Filippo Marinetti

**Filippo Marinetti** celým menom **Filippo Tommaso Marinetti**,  (* 22. december 1876, Alexandria Egypt – † 2. december 1944, Bellagio Taliansko) bol taliansky básnik, prozaik a dramatik, zakladateľ a teoretik futurizmu.

Marinetti študoval v Paríži. Pretože bol vedúcou osobnosťou futurizmu, dokázal priviesť tento smer k fašizmu. V roku 1914 agitoval za vstup Talianska do vojny. Počas prvej svetovej vojny bol dôstojníkom delostrelectva.  V roku 1919 založil zoskupenie *Fasci politici futuristi*, ktoré čoskoro začalo spolupracovať s Benitom Mussolinim.

## Život
### Socialistické začiatky
Po štúdiách u francúzskych jezuitov urobil Marinetti maturitu v Paríži a v Ženeve  dosiahol doktorát. V Paríži strávil ďalšie dva roky (18951896). Stretol tam skupinu spisovateľov z okruhu časopisu „La Plume“, ktorý inicioval používanie voľného verša a bol zasiahnutý hnutím inšpirovaným hrou „Kráľ Ubu“ od Alfreda Jarryho. Básnici z tejto skupiny Catulle Mendès a Gustave Kahn sa stali známi svojou poémou „Les vieux marins“.

Marinetti napísal a uverejnil rôzne zbierky poézie a tiež divadelné hry „Le roi Bombance“ (Kráľ Bombance) „Les Poupées électriques“ (Elektrické bábiky), v ktorých vytvoril prvý obraz robota. Hrali ich v Paríži a výpravu k nim robil maliar a teozof Paul E. Ranson. „Le roi bombance“ apelovala na myšlienky socialistických vodcov Filippo Turati, Enrico Ferri a Arturo Labriola, ku ktorým mal Marinetti blízko. Labriola napísal k tejto hre recenziu.

### Nástup futurizmu
V 1904 založil Marinetti revue „Poesia“ v taliančine, v ktorej publikovalo veľa francúzskych autorov a tiež poeti, ktorí vytvorili prvú futuristickú skupinu: Paolo Buzzi, Libero Altomare, Gian Pietro Lucini, Federico De Maria, Enrico Cavacchioli, Aldo Palazzeschi… Ilustrácie k nim dodávali Alberto Martini a Romolo Romani.

V 1905 napísal poému „A l'automobile“, ktorá oslavovala „démona rýchlosti“. V októbri 1905 uskutočnil rozhovor o voľnom verši, ktorý publikoval v 1909 v edícii spolu s „Manifestom futurizmu“.

V januári 1909 uverejnil v Taliansku slávny „Manifest futurizmu“, ktorý bol skutočným aktom zrodu tohto avantgardného smeru a ktorý poznačil literatúru 20. storočia. 20. februára 1909 vyšiel tento manifest v Paríži v Le Figaro. Vyšiel aj v *Boletin de Instruccion publica de Mexico*, preložený a komentovaný Amadom Nervom, v revue „Democratia de Cracovie“, preložený do rumunčiny a komentovaný Mihailom Draganescuom, a v ďalších talianskych časopisoch. Ich uverejňovanie bolo propagované plagátmi, čo komentoval Frankfurter Zeitung. Marinetti v nich vyhlasoval príchod novej estetiky rýchlosti a industriálnej modernosti, v čom možno cítiť vplyv Octave Mirbeaua. Podľa neho „La splendeur du monde“ je obohacovaná novou krásou: krásou rýchlosti. Mal aj sériu prednášok ku svojim čitateľom, tiež usporadúval futuristické soiré vo viacerých talianskych mestách. Uverejnil zároveň mnoho iných manifestov, z ktorých je známy *Technický manifest futuristickej literatúry*.

V 1910 inscenoval hru podľa svojho prvého románu „Mafarka le futuriste“, v ktorej priviedol na scénu mechanického podčloveka, ktorý odletel smerom k slnku.

Vo futuristickom hnutí prijal aj maliarov počas jednej konferencie futuristickej spoločnosti v Miláne (Famiglia Artistica de Milan) a urobil z nich jej členov. Boli to: Umberto Boccioni, Carlo Dalmazzo Carrà, Romolo Romani, Aroldo Bonzagni a Luigi Russolo. Boccioni, Russolo a Carrà redigovali tiež *Manifest futuristických maliarov* vo februári 1910.

Marinetti povolal do spoločnosti aj hudobníkov, napríklad Balilla Pratella, ktorý napísal *Manifest futuristických hudobníkov*. 
Futuristické soiré organizoval po celom Taliansku, boli to skutočné predstavenia, v priebehu ktorých publikum vypískalo umelcov a hádzalo do nich ovocie a odpadky. V Benátkach Marinetti vyhodil do výšky hodín na námestí sv. Marka letáky a proklamoval:  *Zapudíme benátsku starobylosť anemickú a vyčerpanú stáročnými pôžitkami, zapudíme Benátky cudzích milencov snobizmu a všeobecnej imbecility...*

### Fašista, nacionalista a vojnový štváč
Od januára 1909 podporoval iredentizmus v manifeste „Trieste, poudrière d'Italie“. Finančne dotoval revue „La Demolizione“ blízku Bakuninovi a Sorelovi, ktorá uverejnila texty od Marinettiho, Buzziho a Luciniho. Revoluční syndikalisti Ottavio Dinale a Alceste De Ambris zverejnili svojich „anarchistov umenia“. Marinetti robil konferencie nazvané *Potrebnosť a krása násilia* v plátku „Burza práce v Neapole“, v „Dome robotníkov v Parme“ alebo v „Krúžku socialistov“ v Miláne.

Marinetti napriek svojej extrémnosti bol vzdialený od anarchistického hnutia a podporoval taliansku vojnu v Líbyi. V 1910 sa zúčastnil na založení asociácie „Associazione Nazionale d'Avanguardia“, ustanovenú anarchistami a nacionalistami, ktorí sa vzdialili revolučným syndikalistom. Potom sa separoval od hnutia Lucini a básnici Tommei a Cardile ho prestali tiež podporovať.

V 1912 bol vojnovým korešpondentom počas konfliktu s Tureckom a Bulharskom. Marinetti ako vodca provokačnej avantgardy začal ospevovať odvahu, energiu, agresívny pohyb, technickú revolúciu, brutalitu všetkých umeleckých foriem. Zblížil sa s nacionalistami a bojoval za vstup Talianska do vojny. Angažoval sa v 1915 ale bol ranený v 1917.

V marci 1919 sa zúčastnil spolu s futuristom Mariom Carlim a agitátorom Mussolinim medzi 119 osobami založenia prvej fašistickej organizácie „Bojové talianske zväzky“ (Fasci italiani di combattimento), čo bola prvá európska fašistická organizácia.

### Súkromný život
V roku 1923 sa oženil s Benedettou Cappaovou, s ktorou mal tri dcéry.

Po dlhom lete hydroplánom nad zálivom La Spezia v 1929 napísal manifest *Manifesto dell'Aeropittura futurista*, ktorý podpísali aj Balla, Fortunato Depero, Prampolini, Dottori, Benedetta Cappa, Fillia, Tato a Somenzi a publikovali v „Gazzetta del popolo“ 22. septembra 1929 v článku nazvanom *Prospettive di volo.*

V 1929, z dôvodu podpory fašistického režimu prijal menovanie členom „Talianskej akadémie“ vytvorenej v roku 1926 Benitom Mussolinim. V roku 1930 bol vyznamenaný Radom rytiera čestnej légie vo Francúzsku. Talianska vláda v tomto čase vysielala živú kritiku proti degenerovanému umeniu, ktoré Marinetti obhajoval. Znovu sa angažoval v roku 1942 vo vojne, no podľahol chorobe. Stiahol sa k jazeru Como, kde zomrel na zlyhanie srdca v Bellagio v roku 1944. Jeho manželka Benedetta zomrela v Benátkach v 1977.

## Dielo
Marinetti spočiatku písal francúzsky, neskôr taliansky. V roku 1909 vydal *manifest futurizmu*. Ukážka z neho:

### Básnické zbierky
* *Zkáza*
* *Osvobozená slova*
* *Sopky*

### Divadelné hry
* *Ohnivý buben*
* *Zajatci*

## Bibliografia
* Filippo Tommaso Marinetti, *Le Futurisme*, poznámky a predhovor Giovanni Lista, L’Âge d’Homme, Lausanne, 1980
* Filippo Tommaso Marinetti, *Les Mots en liberté futuristes*, predhovor Giovanni Lista, L’Âge d’Homme, Lausanne, 1987
* *Marinetti et le futurisme*, básne, etudy, dokumenty, ikonografia, predhovor Giovanni Lista, životopis Giovanni Lista, L’Âge d’Homme, Lausanne, 1977
* Antonino Reitano, *L'onore, la patria e la fede nell'ultimo Marinetti*, Angelo Parisi Editore, 2006
* Carlo Schirru, *Per un’analisi interlinguistica d’epoca: Grazia Deledda e contemporanei*, Rivista Italiana di Linguistica e di Dialettologia, Fabrizio Serra editore, Pisa-Roma, Anno XI, 2009, p. 9 – 32

## Pozri aj
*Talianska literatúra

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Talianski básnici
Kategória:Talianski spisovatelia
Kategória:Talianski dramatici
Kategória:Literárni teoretici
Kategória:Fašizmus
Kategória:Osobnosti z Alexandrie
Kategória:Nositelia Radu čestnej légie