Blahoslav Hečko

**Blahoslav Hečko**  (* 18. september 1915, Suchá nad Parnou – † 22. december 2002, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, redaktor a prekladateľ. Patrí medzi najvýznamnejších slovenských prekladateľov z románskych literatúr. Preložil desiatky básnických, prozaických a dramatických diel (spolu vyše 300 titulov) najmä z talianskej a francúzskej umeleckej spisby.

## Životopis
Blahoslav Hečko bol rodák z obce Suchá nad Parnou v okrese Trnava. Narodil sa v roku 1915 v rodine vinohradníka. Bol mladší brat spisovateľa Františka Hečka a Víťazoslava Hečka. Po ľudovej škole v rodisku, zmaturoval v roku 1937 na Gymnáziu Jána Hollého v Trnave, okrem toho navštevoval Pedagogickú akadémiu v Bratislave. Univerzitné štúdiá začal na Slovenskej univerzite v Bratislave, v rokoch 1941 – 1942 pokračoval na Regio Instituto Universitario Orientale v Neapole, kde bol súčasne prvým lektorom slovenskej reči a literatúry a univerzitné štúdiá dokončil na Filozofickej fakulte UK v Bratislave v rokoch 1943 – 1945 doktorátom z románskej literatúry.

## Tvorba
V roku 1942 – 1946 uverejnil v *[[Elán (časopis)|Eláne]]* viacero príspevkov o veľkých svetových, najmä talianskych spisovateľoch, neskôr sa sústredil na predstaviteľov súčasnej talianskej prózy. Autor početných doslovov v preložených dielach, venoval sa aj recenzentskej činnosti, napokon problematike teórie umeleckého prekladu, o čom písal do *[[Slovenské pohľady (1881)|Slovenských pohľadov]]*, *Slovenska*, *[[Kultúrny život (časopis)|Kultúrneho života]]*, *[[Revue svetovej literatúry]]*, *[[Literárny týždenník|Literárneho týždenníka]]*. Ťažisko jeho literárnych aktivít spočívalo v prekladateľstve. Preložil desiatky básnických, prozaických (klasických i súčasných – Boccacciove *Príbehy z Decameronu*, Moraviove *Nové rímske poviedky*, Balzacove *Rozmarné poviedky*, Chevallierovo *Zvonodrozdovo* a i. ) a dramatických diel (spolu okolo 300 titulov) najmä z talianskej a francúzskej literatúry, sporadicky prekladal aj z rumunčiny, češtiny a ruštiny.  Popredný svetový goldonista, Goldonimu venoval viacero štúdií a príspevkov, zostavovateľ bibliografie *Carlo Goldoni na Slovensku – Carlo Goldoni in Slovacchia* (1967), do slovenčiny preložil 27 jeho komédií (*Klamár*, *Mirandolina*, *Prefíkaná  vdova*, *Sluha dvoch pánov*, *Škriepky v Chiozze*, *Štyria grobiani* atď.);, roku 1961 a 1965 účastník Casa di Goldoni v Benátkach. Z ďalšich talianskych dramatikov preložil komédie De Benedettiho, Bettiho, Bertolazziho, De Filippa, Dario Fo, Gozziho a i., ako aj viacero hier Pirandella, z francúzštiny dramatické práce Feydeaua, Molièra, Maeterlincka, Merleho atď., ktoré vyplnili repertoár divadiel na Slovensku, uvádzali ich aj v rozhlase a v televízii. Popularizátor svetovej literatúry a otázok prekladateľstva v tlači, rozhlase i v televízii, autor  esejistickej práce *Dobrodružstvo prekladu* (1991) a knihy o porovnávacej európskej paremiológii *Nehádžte perly sviniam* (1994).

## Diela
* 1991 – *Dobrodružstvo prekladu*
* 1994 – *Nehádžte perly sviniam*

### Ocenenia
* 1991 Cena vydavateľstva Slovenský spisovateľ za knihu *Dobrodružstvo prekladu*
* 2002 Cena J. Cígera Hronského za literatúru
* 2001 Comendatore Talianskej republiky

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Externé odkazy
* Blahoslav Hečko na osobnosti.sk 
* 

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Osobnosti zo Suchej nad Parnou
Kategória:Laureáti Pribinovho kríža I. triedy