Slobodný slovenský vysielač

[náhľad|Budova na [Horná ulica (Banská Bystrica)|Hornej ulici v Banskej Bystrici, odkiaľ pochádzalo vysielanie]]
**Slobodný slovenský vysielač** (skratka **SSV**) alebo **Slobodný vysielač** bol rozhlasový orgán Slovenskej národnej rady počas Slovenského národného povstania. „*Zabezpečoval spravodajské a umelecké programy v povstaleckej oblasti stredného Slovenska.*“ Keďže SSV „*zohral pri mobilizácii Slovákov do povstania významnú úlohu*“ stal sa terčom protipovstaleckých síl a 2. septembra bol zničený po bombardovaní. Svoje vysielanie ukončil 27. októbra 1944 z Donovál.

## Prípravy
Vysielanie rozhlasu z Martina bolo z ideologických príčin zastavené v roku 1944. Pracovník Gabriel Rapoš sa dostal do kontaktu s Jánom Golianom a rozvili plán rozhlasu pre účely povstania. Rozhlasová technika bola prevezená do Banskej Bystrice z Bratislavy a z Prešova niekoľko týždňov pred začatím povstania. Vzniklo improvizované štúdio.

## Začiatok vysielania
30. augusta 1944 sa banskobystrické štúdio odpojilo od bratislavského vysielania Slovenského rozhlasu. Počas dňa vysielalo oznamy, že sa banskobystrické vysielanie čoskoro osamostatní. Zmena prebehla pred reláciou *Žena a domácnosť* o 11:00. Ozvalo sa oznámenie „*Upozorňujeme Slovákov a Slovenky, aby počúvali program, ktorý vysiela Banská Bystrica a nie program Bratislavy. Tí, ktorí počúvajú program Banskej Bystrice, nech upozornia všetkých svojich známych, že mimoriadne správy vysielame zo stanice Banská Bystrica*“. Následne boli prečítané dva vyhlásenia Proklamácia Vojenského ústredia a Proklamácia predsedníctva Ústredného národného výboru. Výzvy boli formulované skupinou okolo Vavra Šrobára. V deň založenia SSV mal v Slovenskom rozhlase prejav Jozef Tiso, kde vyzval príslušníkov Slovenskej armády, aby sa do povstania nepripájali a zdôvodnil príchod nemeckých vojakov na Slovensko.

## Obsah vysielania
Obsahom vysielania bolo spravodajstvo. Rozhlas bol tiež prostredníkom medzi rodinami a povstalcami. Prostredníctvom kódov si podávali odkazy či sú ešte nažive. Pracovníci zvýšili aj umelecký charakter vysielania, aby obsah „*plnohodnotne nahradil bratislavské vysielanie*“. Podľa TASR rozhlas „*od začiatku*“ vysielal „*bojové výzvy a správy o situácii na domácich i zahraničných bojiskách. V spravodajských reláciách zverejňovali nariadenia a pokyny Slovenskej národnej rady (SNR), informácie o domácich a zahraničných politických udalostiach. Postupne pribúdali publicistické relácie, ktoré povzbudzovali bojovníkov, objasňovali zmysel zápasu s fašizmom.*“ Vysielač preberal aj správy preberané z moskovského a londýnskeho rozhlasu. Celodenné vysielanie začalo 20. septembra 1944. Vedúcim SSV bol Gabriel Rapoš, jeho zástupcom Anton Hollý, vedúcim techniky Jozef Vrabec a tajomníkom Ján Balaďa.

Názov Slobodný slovenský vysielač vznikol pri stretnutí pracovníkov v Národnom dome. Stredoškolský pedagóg Ladislav Sára dal podnet na použitie básne Sama Chalupku *[[Mor ho!]]* ako motta vysielania. Skladateľ Ján Cikker zložil zvučku, ktorú používalo banskobystrické štúdio aj po vojne.

## Zabezpečenie vysielania
[náhľad|Vrch [Laskomer (vrch)|Laskomer () nad Banskou Bystricou so súčasným vysielačom s výškou 220 m]]
[náhľad|Kostol na [Donovaly|Donovaloch, z blízkosti ktorého prebiehalo mobilné vysielanie]]

Vysielanie prebiehalo z budovy na Hornej ulici 21 v Banskej Bystrici. Rozhlasové technické zariadenie pochádzalo z Prešova a z rozhlasového štúdia v Matice slovenskej v Martine.

Vysielač Laskomer, umiestnený na vrchu Laskomer nad Banskou Bystricou, bol postavený v roku 1936 pre účely vysielania rozhlasu z Bratislavy na Strednom Slovensku. Nachádzal sa tu anténový dom s anténou a zariadenie potrebné na vysielanie. Domček dodnes obsahuje diery po guľkách guľometov po nemeckom nálete.

## Presun vysielača a ukončenie činnosti
Mobilné vysielanie po bombardovaní sa vysielalo mobilným vysielačom z viacerých miest: Troch Dubov, Zvolena, Brezna, Slovenskej Ľupče, Dubovej, a z Laskomera. 26. októbra 1944 došlo k evakuácii Banskej Bystrice a pracovníci vysielača odchádzajú spolu s vojakmi do okolitých hôr. Presun nebol koordinovaný a bol bombardovaný. Časť pracovníkov ostala na Starých Horách a neskôr začali vydávať časopis *Mor ho!*. Druhá skupina sa dostala s mobilným vysielačom na Donovaly. Medzi tamojším kostolom a Športhotelom umiestnili anténu. Improvizované štúdio vzniklo v jednej z hotelových izieb. SSV vysielal o 19:00. Nasledujúci deň ráno svoje vysielanie ukončil, poslednou vetou bola výzva generála Viesta „*budeme bojovať do víťazného konca!*“  Skupina sa rozdelila na dve časti, jedna smerovala do Hornej Lehoty, druhá na Liptov. Až do oslobodenia sa už nestretli. Zariadenie vysielača z Laskomera bolo demontované ustupujúcimi Nemcami, neskôr sa našlo na Ostravskej železničnej stanici a bolo dovezené späť.

## Odkazy na Slobodný vysielač
* Základná škola Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici
* Slobodný vysielač (internetové rádio), tiež sídli v Banskej Bystrici 

## Referencie


Kategória:Slovenské národné povstanie
Kategória:Zaniknuté slovenské rozhlasové stanice
Kategória:Vzniklo v 1944
Kategória:Zaniklo v 1944