open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zlatý pohár CONCACAF 2025

**Zlatý pohár CONCACAF 2025** je 18. ročníkom Zlatého pohára CONCACAF a 28. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa bude konať v USA a v Kanade v období od 14. júna do 6. júla 2025. Obhajcom titule je . 

Na turnaji obhájilo titul . Vo finále zdolali  po výsledku 2:1 

## Kvalifikované tímy
Vo februári 2023 CONCACAF oznámil, že Liga národov CONCACAF 2024/25 bude slúžiť ako kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF 2025. Všetkých 41 členských asociácií CONCACAF sa zúčastnilo Ligy národov, ktorá je rozdelená do troch úrovní. Štyria víťazi štvrťfinále Ligy národov A a štyria víťazi skupín Ligy národov B sa kvalifikovali priamo do Zlatého pohára. Kvalifikácia Zlatého pohára sa bude konať v marci 2025, kde sa do hlavného turnaja kvalifikuje ďalších sedem tímov. Očakáva sa, že jeden tím mimo CONCACAF bude pozvaný ako 16. tím.

Pre Dominikánsku republiku pôjde o debut na tomto turnaji.

## Štadióny

## Skupiny

### Skupina A

### Skupina B

### Skupina C

### Skupina D

## Play-off

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Finále

## Referencie

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Zlatý pohár CONCACAF
Kategória:Futbal v 2025
Kategória:Futbal v USA
Kategória:Futbal v Kanade
Flora of China

***Flora of China*** je séria odborných publikácií v angličtine s cieľom popísať pôvodné rastlinstvo Číny. Séria podrobne pojednáva o približne 31 000 druhoch cievnatých rastlín Číny. Z tohto počtu je približne 8 000 druhov medicínskeho alebo hospodárskeho významnu a približne 7 500 druhov stromov a kríkov. Zámerom je pokryť všetky druhy cievnatých rastlín v Číne.

Každá položka okrem opisu rastlinného druhu obsahuje aj ďalšie informácie: kľúč na určenie druhu, synonymá názvov, fenologické informácie, geografický výskyt v provinciách Číny a mimo Číny atď. Ako taxonomický systém bol použitý zmenený Englerov systém  Ilustrované sprievodné publikácie pod názvom Flora of China Illustrations series zahŕňajú približne 65 % druhov zdokumentovaných v publikáciách série Flora of China.

Jednotlivé zväzky tejto série sú organizované pre jednotlivé rastlinné rady, rody a ďalej členené podľa druhov. Publikácia existuje aj v elektronickej verzii, kde je možné vyhľadávať podľa rastlinných druhov a ďalších položiek.

## Externé odkazy
* Flora of China
* Flora of China Complete Family List: FOC Treatments: Published and In Preparation  (PDFs of family treatments)

## Zdroj

Kategória:Biologické databázy
Kategória:Vzniklo v 1994
Kategória:Missouri Botanical Garden
Bromkrezolová purpurová

**Bromkrezolová purpurová** alebo **5′,5″-dibróm-''o''-krezolsulfoftaleín** je farbivo z rodiny trifenylmetánov (triarylmetánové farbivá) a pH indikátor. Pod pH 5,2 je sfarbená do žlta a nad pH 6,8 fialová. Vo forme cyklického sulfonátového esteru má hodnotu *[[Disociačná konštanta kyseliny|pKa]]* 6,3 a zvyčajne sa pripravuje ako 0,04 % vodný roztok.

## Použitie
vľavo|náhľad| Vzorka bromokrezolovej purpurovej vo fialovej forme

Bromkrezolová purpurová sa používa v lekárskych laboratóriách na meranie albumínu. Použitie bromkrezolovej purpurovej v tejto aplikácii môže poskytnúť určitú výhodu oproti starším metódam používajúcim brómkrezolovú zeleň. V mikrobiológii sa používa na farbenie mŕtvych buniek na základe ich kyslosti a na izoláciu a testovanie baktérií mliečneho kvasenia.

Pri fotografických procesov sa môže použiť ako prísada do kyslých zastavovacích kúpeľov na označenie, že kúpeľ dosiahol neutrálne pH a je potrebné ho vymeniť.

Bromkrezolová purpurová z mliečnym agarom a glukózou sa používa ako médium používané na odlíšenie dermatofytov od baktérií a iných organizmov v prípadoch tinei (*[[Trichophyton verrucosum|T. verrucosum]]*) u dobytka a iných zvierat.

### pH Indikátor
Podobne ako v prípade brómkrezolovej zelene sa štruktúra brómkrezolovej purpurovej mení s pH. Zmena úrovne kyslosti spôsobuje posun v rovnováhe medzi dvoma rôznymi štruktúrami, ktoré majú rôzne farby. V takmer neutrálnom alebo alkalickom roztoku má chemikália sulfonátovú štruktúru, ktorá dáva roztoku fialovú farbu. Keď sa pH zníži, premení sa na sultón (cyklický sulfónový ester), ktorý zafarbí roztok do žlta. V niektorých mikrobiologických testoch sa táto zmena používa ako indikátor rastu baktérií.

: 400x400bod

## Pozri aj
* Metakrezolová purpurová

## Referencie

## Externé odkazy
* Karta bezpečnostných údajov materiálu 

## Zdroj

Kategória:Acidobázické indikátory
Kategória:Benzoxatioly
Kategória:Deriváty brómbenzénu
Kategória:Fenolové farbivá
Kategória:Triarylmetánové farbivá
Jan Konvalinka

Prof. RNDr. **Jan Konvalinka**, CSc. (* 21. január 1963, Chomutov) je český biochemik, absolvent Univerzity Karlovej v Prahe a súčasný riaditeľ Ústavu organickej chémie a biochémie Akadémie vied Českej republiky.

Je vedúcim vedeckej skupiny „Proteázy ľudských patogénov“, ktorej cieľom je identifikácia, overovanie a vedecký opis v súčasnosti známych, ale aj nových proteínov na diagnostiku a terapiu vírusových a nádorových ochorení. V laboratóriu pracujú organickí chemici na príprave nových chemických zlúčenín a modifikácii existujúcich zlúčenín, ďalej chemickí a štruktúrni biológovia pracujúci na opise štruktúry a chemickej modifikácii biomolekúl, ďalšou skupinou sú biochemici, ktorí pracujú s modelmi, ako je vírus HIV, vírus hepatitídy typu B, Zika vírus, Dengue vírus, nádory prostaty, mozgu a modely iných patologických stavov. Vo svojej práci využívajú širokú paletu metód založených na organickej syntéze, molekulovom modelovaní, medicinálnej chémii, enzymológii, štruktúrnej analýze biopolymérov pomocou NMR, RTG a kryoelektrónovej mikroskopie. Medzi ich metódy patrí tiež produkcia rekombinantných proteínov, xénografty ľudských nádorov a transgénne myši. Konvalinkova skupina vyvinula chemicko-biologické nástroje využívajúce špecifické ligandy pripojené na polymérny nosič (iBodies) alebo oligonukleotid DNA (DIANA), ktoré je možné využiť na identifikáciu, izoláciu, vizualizáciu a stanovenie rôznych proteínov a na testovanie liečiv.

## Vzdelanie a vedecká kariéra
Jan Konvalinka vyštudoval biochémiu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, doktorandské štúdium (19871991) absolvoval na Ústave organickej chémie a biochémie. Absolvoval vedecké stáže v Londýne na Birkberk College, na Univerzite v Cardiffe, v Heidelbergu a Hamburgu. Na ÚOCHB sa vrátil v roku 1997. V rokoch 2014 až 2022 bol prorektorom pre vedu a výskum na Karlovej univerzite. Je členom Učenej spoločnosti Českej republiky a iných vedeckých spoločností. Je predsedom vedeckej rady nadácie Neuron. V máji 2022 bol menovaný riaditeľom Ústavu organickej chémie a biochémie, pričom funkciu prevzal 1. júna 2022.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Chomutova
Kategória:Českí biochemici
Kategória:Pracovníci Akadémie vied Českej republiky
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Karlovej univerzity
Jan Trnka

Prof. MUDr. **Jan Trnka**, Ph.D., M.Phil., M.Sc. (* 28. marec 1979, Přerov) je český vedec, biochemik, lekár a univerzitný pedagóg na Tretej lekárskej fakulte Univerzity Karlovej v Prahe.

Vyštudoval odbor všeobecné lekárstvo na Tretej lekárskej fakulte Univerzity Karlovej v Prahe v rokoch 1997 až 2004. Doktorandské štúdium absolvoval na Cambridge v Spojenom kráľovstve v rokoch 2004 až 2008, za ktoré získal titul Ph.D. a súbežne študoval aj históriu a filozofiu vedy, za čo v roku 2009 získal magisterský diplom M.Phil., ďalší magisterský diplom (M.Sc.) získal v Štockholme vo Švédsku na Karolinska Institutet v odbore vzdelávanie v medicíne.

V súčasnosti pôsobí ako pedagóg na Univerzite Karlovej v Prahe, kde vyučuje na Tretej lekárskej fakulte Univerzity Karlovej lekársku biochémiu. Je prednostom Ústavu biochémie Tretej lekárskej fakulty.

## Laboratórium metabolizmu a bioenergetiky
Má laboratórium metabolizmu a bioenergetiky, kde sa vedeckz zaoberá výskumom mitochondií a ich úlohou v patogenéze ľudských ochorení, najmä diabetu 2. typu a metabolického syndrómu. Zaujíma ma toxicita sacharidov a lipidov, oxidatávny stres a skúma aj mitochodriálnu DNA. Je ho laboratórium má technické možnosti na výskum dýchania buniek a skúmanie glykolýzy, zaoberajú sa tiež molekulárnou biológiou, metabolomikou, konfokálnou mikroskopiou, elektrónovou mikroskopiou. Významým podielom vo výskume je aj bioenergetika, čiže skúmanie, ako bunky hospodária s energiou. Laboratórium sídli na adrese Ruská 2411/87 na Prahe 10 v Centre pre výskum výživy, metabolizmu a diabetu v Univerzitnej nemocnici Kráľovské vinohrady, neďaleko stanice metra Želivského.

K decembru 2024 mal Hirschov index 19, publikoval 55, resp. 67 vedeckých prác, celkový počet citácii Trnkových prác bol 1425.

## Prednášky
Jan Trnka publikuje svoje prednášky na svojom Youtubovom kanáli *Jan Trnka*, kde mal k decembru 2024 4 760 odberateľov a 96 nahraných videí.

Ďalšie prednášky sú k dipozícii na youtubovom kanáli 3. lekárskej fakulty s názvom *Trimed 3.LF*.

## Popularizácia vedy a verejné vystupovanie
Jan Trnka popularizuje vedu publikovaním článkov v časopise Vesmír. Verejne vystupoval v televízii a rozhlase počas pandémie COVID-19, kedy obhajoval očkovanie, vysvetľoval technológiu mRNA vakcín, orientoval sa v účinných (remdesivir) a neúčinných liečivách proti SARS-CoV-2 (hydroxychlorochín, ivermektín, bromhexin, chlorochín, ritonavir, lopinavir). Analyzoval metódy testovania populácie na infekciu vírusom SARS-CoV-2 antigénovými testami a polymerázovou reťazovou reakciou v reálnom čase (RT-PCR). Obhajoval nosenie rúšok a izolácie ako ochrany pred kvapôčkovou nákazou vírusom SARS-CoV-2, komentoval vývoj mortality, fitness vírusu, jeho infektivitu a vhodnosť prijatých politických opatrení na manažment pandémie.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Osobnosti z Přerova
Kategória:Českí biochemici
Kategória:Českí lekári
Kategória:Českí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Českí komunálni politici
Kategória:Politici Strany zelených (Česko)
Kategória:Vyučujúci na Karlovej univerzite
Kategória:Absolventi University of Cambridge
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Parafrance

**ParaFrance Communication** alebo **Parafrance** bola francúzska filmová produkčná a distribučná spoločnosť pôsobiaca v rokoch 1963 až 1991.

## História
Počas 60. a 70. rokov podnik vyprodukoval okolo dvadsať filmov. Parafrance ukončila svoju činnosť ako prevádzkovateľ kín v roku 1986, keď sa vláda rozhodla obmedziť počet národných distribučných podnikov. Spoločnosť tak predala svoje kiná svojim konkurentom (MK2, Gaumont, Pathé, UGC).

## Filmografia

### Produkcia
* 1968: *Mazel Tov ou le Mariage*, réžia Claude Berri
* 1968: *Nahé detstvo*, réžia Maurice Pialat
* 1970: *Yehudi Menuhin, chemin de lumière*, réžia François Reichenbach
* 1971: *La Part des lions*, réžia Jean Larriaga
* 1972: *Les Intrus*, réžia Sergio Gobbi
* 1973: *Pourquoi Israël*, réžia Claude Lanzmann
* 1975: *Emmanuella – antipanna*, réžia Francis Giacobetti
* 1977: *Zbohom, Emmanuella*, réžia François Leterrier
* 1981: *Le Choix des armes*, réžia Alain Corneau
* 1982: *Tir groupé*, réžia Jean-Claude Missiaen
* 1983: *Edith a Marcel*, réžia Claude Lelouch
* 1984: *L'Année des méduses*, réžia Christopher Frank
* 1984: *Les Voleurs de la nuit*, réžia Samuel Fuller
* 1984: *Gwendoline*, réžia Just Jaeckin

## Referencie

## Externé odkazy
* Unifrance

## Zdroj

Kategória:Filmové produkčné podniky vo Francúzsku
Kategória:Filmové distribučné podniky vo Francúzsku
Kategória:Podniky založené v 1963
Kategória:Podniky zaniknuté v 1991
Michal Májek

Ing. **Michal Májek**, Dr.rer.nat. (* 1987, Bratislava) je slovenský organický chemik, vysokoškolský pedagóg a vedec zaoberajúci sa metódami organickej syntézy, elektrochémie, mechanochémie a fotochémie v syntetickej praxi.

## Akademická a vedecká kariéra
V rokoch 19982006 študoval na Gymnáziu Grösslingová v Bratislave osemročný študijný odbor. Už počas štúdia získal medzinárodné ocenenia na Medzinárodnej chemickej olympiáde: vyhral strieborné medaily v rokoch 2005 a 2006. Maturoval v roku 2006 a do roku 2012 študoval v Prahe na Vysokej škole chemicko-technologickej (VŠCHT), kde pod vedením prof. Jiřího Svobodu získal inžinierky titul. Ešte počas bakalárskeho a magisterského štúdia absolvoval stáž u českého organického chemika prof. Pavla Kočovského na Univerzite v Glasgowe v rokoch 2010 a 2011. Tiež absolvoval stáž na Univerzite St. Andrews v Spojenom kráľovstve u prof. Davida O’Hagana v roku 2010. Počas magisterského štúdia v roku 2015 tiež absolvoval stáž v Brne vo fotochemickom laboratóriu prof. Klána na Masarykovej univerzite.

Doktorandské štúdium absolvoval na Univerzite v Regensburgu (20122015) v Nemecku v spolkovej republike Bavorsko, kde za tri roky získal titul Dr. rer. nat. pod vedením školiteľa prof. Axela Jacobiho von Wangelina.

Po ukončení doktorandského štúdia v roku 2015 zostal na pozícii postdoka u prof. Wangelina do roku 2016. Potom pôsobil v Spojených štátoch amerických od roku 2017 do roku 2018 na Univerzita v Kalifornii v Los Angeles (UCLA) u prof. Kendalla Houka. Následne sa vrátil do Nemecka, kde pôsobil na Univerzite v Rostocku u Dr. Roberta Franckeho od roku 2019 do roku 2020. Od roku 2020 vedie Laboratórium metodológie organickej syntézy.

## Laboratórium metodológie organickej syntézy
Vedie skupinu *Metodológie organickej syntézy* na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde aj pedagicky pôsobí: učí predmet „Počítačová organická chémia“ a „Organická chémia II“. Vo svojom laboratóriu školí študentov bakalárskeho, magisterského a doktorandského štúdia.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí chemici
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Absolventi Vysokej školy chemicko-technologickej v Prahe
Li Teng-chuej

**Li Teng-chuej** (, , ; * 15. január 1923, San-č’† 30. júl 2020, Tchaj-pej) bol taiwanský politik a v rokoch 19882000 prezident Taiwanu. Za svoj významný podiel na demokratizácii krajiny je označovaný za „Otca demokracie“.

## Život
Li sa narodil v oblasti San-č’ (dnes súčasťou administratívneho celku Nový Tchaj-pej) do pôvodne roľníckej rodiny etnika Hakka, hovoriacej ale už tchajwančinou. Vyrastal na vtedy Japonskom ovládanom Taiwane, slúžil ako dobrovoľník v druhej svetovej vojne a v roku 1940 prijal svoje japonské meno *Iwasato Masao* (岩里政男). Po vojne študoval na Kjótskej univerzite v Japonsku, v Tchaj-peji na Národnej taiwanskej univerzite a v Spojených štátoch.

## Politika
Po návrate na Taiwan v roku 1968 sa začal angažovať v politike a zastával významné politické funkcie: 19721978 minister bez portefeuille, 19781981 starosta Tchaj-peja, 19811984 správca provincie Taiwan, 19841988 viceprezident Taiwanu. V roku 1988 zomrel prezident Ťiang Ťing-kuo a Li bol stranou menovaný za nového prezidenta krajiny a zároveň za predsedu Kuomintangu.

Po nástupe do funkcie obmenil zloženie ústredného výboru strany aj Exekutívneho Jüanu (vlády) a dosadil do nich prevažne rodených Taiwančanov namiesto pôvodných Číňanov, ktorí na Taiwan prišli s Kuomintangom po vojne. Po taiwanizácii politických orgánov a vypočutí demonštrantov z Hnutia Wild Lily požadujúcich priame voľby prezidenta a členov Národného zhromaždenia a Legislatívneho Jüanu, Li viedol alebo umožnil politické reformy vedúce krajine k pluralitnej demokracii.

V roku 1991 boli zrušené *Prechodné ustanovenia proti komunistickému povstaniu* (動員戡亂時期臨時條款), úpravy ústavy z roku 1948, ktoré ju fakticky zrušili a tým umožnili stanné právo na Taiwane a vlády jednej strany. V roku 1992 vydal *Štatút pre bezpečnosť a správu oblastí [[Ťin-men]], [[Ma-cu]], [[Prataské ostrovy|Pratas]] a [[Spratlyho ostrovy|Spratly]]*, čím ukončil štyri dekády trvajúcu vojenskú nadvládu nad týmito ostrovmi, čo umožnilo nárast turistického ruchu. 23. marca 1996 sa konali historicky prvé priame prezidentské voľby na Taiwane, v ktorých Li svoj post obhájil.

Od 90. rokov otvorene zastával formálnu samostatnosť Taiwanu. V roku 2001 bol Li z Kuomintangu vylúčený v súvislosti so založením opozičnej Taiwanskej únie solidarity.

## Poznámky

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Taiwanu
Kategória:Viceprezidenti Taiwanu
Kategória:Taiwanskí politici
Kategória:Politici Kuomintangu
Kategória:Politici Komunistickej strany Číny
Kategória:Antikomunisti
Kategória:Absolventi Cornell University
Jazyčník veľkoúborový

**Jazyčník veľkoúborový** () je druh trvácej byliny rodu jazyčník, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa východnú Áziu.

## Opis
Jazyčník veľkoúborový je tmavozelená, vzácnejšie červenkastá až červenofialová bylina zo zhrubnutým podzemkom, s početnými vláknitými koreňmi. Byľ je priama, nerozkonárená, na báze a v spodnej časti holá, v hornej časti a v súkvetí bielo pavučinato páperistá alebo krátko žliazkato chlpatá, dlhá 25 až 100 cm.

Prízemné listy sú dlho stopkaté, nekrídlaté, so stopkou dlhou 22 až 60 cm. Listová čepeľ je v obryse obličkovitá až okrúhla, na báze hlboko srdcovitá, na okraji pravidelne zúbkatá, na líci holá, na rube bielo páperistá, dlhá do 30 cm a široká až 40 cm. Stredné a horné byľové listy sú menšie, krátko stopkaté až sediace, so širokou, výrazne nafúknutou pošvou. 

Zložené súkvetie tvorí chocholík až metlinu, zloženú z úborov s priemerom 30 až 120 mm. Úbory sú na stopkách dlhých do 90 mm, vyrastajúcich v pazuchách vajcovitých až kopijovitých listeňov. Jazykovité kvety v úbore sú dlhé do 50 mm, lúče sú podlhovasté a žlté. Rúrkovité kvety sú početné, dlhé 10 až 18 mm, tmavohnedé. Blizna je dvojramenná, oblúkovito prehnutá, vyčnievajúca z koruny. Guľovitý zákrov s priemerom do 30 mm je husto pavučinato páperistý. Zákrovné listene (9 – 13) sú podlhovasto kopijovité, na okraji hnedo lemované.

Plodmi sú tmavohnedé valcovité nažky, pozdĺžne ryhované, dlhé do 10 mm, na vrchole so svetlo hnedočerveným chocholcom, ktorý je dlhší ako nažka.

## Rozšírenie
Jazyčník veľkoúborový je pôvodný vo východnej Ázii (Čína, Japonsko, Mjanmarsko, Vietnam). Často sa pestuje v Európe a Severnej Amerike, kde aj zriedka splanieva. Splanievanie na Slovensku bolo zatiaľ zaznamenané iba ne jednej lokalite vo Vysokých Tatrách medzi Starým Smokovcom a Horným Smokovcom, pri železničnej stanici Pekná Vyhliadka.

## Ekológia
Jazyčník veľkoúborový na miestach s prirodzeným výskytom rastie na trávnatých svahoch, okolo vodných tokov a v lesných lemoch vo výškach 700 až 3 200 m n.m. Kvitne od júla do októbra.

## Poddruhy
V rámci druhu eviduje databáza semenných rastlín POWO tieto súčasné poddruhy:
*jazyčník veľkoúborový pravý (*Ligularia dentata subsp. dentata*) – Čína, Japonsko, Mjanmarsko, Vietnam.
**[[Ligularia dentata subsp. sutchuensis]]* – Čína. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Nepôvodné druhy rastlín
veľkoúborový
Kategória:Rastliny so žltými kvetmi
Holičná

**Holičná** je vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Brezno a Poprad. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu s dĺžkou približne 6,8 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Nízke Tatry.

## Priebeh toku
Potok pramení vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a ich časti Kráľova hoľa, v kotlinke medzi Orlovou () a Strednou hoľou (), v nadmorskej výške približne 

Od prameňa na hôľnatom svahu pod hlavným hrebeňom tečie severným smerom, krátko oblasťou kosodreviny, následne už zalesneným územím. Preteká rovnomenným údolím, zovretým od západu masívom Holice () a od východu výbežkom Strednej hole, V lokalite Fendekovo priberá v nadmorskej výške cca  významný pravostranný prítok Dzurová a údolím, zovretým vrchmi Kolibisko () a Opálené (), pokračuje na sever. Pod horárňou Zatračané vytvára kopírujúc blízky masív mohutný oblúk na severovýchod až východ a pri horárni Rovienky sa v nadmorskej výške cca  vlieva ľavostranne do Čierneho Váhu.

Potok pramení na území obce Šumiac v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji, no onedlho prechádza na územie obce Liptovská Teplička v okrese Poprad v Prešovskom kraji, kde napokon aj ústí.

## Referencie

## Pozri aj
* Kráľova hoľa (geomorfologická časť) 
* Kráľovohoľské Tatry
* Národný park Nízke Tatry

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v Kráľovohoľských Tatrách
Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Vodné toky v okrese Poprad
Dzurová

**Dzurová** môže byť:

* ženské priezvisko
* potok v Nízkych Tatrách, pozri Dzurová (potok)
* vrch v Nízkych Tatrách (), pozri Dzurová (vrch v Nízkych Tatrách)
Slávnosť Nepoškvrneného počatia Panny Márie

**Slávnosť Nepoškvrneného počatia Panny Márie** je prikázaný sviatok katolíckej cirkvi, ktorý pripadá na 8. decembra. Slávi sa deväť mesiacov pred sviatkom Narodenia Panny Márie a pripomína, že Matka Božia od samého počatia v živote jej matky sv. Anny bola nepoškvrnená, teda bez hriechu. 

Ako mariánsky sviatok sa Nepoškvrnené počatie Preblahoslavenej Panny Márie začal v Cirkvi sláviť v 8. storočí na Východe a o sto rokov neskôr i na Západe. Pápež Klement XI. v roku 1708 nariadil, že bude záväzným pre celú cirkev. Ako dogmu to vyhlásil pápež Pius IX. 8. decembra 1854. O štyri roky neskôr sa Panna Mária zjavila v Lurdoch Bernadete Soubirousovej a povedala jej: „Ja som Nepoškvrnené počatie“.

## Referencie

## Pozri aj
* Mariánske sviatky

Kategória:Kresťanské sviatky
Kategória:Liturgický rok
Kategória:Panna Mária
Kategória:Mariológia
Kategória:8. december
Africký pohár národov 2027

**Africký pohár národov 2027** označovaný aj ako **AFCON 2027** bude 36. ročníkom Afrického pohára národov, pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj budú hostiť Keňa, Tanzánia a Uganda. Termín konania je od júna do júla 2027. Prvýkrát sa šampionát uskutoční v troch krajinách.

## Výber hostiteľa
Dňa 7. apríla 2023 sa CAF rozhodol vybrať hostiteľské krajiny pre ročníky 2025 a 2027. Dňa 27. septembra toho istého roku CAF oznámil, že ročník 2027 bude hostiť Keňa, Tanzánia a Uganda.

## Kvalifikované tímy
Na turnaji sa zúčastní 24 tímov.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Africký pohár národov
Kategória:Futbal v Ugande
Kategória:Futbal v Keni
Kategória:Futbal v Tanzánii
Kategória:Futbal v 2027
Les Films Ariane

**Les Films Ariane** bola francúzska filmová produkčná spoločnosť, ktorú založili Alexandre Mnouchkine, Georges Danciger a Francis Cosne v roku 1945. Spoločnosť bola pomenovaná po Mnouchkinovej dcére Ariane.

## História
Spoločnosť riešila celý výrobný proces filmu od jeho scenára až po jeho propagáciu. Zo stovky filmov vyrobených spoločnosťou od roku 1946 (filmom *Tant que je vivrai*) do roku 2000 (filmom *Najlepšia ženská nádej*), často vo francúzsko-talianskej koprodukcii, sa Les Films Ariane zameriavala na režisérov ako Jean Cocteau, Julien Duvivier, Philippe de Broca, Claude Lelouch, Claude Miller, Alain Resnais, Éric Rohmer či Édouard Molinaro. Od roku 1948 ich spojenie s Cocteauom produkovalo *L'Aigle à deux têtes* a *Les Parents terribles*. Počas 50. rokov 20. storočia podnik spolupracoval s Gillesom Grangierom (*L'Homme de joie* a *L'Amant de paille*), Julienom Duvivierom (*Le Retour de don Camillo*), Gérardom Philipom (*Les Aventures de Till l'Espiègle*) ako aj Christian-Jaque (*Lucrèce Borgia*, *Madame du Barry*, *Si tous les gars du monde*, *La Loi, c'est la loi*, *Babette s'en va-t-en guerre*). Počas Novej vlny pokračovali v produkcii úspešných populárnych filmov. V roku 1964 United Artists podpísali distribučnú zmluvu so spoločnosťou Les Films Ariane, ktorá produkovala najmä *Vlak* Johna Frankenheimera, niekoľko filmov od de Brocu (*Muž z Ria*, *Muž z Hongkongu*, *Le Roi de cœur*), Louisa Malle (*Viva Maria!*) či Claude Leloucha (*Un homme et une femme*, *Vivre pour vivre*, *La Vie, l'amour, la mort*, *Un homme qui me plaît*, *Le Voyou*, *L'aventure c'est l'aventure*, *Un autre homme, une autre chance*). V roku 2000 bola spoločnosť zrušená a majetok prevzala spoločnosť TF1 Studio.

## Filmografia
* 1946: *Tant que je vivrai*, réžia Jacques de Baroncelli
* 1946: *Le destin s'amuse*, réžia Emil E. Reinert
* 1947: *Non coupable*, réžia Henri Decoin
* 1948: *Les Condamnés*, réžia Georges Lacombe
* 1948: *L'Aigle à deux têtes*, réžia Jean Cocteau
* 1948: *Les Parents terribles*, réžia Jean Cocteau
* 1949: *Bal Cupidon*, réžia Marc-Gilbert Sauvajon
* 1950: *Julie de Carneilhan*, réžia Jacques Manuel
* 1950: *Mon ami Sainfoin*, réžia Marc-Gilbert Sauvajon
* 1950: *L'Amant de paille*, réžia Gilles Grangier
* 1950: *L'Homme de joie*, réžia Gilles Grangier
* 1951: *Le Cap de l'espérance*, réžia Raymond Bernard
* 1952: *Fanfan la Tulipe*, réžia Christian-Jaque
* 1953: *Le Retour de don Camillo*, réžia Julien Duvivier

## Referencie

## Externé odkazy
* Unifrance

## Zdroj

Kategória:Filmové produkčné podniky vo Francúzsku
Kategória:Podniky založené v 1945
Kategória:Podniky zaniknuté v 2000
Žipovský potok

**Žipovský potok** je krátky vodný tok v Zemplíne, v západnej časti okresu Trebišov. Je to pravostranný prítok Chlmca, má dĺžku 3,3 km a je tokom VII. rádu.

Pramení vo Východoslovenskej pahorkatine, v podcelku Podslanská pahorkatina, v lokalite Štít v nadmorskej výške približne  Od prameňa tečie východným smerom, priberá krátky ľavostranný prítok a mení smer toku na juhovýchod. Následne meni smer na juh a preteká poľnohospodársky využívanou krajinou, opäť mení smer na juhovýchod, napája vodnú nádrž Nižný Žipov a preteká intravilánom obce Nižný Žipov. Za obcou mení smer na severovýchod, oddeľuje sa z neho vedľajšie rameno ústiace do Čížskeho potoka a napokon sa v nadmorskej výške asi  vlieva do Chlmca.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Ondavy
Kategória:Vodné toky v okrese Trebišov
Kategória:Nižný Žipov
Kategória:Vodné toky vo Východoslovenskej pahorkatine
Africký pohár národov 2025

**Africký pohár národov 2025** označovaný aj ako **AFCON 2025** bol 35. ročníkom  Afrického pohára národov, pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostilo Maroko. Hralo sa od 21. decembra 2025 do 18. januára 2026. Obhajcom bolo .  

Vzhľadom na to, že FIFA rozšírila Majstrovstvá sveta klubov FIFA na 32 tímov a prvý ročník sa odohrá v júni a v júli toho roku, tento ročník Afrického poháru národov sa uskutoční od 21. decembra 2025 do 18. januára 2026. Situáciu ešte viac skomplikovalo pridanie dvoch extra zápasových dní naplánovaných na posledné dva januárové týždne v rozšírenej Lige majstrov. To znamená, že tradičný termín AFCONu od polovice januára do polovice februára pravdepodobne spôsobí ešte väčšie narušenie ako zvyčajne.

Víťazom sa stal , ktorý vo finále zdolali .

## Výber hostiteľa
Maroko malo AFCON hostiť už v roku 2015 ale odstúpilo z kandidatúry kvôli obavám vyplývajúcim z epidémie vírusu Ebola v západnej Afrike. CAF odobral Kamerunu hostiť AFCON v roku 2019 z dôvodu nedostatočnému pokroku v prípravách ale akceptoval požiadavku bývalého prezidenta CAF usporiadať ďalší ročník v roku 2021. V dôsledku toho sa Pobrežie Slonoviny, ktorí boli pôvodní hostitelia Afrického poháru národov 2021, stalo hostiteľom AFCONu v roku 2023 a Guinea, ktorá mala hostiť šampionát v roku 2023, bola posunutá na rok 2025. Dňa 30. septembra 2022 súčasný prezident CAF oznámil, že Guinea bola zbavená hostiteľskej funkcii pre šampionát v roku 2025 z dôvodu nedostatočnosti a rýchlosti pokroku v prípravách hosťovania. V dôsledku toho bol znovu otvorený proces pre novú kandidatúru na šampionát v roku 2025. Dňa 27. septembra 2023 bolo vydanie na rok 2025 udelené Maroku a vydanie na rok 2027 bolo udelené Keni, Ugande a Tanzánii.

## Kvalifikované tímy
Na turnaj sa kvalifikuje 24 tímov.

## Štadióny

## Skupinová fáza

### Skupina A

### Skupina B

### Skupina C

### Skupina D

### Skupina E

### Skupina F

### Tabuľka tretích tímov

## Play-off

### Osemfinále

### Štvrťfinále

### Semifinále

### O tretie miesto

### Finále

## Strelci

## Referencie

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Africký pohár národov
Kategória:Futbal v Maroku
Kategória:Futbal v 2026
Kategória:Futbal v 2025
Majstrovstvá Ázie vo futbale 2027

**Majstrovstvá Ázie vo futbale 2027** bude 18. ročník Majstrovstiev Ázie vo futbale, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC). Turnaj sa bude hrať od 15. januára do 8. februára 2027 a turnaj bude hostiť Saudská Arábia.   bude obhajovať titul.

## Kvalifikované tímy
Na turnaji sa predstaví 24 tímov. Prvé dva kola kvalifikácie boli súčasťou kvalifikácie na Majstrovstvá sveta 2026. 

## Štadióny

## Skupinová fáza

### Skupina A

### Skupina B

### Skupina C

### Skupina D

### Skupina E

### Skupina F

### Tabuľka tretích tímov

## Play-off

## Referencie

## Externé odkazy

* https://www.the-afc.com/en/national/afc_asian_cup/home.html

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá Ázie vo futbale
Kategória:Futbal v 2027
Kategória:Futbal v Saudskej Arábii
Copa América 2028

**Copa América 2028** bude 49. ročníkom Copa América, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou CONMEBOL. Turnaj sa bude konať od júna do júla 2028. Obhajcom titulu bude .

## Hostiteľská krajina
Hostiteľ Copa América 2028 ešte nie je známy. Medzi potenciálnych kandidátov patria:

* 
* 
* ,  a 

## Kvalifikované tímy
Na turnaji sa predstavia všetky krajiny Južnej Ameriky pod hlavičkou CONMEBOL.

## Referencie

## Externé odkazy

* https://www.conmebol.com/

## Zdroj

Kategória:Copa América
Kategória:Futbal v 2028
Majstrovstvá sveta vo futbale 2034

**Majstrovstvá sveta vo futbale 2034** budú 25. ročníkom Majstrovstiev sveta vo futbale. Ide o medzinárodnú futbalovú súťaž pod hlavičkou FIFA. Šampionát bude hostiť Saudská Arábia.

Budú do tretie Majstrovstvá sveta v Ázii po MS 2002 v Južnej Kórei a Japonsku a MS 2022 v Katare.

## Výber hostiteľa
Ponukový proces na majstrovstvá sveta v roku 2034 sa začal 4. októbra 2023 a spočiatku využíval rovnaké požiadavky ako na majstrovstvá sveta v roku 2030 . FIFA neskôr znížila požiadavku na počet existujúcich štadiónov s minimálnou kapacitou 40 000 zo siedmich na štyri.  Vzhľadom na politiku rotácie konfederácií FIFA mohli požiadať o kandidatúru iba členské krajiny z Ázijskej futbalovej konfederácie a z Futbalovej konfederácie Oceánia.  V roku 2030 sa totiž Majstrovstvá sveta budú konať na troch kontinentoch (Európa, Južná Amerika, Afrika) a v roku 2026 sa šampionát koná v Severnej Amerike.

Dňa 31. októbra 2023 prezident FIFA Gianni Infantino neoficiálne oznámil, že Saudská Arábia bude hostiť Majstrovstvá sveta v roku 2034, keďže boli jediným kandidátom.  

Podľa investigatívnej správy *[[The New York Times]]* zohral Infantino kľúčovú úlohu pri výbere Saudskej Arábie ako hostiteľa. Zaoberal sa súkromnou diplomaciou v mene Saudskej Arábie, keď skúmal, či by Grécko bolo ochotné spolupracovať so Saudskou Arábiou na usporiadaní majstrovstiev sveta v roku 2030. Keď Španielsko , Portugalsko a Maroko oznámili, že sa budú spoločne uchádzať o majstrovstvá sveta v roku 2030, Saudi považovali za nepravdepodobné, že by ponuka mohla byť prekonaná. Saudi teda odstúpili od uchádzania sa o rok 2030. FIFA následne urobila dva kroky, ktoré *The New York Times* označili za „kuriózne“, keďže FIFA oznámila, že prvé tri zápasy majstrovstiev sveta 2030 sa budú hrať v Uruguaji , Argentíne a Paraguaji . zvyšok by sa hral v Španielsku, Maroku a Portugalsku. Toto rozhodnutie vylúčilo Európu, Afriku a Južnú Ameriku ako potenciálnych uchádzačov o majstrovstvá sveta v roku 2034 a znamenalo, že jediní potenciálni uchádzači mohli byť z Ázie alebo Oceánie. FIFA tiež nečakane zrýchlila ponukový proces na majstrovstvá sveta 2034 a poskytla len 25 dní zainteresovaným krajinám, aby vyjadrili svoj zámer usporiadať ich. Saudská Arábia v priebehu niekoľkých minút oznámila svoj zámer hostiť.

FIFA dňa 11. decembra 2024 potvrdila, že Majstrovstvá sveta v roku 2034 bude hostiť Saudská Arábia. Rozhodnutie bolo oznámené počas mimoriadneho zasadnutia Kongresu FIFA, kde sa po hlasovaní finalizovali hostitelia turnajov v rokoch 2030 a 2034. 

## Kvalifikované tímy

**Usporiadateľ:**
*  (Ázia)
**Európa:**
* 
**Severná a Stredná Amerika a Karibik:**
*
**Oceánia:**
**Južná Amerika:**
* 
**Afrika:**
* 
**Ázia:**
*
**Medzikonfederáčné play-off:**

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá sveta vo futbale
Kategória:Futbal v 2034
Kategória:Futbal v Saudskej Arábii
Dzurová (potok)

**Dzurová** je vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Brezno a Poprad. Je to pravostranný prítok Holičnej s dĺžkou približne 3,3 km a je tokom V. rádu. Preteká územím Národného parku Nízke Tatry.

## Priebeh toku
Potok pramení vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a ich časti Kráľova hoľa, na severnom úbočí Strednej hole (), v nadmorskej výške približne 

Od prameňa v hôľnatej kotlinke na svahu pod hlavným hrebeňom tečie severným smerom, preteká oblasťou kosodreviny a následne už zalesneným územím. Vedie údolím Široká, ktoré od západu tvorí výbežok Strednej hole a od východu masív Dzurovej (), pokračujúci na Kolibisko (). Na strednom toku sa esovito stáča a v lokalite Fendekovo na západnom úpätí Kolibiska sa v nadmorskej výške cca  vlieva pravostranne do Holičnej, prítoku Čierneho Váhu.

Potok pramení na území obce Šumiac v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji, no zakrátko prechádza na územie obce Liptovská Teplička v okrese Poprad v Prešovskom kraji, kde napokon aj ústí.

## Referencie

## Pozri aj
* Kráľova hoľa (geomorfologická časť) 
* Kráľovohoľské Tatry
* Národný park Nízke Tatry

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v Kráľovohoľských Tatrách
Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Vodné toky v okrese Poprad
Vodná elektráreň Mikšová

**Vodná elektráreň Mikšová** je súčasť vážskej kaskády a nachádza sa na rieke Váh. Je súčasťou vodného diela, vybudovaného pri Mikšovej, mestskej časti Bytče. Elektráreň bola uvedená do prevádzky v roku 1963 a stala sa dôležitým článkom v energetickej infraštruktúre Slovenska.

## Charakteristika
* *Inštalovaný výkon*: 93,6 MW zabezpečujú tri Kaplanove turbíny s jednotkovým výkonom 31,2 MW.
* *Výška spádu*: 24 metrov
* *Maximálny prietok*: 3 × 134 m³/s
* *Priemerná ročná výroba*: Približne 186,5 GWh

## Historický kontext
Elektráreň bola postavená počas rozsiahlej modernizácie vážskej kaskády, ktorá má za úlohu regulovať prietoky rieky Váh, predchádzať povodniam a zlepšiť výrobu elektrickej energie. Pred vybudovaním Liptovskej Mary bola najväčšou vodnou elektrárňou na Slovensku. Elektráreň je vo vlastníctve spoločnosti Slovenské elektrárne, ktorá spravuje aj ďalšie významné energetické zariadenia v krajine.

## Význam
VE Mikšová je štvrtou najvýkonnejšou vodnou elektrárňou na Slovensku. Je dôležitým prvkom nielen v energetickej sieti, ale aj v rámci protipovodňovej ochrany a regulácie vodných tokov. Elektráreň prispieva k ekologickej výrobe energie a minimalizuje závislosť na fosílnych palivách.

## Pozri aj
* Vodné dielo Mikšová

## Referencie

Mikšová
Mikšová
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Bytča
Lucijný stolček

**Lucijný stolček** môže byť:

* luciový stolček
* balada od Jána Botta, pozri Lucijný stolček (Ján Botto)
Slnečnicové hnutie

náhľad| Okupácia Legislatívneho Jüanu demonštrantmi
**Slnečnicové hnutie** (iné názvy: **Slnečnicová revolúcia**, **Hnutie 318**; , ) bolo protestné hnutie na Taiwane organizované prevažne študentmi proti vtedy vládnucemu Kuomintangu, vrcholiace v období medzi 18. marcom a 10. aprílom 2014.

## Príčiny a udalosti
náhľad| Demonštrácia 30. marca pred prezidentským úradom
Hlavným dôvodom demonštrácií bola obchodná dohoda (*The Cross Strait Service Trade Agreement*, ) uľahčujúca prílev investícií (v sektore služieb) medzi Taiwanom pod vedením prezidenta Ma Jing-ťioua a Čínou (ČĽR). Demonštranti sa obávali, že sa Taiwan prostredníctvom týchto dohôd stane ekonomicky a politicky príliš závislým na ČĽR a postupne tým stratí zvrchovanosť. Netransparentné a urýchlené kroky vlády k presadeniu dohody boli kritizované a protestujúci študenti následne na 24 dní obsadili budovu parlamentu (Legislatívny Jüan) s cieľom zabrániť ratifikácii dohody. Okupáciu sprevádzali demonštrácie v uliciach Tchaj-peja, ktorých sa zúčastnilo až 500 tisíc protestujúcich.

6. apríla oznámil predseda parlamentu Wang Jin-pyng odloženie ratifikácie zmluvy a súhlas so zavedením monitorujúcich mechanizmov a čítaní preverujúcich každú zmluvu medzi Tchaj-wanom a Čínou, ktoré študenti tiež požadovali. Deň nato demonštranti oznámili, že budovu parlamentu 10. apríla po vyčistení vypratajú. V dôsledku udalostí hnutia k ratifikácii zmluvy nikdy nedošlo.

## Dôsledky
Udalosti mali významný vplyv na taiwanskú politiku. Vládnuci Kuomintang utrpel porážku tak v komunálnych voľbách toho istého roku, ako aj v prezidentských a parlamentných v roku 2016. Z hnutia neskôr vzišli občianske iniciatívy a nové politické strany ako New Power Party či Sociálnodemokratická strana, ktoré sú súčasťou politického javu známeho ako „tretia sila“ (第三勢力), v ktorom sa nové politické strany snažia ponúknuť alternatívu k tradičnému usporiadaniu taiwanskej politiky ovládané zeleným táborom na čele s DPP a modrým táborom vedenom Kuomintangom.

## Názov
Názov hnutia vzišiel z momentu, keď sympatizujúci kvetinár okupantom parlamentu daroval 1000 slnečníc, ktoré boli prijaté ako symbol „východu slnka“ v temných časoch. Názov je tiež inšpirovaný *Hnutím Wild Lily* (Hnutie divokej ľalie, ), významnou udalosťou v dejinách demokratizácie Tchaj-wanu v roku 1990, pri ktorej demonštranti okrem iného požadovali priame voľby prezidenta a ktorá tiež niesla názov kvetu, v tomto prípade taiwanskej ľalie ako symbol statočnosti.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Dejiny Taiwanu
Kategória:Politika na Taiwane
Kategória:Udalosti v 2014
Most čínsko-kórejského priateľstva

**Most čínsko-kórejského priateľstva**, alebo **Most priateľstva medzi Čínou a Severnou Kóreou** je most cez rieku Ja-lu, na hranici medzi Čínou a Severnou Kóreou. Most pre cestnú aj železničnú dopravu spája mestá Tan-tung v Číne a Sinuidžu v Severnej Kórei. Chodci naň nemajú povolený prístup ani z jednej strany. Most slúži ako jedna z mála ciest na vstup a výstup zo Severnej Kórey.

V roku 1990 bol z názvu Most rieky Ja-lu (Amrok) premenovaný na jeho súčasné meno. Postavila ho Japonská cisárska armáda v období medzi aprílom 1937 a májom 1943 počas okupácie jej bábkového štátu Mandžukuo (dnes severovýchodná Čína) a Kórea. Ďalej po prúde začala v októbri 2010 výstavba nového mostu rieky Ja-lu.

## Pozadie a história
Približne  dolu prúdom od tohto mosta sa nachádzajú pozostatky starého mosta, dnes známeho ako Zničený most rieky Ja-lu, ktorý bol otvorený pre premávku medzi Čínou a Kóreou v októbri 1911. Toto spojenie bolo neskôr doplnené modernejším mostom, otvoreným v roku 1943. Oba mosty boli bombardované americkými vojnovými lietadlami počas Kórejskej vojny. Od novembra 1950 do februára 1951 letectvo Spojených štátov amerických používalo ťažké bombardéry B-29 a stíhacie bombardéry F-80, aby prerušili zásobovanie severokórejskej armády Čínou. Aj napriek vážnym ťažkostiam boli mosty opakovane opravované (hlavne Čínou), hoci starší most z roku 1911 zostal po ukončení bojov v troskách. Opravený bol tak iba nový most z roku 1943.

## Turizmus
Most čínsko-kórejského priateľstva a zničený starší most sú obklopené na čínskej strane parkmi a promenádami, ktoré tvoria malebnú oblasť rieky Ja-lu. Lokalita je tak významnou turistickou atrakciou a na čínskom národnom turistickom rebríčku je hodnotená kategóriou AAAA. Turistické lode plávajú po rieke poblíž severokórejského brehu a umožňujú návštevníkom vidieť oba mosty a breh rieky v Tan-tungu.

## Galéria

Súbor:2016-10-13 Sino-Korean Friendship Bridge from the Yalu River Broken Bridge.jpg|Most čínsko-kórejského priateľstva zo zničeného mosta rieky Ja-lu
Súbor:Driving on Sino-Korean Friendship Bridge.jpg|Železnica a vozovka
Súbor:Sino-Korean Friendship Bridge, half lit up at night (1391114556).jpg|Most čínsko-kórejského priateľstva v noci rozsvietený na čínskej strane


## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Mosty v Číne
Société nouvelle de cinématographie

**Société nouvelle de cinématographie** (**SNC**) je francúzska filmová produkčná a distribučná spoločnosť, ktorú v roku 1934 založili René Pignères a Léon Beytout.

## História
SNC produkovalo a distribuovalo množstvo filmov s Louisom de Funèsom, vrátane šiestich filmov série Žandárov. Podnik vyprodukoval vyše sto filmov v priebehu celej histórie. Spoločnosť a jej okolie teraz patria do skupiny M6. V roku 2010 M6 Video znovu vydalo filmy z výberu SNC v dvoch kolekciách: *Les Classiques français* a *Les Classiques Italians*.

## Filmografia

### Séria žandárov
* 1964: *[[Žandár zo Saint Tropez]]*
* 1964: *[[Žandár v New Yorku]]*
* 1964: *[[Žandár sa žení]]*
* 1964: *[[Žandár vo výslužbe]]*
* 1964: *[[Žandár a mimozemšťania]]*
* 1964: *[[Žandár a žandárky]]*

## Referencie

## Externé odkazy
* Unifrance

## Zdroj

Kategória:Filmové produkčné podniky vo Francúzsku
Kategória:Podniky založené v 1934
Salvatore De Giorgi

Mons. **Salvatore De Giorgi** (* 6. september 1930, Vernole, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, kardinál ktorý bol arcibiskupom Palerma od roku 1996 až do svojho dôchodku v roku 2006. Za kardinála bol menovaný v roku 1998. Biskupom sa stal v roku 1973, ktorý viedol ďalšie diecézy v rodnej Apúlii v rokoch 1978 až 1990.

## Život
Narodil sa 6. septembra 1930 vo Vernole v Apúlii (Južné Taliansko). Za kňaza bol vysvätený v roku 1953 a v rokoch 1953 až 1958 bol sekretárom biskupa Francesca Minervu z Lecce. Pôsobil aj ako diecézny kaplán pre Učiteľské hnutie Katolíckej akcie. V roku 1958 sa stal farárom Panny Márie Milosti v Santa Rosa.

### Biskup
21. novembra 1973 bol vymenovaný za titulárneho biskupa z Tulany a za pomocného biskupa z Orie. Biskupskú vysviacku prijal 27. decembra 1973. Pápež Ján Pavol II. ho vymenoval za diecézneho biskupa tohto stolca 17. marca 1978. Jeho pastoračná služba sa vyznačovala na zdôraznenie duchovna, angažovanosťou vo formácii kléru a podporou laikov. Pozorný k ekumenickému a medzináboženskému dialógu, bol mimoriadne citlivý aj na sociálne problémy, najmä tie, ktoré sa týkajú rodiny, mládeže a ochrany života, a osobitnú pozornosť upriamil na situáciu marginalizovaných.

4. apríla 1981 bol vymenovaný za arcibiskupa arcidiecézy Foggia. V rokoch 1987 až 1990 pôsobil ako arcibiskup Taranta. V roku 1990 bol vymenovaný za generálneho kaplána Talianskej katolíckej akcie, túto funkciu zastával dovtedy, kým ho 4. apríla 1996 pápež Ján Pavol II. nevymenoval za arcibiskupa Palerma. Často otvorene odsudzoval organizovaný zločin a mafiu. Navštívil emigrantov z Palerma v talianskych komunitách v Melbourne, Austrálii, Chicagu a Milwaukee v Spojených štátoch amerických, v Toronte, Kanade a Londýne v Anglicku.

### Kardinál
Dňa 21. februára 1998 bol vymenovaný za kardinála-kňaza Santa Maria in Aracoeli. Dňa 25. februára sa stal členom Pápežskej rady pre laikov a Pápežskej rady pre rodinu. 18. februára 1999 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre klérus. Bol jedným z kardinálov, ktorí sa zúčastnili na pápežskom konkláve v roku 2005, ktoré zvolilo pápeža Benedikta XVI. Ako arcibiskup Palerma odišiel 19. decembra 2006 do dôchodku a jeho nástupcom sa stal arcibiskup Paolo Romeo, ktorý bol apoštolským nunciom v Taliansku a San Maríne.

Je spisovateľ a novinár, autorom niekoľkých náboženských publikácií vrátane *Un servizio di amore per una Chiesa di frontiera* (2015).

Pápež Benedikt XVI. ho vymenoval do komisie na vyšetrenie úniku dôverných dokumentov. Prvýkrát sa stretli 24. apríla 2012. V máji 2013 pápež František ho vymenoval za svojho zástupcu, aby celebroval blahorečenie pátra Pina Puglisiho, zabitého mafiou v roku 1993. Keďže si pápež vo všeobecnosti vyberá buď prefekta Kongregácie pre kauzy svätých alebo kardinála ktorý je štátnym sekretárom, považovalo sa to za bezprecedentné.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Talianski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Talianski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Talianski kardináli
Mokrade La-š'-chaj

**Mokrade La-š'-chaj** sú systémom sladkovodných jazier a mokradí v provincii Jün-nan na juhu Číny. Nachádzajú sa v pohorí Cheng-tuan vo výške 2 440 až 3 100 metrov. Zahŕňajú jazero La-š'-chaj a jeho okolitú mokraď, ako aj jazero Wen-chaj na severe a vodnú nádrž Ťi-c’ na juhu. Mokrade odtekajú do rieky Ťin-ša, ktorá je prítokom horného povodia rieky Jang-c’-ťiang.

Táto oblasť poskytuje pitnú vodu pre mesto Li-ťiang a slúži na kontrolu povodní, skladovanie vody a vyrovnávanie vodných zdrojov pre stredné a dolné povodie Jang-c’-ťiang, ktoré je domovom pre stovky miliónov ľudí.

Mokrade sú dôležitým biotopom pre miestne aj migrujúce vodné vtáky. Každoročne ich navštívi viac ako 100 000. Jazero slúži ako migračná zastávka, hniezdiacia oblasť a zimovisko. Bolo tu pozorovaných až 76 druhov husí a kačíc a je to biotop pre kriticky ohrozený ibis obojkový (*Pseudibis davisoni*) a chochlačka gaštanová (*Aythya baeri*).

Jazero bolo v roku 2004 vyhlásené za Ramsarskú oblasť (mokraď medzinárodného významu) a je tiež vyhlásené za provinčnú prírodnú rezerváciu. Chránená oblasť pokrýva 35,6 km². Rybolov, pytliactvo a lov podlieha zákazu z dôvodu ochrany fauny jazera. Denne priláka 5 000 návštevníkov, najmä pre pozorovanie vtákov.

## Referencie

Kategória:Chránené územia v Číne
Kategória:Jün-nan
Kategória:Jazerá v Číne
Kategória:Ramsarské lokality
Kategória:Mokrade
Kazašské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov

**Kazašské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov** je národné hokejové mužstvo, ktoré reprezentuje Kazachstan na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov.

## Účasti na Majstrovstvách sveta
**Oficiálne turnaje**

## Pozri aj

* Kazašské národné hokejové mužstvo

## Zdroj

Kategória:Kazašské národné družstvá
Kategória:Ľadový hokej v Kazachstane
Kategória:Národné hokejové mužstvá hráčov do 20 rokov
Thomas Puskailer

**Thomas Puskailer** (* 2. marec 1981, Lichtenvoorde, Holandsko) je slovenský moderátor, spevák, skladateľ a herec holandského pôvodu. Vyrastal v Holandsku a účinkoval v európskych a zahraničných muzikáloch, koncertoch, televíznych reláciách a seriáloch.

## Životopis
Thomas Puskailer sa narodil v Lichtenvoorde 2. marca 1981 zubárke Gabriele Katarine Puskailer a fotografovi Bohumilovi Jánovi Puskailerovi. V roku 1968 jeho rodičia emigrovali zo Slovenska do Kanady a neskôr v roku 1975 sa presťahovali do Holandska. Od detstva sa naučil niekoľko jazykov vrátane holandčiny, nemčiny, angličtiny a slovenčiny. Thomas je najmladší z piatich súrodencov. Počas dospievania začal spievať v cirkevných zboroch a navštevoval hodiny klavíra, bicích, gitary, saxofónu, tanca a spevu. Puskailer navštevoval školu v Nemecku a aktívne sa angažoval v amatérskych hudobných a divadelných produkciách. Tri roky navštevoval Lucia Marthas Dance Academy v Amsterdame. Počas štúdia pôsobil ako sprievodný tanečník a spevák pre mnohé popové skupiny a účinkoval aj v telenovele *Onderweg Naar Morgen* (1994). V 90. rokoch ho objavili aj rôzne modelingové agentúry, kde pózoval ako model. Začiatkom 21. storočia sa objavoval v *[[Teleráno|Teleráne]]* pre TV Maríza. Počas prvého ročníku bol v roku 2009 finalistom speváckej súťaže *[[Česko Slovenská SuperStar|Česko Slovenská Superstar]]*. V roku 2011 a 2012 vydal Puskailer svoje albumy „Thomas Puskailer Maxi Single“ a „Make Believe“. Objavil sa aj vo viacerých slovenských seriáloch a šou ako *[[Panelák (seriál)|Panelák]]*, ''Bez servítky'', *[[Adela show]]* či ''Milujem Slovensko''. V súčasnosti úzko spolupracuje s TV JOJ, kde vystupuje ako moderátor Ranných novín.

## Diskografia

### Albumy
* 2011: Thomas Puskailer Maxi Single
* 2012: Make Believe

## Filmografia

### Televízia
* 1994: *Onderweg naar morgen*
* 1996: *Wenn die Musi spielt – das 25 Jahre Jubiläumsspecial*
* 1999: *Leven en dood van Quidam Quidam*
* 2002: *[[Teleráno]]*
* 2008: *[[Panelák (seriál)|Panelák]]*
* 2009: *Česko-Slovenská SuperStar*
* 2009: *SuperSilvester 2009*
* 2009: *Slávik 2009*
* 2009: *[[Bez servítky (relácia z roku 2021)|Bez servítky]]*
* 2010: *Česká miss*
* 2010: *[[Adela show]]*
* 2013: *[[Milujem Slovensko]]*
* 2014: *[[Neskoro večer|Neskoro večer: Talkshow Petra Marcina]]*
* 2017: *[[Záhady tela]]*
* 2023: *Ekofaktor*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Thomas Puskailer na TV JOJ
* 
* 
* Thomas Puskailer TV JOJ na YouTube

Kategória:Slovenskí moderátori
Kategória:Slovenskí speváci
Kategória:Slovenskí herci
Kategória:Slovenské osobnosti holandského pôvodu