open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kelly Sildaruová

thumb|Kelly Sildaruová, 2020
thumb|Kelly Sildaruová, 2020
**Kelly Sildaruová** (; * 17. február 2002, Tallinn) je estónska akrobatická lyžiarka.

## Životopis a začiatky
Spolu s rodinou pochádza z prístavného mesta Tallinn. Lyžovať sa naučila ako dvojročná. Svoje prvé preteky absolvovala vo veku 6 rokov. Trénovala na jednom zo šiestich lyžiarskych stredísk v Estónsku: Nmme Lumepark. Jej brat Henry tiež súťaží v lyžovaní.

## Športová činnosť
Na profesionálnej úrovni súťaží od roku 2011. Vo veku 13 rokov sa zúčastnila prvej významnejšej súťaže, Dew Tour Breckenridge v štáte Colorado.

V januári 2016 sa vo veku 13 rokov stala ziskom zlata v slopestyle najmladšou víťazkou zimných X Games a zároveň prvou za Estónsko. V roku 2016 celkovo vyhrala 5 z 5 súťaží v slopestyle ktorých sa zúčastnila.

V roku 2017 získala ďalšie medaile na X Games a prvý raz sa zúčastnila svetového pohára.

Kvôli zraneniu vynechala celú sezónu 2018 vrátane možného olympijského debutu na zimnej olympiáde v Pchjongčchangu. V sezóne svetového pohára sa dvakrát umiestnila medzi troma najlepšími.

Do nasledujúcej sezón sa vrátila so ziskom troch medailí za 26 hodín čím sa stala druhou ženou a prvým lyžiarom so ziskom troch medailí z jedných X Games. Zlatú získala v discipíne slopestyle, striebro v superpipe a bronz v big air. Počas poslednej jazdy v slopestyle získala 99 bodov z možných 100, čo je rekordom X Games. V svetovom pohári sa umiestnila 2x na prvom a 1x na druhom mieste.

Na Zimných olympijských hrách mládeže 2020 v Lausanne získala medailu za skóre 93,75 za 450° otočku na zábradlí, o ktorú sa nepokúsila žiadna iná žena. 

Sildaru udržiava priateľstvo a rivalitu s Ailing Eilee Gu, ktorá reprezentuje Čínu.

Na zimnej olympiáde v Pekingu bola vybraná za vlajkonosičku estónskej výpravy pri otváracom ceremoniále. Bude súťažiť v „big air“ a „slopestyle“.

## Ocenenia
* 2017: Piotr Nurowski Prize ako najlepšia mladá zimná športovkyňa Európskych olympijských výborov
* 2019: športovkyňa roka Akadémie športu Spojených štátov (United States Sports Academy)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil na stránke  X Games
* Profil na stránke FIS

Kategória:Estónski akrobatickí lyžiari
Kategória:Súťažiaci na X Games
Kategória:Akrobatickí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2022
Kategória:Olympijskí vlajkonosiči Estónska
Kategória:Osobnosti z Tallinnu
Daniel Roth

**Daniel Roth** môže byť:
* francúzsky organista, hudobný skladateľ a hudobný pedagóg (* 1942), pozri Daniel Roth (organista)
* nemecký maliar a vysokoškolský pedagóg (* 1969), pozri Daniel Roth (maliar)

## Pozri aj
* Roth

Roth, Daniel
Alexander Kux

MUDr. **Alexander Kux** (* 30. január 1904, Krásna Hôrka† 16. október 1944, Hrachovište) bol lekár pediater pôsobivší na území Slovenska, ktorý sa zaslúžil o rozvoj detského lekárstva.

Štúdium medicíny absolvoval na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (LF UK; spromoval v roku 1928). V rokoch 19281941 pôsobil ako sekundárny lekár a asistent na Klinike pre choroby detské LF UK, kde pôsobil pod vedením prof. Jiřího Brdlíka (prednosta v rokoch 19191930) a prof. Alojza Jána Churu (prednosta v rokoch 19331945). V roku 1942 pracoval v Štátnom detskom domove v Bratislave a od decembra 1942 zastával funkciu hlavného lekára Štátneho detského domova v Púchove. V októbri 1944 bol zavraždený. K problematike zdravia a chorôb detského veku publikoval štúdie a články napr. v *Časopise lékařů českých* a *[[Bratislavské lekárske listy|Bratislavských lekárskych listoch]]*.

## Referencie

## Externé odkazy
* * 

Kategória:Uhorskí lekári
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Slovenskí pediatri
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Tvoja tvár znie povedome (3. séria)

**Tretia séria** televíznej show **[[Tvoja tvár znie povedome]]** sa začala vysielať na Markíze 5. marca 2017 a skončila 8. máj 2017. Moderátorom sa opäť stal Martin„Pyco“ Rausch a do poroty opäť zasadli Daniel Dangl, Zuzana Fialová, Mário „Kuly“ Kollár ku ktorým sa pridal Juraj „Šoko“ Tabaček.

Víťazom sa stal Peter Brajerčík ktorý odovzdal šek v hodnote 3000€ občianskemu združeniu Iskierka.

## Formát
Každý zo súťažiacich si v každom kole vyžreboval jednu známu osobnosť, ktorú v nasledujúcom týždni napodobnil. Slúžil im k tomu profesionálny tím maskérov, tanečníkov a odborníkov na spev a herectvo. Ich úlohou bolo napodobniť ju tak, aby zaujala porotu, ktorá na konci večera rozdala body od 1 až po 8. Súťažiaci, ktorý mal za večer najviac hlasov, vyhral a pridelil 1000€ ľubovoľnej charitatívnej spoločnosti. V prípade remízy rozhodla porota. O víťazovi tiež rozhodovali sami súťažiaci, pretože každý z nich má ešte päť špeciálnych bodov, ktoré udelil jednému zo svojich kolegov. Pokiaľ sa súťažiaci delí o posledné miesto spolu s iným súťažiacim, je na posledné miesto vždy určený iba jeden.

Body sa priebežne sčítavajú až do konca deviateho kola - semifinále, kedy štyria účinkujúci s najvyššími počtami hlasov postúpili do finále. O celkovom víťazovi rozhodla porota vo finálovom kole. Víťaz obdržal 3000€ a odovzdal ich ľubovoľnej charite.

## Obsadenie
### Súťažiaci

Tím súťažiacich sa skladal z ôsmych osobností:

* štyri ženy (Eva Máziková, Lucia Siposová, Lina Mayer, Viktória Valúchová)
* štyria muži (Tomáš Bezdeda, René Štúr, Tomáš Palonder, Peter Brajerčík)

### Mentori

## Prehľad víťazov

## Prehľad vystúpení

**Súhrn bodov**

## Jednotlivé týždne

### Prvé kolo
* Súťažiaci z minulých sérií Emma Drobná, Viktor Vincze, Lukáš Adamec, Sväťo Malachovský a Patrik Vyskočil na začiatku vystúpili ako Backstreet Boys s piesňou „Everybody (Backstreet’s Back)“.

### Druhé kolo
* Spoločne s  Petrom Brajerčíkom vystúpil Martin Harich ako Vegard Ylvisåker.

### Tretie kolo
* Porotca  Juraj „Šoko“ Tabaček spoločne s Andrejom Bičanom na začiatku vystúpili ako Right Said Fred s piesňou „I’m Too Sexy“.

 
### Štvrté kolo
* Spoločne s Viktóriou Valúchovou vystúpil Juraj Bača ako Billy Gibbons.

### Piate kolo
* Spoločne s Petrom Brajerčíkom vystúpili Barbora Švidraňová, Zuzana Vačková, Jana Daňová-Bugalová a Michaela Čobejová.

### Šieste kolo

### Siedme kolo
* Spoločne s René Štúrom vystúpil Martin Madej ako Albano Carrisi.

### Ôsme kolo
* Spoločne s Tomášom Palonderom vystúpili Daniel Dangl a Patrik Vyskočil.

### Deviate kolo (semifinále)
* Spoločne s Viktóriou Valúchovou vystúpila Mirka Partlová ako John Travolta.

### Desiate kolo (finále)
Vo finále sa predstavili zvyšní finalisti, porotcovia a mentori:

* Martin „Pyco” Rausch na začiatku vystúpil ako Christopher Walken s piesňou „Weapon of Choice“ z filmu Fatboy Slim.
* Finalisti na začiatku vystúpili ako Vengaboys s piesňou „Boom, Boom, Boom, Boom!“.
* Matthias Settele na konci vystúpil ako The Beatles s piesňou „Come Together“.

## Sledovanosť

## Poznámky


## Referencie


Kategória:Tvoja tvár znie povedome
Tina Karol

**Tetyana Hryhorivna Liberman** (, ; * 25. január 1985, Orotukan, Sovietsky zväz, dnes Rusko) známa ako **Tina Karol** (, ) je ukrajinská speváčka a herečka. V roku 2006 sa zúčastnila Eurovision Song Contest, kde súťažila s piesňou „*Show Me Your Love*“. Od roku 2009 je držiteľkou titulu *Čestný umelec Ukrajiny*.

## Detstvo a mladosť
Karol sa narodila na ďalekom východe Ruska, v meste Orotukan do ukrajinskej rodiny. Ako šesťročná sa s rodičmi presťahovala na Ukrajinu, do mesta Ivano-Frankivsk. V detstve navštevovala tanečný súbor v Kyjeve. S týmto tanečným súborom navštívila niekoľko krajín vo svete ako napríklad Izrael.

Študovala na hudobnej škole, neskôr prestúpila na Univerzitu v Kyjeve, kde študovala spev na fakulte spevu. Vo štvrtom ročníku získala štipendium od Najvyššej rady Ukrajiny.

## Kariéra
V roku 2006 vyhrala v súťaži Eurovision Song Contest 2006 s piesňou „*I Am Your Queen*“. Neskôr reprezentovala Ukrajinu a obsadila siedme miesto so 145 bodmi s piesňou „*Show Me Your Love*“. V rovnakom roku vydala svoj debutový album, s názvom *Show Me Your Love* v ktorom bolo niekoľko piesní v ruštine a ukrajinčine. V roku 2006 tiež začala študovať korešpondenciou na Národnej leteckej univerzite v Kyjeve. Tiež sa zúčastnila na kampani Unite for Children, Unite Against AIDS / HIV na Ukrajine.

Dňa 16. januára 2009 Viktor Juščenko udelil Karol titul *Čestný umelec Ukrajiny*. V októbri 2009 sa umiestnila na 92. mieste medzi 100 najvýznamnejšími ženami na Ukrajine, ktorú zostavili odborníci pre ukrajinský časopis Focus.

Na jeseň 2012 pôsobila v porote ukrajinskej talentovej show *The Voice Kids* a na jar roku 2013 sa objavila v tretej sérií *The Voice* tiež ako porotkyňa.

Dňa 4. apríla 2018 Tina Karol a skupina Boombox vydali album *Bezodnya*, ktorý sa stal ich prvou spoločnou prácou.

V decembri 2019 bola časopisom Focus zaradená do zoznamu 100 najvplyvnejších Ukrajincov, umiestnila sa na 85. mieste.

## Súkromný život
Dňa 15. júna 2008 sa vydala za producenta Eugena Ogira (1980 - 2013). Dňa 18. novembra 2008 porodila svoje prvé a jediné dieťa, ktoré sa volá Veniamin Ogir. Jej manžel zomrel 28. apríla 2013 na rakovinu žalúdka vo veku 32 rokov.

Po ruskej vojenskej invázii na Ukrajinu, 26. februára, sa rozhodla opustiť krajinu a odísť do Poľska. Spolu s ďalšími ľuďmi, ktorí odišli z Ukrajiny, vytvorila Medzinárodné centrum pre informačný odpor so sídlom vo Varšave, aby ľudia vedeli skutočné informácie, ktoré sa odohrávajú na Ukrajine, so zameraním na rusky hovoriace publikum z Ruska, Bieloruska, Arménska, Kazachstanu a podobne. 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Ukrajinské speváčky
Kategória:Speváci populárnej hudby
Kategória:Účastníci Veľkej ceny Eurovízie
Kategória:Speváčky židovského pôvodu
Kategória:Ruské osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Ukrajinské osobnosti židovského pôvodu
Transelectrica

**Transelectrica** je energetická spoločnosť v Rumunsku. Majoritným akcionárom je štát, vlastniaci 58,688% akcií. Spoločnosť prevádzkuje prenosovú sústavu pozostávajúcu 750 kV, 400 kV, 220 kV a 110 kV vedení, ich celková dĺžka je . Spoločnosť bola založená v roku 2000 a sídli v Bukurešti. Je členskou spoločnosťou Európskej siete prevádzkovateľov prenosových sústav (ENTSO-E).

## Dejiny
Prvý prenos elektriny v Rumunsku sa uskutočnil v roku 1882 kedy bol trojkilometrovým vedením s porcelánovými izolátormi a medenými vodičmi prepojený kráľovský palác Cotroceni a prvá elektráreň v Bukurešti. Spolu s elektrárňou Sadu boli vybudované dve 4500 V vedenia do Sibu a Cisnadie.

Spoločnosť vznikla v roku 2000 rozdelením Národnej elektrickej spoločnosti na 4 časti. Už v roku 1955 bol však založený národný energetický dispečing fungujúci pre prenosovú sústavu do 110 kV. V roku 1958 vznikol celoštátny energetický systém.

## Prenosová sústava
Celková dodávka elektrickej energie do prenosovej sústavy v roku 2019 bola 57,5 TWh, spotreba bola 56,0 TWh.

Transelectrica má tieto dĺžky vedení:
* 750 kV: 
* 400 kV: 
* 220 kV: 
* 110 kV: 

Celkový výkon 216 transformátorov prenosovej siete je 38058 MVA.

Transelectrica plánuje dokončiť okruh 400 kV vedení okolo Rumunska. Cieľom okruhu je prepojenie západnej časti krajiny.

### Cezhraničné spojenia
Spoločnosť má tieto cezhraničné spojenia:
* Maďarsko (MAVIR): 2x400 kV (1x400 kV plánované)
* Srbsko: 1x400 kV (2x400 kV plánované)
* Bulharsko: 4x400 kV (1x750 kV vedenie je v prevádzke ako 400kV)
* Moldavsko: 1x400 kV (1x400 kV plánované)
* Ukrajina: 1x400 kV (1x750 kV vedenie je nepoužívané)

### Vedenia 750 kV
V roku 1986 bolo postavené 750 kV vedenie spájajúce Ukrajinu a Rumunsko cez Moldavsko. Od polovice 90. rokov je vedenie nefunkčné a jeho oprava by bola náročná. Vzdialenosť medzi stanicami Primorska (UA) a Isaccea (RO) je približne 260&nbsp;km. Nefunkčnosť vedenia súvisí s prechodom Rumunska do systému ENTSO-E. V októbri 2007 bola založená ukrajinsko-maďarská spoločnosť na rehabilitáciu časti vedenia, tá však svoju činnosť ukončila v roku 2012 a vedenie bolo neskôr vrátené ukrajinskej prenosovej sústave. V pláne je vybudovanie 2x400 kV vedenia namiesto nefunkčného 750 kV vedenia.

750 kV vedenie pokračovalo do bulharskej stanice Varna. V súčasnoti je využívané  na napäťovej úrovni 400 kV.

## Galéria

Súbor:The source and the flow (6146088776).jpg|400 kV vedenie Tulcea–Constanța
Súbor:Dead-end pylon triple 400 kV Băicoi F RO 2017.jpg|400 kV vedenie Brașov–Ploiești
Súbor:Elektromasto en Rumanio 3.jpeg|Vedenia v okrese Călărași


## Referencie

## Externé odkazy
* Transelectrica oficiálna stránka
* Mapa siete

Kategória:Prenosové sústavy
Kategória:Energetické podniky v Rumunsku
Kategória:Elektrická energia v Rumunsku
Železničná stanica Podbrezová

**Železničná stanica Podbrezová** je železničná stanica v Podbrezovej v okrese Brezno. Leží na trati 172 Banská Bystrica – Červená Skala. Nie je elektrifikovaná.

## Doprava
Na stanici sa nachádzajú 5 dopravných, 3 manipulačné a 5 odstavných koľají. Do stanice sú vlečkou pripojené Železiarne Podbrezová; do nákladiska Hronec Lesy SR a spoločnosť ZLH. Výpravná budova bola postavená v roku 1912.

Stanica nemá otvorenú pokladňu ZSSK.

## Referencie

## Externé odkazy
* Stanica na stránke VLAKY.NET

Podbrezová
Kategória:Podbrezová
Kategória:Doprava v okrese Brezno
Kategória:Stavby v okrese Brezno
Železničná stanica Dubová

**Železničná stanica Dubová** je železničná stanica v miestnej časti Dubová, obce Nemecká v okrese Brezno. Leží na trati 172 Banská Bystrica – Červená Skala. Nie je elektrifikovaná.

## Doprava
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné, 1 manipulačnú a 2 odstavné koľaje. Nachádzajú sa tu dva nástupištia. Do stanice je vlečkou pripojená Petrochema Dubová. Stanica je pridelená k Slovenská Ľupča.

Stanica nemá otvorenú pokladňu ZSSK.

## Referencie

## Externé odkazy
* Stanica na stránke VLAKY.NET

Dubová
Kategória:Nemecká (okres Brezno)
Kategória:Doprava v okrese Brezno
Kategória:Stavby v okrese Brezno
Železničná stanica Uľanka

**Železničná stanica Uľanka** je železničná stanica v banskobystrickej mestskej časti Uľanka. Leží na trati 170 Zvolen – Vrútky. Nie je elektrifikovaná.

## Doprava
Má 4 koľaje. V stanici sa nachádzali vodojemy. Pôvodný názov bol Ulmanka, od roku 1951 má súčasný názov. Zo stanice vedie vlečka do obce Harmanec vlastnená SHP Harmanec (Harmanecké papierne).

Zastavovanie vlakov osobnej dopravy bolo ukončené na konci roku 2012 spolu so zrušením osobných vlakov v úseku Turčianske Teplice – Banská Bystrica.

## Referencie

## Externé odkazy
* Stanica na stránke VLAKY.NET

Uľanka
Kategória:Uľanka
Kategória:Doprava v Banskej Bystrici
Kategória:Stavby v Banskej Bystrici
Požega

**Požega** môže byť:
*mesto v Chorvátsku, pozri Požega (mesto v Chorvátsku)
*mesto v Srbsku, pozri Požega (Srbsko)
*Požecká župa
Arád

**Arád** (iný prepis: ** 'Arád**) môže byť:
*bývalé kanaanske mesto v Izraeli (spomínané v Biblii), synonymum: Arad, dnes Tel Arad, pozri Tel Arad
*arabský názov mesta Arad v Izraeli, pozri Arad (Izrael)
*dedina v Bahrajne, pozri Arád (sídlo v Bahrajne)
*pevnosť v Bahrajne, pozri Arád (pevnosť v Bahrajne)

**Arád** môže byť aj biblická postava (1Krn 8:15), synonymá: Arad, Arod, pozri Arad (biblická postava)

## Pozri aj
*Arad
Mike O’Neill

**Mike O’Neill** (* 3. november 1967, LaSalle, Quebec, Kanada) je bývalý kanadský hokejový brankár krátko pôsobiaci v NHL.

## Kariéra
Mike O’Neill sa do NHL dostal skrz tzv. *Suplemental Draft 88*, kedy tímy rozširovali svoje súpisky o nové posily.

O’Neill bol draftovaný Winnipegom Jets, kde od roku 1991 pôsobil v troch sezónach, pričom v úvodných dvoch odchytal iba 3 zápasy.

Väčšinu času strávil v nižších kanadsko-amerických ligách AHL a IHL.

V sezóne 1993/1994 dostal výraznejšiu šancu v rámci organizácie Winnipegu a odchytal 17 zápasov s % úspešnosťou zákrokov pod 87%.

Winnipeg s jeho výkonmi nebol spokojný, a tak nasledujúce dve sezóny strávil znova v IHL.

Ako neobmedzeného voľného hráča ho v roku 1996 podpísali Mighty Ducks of Anaheim, ako potencionálneho záložného gólmana namiesto Michajla Štalenkova.

Štalenkovova výkonnosť sa však v sezóne 1996/1997 zvýšila a Mike O’Neill strávil drvivú väčšinu sezóny na „farme“ v AHL (San Diego Gulls).

Príležitosť v drese Mighty Ducks dostal iba v jednom zápase, v ktorom striedal Guya Heberta. V tomto jedinom zápase inkasoval 3 góly z 10 striel.

Po sezóne s ním Mighty Ducks kontrakt nepredĺžili a bol jeho posledným tímom v NHL. Medzičasom bol síce podpísaný v tímoch Los Angeles Kings a Washington Capitals, nikdy sa však v ich dresoch nepredstavil.

Vo svojej neskoršej kariére si vyskúšal účinkovanie v rakúskej lige a kariéru ukončil v roku 2001 v anglickej BISL.

Mike O’Neill každopádne dodnes drží zvláštny kariérny rekord, keď odchytal *najviac zápasov v NHL bez zaznamenaného víťazstva* (21 zápasov). 

## Referencie

Kategória:Kanadskí hokejoví brankári
Kategória:Hráči Anaheim Ducks
Kategória:Hráči Portland Pirates
Kategória:Hráči Tappara Tampere
Kategória:Hráči Winnipeg Jets
Kategória:Osobnosti z Quebecu
Kategória:Brankári Anaheim Ducks
Tom Askey

**Tom Askey** (* 4. október 1974, Tonawanda, New York, USA) je bývalý americký hokejový brankár, ktorý krátko pôsobil v NHL. V súčasnosti sa venuje trénovaniu brankárskej mládeže vo svojej vlastnej hokejovej agentúre.

Držiteľ ceny Harry "Hap" Holmes Memorial Award za najnižší priemerný počet inkasovaných gólov s Mika Noronenom.

## Kariéra
Tom Askey, odchovanec univerzitného hokeja bol draftovaný v roku 1993 až v 8. kole (186. celkovo) Anaheimom Mighty Ducks.

Svoje univerzitné štúdium dokončil v roku 1996, kedy začal pôsobiť v AHL.

V roku 1997 sa zúčastnil Majstrovstiev sveta, avšak bez zisku medaile.

V sezóne 1997/1998 zažil debutový ročník v NHL kedy trápiaci sa Mighty Ducks hľadali adekvátnu náhradu za nepresvedčivého Michaila Štalenkova.

Askey dostal v Anaheime šancu v siedmich zápasoch, avšak ani v jedinom nepriviedol tím k víťazstvu, pričom jeho percentuálna úspešnosť bola prakticky totožná so Štalenkovou.

Anaheim teda vrátil Askeyho „na farmu“ a v NHL sa objavil už iba raz. V sezóne 98/99 ho Anaheim postavil do brány v zápase Play-off. Ani tu sa Askeymu nepodarilo zvíťaziť.

Niekoľko ďalších sezón strávil v AHL v tíme Rochester Americans, a napokon odišiel do Európy, kde pôsobil vo fínskej Liige, či v švajčiarskej NLA.

Kariéru ukončil v roku 2008 v anglickej EIHL. V súčasnosti sa venuje mladým gólmanom vo svojej hokejovej agentúre. 

## Referencie

Kategória:Hokejoví brankári USA
Kategória:Hráči Cincinnati Mighty Ducks
Kategória:Hráči HC Alleghe
Kategória:Hráči HC Fribourg-Gottéron
Kategória:Hokejisti IFK Helsinki
Kategória:Hráči Houston Aeros
Kategória:Hráči Jokerit Helsinki
Kategória:Hráči Anaheim Ducks
Kategória:Hráči Rochester Americans
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom Anaheim Ducks
Kategória:Osobnosti zo štátu New York
Kategória:Účastníci MS v hokeji 1997
Kategória:Brankári Anaheim Ducks
Télefos

**Télefos** (*Télefos*) môže byť:

* v gréckej mytológii syn Herakla, pozri Télefos (syn Herakla) 
* divadelná hra starogréckeho dramatika Euripida, pozri Télefos (Euripides) 
* kráľ Indo-gréckeho kráľovstva v rokoch 75 – 70 pred Kr., pozri Télefos (indo-grécky kráľ)
  
## Referencie
Antiochis

**Antiochis** (*Antiochis*) môže byť:

* matka pergamského kráľa Attala I., pozri Antiochis (dcéra Achaia) 
* sestra Antiocha III., kráľa seleukovskej ríše, pozri Antiochis (sestra Antiocha III.) 
* dcéra Antiocha III., kráľa seleukovskej ríše, pozri Antiochis (dcéra Antiocha III.)
* družka Antiocha IV., kráľa seleukovskej ríše, pozri Antiochis (družka Antiocha IV.)
* princezná helénistického kráľovstva Kommagéné, pozri Antiochis z Kommagéné 
* rímska lekárka v 1. stor. pred Kr., pozri Antiochis z Tlósu 
  
## Referencie
Referendum v Severnom Macedónsku v roku 2018

náhľad|Kampaň za vstup do Európskej únie, nápis v albánčine
náhľad|Kampaň za bojkot referenda

**Referendum v Macedónsku v roku 2018** bolo referendum o zmene názvu štátu z *Macedónsko* na *Republiku Severné Macedónsko*. Uskutočnilo sa v nedeľu 30. septembra.

## Pozadie
Referendum malo byť krokom k ukončeniu sporu medzi Gréckom a Macedónskom, ktorý trval viac než 25 rokov. Gréci nesúhlasili, aby sa susedný štát volal Macedónsko kedže Grécko obsahuje provinciu s rovnakým názvom spájanú s Filipom II. a jeho synom Alexandrom Veľkým. Štát bol do OSN prijatý 8. apríla 1993 pod názvom Bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko. V roku 2008 Grécko zablokovalo členstvo Macedónska v NATO. V roku 2010 Grécko navrhlo názov Severné Macedónsko. Vo februári 2018 Macedónsko navrhlo nové názvy štátu: *„Republika Severné Macedónsko, Republika Horné Macedónsko, Republika Vardarské Macedónsko a Republika Macedónsko (Skopje).“* 12. júna 2018 uzavreli Macedónsko a Grécko dohodu na úrovni ministrov zahraničných vecí.

Žiadosť o členstvo v Európskej únii Macedónsko poslalo vo februári 2004, nasledujúci rok sa stalo kandidátskou krajinou.
V auguste 2018 83% macedónskych voličov podporilo vstup do EÚ.

## Kampaň
Prezident Gjorge Ivanov hlasovanie bojkotoval. Opozičná strana VMRO-DPMNE kampaň síce neviedla, ale svojich voličov usmerňovala voliť poddľa vlastného svedomia a so zmluvou s Gréckom vyjadrovala nesúhlas. Niektorí macedónci referendum vnímali ako nátlak z Grécka, iní ako možnosť pridať sa do západných štruktúr.

## Referendum
Voliči v referende odpovedali či *„podporujú vstup do [[Európska únia|EÚ]] a [[Organizácia Severoatlantickej zmluvy|NATO]] akceptovaním dohody medzi Macedónskom a [[Grécko|Gréckom]].“*

Macedónska ústava pre platnosť referenda vyžadovala účasť 50%. Vláda ho považovala za konzultatívne.

## Výsledky
náhľad|Hlasy za podľa okresu

Podľa odhadu sa referenda zúčastnilo 37,9% registrovaných voličov; z nich bolo 94% za.

Výsledky referenda:

## Reakcie a dopady
Premiér štátu Zoran Zaev referendom označil za *„úspech“*, opozícia za *„jasné zlyhanie“*. Premiér musel po referende ešte získať dvojtretinovú väčšinu zo 120 členov parlamentu. V prípade platného výsledku by poslanci návrh schváliť museli.

Slovenské ministerstvo zahraničných vecí výsledok referenda privítalo. Miroslav Lajčák o zmene mena poznamenal, že *„ide o jednu z najpozitívnejších vecí v tomto regióne za posledné roky“*.

V januári 2019 parlament schválil zmenu ústavy umožňujúcu premenovanie krajiny na Republiku Severné Macedónsko. Proti referendu zároveň protestoval Svetový macedónsky kongres.

Európska únia sa do začatia prístupových rokovaní neponáhľala. 27. marca 2020 sa Severné Macedónsko stalo členom NATO.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Správa o Správe Európskej komisie o bývalej Juhoslovanskej republike Macedónsko za rok 2018

Kategória:Referendá v Severnom Macedónsku
Kategória:2018 v Severnom Macedónsku
Kategória:Referendá v roku 2018
Kategória:Referendá o Európskej únii
Leonīds Kalniņš

Generálporučík **Leonīds Kalniņš** (* 13. február 1957, Tomská oblasť, Sovietsky zväz) je lotyšský generál, súčasný veliteľ Národných ozbrojených síl.

## Vzdelanie
V rokoch 1987 až 1990 študoval na Vyššej vojenskej inžinierskej škole v Charkove. V rokoch 2010 až 2011 študoval na Army Command and General Staff College v Spojených štátoch a v roku 2013 na Baltic Defence College.

## Vojenské pôsobenie
V rokoch 1997 až 1999 pôsobil v 51. prápore Národnej gardy. V roku 2000 sa ako major stal veliteľom logistiky 51. práporu. Od roku 2003 bol veliteľom prieskumníckeho výcvikového centra. Od roku 2004 velil Divízii doktrín a interoperability. V roku 2005 sa stal veliteľom operácií Národnej gardy a tiež dosiahol hodnosť podplukovníka. V roku 2006 velil lotyšskej jednotke v Iraku. V roku 2009 sa stal náčelníkom štábu Národnej gardy a v roku 2011 jej veliteľom. V rovnakom roku sa stal plukovníkom.

V auguste 2016 sa stal náčelníkom Spojeného štábu a zástupcom veliteĺa Národných ozbrojených síl.

V roku 2014 bol povýšený do hodnosti brigádny generál, v roku 2016 generálmajor.

### Veliteľ Národných ozbrojených síl
Prezident Lotyšska Raimonds Vējonis 1. decembra 2016 zaslal list pre predsedníčku parlamentu Ināru Mūrniece podporujúci vymenovanie Kalniņša do funkcie. Lotyšský parlament Kalniņša 22. decembra 2016 schválil za nového veliteľa obrany. Jeho predchodcom bol Raimonds Graube, ktorý oznámil odchod do dôchodku. Ceremoniálne prevzatie funkcie sa uskutočnilo 27. januára 2017.

Do hodnosti generálporučík bol povýšený po 6 mesiacoch úspešného vykonávania najvyššej funkcie.

## Referencie

## Externé odkazy
* profil na stránke Národných ozbrojených síl
* profil na stránke NATO

Kategória:Lotyšskí generáli
Kategória:Velitelia Národných ozbrojených síl
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Talianskej republiky
Slovenská národná rada (1914)

**Slovenská národná rada** (skratka **SNR**) bol názov celonárodného reprezentatívneho politického orgánu Slovákov, na ktorého vytvorení sa zhodli zástupcovia slovenskej politickej scény na schôdzi v Budapešti 26. mája 1914, avšak plánované založenie SNR počas augustových slávností v Turčianskom Svätom Martine prekazilo vypuknutie prvej svetovej vojny. Cieľom tohto konceptu bolo vytvoriť jednotnú platformu, prostredníctvom ktorej by jednotlivé prúdy slovenskej politickej scény formulovali spoločné požiadavky a koordinovali spoločný postup pri ich presadzovaní, pričom v ostatných veciach si zachovávali voľnú ruku.

Hoci pokus o konštituovanie SNR v roku 1914 zlyhal, túto koncepciu sa podarilo presadiť do života v roku 1918 s blížiacim sa koncom vojny. K ustanoveniu SNR došlo 30. októbra 1918 v Turčianskom Sv. Martine (pozri Slovenská národná rada rokov 19181919).

## Referencie

## Odporúčaná literatúra
* 

Kategória:Dejiny Slovenska
De La Salle College (Toronto)

**De La Salle College „Oaklands“** (**De La Salle College, Toronto** alebo len **De La Salle**) je súkromná, nezávislá koedukačná katolícka škola v Toronte v provincii Ontário. Ponúka dôsledné vzdelávanie v oblasti slobodných umení od 5. do 12. stupňa v súlade s jej lasalskými hodnotami a tradíciami.

De La Salle „Oaklands“, založená pred Konfederáciou v roku 1851, má vynikajúcu históriu a je prevádzkovaná Kongregáciou školských bratov ako univerzitná prípravná inštitúcia v rímskokatolíckej tradícii založenej v roku 1679 v Remeši vo Francúzsku Jánom Krstiteľom de la Salle (ktorý je tiež patrónom školy).

## Známi absolventi
* Michael Andlauer '81, vlastník menšiny Montreal Canadiens od roku 2009 doteraz 
* Carl Brewer, NHL obranca tímu Toronto Maple Leafs 1958–1980
* Robert Chisholm, podpredseda, na dôchodku, Bank of Nova Scotia
* Tony Comper, '63, prezident a CEO, na dôchodku, Bank of Montreal
* Andy Curran, hudobník 
* Steven Del Duca, politik, Minister dopravy provincie Ontário
* Red Green, '18, NHL útočník 1923–1929
* Kris Draper, '90, NHL útočník tímu Detroit Red Wings od roku 1990 do roku 2011
* John D'Amico, NHL rozhodca / postranný rozhodca, člen Hokejovej siene slávy, 1937–2005
* Rishi Ganjoo, '91, frontman rockového tria Danko Jones z Toronta
* Jamal Mayers, NHL útočník tímu St. Louis Blues, 1996–2007 Toronto Maple Leafs 2008, Calgary Flames 2010, Chicago Blackhawks 2011–2013
* Dennis O'Connor, pridružený hlavný sudca – Ontario Superior Court of Justice, sudca – Court of Appeal for Ontario
* Denis O'Connor, torontský arcibiskup 1899–1908
* Richard Park, '94, NHL útočník tímu New York Islanders 1994–1996, Anaheim Ducks 1997–1998, Philadelphia Flyers 1999, Minnesota Wild 2001–2004, Vancouver Canucks 2005, New York Islanders 2006–2010, Pittsburgh Penguins 2012
* Keanu Reeves, herec
* Tim Ryan, '56, športový hlásateľ CBS Sports
* Sidney James „Sid“ Smith, '44, NHL útočník tímu Toronto Maple Leafs 1946–1958
* Thomas Sutton, predseda, prezident a CEO, odišiel z Pacific Life Insurance Company
* Major Frederick Albert Tilston, VC, '24, bývalý kadet De La Salle a kanadský vojnový hrdina a príjemca Victoria Cross (najvyššie ocenenie v Spoločenstve za statočnosť tvárou v tvár nepriateľovi)
* Mike Wadsworth, Canadian Football League, Toronto Argonauts, atletický riaditeľ Notre Dame University, bývalý kanadský veľvyslanec v Írsku
* Thomas Woods, '71, podpredseda, odišiel z Canadian Imperial Bank of Commerce
* Gerry Dee, '88, komik, NBC (*[[Last Comic Standing]]*) 2007, hlásateľ, The Score Television Network, sitcom *[[Mr. D]]*, CBC Television 
* Joseph Giordmaine, 52', známy kanadský fyzik
* Joe Volpe, '66, kanadský politik, bývalý člen poslaneckej snemovne Kanady, 1988–2011

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka skoly

## Zdroj

Kategória:Školy v Toronte
Šopron

**Šopron** alebo **Šoproň** môže byť:
* mesto v Maďarsku, pozri Šopron (mesto)
* Šopronská župa

**Šopron** môže byť aj sídlo v Chorvátsku, pozri Šopron (Chorvátsko)

**Šoproň** môže byť aj vrch vo Veľkej Fatre, pozri Šoproň (vrch vo Veľkej Fatre)
Crème brûlée

thumb|Crème brûlée
**Crème brûlée** je dezert skladajúci sa z custardu (žĺtok, smotana, cukor) a karamelovej krusty na povrchu. Tá je vytvorená rozžeravením cukru na povrchu, a to buď pod kuchynským salamanderom, propán-butánovým horákom, alebo flambovaným alkoholom. Zvyčajne je servírovaný studený v rôzne tvarovaných ohňovzdorných miskách (ramekin). Custard je ochutený vanilkou, ale môže byť ochutený aj inak, napríklad čokoládou, likérmi alebo rôznymi druhmi ovocia.

Prvá zmienka je v *[[Massialotova kniha receptov|Massialotovej knihe receptov]]* z roku 1691. Francúzsky názov bol neskôr prebraný aj do angličtiny.

V Katalánsku sa nazýva *crema catalana* alebo *crema de Sant Josep* a podáva sa počas sviatku sv. Jozefa, 19. marca. V tomto type Crème brûlée je custardový základ ochutený citrónom a škoricou.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Francúzska kuchyňa
Kategória:Dezerty
Fejér

**Fejér** môže byť:
*Stoličnobelehradská župa
*priezvisko, pozri Fejér (priezvisko), napr.:
**Géza Fejér (* 1945), maďarský športovec
**Leopold Fejér (1880–1959), maďarský matematik
**Tamás Fejér (1920–2006), maďarský režisér
Jelena Alexandrovna Remizovová

**Jelena Alexandrovna Remizovová** (, ; * 22. september 1986, Petuchovo, Rusko) je ruská reprezentantka v severskom lyžovaní. Zúčastnila sa Zimných paralympijských hier 2014 v Soči. Získala na nich tri zlaté a jednu striebornú medailu.

## Športová činnosť
Lyžovať začala v roku 1995 v Šadrinsku.

### Paraolympijské hry
Na Zimných paralympijských hier 2014 v Soči súťažila v biatlone a v behu na lyžiach. Získala 4 medaily z 32 pre Rusko. Jej prvou medailou bola výhra v 15-kilometrovom behu na lyžiach s časom 49:10,2. S časom 13:23,8 vyhrala beh na 5 kilometrov. Tretie zlato získala za 4x2,5 km zmiešanú štafetu. Striebro získala za šprint na 1 km.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru

Kategória:Ruskí paralympionici
Kategória:Ruskí paralympijskí víťazi
Kategória:Biatlonisti na Zimných paralympijských hrách 2014
Kategória:Bežci na lyžiach na Zimných paralympijských hrách 2014
Kategória:Víťazi na Zimných paralympijských hrách 2014
Kategória:Ruskí biatlonisti
Kategória:Ruskí bežci na lyžiach
Torontál

**Torontál** môže byť:
*Torontálska župa
*maďarské mužské meno, pozri Torontál (meno)
*noviny, pozri Torontál (noviny)
Alžbeta Kumánska

**Alžbeta Kumánska** (maď. *Kun Erzsébet*; *?† 1290) bola uhorská kráľovná, manželka uhorského kráľa Štefana V. a matka kráľa Ladislava IV. Kumánskeho a ďalších šiestich detí. 

Narodila sa do rodiny kumánskeho kniežaťa Sejhána (aj Sejhan, Kötönya, či Kuten). Za Štefana V. bola Alžbeta vydaná už v princovej ranej mladosti krátko po príchode Kumánov do Uhorska, kde sa dostali za vlády Bela IV. v roku 1239. Pohanský kmeň utekal pred Mongolmi a ich prichýlenie v Uhorsku bolo podmienené ich prijatím kresťanskej viery. Nové uhorsko-kumánske spojenectvo bolo posilnené sobášom, a Štefan V. dokonca počas svojej vlády užíval titul pána Kumánov (*dominus Cumanorum*). Spolu s Alžbetou prišiel na uhorský dvor značný kumánsky vplyv a kráľ držal nad divokými Kumánmi ochrannú ruku. Po smrti Alžbetinho manžela Štefana V. mala za maloletého Ladislava IV. ako regentka vládnuť práve Alžbeta, moc však prevzali uhorskí oligarchovia, ktorí Alžbetu v roku 1272 pozbavili moci a v roku 1273 dokonca na podnet Henricha z Kyseku a bána Joachima uväznili na Znievskom hrade, a o rok neskôr v Budíne. Alžbeta i maloletý Ladislav sa začali obklopovať Kumánmi a Ladislav bol skôr vychovávaný po kumánsky a pohansky, čo neskôr kráľovi a Uhorsku spôsobilo nemalé problémy. V rokoch 12751280 Alžbete patril Spišský hrad a priľahké panstvo, neskôr aj majetky v južných uhorských banátoch Mačva a Bosna.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 13. storočí
Kategória:Úmrtia v 1270
Kategória:Kráľovské manželky Uhorska
Kategória:Uhorskí šľachtici
Alfred F. Majewicz

**Alfred Franciszek Majewicz** (* 14. január 1949) je poľský jazykovedec a filolog. Medzi jeho vedecké záujmy patria: typológia jazykov, všeobecná lingvistika, lingvistika orientálna, etnografia primitívnych národov, kultúrna antropológia. Autor publikácie *Języki świata i ich klasyfikowanie*.

Absolvoval štúdium na Univerzite Adama Mickiewicza v Poznani. V roku 1989 získal doktorát a v roku 1994 habilitoval. V roku 1993 získal akademický titul profesora humanitných vied.

Jeho odborný príspevok zahŕňa viac ako 300 vedeckých publikácií, vrátane viac ako 70 kníh o národoch a jazykoch Ďalekého východu a Sibíri.
 
## Dielo
* *Języki świata i ich klasyfikowanie*

## Referencie


Kategória:Poľskí jazykovedci
Kategória:Poľskí orientalisti
I’ve Got Something to Say

***I’ve Got Something to Say*** (podtitul ***10 Years of Rock and Roll Ramblings***) je autobiografická kniha kanadského rockového speváka, hudobníka, skladateľa a hudobného žurnalistu Danka Jonesa s brožovanou väzbou, ktorá bola publikovaná 12. júna 2018 vydavateľstvom Feral House.

Kniha obsahuje vybrané články, ktoré Danko  napísal pre rôzne rockové časopisy za posledných 10 rokov a taktiež spolupráce s rôznymi ilustrátormi, ktorých bol niekoľkoročným fanúšikom. Obal bol vytvorený Brian Walsby a predslov napísal Duff McKagan.

## Referencie

## Externé odkazy
* ''I’ve Got Something to Say'' na stránke Feral House
* ''I’ve Got Something to Say'' na Books Google

Kategória:Danko Jones
Kategória:Knihy z 2018
Kategória:Autobiografie
Gregg Naumenko

**Gregg Naumenko** (* 30. marec 1977, Chicago, Illinois, USA) je bývalý americký hokejový brankár krátko pôsobiaci v NHL.

## Kariéra
Naumenko, odchovanec univerzitného hokeja, nebol nikdy draftovaný. V NHL odohral len dva zápasy a to za Anaheim Mighty Ducks v roku 2001, kde si pripísal katastrofálnu úspešnosť zákrokov 75,9% a inkasoval 7 gólov. Za 70 minút, ktoré strávil na ľade si dokonca pripísal dve trestné minúty.

Naumenko pôsobil v AHL na farme „Ducks“ celkovo dva roky, potom „klesol“ do ECHL.

Ducks sa Naumenka v roku 2002 úplne zbavili. Cestoval americkými ligami a v sezóne 2005/2006 sa dokonca predstavil až v piatich tímoch AHL a jednom tíme ECHL, dokopy tak za desať mesiacov vystriedal až 6 tímov.

Kariéru ukončil v roku 2007 v ECHL v drese tímu Trenton Titans.

Spojené štáty reprezentoval na Majstrovstvách sveta 2002.

V roku 2001 sa stal členom All-Star Teamu AHL. 

## Referencie

Kategória:Hokejoví brankári USA
Kategória:Hráči Albany River Rats
Kategória:Hráči Cincinnati Mighty Ducks
Kategória:Hráči Anaheim Ducks
Kategória:Hráči Peoria Rivermen (AHL)
Kategória:Hráči Portland Pirates
Kategória:Brankári Anaheim Ducks
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2002
Kategória:Osobnosti zo Chicaga
Svätenina

**Sväteniny** (lat. *sacramentalium*) sú v latinskej cirkvi nábožným úkonom a viditeľným posvätným znakom, ktorým sa vyprosuje Božia milosť. Pri sväteninách sa často používa liturgická kniha Rímsky rituál, alebo z neho odvodený Benedikcionál (modlitebník). Sväteniny sú Cirkvou založená ustanovizeň a väčšinou sa skladajú z modlitby a gestá (napr. znak kríža, kropenie sv. vodou, okiadzanie a iné). Niektoré sväteniny sú však samostatným a dlhším obradom.

## Rozdelenie svätenín

### 1. Obradné sväteniny
Sú spojené s dlhším obradom. Ide napríklad o posvätenie príbytku, pohreb, či exorcizmus.

### 2. Požehnania
Ide o požehnanie osôb, alebo predmetov pri rozličných príležitostiach . 

### 3. Gestá
Nábožné gesto, ktorým sa má sprostredkovať Božia milosť. Napríklad značenie popolom na popolcovú stredu, či poklona sv. krížu na Piatok utrpenia Pána.

### 4. Príležitostné
Tu spadajú všetky sväteniny, ktoré sa vykonávajú len pri určitých príležitostiach. Napríklad požehnanie hromničných sviec, alebo svätoblažejské požehnanie hrdla.

### 5. Ľudová zbožnosť

## Rozdiel medzi Sviatosťou a sväteninou
Kým Sviatosti sú ustanovené samotným Kristom, sväteniny sú ustanovené len Cirkvou . Z toho dôvodu aj vysluhovanie svätenín nie je také prísne, ako vysluhovanie Sviatosti. Pri Sviatosti máme istotu o jej účinku, a to bez ohľadu na aktuálnu disponovanosť vysluhovateľa i prijímateľa, pri sväteninách však nie. Pôsobenie Božej milosti totiž závisí od dispozície prijímateľa (napr. či je v stave ťažkého hriechu).

### Príklady svätenín

* Požehnanie príbytku
* Požehnanie nového kostola, oltára, ambóny, organu
* Požehnanie nového vozidla
* Požehnanie matky pred pôrodom
* Požehnanie devocionálií (náboženských predmetov), napr. ruženca, kríža, náboženského medailónu, škapuliara, modlitebnej knižky,...
* Požehnanie ratolesti (na Palmovú nedeľu)
* Požehnanie úrody, bylín a kvetov   
* Značenie popolom (na popolcovú stredu)
* Eucharistické požehnanie
* Poklona sv. krížu (na Piatok utrpenia Pána)
* Žehnanie sa svätenou vodou
* Osobný (malý) aj slávnostný (veľký) Exorcizmus
* Kresťanský pohreb

## Referencie

* Farnosť Svit - Sväteniny 
* Katechizmus katolíckej cirkvi - 2. časť, 2. oddiel, 4. kapitola, 1. a 2. článok §1667 - 1690

## Externé odkazy
* Sväteniny, časopis Prameň, 1/2002
* Čo sú sväteniny?, časopis Blumentál, 2003
* Sväteniny - „Malé sviatosti“, farnost.hladovka.net

Kategória:Katolícka cirkev
Kategória:Dogmatika
Kategória:Teológia
Úmysel (psychológia)

**Úmysel** je „odhodlanie podujať sa niečo, zámer súvisiaci s motiváciou osobnosti, jej cieľmi, úrovňou ašpirácia, vôľovým konaním a pod.“. Iná definícia znie: „rozhodnutie človeka uskutočniť čin a dosiahnuť určitý výsledok“.

Podľa Hartla je úmysel (synonymá: zámer, intencia) vedomé rozhodnutie zamerať sa na dosiahnutie určitého cieľa, podložené motívom alebo potrebou.

Podľa Lewina úmysel navodzuje stav napätia.

Pri formovaní úmyslu nastáva boj motívov. V boji motívov sa hodnotia rôzne motívy a pohnútky a na základe tohto hodnotenia sa konkretizuje úmysel. Toto rozhodovanie (formovanie úmyslu) býva v bežnom živote väčšinou krátke a jednoduché, ale niekedy býva dlhé a náročné (napr. ak ide o dôležitú alebo veľmi spornú vec, je nedostatok argumentov či schopností či peňazí a pod.).

Úmyselnosť (úmysel) je dôležitý prvok psychických procesov. Úmyselnosť je opakom spontánnosti.

## Pozri aj
* Intencia
* Cieľ
* Plán
* Rozhodnutie

## Iné projekty

## Zdroje

Kategória:Psychológia
Keď báčik z Chochoľova umrie

***Keď báčik z Chochoľova umrie*** je humoristicko-satirická poviedka od spisovateľa Martina Kukučína z roku 1890 . Svojím rozsahom i koncepciou patrí k najvýznamnejším prvkom v slovenskej literatúre. V tomto malom výbere prózy čerpá námety zo života prostého slovenského ľudu, vyniká prenikavou kresbou ľudského charakteru i slovenskej prírody. Dej sa odohráva v oravských dedinách Kameňany, Chochoľovo a Domanice.

Dielo je zložené zo šiestich častí:
* I. časť – Obrazy z trhu a krčmy v Podhradí
* II. a III. časť – Nocľah v Domaniciach, sen
* IV. časť – Ondrej Tráva u pána Domanického
* V. časť – Prehliadka dvora, stajne, sypárne
* VI. časť – Pri zemianskych hroboch, na jarmoku v Zámostí

## Film
* 1990 *Keď báčik z Chochoľova umrie*, TV Film, réžia: Pavol Haspra 

## Zdroje


## Externé odkazy
* KUKUČÍN, Martin: Keď báčik z Chochoľova umrie. Zlatý fond denníka SME

Kategória:Slovenské poviedky
Kategória:Martin Kukučín
Karol Mistrík

**Karol Mistrík** (* 12. máj 1967) je slovenský diplomat. V rokoch 20082013 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Bulharsku a v rokoch 2018 až 2023 bol veľvyslancom Slovenska v Rumunsku.

## Životopis
Karol Mistrík v roku 1991 absolvoval Slovenskú technickú univerzitu v Bratislave. V rokoch 19921994 študoval na Ústave medzinárodných vzťahov na Univerzite Komenského v Bratislave.

## Diplomatické pôsobenie
Na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí začal v roku 1994 ako referent. V roku 1998 sa stal 2. tajomníkom - kontrola zbrojenia a odzbrojenie Misie SR pri OSN v Ženeve. Následne bol v rokoch 20022006 riaditeľom odboru pre odzbrojenie, OBSE a boj proti terorizmu.

V rokoch 20082013 bol veľvyslancom Slovenska v Bulharsku. Jeho predchodcom bol v rokoch od marca 2004 do júna 2008 Michal Kottman a nástupcom v apríli 2013 až auguste 2017 Marián Jakubócy.

Po návrate na Slovensko bol v rokoch 20132018 opäť riaditeľom odboru pre odzbrojenie a boj proti terorizmu.

20. februára 2018 ho prezident Andrej Kiska vymenoval za veľvyslanca Slovenska v Rumunsku. Jeho predchodcom bol v rokoch 20122018 Ján Gábor. Vo funkcii zotrval do januára 2023, kedy ho nahradil Peter Hatiar.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke veľvyslanectva 

Kategória:Slovenskí diplomati
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Bulharsku
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Rumunsku
Kategória:Absolventi Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Krasucha

**Krasucha** (rus.: Красуха) je ruský samohybný  pozemný systém elektronického boja. Je určený na rušenie radarov z rôznych leteckých prostriedkov, ako sú napríklad lietadlá včasnej výstrahy a riadenia alebo bezposádkové lietadlá.

Karsucha je ruské označenie jedovatej rastliny ľuľkovec zlomocný.

## Vznik a vývoj

Vývoj systému Krasucha sa začal v 90. rokoch 20. storočia v Ruskom výskumnom inštitúte "Gradient" z Rostova na Done. V tej dobe sa súbežne rozbehol vývoj systému Krasucha-2 aj Krasucha-4. Tieto komplety sa navzájom líšili zložením použitého vybavenia, charakteristikami a tiež použitým podvozkom. Prototypy boli vyrobené v závode "Kvant", ktorý je súčasťou korporácie KRET. Štátne skúšky kompletov Krasucha-2 a Krasucha-4 boli ukončené v roku 2009. Sériová výroba tohto systému bola spustená v roku 2011 v Brianskom elektromechanickom závode. Dodávky prvých systémov ozbrojeným silám Ruskej federácie začali v roku 2012 a v tom istom roku boli údajne zaradené do služby. Ďalšia objednávka bola výrobcovi zadaná v roku 2014 a do konca tohto roku získali ruské ozbrojené sily 9 kompletov tohto typu. 

## Verzie
### 1L269 Krasucha-2
Systém elektronického boja, ktorý dokáže rušiť radary na vzdialenosť 250 km. Od roku 2013 bol ponúkaný aj na export. 
### 1RL257 Krasucha-4
Systém dokáže rušiť špionážne satelity, pozemné radary a lietadlá včasnej výstrahy a riadenia. Môže chrániť objekty, ktoré sú rozmiestnené vo vzdialenosti 150-300 km. Dokáže zničiť elektroniku, z ktorej pozostávajú systémy elektronického boja a komunikačné systémy. Krasucha-4 je namontovaná na vozidle 8x8 BAZ-6910-022.
### Krasucha-2O
Systém dokáže rušiť radary na vzdialenosť 400 km.
  
## Nasadenie
### Sýria
Od októbra 2015 chráni systém Krasucha-4 ruské jednotky na sýrskej základni Humajmím.

### Ruská invázia na Ukrajinu
Systém Krasucha bol nasadený ruskými silami pri invázií na Ukrajinu. Najmenej jeden ľahko poškodený kus sa podarilo Ukrajincom ukoristiť pri Kyjeve.

## Používatelia
### Súčasní používatelia
*  Alžírsko: v roku 2013 získalo systém Krasucha-4.
*  India: v roku 2013 získala systém Krasucha-4. 
*  Irán
*  Rusko

## Referencie

Kategória:Ruské vojenské vozidlá
Kategória:Samohybné protilietadlové zbrane
Petejovce

**Petejovce** (okres Stropkov) bola obec na Slovensku vo východnej časti doliny Ondavy.

## Historické názvy
Historické názvy:
* 1595 Petkofalua
* 1787 Petejowcze
* 1808 Petejowce
* 1920 Petejovce

Po maďarsky Petöfalva, Kispetófalva.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka je z roku 1595 (najmladšia obec vo východnej časti doliny strednej Ondavy). V roku 1600 boli obyvatelia po prvýkrát danení (nachádzalo sa tu 6 domov). V roku 1610 bolo zdanených 0,75 porty, v roku 1635 \frac{3}{8} .

V Petejovciach sa nachádzal drevený kostolík svätého Archanjela Michala, ktorý bol postavený v prvej polovici 17. storočia a gréckokatolícky chrám postavený koncom 19. storočia.  

Severovýchodne od Petejoviec (asi 1 km) bola osada - veľkostatok "Bartkov Majer" (maď. Bartkó Majorság) - zanikla okolo roku 1900.  

V dostupnej cirkevnej matrike z 19. storočia sa dozvedáme priezviská vtedajších občanov: Bodnár, Drobňák, Havaj, Hudák, Humeník, Hurný, Husár, Horňák, Jakubčák (mlynár), Kaňuk, Kleban, Kokinda, Kolesár, Kráľ, Kulin, Popovec, Ragan, Slíž, Staurovský, Štefánik a Tarabčák.

Obec zanikla v roku 1965 (zaplavená vodným dielom Veľká Domaša). 

Z obce Petejovce zostal na brehu len pôvodný cintorín s pamätníkom od rodáka a architekta Juraja Havaja.

Časť obyvateľov sa presťahovala v roku 1963 do okolitých obcí: Turany nad Ondavou, Vyšný Hrabovec, Nová Kelča a mesta Stropkov.

## Rodáci
* doc. Ing. arch. Juraj Havaj, CSc. (* 1939), architekt

## Zdroje

## Externé odkazy
* Turany nad Ondavou - História 
* Denník jedného dňa – Juraj Havaj Petejovský

Kategória:Zatopené obce na Slovensku
Kategória:Slovenské obce zaniknuté vysídlením
Julia Shawová

**Julia Shawová**, PhD (neprechýlene: **Julia Shaw**; * 1987, Kolín nad Rýnom, Západné Nemecko) je kanadská psychologička, vysokoškolská pedagogička a popularizátorka vedy nemeckého pôvodu, ktorá pôsobí na University College London. Vo svojej vedeckovýskumnej činnosti sa zameriava na konštruovanie falošných spomienok.

Doktorát získala na University of British Columbia s dizertačnou prácou *Constructing Rich False Memories of Committing Crime* („Konštruovanie pestrých falošných spomienok na spáchanie zločinu“). Je autorkou popularizačných kníh *The Memory Illusion* (2016) a *Evil: The Science Behind Humanity's Dark Side* (2019). Pravidelne prispieva do popularizačného časopisu *Scientific American*.

V roku 2017 spoluzaložila startupovú spoločnosť Spot, ktorá sa venuje mitigácii problémov na pracovisku (obťažovanie a pod.) využitím umelej inteligencie.

## Referencie


Kategória:Narodenia v 1987
Kategória:Osobnosti z Kolína nad Rýnom
Kategória:Kanadskí psychológovia
Kategória:Nemeckí psychológovia
Nacionaľnyj zasluženyj akademičkyj ukrajinskyj narodnyj chor Ukrajiny imeni Hryhorija Verovky

**Nacionaľnyj zasluženyj akademičkyj ukrajinskyj narodnyj chor Ukrajiny imeni Hryhorija Verovky**,  medzinárodne skrátene známy aj ako **Veryovka** (, doslova *Národný zaslúžilý akademický ukrajinský ľudový zbor Ukrajiny Hryhorija Verovku*) je ukrajinský profesionálny národný akademický umelecký zbor. 

Založený bol Radou ľudových komisárov ZSSR 11. septembra 1943 v Charkove za účelom propagácia ukrajinského ľudového umenia. Prvý koncert sa uskutočnil v roku 1944 v Kyjeve, kam zbor po oslobodení mesta presídlil. Jeho prvým organizátorom a režisérom bol Hryhorij Hurijovič Verovka, po ktorom je zbor od roku 1965 pomenovaný. Po Verovkovi sa riadenia zboru ujal Anatolij Avdijevskyj, ktorý zbor dotvoril do súčasnej podoby. V roku 1971 zbor získal titul akademický zbor a v roku 1997 sa stal národným zborom Ukrajiny. Od roku 2016 stojí na čele zboru Zenovij Mychajlovyč Korinec.
Do širokého programu a reprodukcie zboru patria prevažne kozácke, čumacké a tradičné ukrajinské ľudové piesne, koledy, ščedryky, tance, ľudové rituály a obrady, ale i klasická, či operná hudba, zväčša v chórovom vokálnom prevedení. V súčasnosti má chór 158 členov.

## Referencie

## Externé odkazy
* stránka zboru na portáli Youtube
* stránka zboru na Facebooku

Kategória:Hudobné skupiny z 1943
Kategória:Ukrajinské spevácke zbory
Kategória:Ukrajinské folklórne súbory
Kategória:Ukrajinské hudobné skupiny
Dikastérium pre službu integrálnemu ľudskému rozvoju

**Dikastérium pre službu integrálnemu ľudskému rozvoju** (lat. *Dicasterium ad integram humanam progressionem fovendam*) bolo oznámené Vatikánom 31. augusta 2016 a účinnosť nadobudlo 1. januára 2017. Prvým prefektom bol kardinál Peter KA Turkson. 16. júna 2017 pápež vymenoval francúzskeho profesora Bruna Marie Duffého, dlhoročného odborníka v oblasti ľudských práv a humanitárnej pomoci, za tajomníka dikastéria. Fr. Nicola Riccardi a Msgr. Segundo Tejado Muñoz boli 8. júla 2017 vymenovaní za zástupcov. Michael Czerny a Fabio Baggio sú zástupcami pre záležitosti týkajúce sa utečencov a migrantov.

Dikastérium Rímskej kúrie spojilo prácu štyroch pápežských rád (ktoré boli súčasne zrušené) založených po Druhom vatikánskom koncile: spravodlivosť a mier, pastoračná starostlivosť o migrantov a cestujúcich, pastoračná pomoc zdravotníckym pracovníkom a Cor Unum. Pápež František mu dal zodpovednosť za „otázky týkajúce sa migrantov, tých, ktorí to potrebujú, chorých, vylúčených a odsunutých na okraj, uväznených a nezamestnaných, ako aj obetí ozbrojených konfliktov, prírodných katastrof a všetkých foriem otroctva a mučenia“. Pápež oznámil, že „dočasne“ bude osobne riadiť špeciálnu sekciu pre migrantov a utečencov ako súčasť dikastéria.

## Referencie

## Externé odkazy
* Vatikánska stránka dikastéria

Služba integrálnemu ľudskému rozvoju