Julián Herranz Casado

Mons. **Julián [[kardinál]] Herranz Casado** (* 31. marec 1930, Baena, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup a kardinál. V rokoch 1994 až 2007 pôsobil ako predseda Pápežskej rady pre výklad legislatívnych textov v Rímskej kúrii a v roku 2003 ho pápež Ján Pavol II. povýšil na kardinála.

Je jedným z dvoch kardinálovspolu s Juanom Luisom Ciprianim Thornomktorí patria do Opus Dei. Je najvyššie postaveným členom organizácie v cirkevnej hierarchii. Je tiež považovaný za jedného z popredných odborníkov na kánonické právo a za jednu z najvplyvnejších osobností Vatikánu v období krátko pred smrťou pápeža Jána Pavla II..

## Životopis
Narodil sa Baene 31. marca 1930 a v roku 1949 sa pripojil k Opus Dei po tom, čo si ako redaktor univerzitných novín prečítal konšpiračný príbeh o tejto organizácii. Za kňaza Opus Dei ho 7. augusta 1955 vysvätil biskup Juan Ricote Alonso po tom, čo získal doktoráty z medicíny na univerzitách v Barcelone a Navarre a z kánonického práva na Pápežskej univerzite sv. Tomáša Akvinského (Angelicum) v Ríme. Vyučoval kánonické právo na Univerzite v Navarre a cestoval po svete v mene Opus Dei až do roku 1960, kedy začal pracovať pre Rímsku kúriu.

Počas Druhého vatikánskeho koncilu (19621965) pôsobil ako študijný asistent v komisiách pre disciplínu duchovenstva a kresťanského ľudu. V roku 1984 bol menovaný za tajomníka Pápežskej komisie pre autentický výklad Kódexu kánonického práva, ktorá sa v roku 1988 stala pápežskou radou pre legislatívne texty.

## Biskup
15. decembra 1990 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za titulárneho biskupa Vertary. 6. januára 1991 prijal biskupské svätenie od samého pápeža Jána Pavla II. v Bazilike sv. Petra v Ríme. Spolusvätiteľmi boli arcibiskupi Giovanni Battista Re a Justin Francis Rigali. 

9. decembra 1994 bol menovaný za predsedu Pápežskej rady pre legislatívne texty a povýšený do hodnosti arcibiskupa.

## Kardinál
Za kardinála-diakona v kostole sv. Eugenia ho menoval pápež Ján Pavol II. na konzistóriu 21. októbra 2003.

Spolu s Josephom Ratzingerom, Angelom Sodanom a súkromným tajomníkom pápeža Jána Pavla II., arcibiskupom Stanisławom Dziwiszom, sa predpokladá, že bol do značnej miery zodpovedný za vedenie kúrie v časoch, keď bol pápež Ján Pavol II. chorobou nespôsobilý na výkon funkcie. Považuje konšpiračné teórie o Opus Dei za obzvlášť urážlivé a tvrdí, že „nemá žiadnu skrytú agendu. Jedinou politikou je Kristovo posolstvo“. 

Po smrti pápeža Jána Pavla II. 2. apríla 2005 on a všetci hlavní vatikánski úradníci automaticky stratili svoje funkcie. Pápež Benedikt XVI. ho nasledujúceho 21. apríla potvrdil za prezidenta legislatívnych textov. Bol jedným z kardinálov voličov v pápežskom konkláve v roku 2005. Hoci sa všeobecne nepovažoval za silného kandidáta na pápežský stolec, bol opisovaný ako veľmi vplyvná osoba s potenciálom zohrať úlohu „tvorcu kráľov“ v konkláve. Uvádza sa, že pred smrťou pápeža Jána Pavla II. aj po nej zvolával stretnutia kardinálov vo vile v Grottarosse, predmestí Ríma. Pápež Benedikt XVI. 15. februára 2007 vymenoval za jeho nástupcu na poste prezidenta Pápežskej rady pre legislatívne texty Francesca Coccopalmeria.

V marci 2012 pápež Benedikt XVI. zriadil Komisiu kardinálov, ktorá mala vyšetriť úniky vyhradených a dôverných dokumentov v televízii, novinách a iných komunikačných médiách. Prvé stretnutie sa konalo v utorok 24. apríla 2012. Predsedom bol **Julián Herranz Casado**, ktorého sprevádzali kardináli Jozef Tomko a Salvatore De Giorgi.

Po desiatich rokoch pôsobenia vo funkcii kardinála-diakona ho pápež František 12. júna 2014 povýšil na kardinála-kňaza.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Španielski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Španielski kardináli