Exorcista (svätenie)

náhľad|Sv. Marcelín, kňaz, a Peter, exorcista
**Exorcista** je v rímskokatolíckej cirkvi bohoslovec (predtým klerik), ktorý prijal tretie zo štyroch nižších svätení. Od roku 1973 sa už (až na zriedkavé výnimky) z rozhodnutia pápeža Pavla VI. neudeľuje.

Toto svätenie symbolizuje zasvätenie sa Kristovi, víťazovi nad Satanom a priateľovi chorých a hriešnych.

Pozor na zámenu s funkciou exorcistu (pozri exorcista), ktorú dodnes vykonávajú výlučne kňazi z poverenia biskupa a ktorá spočíva vo vykonávaní slávnostných exorcizmov, pričom exorcisti prijavší len nižšie svätenie exorcistátu na toto už oddávna nemali oprávnenie.

## Dejiny
Exorcistát pravdepodobne vznikol ako vývoj spontánneho pôsobenia starokresťanských veriacich vykonávajúcich exorcizmy. Prvýkrát sa spomína v liste Fabiovi pápeža Kornélia z roku 251, v ktorom pápež spomína, že bolo v Ríme 46 kňazov, 7 diakonov, 7 subdiakonov, 42 akolytov a 52 exorcistov, lektorov a ostiárov. Systém nižších svätení vrátane exorcistátu pravdepodobne zaviedol jeho predchodca, pápež Fabián.

Povinnosti exorcistov definujú už niektoré kánony zo zbierky kánonov *Statuta Ecclesiae antiqua*. Je z nich zachovaný napr. obrad svätenia, teda predanie knihy obsahujúcej formuly exorcizmu a modlitbu, ktorú sa počas toho biskup modlí – tento obrad sa používal v podstate v nezmenenej podobe až do 20. storočia. Z týchto kánonov je ďalej zjavné, že hlavnou funkciou exorcistu bolo vykonávať krstný exorcizmus, denné exorcizmy nad katechumenmi a starať sa o posadnutých.

V 5. storočí exorcistát vymizol, ale bol následne oživený v Galii. V 9. storočí bol pod spätným galským vplyvom v Ríme oživený a stal sa súčasťou prípravy na kňazstvo.

Počas stredoveku sa mnohé funkcie klerikov s nižším svätením dostali pod kompetenciu klerikov s vyšším svätením, príp. kňazov, ako aj mnohé funkcie subdiakonov a diakonov prebrali kňazi. V dôsledku toho sa vykonávať exorcizmus, hoc aj krstný, stalo výlučnou kompetenciou kňazov. S vymiznutím katechumenátu a zriedkavejšími prípadmi posadnutosti stratil exorcistát praktický význam a stal sa iba jedným zo svätení, ktoré kandidáti na kňazstvo formálne absolvujú.

Tridentský koncil sa pokúsil oživiť nižšie svätenia a napr. exorcistátu sa snažil prideliť úlohu starostlivosti o chorých – takáto predstava sa však do praxe nikdy nepremietla a exorcistát naďalej ostal formalitou.

V roku 1965, počas Druhého vatikánskeho koncilu, sa Komisia pre uskutočňovanie Konštitúcie o posvätnej liturgii zaoberala otázkou nižších svätení a zhodla sa, že sa exorcistát sa má zrušiť pre absenciu konkrétnej relevantnej funkcie. Počas nasledujúcich rokov prišli návrhy ponechať exorcistát s dôrazom na službu chorým na tele i na duchu a pomoc chudobným a chorým. Až v roku 1970 však prišlo po dlhých diskusiách o tom, ktoré nižšie svätenia ponechať, definitívne rozhodnutie ponechať len dve nižšie svätenia, a to lektorát a akolytát.

Nižšie svätenia nakoniec zreformoval pápež Pavol VI. svojím motu proprio *Ministeria quaedam* 15. augusta 1972, pričom ako jediné z nich zachoval akolytát a lektorát ako „služby“ (), ktoré sa môžu udeľovať i laikom, pričom im pridelil úlohy, ktoré im prislúchajú dodnes. Exorcistát bol teda bez náhrady zrušený.

V inštitútoch apoštolského života podliehajúcich bývalej komisii *Ecclesia Dei*, ktoré slávia liturgiu podľa predkoncilovej liturgie, sa exorcistát naďalej udeľuje spolu s ostatnými nižšími sväteniami. Toto právo potvrdil Benedikt XVI. v motu proprio *Summorum Pontificum* zo 7. júla 2007 a bližšie potvrdila komisia *Ecclesia Dei* inštukciou *Universae Ecclesiae* z 30. apríla 2011.

## Referencie

## Pozri aj
* exorcista (funkcia)
* exorcizmus
* ostiár
* subdiakon
Kategória:Nižšie svätenia
Kategória:Démonológia