, Mastacomys, Maxomys, Mesembriomys, Microhydromys, Micromys, Millardia, Mylomys, Neohydromys, Nesokia, Niviventer, Oenomys, Papagomys, Parahydromys, Paraleptomys, Paruromys, Pelomys, Phloemomys, Pithecheir, Pogonomelomys, Rattus, Solomys, Srilankamys, Stenocephalemys, Stochomys, Taeromys, Tarsomys, Tateomys, Thalllomys, Thamnomys, Tokudaia, Tryphomys, Uranomys, Uromys, Zyzomys a Sigmodon
*myš: všetky ostatné rody, t.j. Acomys, Arvicanthis, Diomys, Grammomys, Hydromys, Hybomys, Chiromyscus, Chiropodomys, Chiruromys, Lemniscomys, Lophuromys, Lorentzimys, Mayermys, Melasmothrix, Muriculus, Mus, Notomys, Pogonomys, Praomys, Pseudohydromys, Pseudomys, Rhabdomys, Rhynchomys, Vandeleuria, Vernaya, Xenuromys, Xeromys, Zelotomys a Zyzomys

## Charakteristika
Pôvodom sú z Eurázie, Afriky a Austrálie, ale dnes sú rozšírené po celom svete. Najmenšie sú africké myši dlhé iba 5 cm a najväčšie sú druhy z rodu bandikota (*Bandicota*) rastúce do 36 cm. Charakteristickým znakom tejto podčeľade je rad hrbolčekov na horných stoličkách.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Myšovité
Myšovité

**Myšovité** (lat. *Muridae*) je čeľaď z radu hlodavce so sporným vymedzením (pozri nižšie).

## Rozsah čeľade
Definícia čeľade Muridae je veľmi nejasná a mení sa jednak v závislosti od autora a jednak čiastočne postupne v čase:
* Najširšia definícia (bežná najmä do začiatku 21. storočia) ja taká, že Muridae zodpovedá tomu, čo sa inde označuje ako nadčeľaď Muroidea (t.j. zahŕňa aj napr. taxóny Cricetidae, Nesomyidae, Spalacidae atď. - samozrejme všetky potom už ako podčeľade, čiže namiesto Cricetidae je Cricetinae atď.). 
* Najužšia (dnes už zriedkavá) definícia Muridae je taká, že zodpovedá zhruba len tomu, čo sa dnes obyčajne klasifikuje ako podčeľaď Murinae. 
* Početné sú rôzne definície medzi uvedenými dvoma extrémami: Napríklad dnes je azda najčastejšia definícia, ktorú použil napr. Wilson a Reeder 2005 (pozri nižšie); podľa inej definície však Muridae zahŕňa to, čo je vo Wilson a Reeder 2005 označené ako Deomyinae, Leimacomyinae, Murinae, Otomyinae a Cricetomyinae.
Uvedený prehľad definícií nie je vyčerpávajúci.

Zdroje tejto kapitoly sú: 

## Myšovité podľa definície použitej (napr.) vo Wilson a Reeder 2005
### Podčeľade
Rozoznávajú sa tieto recentné podčeľade:
*pieskomilorodé/pieskomily (Gerbillinae) – obývajú púštne oblasti, majú veľké zadné končatiny.
*Deomyinae – afro-ázijské druhy, majú (aspoň na niektorej časti) tvrdé chlpy.
*Leimacomyinae – s jediným druhom stromomyš brázdozubá (Leimacomys buettneri).
*myšorodé/myši (Murinae) – najpočetnejšia podčeľaď.
*chlpošorodé/chlpoše (Lophiomyinae) - istý čas zaraďované aj napr. pod Cricetidae
*?potkanomyšorodé/potkanomyši (Otomyinae) – subsaharské druhy, niekedy radené do podčeľade Murinae, čeľade Cricetidae alebo ako samostatná čeľaď Otomyidae.

### Charakteristika
Je to najpočetnejšia a najviac diverzifikovaná čeľaď zo všetkých cicavcov. 
Väčšina predstaviteľov tejto čeľade má vzhľad podobný myši, podobná štruktúra končatín, dlhý chvost a pretiahnutá lebka, veľké oči a ušnice. Veľkosťou sú jedince rozličné, od najmenších 5 g z rodu *[[Micromys]]* po 2 kg z rodu *[[Mallomys]]*. 

## Zdroje

## Iné projekty

Kategória:Myšovité
Netopierovité

**Netopierovité** alebo **večernicovité** (lat. *Vespertilionidae*) sú čeľaď z radu netopiere.

Sú rozšírené celosvetovo okrem polárnych oblastí a ich výskyt je bežný. Ide o najpočetnejšiu čeľaď netopierov a druhú najpočetnejšiu čeľaď cicavcov (po Muridae). Čeľaď má 485 druhov a 51 rodov. Majú dobre vyvinuté ušné viečko (tragus), lietacia blana (patagium) je holá, majú jednoduché nosy, nemajú na nich blanité výrastky. Majú relatívne dlhé chvosty a krídla. Na zadných nohách sú ostrohy (calcar). Krídla sú dlhé a úzke. Dobre lietajú aj lezú. Chvost je spojený so zadnou lietacou blanou (uropatagium), z ktorej vyčnieva málo alebo vôbec. Echolokujú s otvorenými ústami.

Často žijú spoločensky. V miernom pásme cez zimu hibernujú ale niektoré druhy migrujú.

Skoro všetky sú hmyzožravé iba niektoré lovia ryby (*[[Myotis vivesi]]*), vtáky počas letu (*[[Nyctalus lasiopterus]]*) alebo sa živia kvetmi.

## Klasifikácia
Mammal Species of the World (2005) uznáva šesť podčeľadí:
* Vespertilioninae
* Antrozoinae
* Myotinae
* Miniopterinae
* Murininae
* Kerivoulinae
Grzimek (2003) ich uznáva päť:
* Vespertilioninae
* Miniopterinae
* Murininae
* Tomopeatinae
* Kerivoulinae

Miniopterinae sa novšie zaraďuje ako samostatná čeľaď Miniopteridae (porov. článok netopiere (rad)).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Netopierovité
Klinika (lekárska fakulta)

**Klinika** je lôžkové zariadenie fungujúce ako súčasť nemocnice, ktoré popri preventívnej a liečebnej starostlivosti, zameranej na určitý typ chorôb (napr. v prípade neurologickej kliniky na choroby nervového systému), slúži aj na výskumnú a pedagogickú činnosť. Z tohto titulu býva klinika začlenená pod lekársku fakultu, ktorá ju využíva na praktickú výučbu medikov a na medicínsky vedecký výskum.

## Referencie

Kategória:Medicína
Toy Story 3: Príbeh hračiek

***Toy Story 3: Príbeh hračiek*** je americký počítačovo animovaný komediálny film z roku 2010, ktorý produkoval Pixar Animation Studios pre Walt Disney Pictures. Je to tretia (pôvodne zamýšľaná posledná) časť série *Toy Story* od Pixaru a pokračovanie *[[Toy Story 2]]* z roku 1999. Film režíroval Lee Unkrich, editor prvých dvoch filmov a spolu-režisér *Toy Story 2*, scenár napísal Michael Arndt. Autorom námetu je Unkrich spolu s Johnom Lasseterom a Andrewom Stantonom, režisérom a spoluautorom prvých dvoch filmov.

## Referencie

## Externé odkazy
*   v spoločnosti Disney 
*  na Pixar
* 
* Výrobné poznámky
  
Kategória:Filmy štúdia Pixar
Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy z 2010
Kategória:Kreslené filmy Disney
Kategória:Filmy podľa názvu
Kaprovité

**Kaprovité** (*Cyprinidae*) je čeľaď sladkovodných rýb z radu kaprotvaré.

Ide o najväčšiu čeľaď sladkovodných rýb, obsahuje 220 rodov a 2 914 druhov (iný zdroj 367 rodov a 3 006 druhov). Po Gobiidae ide o druhú najväčšiu čeľaď stavovcov. Veľmi zriedkavo sa vyskytujú aj v brakickej vode. Sú rozšírené v Severnej Amerike, Afrike a Eurázii. Väčšina druhov sa živí malými živočíchmi, ale sú aj rybožravé a bylinožravé druhy.

Majú jednoradové alebo dvojradové pažerákové zuby (nie viac ako 8 v rade). Ústa sú tenké, horná čeľusť je často výsuvná, ohraničuje ju iba predčelustná kosť. Niekedy majú malé fúziky. Chrbtové plutvy sú väčšinou flexibilné. Plynový mechúr slúži ako rezonančný orgán.

Sú to hospodársky významné ryby, chované aj ako akváriové ryby alebo pre výskumné účely.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Kaprovité
Klinika

**Klinika** môže byť:
* lôžkové zariadenie ako súčasť nemocnice pri lekárskej fakulte, ktorá popri preventívnej a liečebnej starostlivosti slúži aj na výskumnú a pedagogickú činnosť, pozri klinika (lekárska fakulta)
* špecializované zdravotnícke zariadenie menšie než nemocnica, pozri klinika (zdravotnícke zariadenie)
* budova, resp. fyzické priestory takéhoto zariadenia, pozri klinika (lekárska fakulta) a klinika (zdravotnícke zariadenie)
* hovorovo:
** zamestnanci takéhoto zariadenia, pozri pozri klinika (lekárska fakulta) a klinika (zdravotnícke zariadenie)
** klinický obraz
** klinická medicína

## Pozri aj
* klinický
* klinik
* poliklinika
* právna klinika, študijný predmet, resp. súbor študijných predmetov na právnickej fakulte so zameraním na riešenie prípadov z praxe v konkrétnej právnej oblasti (napr. rodinné právo, azylové právo)

## Poznámky


## Referencie
ELES

**ELES, d. o. o.** je energetická spoločnosť v Slovinsku, v plnom vlastníctve štátu. Spoločnosť prevádzkuje prenosovú sústavu, ktorá pozostáva z 400 kV, 220 kV a 110 kV vedení. Ich celková dĺžka je 2 888 km. Spoločnosť bola založená v novembri 1990 a sídli v Ľubľane. Je členskou spoločnosťou Európskej siete prevádzkovateľov prenosových sústav (ENTSO-E).

## Prenosová sústava
V roku 2018 dodávatelia do prenosovej sústavy dodali 13,954 GWh elektriny, z toho 13,204 GWh bolo z prenosovej sústavy dodaných odberateľom.

ELES má tieto dĺžky vedení:
* 400 kV: 496 km
* 220 kV: 300 km
* 110 kV: 1334 km

### Cezhraničné spojenia
Spoločnosť má tieto cezhraničné spojenia:
* Rakúsko: 2 x 400 kV a 1 x 220 kV
* Taliansko: 1 x 400 kV a 1 x 220 kV
* Chorvátsko (HOPS): 3 x 400 kV a 1 x 400 kV cez Maďarsko, 2 x 220 kV a 3 x 110 kV 
* Maďarsko (MAVIR): 2 x 400 kV Prepojenie bolo realizované 30. júna 2022 výstavbou spojenia CirkovcePince na slovinskej strane a prepojenia k existujúcemu 5 km vedeniu na maďarskej strane pri slovinsko-chorvátsko-maďarskom hraničnom bode. Dĺžka projektu bola 80,5 kilometra a vedenie obsahuje 264 podpier. Súčasťou projektu bola aj nová 440/110 kV stanica v obci Cirkovce. Jedna vetva je prepojená so stanicou Hevíz v Maďarsku, druhá cez maďarsko-chorvátske prepojenie do chorvátskej stanice Žerjavinec. Spojenie bolo oficiálne sprevádzkované 2. decembra 2022.

## Referencie

## Externé odkazy
* ELES oficiálna stránka 
* video z výstavby stanice Cirkovce vedenia CirkovcePince

Kategória:Prenosové sústavy
Kategória:Energetické podniky v Slovinsku
Kategória:Elektrická energia v Slovinsku
Margit Brucková-Friedrichová

Mag. **Margit Brucková-Friedrichová** M.A. alebo **Margit Bruck-Friedrichová** () je rakúska diplomatka. Po práci na ministerstve zahraničných vecí a pre Medzinárodnú agentúru pre atómovú energiu je od marca 2019 veľvyslankyňa Rakúska na Slovensku.

## Životopis
Brucková-Friedrichová absolvovala štúdium práv na Viedenskej univerzite (1989) a získala Master of Arts na The Fletcher School of Law and Diplomacy (19891990) pri Bostone. Po justičnej praxi (19901991) vstúpila v auguste 1991 do diplomatických služieb.

V rokoch 19911992 pôsobila ako delegátka pri guvernérskej rade Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu. V rokoch 1992 až 1993 pôsobila v Bruseli ako attaché pre politické záležitosti. V roku 1993 sa stala prvou veľvyslaneckou tajomníčkou na stálom zastúpení pri Organizácii Spojených národov v New Yorku. Následne od roku 1996 do roku 1999 pracovala ako zástupkyňa stáleho predstaviteľa pri OSN, IAEO, UNIDO a CTBTO vo Viedni. V rokoch 2001 až 2005 koordinovala „ľudskoprávne záležitosti v kontexte OSN“ na Sekcii medzinárodného práva MZV. V rokoch 2005 až 2010 bola vedúca Referátu pre kontrolu exportu zbraní a umiestnenia vojenských jednotiek. V kancelárii generálneho riaditeľa Medzinárodnej agentúry pre atomóvú energiu pracovala v rokoch 2010 až 2013 ako referentka pre externé vzťahy a v rokoch 2013 až 2017 ako vedúca protokolu a *Senior External Relations Officer*. V roko 2017 sa vrátila na MZV kde pracovala v Sekcii medzinárodného práva ako vedúca Referátu pre súhrnne spracovanie a koordináciu v oblasti medzinárodných sankcií.

### Veľvyslankyňa na Slovensku
Za veľvyslankyňu Rakúska na Slovensku bola vymenovaná vo februári 2019. Kópie svojich poverovacích listín prezentovala 2. februára 2019 štátnemu tajomníkovi Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Františkovi Ružičkovi. Stretnutie v deň jej príchodu na Slovensko je podľa ministerstvom symbolom dôležitosti bilaterálnych vzťahov medzi Slovenskom a Rakúskom. So štátnym tajomníkom sa zhodli, že spoločnými prioritami sú spolupráca v ekonomickej sfére, budovanie dopravných a infraštruktúrnych prepojení a celkový vývoj cezhraničnej spolupráce.

Prezident Andrej Kiska veľvyslankyňu prijal 13. marca 2019.

10. októbra prezidentka prijala nového veľvyslanca, Johanesa Wimmera.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke veľvyslanectva 

Kategória:Rakúski diplomati
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Veľvyslanci Rakúska na Slovensku
Roman Mikulec

plk. Ing. **Roman Mikulec**, MSc. (* 18. marec 1972, Bratislava) je slovenský politik, bývalý vojak a bývalý minister vnútra Slovenskej republiky. Od mája 2023 je poslanec NR SR.

## Vzdelanie
Po zakončení strednej školy v odbore letecký mechanik, nastúpil v roku 1990 na Vojenskú leteckú akadémii v Košiciach (dnes Letecká fakulta Technickej univerzity v Košiciach). V roku 1994 získal titul inžinier. V roku 2012 získal titul magister z práva, ekonomiky a manažmentu na International Business School Brno.

## Kariéra
Po krátkej kariére v letectve na pozícii stíhacieho pilota, prešiel v roku 1997 do Vojenskej spravodajskej služby. Od najnižších funkcií sa dostal až na funkciu riaditeľa, na ktorú ho vymenovali za vlády Ivety Radičovej v roku 2010. Jeho kariéra v ozbrojených silách sa skončila po 21 rokoch služby po obvinení NAKA potom, ako vypracoval správu o tunelovaní Vojenskej spravodajskej služby počas obdobia prvej vlády Roberta Fica. Bol obvinený z ohovárania, neskôr zo sabotáže a ohrozenia utajovaných skutočností. Po siedmich rokoch procesu bol v roku 2019 právoplatne oslobodený od všetkých obvinení.

### Minister vnútra
V parlamentných voľbách v roku 2020 kandidoval z 13. miesta kandidátky OĽaNO. Vo voľbách bol zvolený ziskom 7 435 preferenčných hlasov. 21. marca 2020 bol vymenovaný prezidentkou Zuzanou Čaputovou za 19. ministra vnútra Slovenskej republiky vo vláde Igora Matoviča.

Počas pandémie ochorenia COVID-19 na Slovensku sa jeho ministerstvo zúčastňovalo na riešení pandémie.

24. septembra 2021 Mikulec ustál hlasovanie o odvolávaní. Zo 136 prítomných poslancov bolo 52 za odvolanie, 69 proti, 14 poslanci sa zdržali a jeden nehlasoval. Podľa Pravdy „Mikulca podporila väčšina vládnej koalície, viacerí poslanci z klubu Sme rodina sa zdržali“. Odvolávanie iniciovala strana SMER.

Mikulec za svojho pôsobenia na funkcii celkovo čelil celkovo ôsmim pokusom o odvolanie z funkcie, všetky ustál.

### Poslanec NR SR
V máji 2023 skončil na funkcii v dôsledku vymenovania úradníckej vlády a stal sa poslancom NR SR. V predčasných parlamentných voľbách získal 21 464 preferenčných hlasov a dostal sa do parlamentu. Stal sa predsedom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Národného bezpečnostného úradu.

## Referencie

## Pozri aj
* Vláda Slovenskej republiky od 21. marca 2020
* Vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021

## Iné projekty

Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Poslanci NR SR (2020 – 2023)
Kategória:Poslanci NR SR (2023 – 2027)
Kategória:Ministri vnútra Slovenskej republiky
Kategória:Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Kategória:Slovenskí letci
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Politici OĽaNO
Monastier Iviron

**Monastier Iviron** (iné prepisy: **Iveron**, **Ibérón**, **Iberon**, **Ibirón**, **Ibiron**; pôv: gr. Μονή Ιβήρων, gruz. ივერთა მონასტერი, *iverta monast’eri*) je pravoslávny kláštor (presnejšie monastier) na polostrove Athos v Grécku. 

Na počiatkoch kláštornej histórie stáli gruzínski mnísi, svätý Ján Iberský (prvý igumen), jeho syn svätý Euthymios a gruzínsky generál Ján Tornikios. Kláštor vznikol na mieste staršieho monastiera v roku 972. Spočiatku pôsobil ako centrum gruzínskej vzdelanosti v Byzantskej ríši a boli v ňom prekladané početné diela z gréčtiny. V 11. storočí kláštor hostil celkovo okolo 300 mníchov a vlastnil viac pôdy, než hlavný kláštor Veľká Lavra. V kláštore pôsobili grécki i gruzínski mnísi, medzi ktorými panovala značná rivalita. Oba národy slúžili bohoslužby oddelene. Počet Gruzíncov však klesal a v roku 1356 grécky prvok natoľko prevýšil, že bolo ustanovené, že igemunom mohol byť len Grék a omše v hlavnom kostole (katolikone) sa začali slúžiť iba v gréčtine. V 14. storočí bol vyplienený Katalánskou kompániou. Dnes je kláštor tretí v hierarchickom poradí medzi athoskými kláštormi. Kláštorná knižnica obsahuje vyše 20 000 kníh, listín, či zvitkov v gréčtine, gruzínčine, či latinčine, medzi nimi napríklad vzácny rukopis Barlaam a Joazaf. Nachádza sa tu obrovské množstvo umeleckých predmetov spojených s gruzínskou a byzantskou históriou (napr. ikona Panagia Portaitissa). Architektonicky vyniká najmä katolikon kláštora z rokov 980983, ktorý patrí k najzachovalejším stavbám na polostrove. V roku 1513 prešiel rekonštrukciou, ktorá odštartovala vznik viacerých vzácnych fresiek. Kláštor a katolikon je zasvätený Zosnutiu Bohorodičky, hlavný kláštorný sviatok sa preto slávi 15. augusta. K monastieru patrí tiež skit Jána Krstiteľa, 11 kathismát (menších kláštorných jednotiek) a 26 cél (*kellia*). Kláštoru tiež okrem katolikona prislúcha 16 ďalších kaplniek. V súčasnosti tvorí kláštornú komunitu zhruba 30 mníchov.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Pravoslávne kláštory na Athose
Kategória:Byzantská sakrálna architektúra v Grécku
HuffPost

***HuffPost*** (pôvodne ***The Huffington Post*** a niekedy skrátene ***HuffPo***)  je americký liberálne orientovaný online agregátor noviniek a blog. Jeho zakladateľmi boli Arianna Huffingtonová, podľa ktorej dostal svoj názov, Kenneth Lerer, Andrew Breitbart a Jonah Peretti. Obsahovo sa zaoberá politikou, podnikaním, zábavou, životným prostredím, technológiami, životným štýlom aj kultúrou. Sídli v budove 770 Broadway v New Yorku. Web bol založený ako *The Huffington Post* v roku 2005.

V roku 2017 došlo k zmene názvu z *The Huffington Post* na *HuffPost* a tiež k zmene dizajnu a loga.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka

## Zdroj

Kategória:Denníky v USA
Kategória:Časopisy v USA
Kategória:Webové periodiká
Kategória:Vzniklo v 2005
École supérieure des sciences commerciales d'Angers

**École supérieure des sciences commerciales d'Angers** je európska biznis škola nachádzajúca sa v Angersi, Boulogne-Billancourte, Cholete, Aix-en-Provence, Lyone, Bordeaux, Budapešťi a Šanghaji. Bola založená v roku 1909.

## Charakteristika
ESSCA je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 15 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Louis Le Duff (CEO groupe Le Duff) a Dominique Schelcher (CEO Système U).

## Študijné programy
ESSCA má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto Executive MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. ESSCA udeľuje aj PhD titul.

## Umiestnenia v rebríčkoch
V roku 2019 sa program Master in Management umiestnil na 63. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Stránka absolventov

Kategória:Súkromné vysoké školy vo Francúzsku
Kategória:Angers
Felipe Nasr

**Luiz Felipe de Oliveira Nasr** (* 21. august 1992, Brazília) je brazílsky automobilový pretekár a pilot Formule 1. V roku 2000 až 2007 získal niekoľko titulov v Brazílii, potom sa presunul na medzinárodnú scénu. Po roku 2014 ako testovací pilot u Williamsu prešiel v roku 2015 na plný úväzok do Formule 1.

## Osobný život
Felipe je libanonského pôvodu, jeho dedko totiž v 60. rokoch 20. storočia emigroval do Brazílie. Jeho koníčkom je okrem formule aj rybárčenie a mechanika. Rád cituje Star Wars alebo Jamesa Bonda, čo sú jeho obľúbené filmy. Jeho obľúbený automobilový pretekár je Brazílčan Ayrton Senna. K pretekaniu ho pravdepodobne doviedol jeho strýko Amir Nasr, ktorý vlastnil jeden z najlepších tímov Formuly 3. Felipe sám o sebe tvrdí, že je jazykovo nadaný a dohovorí sa portugalsky, anglicky a taliansky.

## Kariéra

## Kompletné výsledky
***Tučne** – Pole position
**Kurzívou* – Najrýchlejšie kolo závodu

### Formula 1

* † Nedošiel do cieľa, ale bol klasifikovaný, pretože odjazdil viac ako 90% dĺžky závodu.

### Formula E

### GP2

## Zdroj

Kategória:Automobiloví pretekári
Kategória:Brazílski piloti F1
Vláda Vladimíra Mečiara

**Vláda Vladimíra Mečiara** môže byť:
* prvá vláda Vladimíra Mečiara (19901991), pozri vláda Slovenskej republiky od 27. júna 1990 do 22. apríla 1991
* druhá vláda Vladimíra Mečiara (19921994), pozri vláda Slovenskej republiky od 24. júna 1992 do 15. marca 1994
* tretia vláda Vladimíra Mečiara (19941998), pozri vláda Slovenskej republiky od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998

## Pozri aj
* Vladimír Mečiar
* vláda Slovenskej republiky
* zoznam vlád Česko-Slovenska
* zoznam vlád Slovenskej republiky
Klinika (zdravotnícke zariadenie)

**Klinika** je špecializované zdravotnícke zariadenie menšieho rozsahu než nemocnica, ktoré spravidla prevádzkuje súkromná spoločnosť. Zvyčajne poskytuje len ambulantnú zdravotnú starostlivosť, napr. v odbore oftalmológia (očná klinika), stomatológia (dentálna klinika) a pod.

## Referencie

Kategória:Poskytovatelia zdravotnej starostlivosti
Vláda Jozefa Tisa

**Vláda Jozefa Tisa** môže byť:
* Slovenská krajinská vláda od 7. októbra do 1. decembra 1938 (prvá vláda Jozefa Tisa), pozri Slovenská krajinská vláda od 7. októbra 1938 do 1. decembra 1938
* Slovenská krajinská vláda od 1. decembra 1938 do 20. januára 1939 (druhá vláda Jozefa Tisa), pozri Slovenská krajinská vláda od 1. decembra 1938 do 20. januára 1939
* Slovenská krajinská vláda od 20. januára 1939 do 9. marca 1939 (tretia vláda Jozefa Tisa), pozri Slovenská krajinská vláda od 20. januára 1939 do 9. marca 1939
* vláda Slovenského štátu (resp. od 21. júla 1939 vláda Slovenskej republiky) od 14. marca do 27. októbra 1939 (štvrtá vláda Jozefa Tisa), pozri vláda Slovenskej republiky od 14. marca 1939 do 27. októbra 1939

## Pozri aj
* Jozef Tiso
* zoznam vlád Česko-Slovenska
* zoznam vlád Slovenskej republiky (1939 – 1945)