Şanlıurfa

**Şanlıurfa** (v 20. storočí **Urfa**, staršie historicky aj **Edessa,** arab. *ar-Ruha*; kurd. *Riha*; arm. Ուռհա) je mesto v dnešnom Turecku. Mesto je správnym centrom rovnomennej provincie, ktorá na juhu susedí so Sýriou. V meste pôsobí futbalový klub Şanlıurfaspor. Populácia v meste je rôznorodá, mesto obývajú Turci, Kurdi, Arabi, Sýrčania i Arméni. Pre Arménov má mesto veľký význam preto, že práve v Edesse bolo vytvorené arménske písmo. Podnebie v meste je teplé, teploty v lete zvyčajne dosahujú úroveň 39 °C. Zimy bývajú studené a vlhké, sneženie je sporadické.

## História

### Starovek
História mesta siaha až do čias starovekej Asýrskej ríše a v tomto období viackrát menilo svojich vlastníkov. Pôvodne mesto nieslo názov *Orfa*, či *Urhai* v gréckej variante. Počas vlády Seleuka I. bolo mesto premenované na Edessu podľa rovnomenného mesta v gréckej Macedónii a tento názov prevládal i v priebehu stredoveku. Okrem neho sa dočasne používal aj názov **Antiochia na Kallirhoe**. Po rozpade Selukovskej ríše sa mesto stalo hlavným centom arabského kráľovstva Osroéné. Kráľovstvo bolo nárazníkovým štátom medzi Perziou a Rímom. Darilo sa tu rozvoju kresťanstva. Podľa legendy v Eusebiovej kronike zo 4. storočia sa kresťanstvo v Edesse rozšírilo za vlády kráľa Agbara V. Čierneho (4050) vďaka Tadeášovi z Edessy. V neskoršom období bolo z mesta do Byzantskej ríše prinených viacero kresťanských artefaktov spojených s kráľom Abgarom - údajný list Ježiša kráľovi Abgarovi, či slávny edesský mandylion - Kristov obraz. Následne sa kresťanstvo v krajine rozšírilo najmä za vlády Agbara IX. (179212), keď a stalo favorizovaným vyznaním. Edessa sa stala významným centrom kresťanstva a sídlom biskupa, v samotnom meste sa nachádzalo okolo 12 kostolov.. Významná bola aj edesská teologická škola, ktorú v roku 363 založili imigranti z Nisibisu a v meste pôsobilo viacero sýrsky píšucich autorov, mimo iné Efrém Sýrsky, Afrahat, či Jozue Stylita. V meste vznikol aj sýrsky preklad Starého zákona zvaný Pešita, či významné dielo Diatessaron. V roku 232 sem boli z Indie prenesené pozostatky apoštola Tomáša.

Samostatnosť Osroéné bola postupne stále viac obmedzovaná, na konci 2. storočia sa stalo klientským štátom Ríma s pravdepodobne v roku 214 bolo integrované Rímskou ríšou. V roku 260 sa v blízkosti Edessy odohrala bitka medzi perzským kráľom Šápúrom I. a cisárom Valeriánom, ktorý bol v boji zajatý. Cesta z Edessy do Karrhae (Harranu) sa stala nešťastnou aj cisárovi Caracallovi, ktorý bol zavraždený. 

### Byzantská éra
Podobne ako ostatné východné oblasti i Edessa sa v priebehu 4. a 5. storočia priklonila k východným verziám kresťanstva a z toho dôvodu bola edesská teologická škola pre jej nestoriánsku orientáciu v 5. storočí uzavretá. Nová éra mesta sa začala za vlády Justiniána, ktorý mesto prestaval a premenoval na **Justinianopolis**. Okrem časti Justiniánových hradieb však zo starovekého mesta zostalo len málo. V roku 540 v meste vzniklo anonymné dielo *Chronicon Edessenum* (Edesská kronika). V roku 602 bolo mesto v rámci byzantsko-perzskej vojny obsadené Peržanmi, ktorí z mesta odviezli veľké množstvo cenností. Cisár Herakleios mesto v roku 628 od Peržanov znovu získal, avšak krátko na to bolo mesto po byzantskej porážke v bitke pri Jarmúku (636) v roku 639 obsadené Arabmi. Pod ich vládou mesto strácalo na význame až pokým nebolo za vlády Romana I. v roku 944 znovu dočasne obsadené generálom Jánom Kurkuom, ktorý z mesta do Konštantínopolu priniesol slávny mandylion. Byzantská vláda nad mestom sa však dlhodobo neudržala. Na krátko sa do byzantských rúk opäť dostala v roku 1032, keď bola dobytá generálom Jurajom Maniakom. Ten do Konštantínopolu priniesol ďalšiu kresťanskú relikviu – list údajne napísaný samotným Kristom adresovaný legendárnemu kráľovi Abgarovi. Byzancia Edessu však dlho udržať nedokázala a mesto v 11. storočí padlo do rúk Seldžuckým Turkom (resp. ich vazalom).

### Križiacke a islamské obdobie

Z rúk moslimov mesto vytrhli v roku 1098 križiaci prvej križiackej výpravy. Šlo o prvý križiacky štát a jeho vládcom sa stal neskorší jeruzalemský kráľ Balduin I., ktorého neskôr vystriedal Balduin II. (tiež sa neskôr stal jeruzalemským kráľom). Do rúk moslimov mesto znovu padlo v roku 1146. Táto udalosť sa stala podnetom pre vyhlásenie druhej križiackej výprave, mesto sa však kresťanom znovu získať nepodarilo.

V nasledujúcom období sa majitelia Edessy viackrát menili (Zengíovci, Ajjúbovci, Rumský sultanát, Ílchanát, Mamelukovia, Akkojunlu a Safíjovci) až pokým mesto v roku 1517 nezískali Osmanskí Turci. Spolu s osmanskou nadvládou sa v meste opätovne začal používať najstarší názov Urfa. Významným je opis mesta od Evliyu Čelabiho zo 17. storočia. V meste sa navýšila moslimská populácia a nachádzalo sa tu 22 mešít a tri madrasy. Mesto tiež bolo významným obchodným centrom na karavánovej ceste a nachádzali sa tu asi štyri stovky obchodov. Navštívili ho aj viacerí európski cestovatelia. Počet obyvateľov v 19. storočí bol okolo 50 000, z toho zaokrúhlene asi 40 800 moslimov. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia sa počet kresťanskej (najmä arménskej) populácie v meste ešte viac znížil pre masakry z rokov 1895 a 1915. Po prvej svetovej vojne malo byť mesto podľa zmluvy zo Sévres Turecku odňaté a bolo dočasne okupované Britmi a Francúzmi. Proti čomu bojovali kemalisti. Nakoniec sa mesto podarilo udržať pre Turecko a jeho súčasťou je dodnes.

## Pamiatky v meste a okolí

* Edesský hrad je pôvodne antická stavba, nesie súčasnú podobu od prestavby Abbásovcami v roku 814.
* Abrahámovo jazero (*Balikligöl*), miesto, kde podľa tradície zapísanej v midraši Nimrod údajne hodil mladého Abraháma do rozpálenej pece za to, že sa odmietol zúčastniť na modloslužobníctve. Abrahám Božím zázrakom prežil a neskôr sa s Nimrodom stretol v boji a oslobodil svojho synovca Lota. Jazero sa nachádza na dvore mešity Halil ur-Rahmán vybudovanej Ajjúbovcami v roku 1211 a je obkolesené záhradami Gölbaši navrhnutými Merihom Karáslanom. V nádrži sú chované ryby (kapry), podľa moslimskej legendy ten, kto uzrie bielu rybu má otvorené brány nebies.
* mešita Rizvaniye, osmanský mešita z 18. storočia, nachádza sa poblíž Balikligölu.
* Ayn Zelíha, prameň v blízkosti historického centra.
* Veľká mešita, bola postavená v roku 1170 na mieste staršieho kresťanského chrámu prezývaného aj Červený kostol. Súčasťou mešity je aj studňa, v ktorej mal byť hodené Kristovo pohrebné oblečenie s jeho podobizňou (tzv. edesský mandylion). Súčasťou mešity je aj fontána Furuza beja.
* staroveké mestské hradby
* osem osmanských kúpeľov
* domy s pôvodnou lokálnou architektúrou
* Chrám Nevali Çori – neolitické osídlenie z obdobia 8000 p.n.l, v súčasnosti je pod vodou Atatürkovej nádrže, niektoré artefakty však boli premiestnené nad vodnú hladinu
* Göbekli Tepe (v preklade Pupočný vrch*)* – archeologická lokalita s najstarším známym chrámom na svete datovaný do 10. tisícročia pred n.l.

## Galéria

Súbor:Ayn-i Zeliha Gölü ve Dergah Camii.jpg|Prameň Ayn Zelíha
Súbor:Mevlid-i Halil Mosque 01.jpg|Mešita Mevlid-i Halil
Súbor:Mevlid-i Halil Mosque 19.jpg|Mešita Mevlid-i Halil a panoráma mesta
Súbor:Urfa (hist. Edessa) (38632829170).jpg|Pevnosť Edessa
Súbor:Urfa Castle 01.jpg|Edesský hrad spod svahu
Súbor:Kale Manzarası... - panoramio.jpg|Edesská pevnosť
Súbor:Urfa (hist. Edessa), Teich des Abraham mit heiligen Karpfen an der Halil-Rahman-Moschee (40443269231).jpg|Mešita Rizvaniye
Súbor:Abraham's Pool (2).JPG|Abrahámova nádrž s posvätnými kaprami
Súbor:Balikli Göl 03.jpg|Abrahámovo jazero (nádrž)
Súbor:Buluntu Külliyesi... - panoramio.jpg|Buluntu Külliyesi pri mešite Rizvaniye
Súbor:Şanlıurfa Saat Kulesi.jpg|Minarety a veža Sát
Súbor:Urfaskyline2.jpg|Panoráma mesta
Súbor:Urfastreet.jpg|Stará mestská ulica
Súbor:Gölbaşı garden, Fish pool.jpg|Záhrady Gölbašı
Súbor:Gölbaşı Urfa.jpg|Záhrady Gölbašı 


## Partnerské mestá
* Hamadán, Irán (od 2018)
* Píránšahr, Irán (od 2018)

## Referencie

## Zdroj
 *O preklad ide v časti Pamiatky.*

## Pozri aj
* Edesské grófstvo
* Edessa

Kategória:Mestá v Turecku
Kategória:Staroveké mestá
Kategória:Bývalé hlavné mestá
Kategória:Edesské grófstvo