open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nemecký vpád do Belgicka (prvá svetová vojna)

náhľad|Mapa Schlieffenovho plánu na západnom fronte – nemeckého útoku na Francúzsko cez Belgicko

**Nemecký vpád do Belgicka** (anglicky *German invasion of Belgium*) je označenie vojenského vpádu Nemecka do neutrálneho Belgicka v roku 1914. Vpád skončil nemeckým víťazstvom a obsadením Belgicka. V dôsledku vpádu vyhlásili Belgicko a Spojené kráľovstvo (vrátane niektorých britských závislých území, napr. Austrália a Nový Zéland) vojnu Ústredným mocnostiam a vstúpili do prvej svetovej vojny po boku Francúzsko a Ruskej ríše. Nemecká okupácia Belgicka skončila až nemeckou kapituláciou v roku 1918.

## Príprava na vpád
Nemecko muselo v 1. svetovej vojne bojovať na dvoch frontoch. Podľa Schlieffenovho plánu bolo potrebné najprv mohutne udrieť na západnom fronte (proti Francúzsku) a po rozdrvení protivníka udrieť na východný front (proti Rusku). Pri útoku na západný front sa nemeckým vojenským plánovačom javilo ako výhodné viesť úder cez územie dvoch neutrálnych krajín po oboch stranách Ardenského lesa. Jeden koridor viedol cez južné Belgicko a druhý cez Luxembursko. Belgicko bolo neutrálne a jeho neutralita bola zaistená medzinárodnou zmluvou.

Pred útokom (2. augusta 1914) Nemecko predložilo belgickej vláde ultimátum, v ktorom požadovalo vstup na belgické územie. Zaručovalo pritom:

# územnú celistvosť Belgicka a jeho vlastníctvo,
# vypratanie belgického územia po skončení vojny,
# uhradenie všetkých belgických výdajov a škôd v hotovosti vo forme vojnových reparácií.

Lehota pre poskytnutí odpovede bola iba 12 hodín.

Belgická vláda považovala nemecké požiadavky za ponižujúce, ultimátum odmietla a belgická verejnosť ju v tom podporovala.

## Vpád do Belgicka
Nemci vpadli do Belgicka a obliehali pevnosť Liège. Po niekoľkých dňoch sa im podarilo pevnosť dobyť a zopakovali pôvodné ultimátum. Belgicko ho znovu odmietlo a boje pokračovali. Nakoniec, podľa očakávania, Belgičania zhruba desaťnásobnej presile podľahli. Zdržali však Nemcov asi mesiac, takže Francúzi a Briti získali čas pripraviť sa na útok.

## Nemecké násilnosti
[náhľad|Knižnica [Katolícka univerzita v Leuven|Katolíckej univerzity v Leuven, vypálená Nemeckou armádou v roku 1914]]
Nemecké násilnosti na belgickom civilnom obyvateľstve (napr. v Dinante nemeckí vojaci 23. augusta 1914 popravili celkom 674 belgických civilistov, 25. augusta 1914 zabili v Leuven celkom 248 miestnych obyvateľov a spálili knižnicu Katolíckej univerzity v Leuven s 300 000 stredovekými rukopismi a knihami) boli propagandisticky využité a o nemeckom vpáde do Belgicka sa v anglickojazyčných krajinách hovorilo ako o „znásilnení Belgicka“ (*Rape of Belgium*). K tvrdosti nemeckého postupu v okupovanom Belgicku sa neskôr vyjadril aj Adolf Hitler, ktorý ocenil brutalitu, s ktorou postupoval nemecký veliteľ Colmar von der Goltz na reakciu na pokusy miestneho obyvateľstva sabotovať železničnú dopravu.

## Referencie

## Externé odkazy

## Zdroj

Kategória:Bitky v 1914
Kategória:Bitky v Belgicku
Ústav štátu a práva Slovenskej akadémie vied

náhľad|Sídlo ústavu
**Ústav štátu a práva Slovenskej akadémie vied** (skrátene: **Ústav štátu a práva SAV** alebo **ÚŠaP SAV**, prípadne s dodatkom „**v. v. i.**“) je slovenská verejná výskumná inštitúcia so sídlom v Bratislave na Klemensovej 19. Zameriava sa na výskum práva a štátovedy, osobitne najmä problematikou všeobecnej teórie štátu a práva, právnej filozofie, právnych dejín, ústavného práva, správneho práva, práva sociálneho zabezpečenia, hospodárskeho a obchodného práva, občianskeho práva a časti medzinárodného práva verejného. Ústav vznikol v roku 1953, keď bol z Ústavu právnych a hospodárskych vied SAV vyčlenený **Kabinet právnych vied Slovenskej akadémie vied**, ktorý bol následne v roku 1962 premenovaný na dnešný názov. Ústav prevzal v roku 1955 vydávanie najstaršieho slovenského právnického časopisu *[[Právny obzor]]*. Riaditeľom ústavu je (2025) doc. Jozef Vozár.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
* 

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Organizácie založené v 1953
Kategória:Ústavy Slovenskej akadémie vied
Kategória:Právna veda
Front (vojna)

náhľad|Pohľad na vyznačenú líniu západného frontu počas 1. svetovej vojny.

**Front** (z lat. *frons*, „čelo“, „predná strana“) je vo vojne línia dotyku nepriateľských armád, respektíve oblasť na rozhraní území ovládaných nepriateľskými armádami, na ktorej prebiehajú bojové operácie. Pôvodne označovala stabilizovanú líniu dotyku armád, avšak výraz sa neskôr zovšeobecnil na akúkoľvek oblasť dotyku armád bez ohľadu na to, či je stabilizovaná alebo nie.

## Fronty prvej svetovej vojny
Počas prvej svetovej vojny existovali tri významné fronty:

* Balkánsky front
* Západný front
* Východný front

A ďalej aj tieto fronty:
* Taliansky front
* Kaukazský front
* Solúnsky front

## Fronty druhej svetovej vojny
Počas druhej svetovej vojny existovali v Európe a Severnej Afrike hlavné fronty:
* Západný front najprv 1939 – 1940, skončil víťazstvom osy v bitke o Francúzsko, neskôr 1944 – 1945 od vylodenia v Normandii po dobytí Berlína a kapitulácii Nemecka
* Východný front, v krajinách bývalého ZSSR aj ''Veľká vlastenecká vojna'', 1941 – 1945, od napadnutia Sovietskeho zväzu Nemeckom, dejisko veľkých vojenských operácií a najväčších strát vojakov a civilných obyvateľov

Okrem týchto hlavných frontov existovali menšie bojiská.

* Africký front
* Taliansky front
* Balkánsky front

Na ázijsko-pacifickom bojisku, kde viedlo vojnu Japonsko proti Číne, USA, vojskám Britského spoločenstva, Holandsku a ďalším existovali tiež rôzne fronty:
* čínsky front, ktorý v podstate predstavuje dejisko druhej čínsko-japonskej vojny
* sovietsko-japonský front, kde boje prebehali vo viacerých fázach na začiatku a konci vojny (v Mongolsku a Mandžusku)
* front v juhovýchodnej Ázii, kde Japonsko bojovalo v Barme proti Britským jednotkám, ale patria sem aj boje Filipíny, Holandskú východnú Indiu, Borneo, Austráliu, boje na území Novej Guiney a v západnej časti Šalamúnových ostrovov.
* Tichomorské bojisko - nebol ucelený front, pretože vojna bola do značnej miery námorná, intenzívne a dlhotrvajúce boje však prebiehali na viacerých ostrovoch

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vojenská terminológia
Včelár (mesačník)

***Včelár*** je slovenský odborný časopis (mesačník) vydávaný od roku 1957 v Bratislave. Pôvodne ho vydávalo Ministerstvo poľnohospodárstva a výživy SSR pre Ústredný výbor Slovenského zväzu včelárov, dnes ho vydáva samotný zväz. Časopis bol pokračovateľom časopisu *[[Slovenský včelár]]*, ktorého vydávanie bolo zrušené v roku 1953 z politických dôvodov. V časopise sú publikované články spojené s včelárstvom na Slovensku. Priemerný náklad časopisu Včelár sa pohybuje okolo 8000 výtlačkov.

## Referencie

## Externý odkaz

* stránka časopisu

Kategória:Slovenské odborné časopisy
Kategória:Vzniklo v 1957
Kategória:Včelárstvo na Slovensku
Komenda (rytiersky rád)

náhľad|Komendy johanitov okolo roku 1300
náhľad|Komendy templárov okolo roku 1300
náhľad|Komendy nemeckých rytierov okolo roku 1300
**Komenda** alebo tiež **komtúria**, **komtúrstvo** či **komtúra** bola v stredoveku najmenšou administratívnou jednotkou európskeho pozemkového statku rytierskeho rádu. Bol to aj názov domu, kde bývali rytieri komendy. Toto slovo sa vzťahuje aj na pôžitky udelené veliteľovi. Pre tieto rády boli ekvivalentom kláštorného statku. Rytier, ktorý mal na starosti komendu, bol komtúr.

Slovo pochádza z francúzskeho *commanderie* alebo *commenderie*, zo stredovekej latinčiny *commendaria* alebo *commenda*, čo znamená „dôvera alebo poverenie“, pôvodne držané v *commendam*.

Centrom komendy bol hrad (tiež nazývaný komenda), ktorý predstavoval spojenie kláštora a hradu, zvyčajne bol jeho súčasťou aj špitál alebo útulok (xenodochium) pre chorých a pútnikov. Kláštor mal kapitulnú sieň, kostol, krížovú chodbu, refektár, hrad bol opevnený, mal ubytovacie priestory pre bojovníkov, správne a hospodárske budovy, nádrže na vodu ap.)

Stredoveké rytierske rády prijali mníšske organizačné štruktúry a komendy boli divíziami Rádu rytierov svätého Jána z Jeruzalema a neskôr Rád nemeckých rytierov a iné rytierske rády boli organizované v podobnom duchu. Majetok rádu bol rozdelený na priorstvá, tie na bailiviky, ktoré sa delili na komendy. Ekvivalentom v Ráde templárov boli *preceptor* a *preceptory*.

## Referencie

Kategória:Rytierske rády
Kategória:Opevnenie
Kategória:Kresťanská architektúra
Kategória:Feudalizmus
Rakúsko v nacistickom Nemecku

**Rakúsko v nacistickom Nemecku** (v rokoch 19381940 oficiálne označované ako **Rakúska krajina**, ; 19401942 **Ríšska župa Východná marka**, , a v období medzi 19421945 s názvom **Alpsko-dunajská ríšska župa**, ) je označenie úseku dejín Rakúska od pripojenia (tzv. anšlusu) Rakúskeho štátu k Nemeckej ríši 12. marca 1938 do 27. apríla 1945, kedy došlo pod dohľadom spojeneckých okupačných mocností obnoveniu nezávislosti Rakúska vo forme spolkovej republiky.

Vojská nacistického Nemecka, ktoré vstúpili do Rakúska v roku 1938, získali nadšenú podporu väčšiny obyvateľstva. Asi 950 000 Rakúšanov bojovalo počas druhej svetovej vojny v ozbrojených silách nacistického Nemecka. Ďalší Rakúšania sa podieľali na nacistickej administratíve, od personálu vyhladzovacích táborov až po vyššie nacistické vedenie. Veľká časť byrokratov, ktorí realizovali konečné riešenie, boli Rakúšania.

Po druhej svetovej vojne mnohí Rakúšania hľadali útechu v mýte o Rakúsku ako prvej obeti nacistov. Hoci nacistická strana bola okamžite zakázaná, v Rakúsku neprebehol taký dôkladný proces denacifikácie, aký bol zavedený v povojnovom Nemecku. Keďže chýbal vonkajší tlak na politickú reformu, frakcie rakúskej spoločnosti sa dlho snažili presadzovať názor, že anšlus bol len zavedením vlády nacistického Nemecka. Po roku 1992 sa téma malej menšiny, ktorá vytvorila rakúsky odboj, oproti veľkej väčšine Rakúšanov, ktorí sa zúčastnili na nacistickej vojnovej mašinérii, stala významnou témou verejného diskurzu. 

## Zdroj

Kategória:Okupované územia počas druhej svetovej vojny
Kategória:Dejiny Rakúska
Komtúr

**Komtúr** (, ) je hodnosť v rytierskom ráde. Komtúr bol veliteľom komendy, základnej správnej jednotky Rádu svätého Jána z Jeruzalema a Rádu nemeckých rytierov. Jeho nadriadeným, ktorý vládol provincii, bol baili alebo zemský komtúr. Komtúr spravoval hospodárske záležitosti komendy a hrad, velil ozbrojeným výpravám, rozhodoval o prijímaní nových členov do rehole. Bol ustanovený cirkevnou vrchnosťou zvyčajne na dva roky. Jeho zástupcom bol vicekomtúr, ktorý zodpovedal za disciplínu a hospodárstvo konventu. V nemecky hovoriacich krajinách je komtúr (alebo komandér) označenie rádového stupňa štátnych vyznamenaní, obvykle nad dôstojníkom a pod veľkodôstojníkom či veľkokrížom.

V križiackych rytierskych rádoch (johaniti, templári, Rád nemeckých rytierov) pôvodne veliteľ rehoľného domu (konventu), neskôr veliteľ a predstavený komendy (komtúrie, základnej organizačnej jednotky rádu).

**Veľkokomtúr** (, , ) je jedným z najvyšších hodnostárov rytierskeho vojenského rádu, ktorý je zodpovedným za administratívu. Táto funkcia (rovnako ako funkcia veľmajstra) je doteraz zachovaná vo Zvrchovanom vojenskom maltézskom ráde. Jeho pozícia je podobná premiérovi a ministrovi vnútra u iných štátov. Zastupuje veľmajstra, v čase mieru sa zaoberal správou zbrojníc a v čase vojny sa staral o armádnu logistiku. Bol jedným z dvoch úradníkov, ktorí mali okrem veľmajstra kľúč od pokladnice s rádovou pečaťou.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Rytierske rády
Kategória:Tituly
Oľga Ovečková

Prof. JUDr. **Oľga Ovečková**, DrSc. (rod. **Oľga Reháková**; * 5. marec 1939, Prešov) je slovenská vysokoškolská pedagogička, právnička a právna vedkyňa zaoberajúca sa predovšetkým hospodárskym a obchodným právom.

Je členkou Slovenskej advokátskej komory a Českej advokátskej komory. Pôsobila aj ako konzultantka v advokátskej kancelárii a do roku 2019 pôsobila aj ako rozhodkyňa Stáleho rozhodcovského súdu Slovenskej bankovej asociácie. Dlhodobo pôsobila v legislatíve ako členka viacerých legislatívnych komisií. Je šéfredaktorkou ''Právneho obzora''.

Je držiteľkou štátneho vyznamenania Rad Ľudovíta Štúra I. triedy za mimoriadne zásluhy v oblasti právnych vied (2003). Bol jej venovaný festschrift (pocta) *Zodpovednosť v práve* (2019).

## Život
Narodila sa v roku 1939 v Prešove. V rokoch 1956 až 1961 študovala na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde ju profesionálne výrazne ovplyvnil právny civilista Štefan Luby. Po štúdiách pôsobila na Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied a v rokoch 1975 až 2003 aj ako externý pedagóg na bratislavskej právnickej fakulte.

V roku 1968 sa stala kandidátkou vied a v roku 1984 doktorkou vied. Od roku 1988 bola riaditeľkou Ústavu štátu a práva a v rokoch 1990 až 1993 podpredsedníčkou Slovenskej akadémie vied. Z tejto pozície pomáhala transformácii inštitúcie po Nežnej revolúcii. V roku 1992 sa habilitovala v Bratislave. O tri roky neskôr (1995) sa stala predsedníčkou Vedeckej rady Ústavu štátu a práva SAV.

V roku 1997 ju prezident Michal Kováč vymenoval za profesorku. Od roku 1996 je šéfredaktorkou ''Právneho obzora'', najstaršieho právnického časopisu na Slovensku. V roku 2003 jej bol udelený Rad Ľudovíta Štúra I. triedy za mimoriadne zásluhy v oblasti právnych vied.

## Dielo
**Výber**

* *Pomer plánu a hospodárskej zmluvy* (1976)
* *Zodpovednosť v hospodárskom práve* (1983)
* *Právo a prestavba hospodárskeho mechanizmu* (1988)
* *Obchodný zákonník: komentár* (1995 ako tzv. lístkovnica, 2005, 2008, 2012, 2017)
* *Slovník obchodného práva* (1995)
* *Základy obchodného práva* (20092010, 2. vyd. 2013; spolu s Luciou Žitňanskou)
* *Zmluvná pokuta* (2011)
* *Ústav štátu a práva 19532013* (2014, spolu s Jozefom Vozárom)
* *Premlčanie v obchodnom práve* (2015)
* *100 rokov časopisu Právny obzor* (2017, spolu s Jozefom Vozárom)
* *Obchodné právo 13* (20202023; spolu s Luciou Žitňanskou a Kristiánom Csachom)

## Referencie

Kategória:Slovenskí právni civilisti
Kategória:Slovenskí vedeckí spisovatelia
Kategória:Osobnosti z Prešova
Kategória:Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Diecézny administrátor

Podľa kánonického práva je **diecéznym administrátorom** duchovný, ktorý spravuje diecézu počas uprázdnenia biskupského stolca až do opätovného obsadenia úradu.

## Úlohy a práva
Kánonické právo stanovuje, že v diecéze je vždy zodpovedný vedúci. Počas uprázdnenia biskupského stolca prejde vedenie diecézy najskôr a bezodkladne na pomocného biskupa, až kým nie je ustanovený diecézny administrátor. Ak v diecéze nie je pomocný biskup, právomoc riadiť dočasne prechádza na kolégium konzultorov. Podľa kánonického práva môže byť do úradu diecézneho administrátora platne vymenovaný len kňaz, ktorý dovŕšil 35. rok života a ešte nebol zvolený, menovaný alebo vymenovaný na tento uprázdnený biskupský stolec.

Diecézny administrátor preberá úradnú moc prijatím svojej voľby. Nie je potrebné, aby to niekto potvrdzoval. Diecézny administrátor musí zároveň o svojom zvolení informovať Vatikán „ čo najskôr“. Vybratá osoba vyznáva vieru pred katedrálnou kapitulou.

Právomoci diecézneho administrátora sú rovnaké ako právomoci diecézneho biskupa. Podľa ustanovení kánonického práva však nesmie robiť žiadne zásadné rozhodnutia, ktoré by budúceho biskupa zaväzovali alebo poškodzovali jeho biskupské práva. Počas uprázdnenia stolice sa nesmie nič meniť, ako to výslovne stanovuje kánonické právo. Na jeho zbavenie funkcie môže diecézny administrátor ustanoviť zástupcu pre oblasť správy. Funkcia diecézneho administrátora končí, keď sa nový biskup ujme diecézy.

### Rozdiel medzi apoštolským a diecéznym administrátorom
**Apoštolský administrátor:**
* Tento titul sa používa, keď Svätý Otec (pápež) vymenuje osobu na dočasné spravovanie diecézy, ktorá je buď voľná (nemá biskupa).
* Apoštolský administrátor môže spravovať diecézu aj v prípadoch, keď je diecéza potrebný za zvláštny cirkevný regionálny celok.
* Tento administrátor má rovnakú právomoc ako biskup, ale je vymenovaný pápežom a nie je trvalým biskupom.

**Diecézny administrátor:**
* Tento titul sa zvyčajne používa v prípade, že diecéza je bez biskupa, ale na jej vedenie je menovaný niekto zo seminárnych alebo diecéznych kňazov.
* Diecézny administrátor má spravovať diecézu až do vymenovania nového biskupa, pričom je podriadený normám práva a usmerneniam Svätej stolice.
* Tento administrátor môže byť zvolený biskupskou konferenciou alebo je menovaný metropolitom alebo Svätým otcom.

Hlavný rozdiel teda spočíva v tom, že apoštolský administrátor je väčšinou menovaný priamo pápežom na spravovanie diecézy, ktorý je zvláštnym spôsobom pod pápežovým vedením, zatiaľ čo diecézny administrátor je menovaný na spravovanie diecézy na regionálnej úrovni, najčastejšie až do voľby nového biskupa.

## Referencie

## Pozri aj
*Apoštolská administratúra
*Apoštolský administrátor

## Zdroj

Kategória:Cirkevní hodnostári
Kategória:Cirkevné tituly
Kategória:Kánonické právo
Semaglutid

náhľad|Štruktúra semaglutidu
[náhľad|Porovnanie semaglutidu, liraglutidu a [Glukagónu podobný peptid 1|glukagónu podobného peptidu 1 (GLP-1) a ich enzymatické štiepenie enzýmom DPP-4]]
**Semaglutid** je liečivo určené na terapiu diabetu mellitu druhého typu, metabolického syndrómu, obezity a nadváhy. Je účinnou látkou, ktorú obsahuje Ozempic, Wegowy a Rybelsus.

náhľad|Injekčné pero Ozempic s obsahom semaglutidu
Ozempic je liečivý prípravok, ktorý obsahuje liečivo semaglutid, ktorý sa používa na terapiu nadváhy, obezity, diabetu mellitu II. typu a metabolického syndrómu. Ozempic účinkuje tak, že spôsobuje zníženie apetítu, pomalšie vyprázdňovanie žalúdka, menšiu frekvenciu a intenzitu hladu. Ozempic sa aplikuje raz týždenne podkožnou injekciou. Podobný liečivý prípravok je Rybelsus, ktorý obsahuje tiež semaglutid. Rybelsus sa podáva perorálne v tabletovej forme, ktorá sa užíva raz denne. Rovnakým mechanizmom účinkuje aj liečivý prípravok Saxenda, ktorý obsahuje liečivo liraglutid a podáva sa injekčne pod kožu raz denne. Raz týždenne sa subkutánne podáva aj liečivý prípravok Trulicity, ktorý obsahuje liečivo dulaglutid.

## Referencie

## Externé odkazy
* Semaglutid v lécích na hubnutí může vzácně způsobit zhoršení zraku i slepotu (vitalita.cz)

## Iné projekty

Kategória:Peptidické hormóny
Kategória:Diabetes mellitus
Kategória:Farmakológia
Saint-Hyacinthe

**Saint-Hyacinthe** je mesto v kanadskej provincii Québec. V roku 2021 malo 57 239 obyvateľov. Nachádza sa na rieke Yamaska, približne 60 km východne od Montreálu. Je centrom obchodu a služieb okolitého poľnohospodárskeho regiónu.

## Dejiny
História mesta sa datuje od vzniku panstva v roku 1748, ktoré v roku 1753 kúpil Hyacinthe Delorme. Od roku 1795 mesto leží viac proti prúdu rieky Yamaska, keďže v tej oblasti bol potenciál pre využitie vodnej energie. V usadlosti vznikli školy a v roku 1840 nemocnica. Od roku 1848 je Saint-Hyacinthe napojený na železničnú sieť, prvá trať viedla do mesta Longueuil. Koncom 19. storočia bolo mesto centrom textilného priemyslu provincie.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 57 239 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 55 648. V roku 2021 25 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 0 slovenský a 0 česko-slovenský. 50 960 obyvateľov uviedlo ako prvý jazyk francúzštinu, 520 angličtinu. 320 oba jazyky a 50 ani jeden z nich.

## Doprava
Do mesta vedie Diaľnica 20 a provinčné cesty 116 a 137.

## Ekonomika
Ekonomika mesta je rôznorodá. V meste je viacero sídel obchodných spoločností.

## Kultúra
V meste vychádzajú dva periodiká *Le Courrier* (od roku 1852) a *Le Clairon régional* (od roku 1912). Reginálne vysiela rozhlasová stanica BOOM FM 106,5 a dve lokálne televízne stanice (NousTV a ZONEtv). Od roku 1852 je mesto sídlom biskupa.

## Školstvo a výskum
V oblasti *Quartier des études supérieures* sa nachádzajú školy a výskumné organizácie. Fakulta veterinárneho lekárstva Faculté de médecine vétérinaire de l’Université de Montréal je jediná frankofónna fakulta svojho druhu v Severnej Amerike. Medzi ďalšie inštitúcie patria Institut de technologie agroalimentaire, Centre de recherche et de développement des aliments, Institut de biotechnologie vétérinaire et alimentaire a Centre d’insémination artificielle du Québec.

## Galéria

Súbor:St-Hyacinthe - Hiver 2006 - Parc Casimir-Dessaules.jpg|Parc Casimir-Dessaules
Súbor:St-Hyacinthe Marché-Centre 2005 cropped.jpg|Verejná tržnica
Súbor:Centre-Ville de Saint-Hyacinthe, Quebec.jpg|Centrum mesta počas snehovej búrky
Súbor:QC StHyacinthe1 tango7174.jpg|Rímskokatolícka katedrála
Súbor:Riviere Yamaska, Saint-Hyacinthe.jpg|Rieka Yamaska v meste
Súbor:Saint-Hyacinthe (QC)-Vue de l'Hôpital Honoré-Mercier, rue Gauthier-2024-05-28.jpg|Nemocnica Hôpital Honoré-Mercier
Súbor:Saint-Hyacinthe (Québec)-Vue en surplomb vers le nord de la ville-2023-10-19.jpg|Pohľad na mesto


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj


Kategória:Mestá v Quebecu
Kategória:Montérégie
Tirnavia (šachový festival)

**Medzinárodný šachový festival Tirnavia** bol šachový turnaj konajúci sa každoročne v rokoch 1979 - 1990 v Trnave. Išlo o prvý a najväčší veľmajstrovský šachový turnaj organizovaný na území Slovenska. V roku 1988 dosiahla jeho najvyššia súťaž ako jediný slovenský turnaj XII. kategóriu FIDE s priemerným ELO 2538 a účasťou štyroch šachistov z prvej päťdesiatky svetového rebríčka.

## Vznik

Turnaj vznikol v roku 1979 pod záštitou šachového klubu Lokomotíva ŽOS Trnava. Hlavným organizátorom a iniciátorom bol neskorší ekonomický námestník ŽOS Trnava a predseda klubu Ladislav Dubravský s podporou členov klubu Antona Macha, Milana Szitkeya, Jána Báňasa, Františka Jablonického a Miroslava Puškáša. Organizáciu turnaja podporil poslanec Federálneho zhromaždenia ČSSR Imrich Hlaď a sekretár Slovenského šachového zväzu Ernest Nový. Prvý ročník sa odohral 18. - 31. marca 1979 s počtom súťaží dve (veľmajstrovský Memoriál Richarda Rétiho a kandidátsky turnaj). Víťazom Memoriálu Richarda Rétiho sa stal prvý slovenský veľmajster Ján Plachetka.

## Superveľmajstrovský turnaj Trnava 750

Najväčší rozmach dosiahol festival v rokoch 1988 a 1989, kedy bolo zorganizovaných 10 rôznych turnajov (superveľmajstrovský, veľmajstrovský, majstrovský, kandidátsky, turnaje bleskových hier, žien, veteránov, dorastencov, detí a súťaž v kompozičnom šachu). V roku 1988 najvyšší Superveľmajstrovský turnaj Trnava 750 dosiahol úroveň 12-tej kategórie FIDE s priemerným ELO 2538. Jeho víťazom sa stal slovenský veľmajster Ľubomír Ftáčnik, za ktorým nasledovali Psachis, Balašov, Bönsch, Meduna a Lechtýnský.

## Víťazi
Víťazmi veľmajstrovského Memoriálu Richarda Rétiho boli:

Víťazmi dvoch ročníkov superveľmajstrovského turnaja Tirnavie boli:

## Referencie

Kategória:Šach na Slovensku
Šach
Don Camillo

**Don Camillo** môže byť:

* francúzska filmová séria, pozri Don Camillo (filmová séria)
* fiktívna postava, ktorú v roku 1948 vytvoril Giovannino Guareschi, pozri Don Camillo (postava)
* francúzsko-taliansky film z roku 1952, pozri ''Don Camillo'' (film z roku 1952)
* taliansky film z roku 1983, pozri ''Don Camillo'' (film z roku 1983)
Šafrán 78

**Šafrán 78** bolo české exilové hudobné vydavateľstvo, ktoré vo švédskej Uppsale prevádzkoval v rokoch 19791985 Jiří Pallas, organizátor koncertov pesničkárskeho združenia Šafrán. Celkovo pod touto značkou vyšlo 23 titulov (+ LP Jiřího Voskovca, na želanie jeho manželky zničené), prevažne práve od exilových resp. zakázaných československých pesničkárov a undergroundu.

## Zoznam vydaných gramoplatní
* Jaroslav Hutka – *[[Pravděpodobné vzdálenosti]]* (1979) SAF 781
* Vlasta Třešňák – *[[Zeměměřič (album)|Zeměměřič]]* (1979) SAF 782
* Svatopluk Karásek – *[[Say No to the Devil]]* (spolu s Boží Mlýn Productions / Canada 1979) SAF 783
* Václav Havel – *[[Audience]]* (1979) SAF 784
* Jaroslav Seifert – *[[Všechny krásy světa]]* (1979) SAF 785
* Jaroslav Hutka – *[[Minulost mává nám]]* (1979) SAF 786
* Karel Kryl – *[[Karavana mraků]]* (1979) SAF 787
* *[[Słowo]]* (1979) SAF 788
* Karel Kryl – *[[Bratříčku, zavírej vrátka]]* (1980, reedícia koncertnej verzie albumu, 1971 Caston) SAF 789
* Karel Kryl – *[[Rakovina (album)|Rakovina]]* (1980, reedícia, 1969 Primaphon, 1969 Caston) SAF 7810
* Karel Kryl – *[[Maškary|Maškary]]* (1980, reedícia, 1970 Caston) SAF 7811
* Dáša Vokatá – *Láska* (1985) SAF 7813
* Berani – *[[Berani (album)|Berani]]* (1985) SAF 7814
* Vladimír Veit – *[[Quo vadis (album)|Quo vadis]]* (1984) SAF 7815
* Vladimír Veit – *[[Texty (album)|Texty]]* (1982) SAF 7816
* *[[Fyra slovakiska sånger / Sången om Moldau]]* (1980) SAF 7817
* Charlie Soukup – *[[Radio (album)|Radio]]* (spolu s Boží Mlýn Productions / Canada 1981) SAF 7818
* *[[Postulat 22]]* (1980) SAF 7819
* Jacek Kaczmarski – *[[Strącanie aniołów]]* (1982) SAF 7820
* DG 307 – *[[Gift to The Shadows]]* (spolu s Boží Mlýn Productions / Canada 1982) SAF 7821
* Vlasta Třešňák – *[[Koh-i-noor (album)|Koh-i-noor]]* (1983) SAF 7822
* Karel Kryl – *[[Plaváček (album)|Plaváček]]* (1983) SAF 7823
* Marta Kubišová, Jaroslav Hutka, Vladimír Veit, Karel Soukup, Svatopluk Karásek, Vlasta Třešňák – *[[Zakázaní zpěváci druhé kultury]]* (1982) SAF-K-1

V roku 1984 vyšli Krylove albumy v reedíciách aj na kazetách, na každej strane kazety jeden album (*Bratříčku, zavírej vrátka!* / *Rakovina*; *Plaváček* / *Karavana mraků*).

Album *Lämna Vårt Land I Fred (Zakázaní zpěvázi druhé kultury : Förbjudna sånger från Tjeckoslovakien)* bolo prvýkrát vydané v roku 1978 vydavateľstvom Oktober, ešte pred založením značky Šafrán 78; vzniklo v spolupráci švédskych maoistov s Jiřím Pallasom.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Externé odkazy

* Šafrán 78 – zoznam albumov v databáze *Discogs*
* Sedmé nebe s Pavlem Klusákem: Šafrán 78 – rozhovor s Jiřím Pallasom, epizóda dokumentárnej série (Český rozhlas Vltava, 2021)
* Karel Kryl mě děsil, bydlel u nás na gauči, říká o vyrůstání v rodině emigrantů ve Švédsku Hynek Pallas – rozhovor so synom Jiřího Pallasa (2021)

## Zdroj

Kategória:České hudobné vydavateľstvá
Kategória:Šafrán
Kategória:Uppsala
Kategória:Organizácie založené v 1979
Vespa

**Vespa** je talianska značka skútra, ktorá bola zaregistrovaná 23. apríla 1946. Názov vymyslel a továreň založil podnikateľ Enrico Piaggio. Vespa je veľmi obľúbeným dopravným prostriedkom predovšetkým v južnej a západnej Európe (Taliansko, Spojené kráľovstvo atď.), predovšetkým kvôli svojej cene a pohodlnosti cestovania.

## História
Po skončení druhej svetovej vojny sa zničené Taliansko stretávalo s prepadom ekonomiky a hlavne zničenými cestami. Rovnako tak bola značne oslabená kúpna sila obyvateľov. Enrico Piaggio, v ktorého továrňach sa doteraz vyrábali lietadlá sa rozhodol preklenúť prepad výroby lacným dopravným prostriedkom pre masy ľudí. Využil príležitosť a začal vyrábať malé skútre s názvom Vespa.

## Design
Prvý návrh vznikol už v roku 1944 a vzišiel z pripravovaného vojenského skútra pre výsadkárov. Vytvorili ho inžinieri Renzo Spolti a Vittorio Cassini a je známy pod označením MP5 (Moto Piaggio no. 5), alebo aj "Paperino" (slovensky "kačiatko"). Enrico Piaggio s ním nebol spokojný a požiadal leteckého inžiniera Corradina D'Ascania o nový návrh. Sám D'Ascanio považoval skútre za veľké, špinavé a nespoľahlivé stroje. Na modeli MP5 sa mu nepáčila ani veľká stredová krytá časť. Celý dizajn vytvoril znova ako prototyp MP6. Keď Enrico Piaggio videl tento skúter prvýkrát, zvolal "Sembra una vespa!" ( podobná ako osa! ) a dal mu tak meno - VESPA.

## Patent
23. apríla 1946 o 12:00 si spoločnosť Piaggio na Ministerstve priemyslu a obchodu nechala patentovať skúter.

Kategória:Jednostopové motorové vozidlá
Malteser International

**Malteser International** je od roku 2005 celosvetovou organizáciou pre humanitárnu pomoc Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu a od 1. januára 2013 registrovaným združením. Mimovládna organizácia so sídlom v Kolíne nad Rýnom pôsobí vo viac ako 20 krajinách Afriky, Ázie, Ameriky a Európy s približne 100 projektmi ročne a má regionálne združenia v Európe a USA.

Malteser International sa zaväzuje pomáhať ľuďom vo všetkých častiach sveta bez rozdielu náboženstva, rasy alebo politického presvedčenia. Základom jej práce sú kresťanské hodnoty a humanitárne princípy nestrannosti a nezávislosti. Napriek tomu, že je Malteser International katolíckou organizáciou, pôsobí aj v nekresťanských krajinách, a preto vo svojich projektoch zamestnáva pracovníkov z rôznych náboženských prostredí. 

Väčšinu z viac ako 980 zamestnancov Malteser International tvoria miestni ľudia, pričom organizácia úzko spolupracuje s miestnymi partnerskými organizáciami, vrátane iných organizácií Maltézskeho rádu, náboženských aj nenáboženských mimovládnych organizácií a cirkevných štruktúr v krajinách, v ktorých projektuje. Malteser International dodržiava niekoľko medzinárodne uznávaných kódexov a noriem, ako napríklad *[[Code of Conduct]]* (Princípy správania pre Medzinárodné hnutie Červeného kríža a Červeného polmesiaca a mimovládne organizácie v programoch reakcie na katastrofy) a *[[Projekt Sphere]]*.

## Referencie

Kategória:Charitatívne organizácie
Kategória:Medzinárodné neziskové organizácie
Kategória:Rád maltézskych rytierov
Karel Fiala (1925)

**Karel Fiala** (* 3. august 1925, Hrušov – † 3. október 2020, Praha) bol český operný tenorista a filmový herec. Bol známy svojím pôsobením v operetách a muzikáloch, no celosvetovú pozornosť si získal za stvárnenie Mozartovho Dona Giovanniho vo filme *[[Amadeus (film)|Amadeus]]*.

## Životopis
Fiala sa narodil 3. augusta 1925 v Hrušove a predtým, ako v roku 1947 nastúpil na Pražské konzervatórium, pracoval ako kominár. Po jeho absolvovaní v roku 1952 pokračoval v ďalšom trojročnom štúdiu na Akadémii múzických umení v Prahe, ktorú absolvoval v roku 1955.

V roku 1949, ešte počas štúdia, začal Fiala účinkovať v operách Národného divadla v Prahe. Divadlu sa venoval do roku 1954, potom sa zaradil do zoznamu hlavných umelcov Hudobného divadla Karlín, kde niekoľko desaťročí účinkoval. Bol obzvlášť úspešný v stvárňovaní rolí v operetách a muzikáloch, vrátane rolí ako gróf Danilo v Leharovej *[[Veselá vdova|Veselej vdove]]*, Freddy v *[[My Fair Lady]]* a Jim Kenyon v *[[Rose-Marie]]*.

Fiala je známy najmä početným účinkovaním vo filmoch českých opier, operiet a muzikálov. Svoj prvý film natočil v roku 1956, keď stvárnil hlavnú rolu vo filme *[[Dalibor (film)|Dalibor]]*, filmovej verzii Smetanovej rovnomennej opery. Veľkým úspechom pre neho bola hlavná rola v muzikáli *[[Limonádový Joe aneb Koňská opera]]* z roku 1964. Dôležitým bolo aj jeho účinkovanie v roku 1984 ako Mozartov Don Giovanni vo víťaznom filme Academy Award *[[Amadeus (film)|Amadeus]]*. Fiala sa počas kariéry objavil aj ako nespievajúci herec v hŕstke českých filmov, väčšinou v menších úlohách. Jeho posledným filmom bol *[[Tichý společník]]* v roku 1989.

V roku 1988 bol Fiala ocenený vládou Česko-Slovenska Medailou Za zásluhy. V roku 2013 mu bola udelená česká cena Thálie za herecké úspechy. Bol trikrát ženatý a mal štyroch synov.

Zomrel 3. októbra 2020 vo veku 95 rokov v Prahe-Vršoviciach po dlhej chorobe.

## Politika
Fiala bol aktívnym podporovateľom Komunistickej strany Česko-Slovenska až do roku 1968, kedy sa vzdal členstva na protest proti vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Karel Fiala na Discogs

## Zdroj
*

Kategória:Českí herci
Kategória:Českí operní speváci
Karel Fiala

**Karel Fiala** môže byť:
* český architekt, pozri Karel Fiala (architekt)
* český herec, pozri Karel Fiala (1871)
* český operetný spevák a filmový herec, pozri Karel Fiala (1925) 
* česky herec, pozri Karel Fiala (1932)
* český odborník na starú japončinu a prekladateľ, pozri Karel Fiala (1946)

Fiala, Karel
Lubomír Dorůžka

PhDr. **Lubomír Dorůžka** (* 18. marec 1924, Praha – † 16. december 2013, Praha) bol český muzikológ, novinár, prekladateľ, hudobný organizátor, hudobný publicista a pedagóg. Jeho syn Petr Dorůžka je tiež hudobným publicistom, vnuk David Dorůžka je gitaristom.

## Životopis
Od mimoriadneho letného semestra roku 1945 do roku 1948 študoval hudobnú vedu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, v roku 1948 na tej istej fakulte prešiel na štúdium anglickej a americkej literatúry, promoval roku 1950. Po škole nastúpil do Štátneho nakladateľstva literatúry, hudby a umenia, neskôr premenovaného na Odeon.

Jeho prekladateľská a publikačná práca je veľmi obsiahla a neobyčajne bohatá. V roku 1963 bol odborným hudobným poradcom pre film *[[Revue pro banjo]]*. Až do úmrtia bol stálym prispievateľom na hudobnom webe Muzikus. V roku 1999 získal Cenu F. X. Šaldu za celoživotné dielo. Išlo 
tiež o dlhoročného spolupracovníka Českého rozhlasu, kde sa po mnoho rokov venoval popularizácii kvalitnej populárnej hudby, najmä potom hudby džezovej. V roku 1971 Dorůžka odišiel do zahraničného oddelenia Supraphonu, kde mal na starosti subdodávateľské nakladateľské zmluvy. Veľmi cenná bola aj jeho činnosť organizačná a dramaturgická.

Celoživotným priateľom mu bol český spisovateľ Josef Škvorecký.

## Publikácie
Išlo o veľkého znalca celej rozsiahlej oblasti súčasnej populárnej hudby, najmä americkej afroamerickej hudby vrátane džezovej hudby, čo bola primárna téma, ktorej sa venoval po celý svoj život.

* 1966: *Tvář jazzu* (s J. Škvoreckým)
* 1967: *Československý jazz. Minulost a přítomnost* (s I. Poledňákom)
* 1970: *Tvář moderního jazzu*
* 1979: *[[Panoráma populární hudby 1918/1978]], aneb Nevšední písničkáři všedních dní*
* 1990: *[[Panoráma jazzu]]*
* 1990: *Jedenáct jazzových osmiček*, Česká jazzová společnost a Svaz autorů a interpretů, Praha
* 1992: *Fialová koule jazzu*, Panton, edícia Impuls
* 1997: *[[Panoráma paměti]]*
* 2002: *[[Český jazz mezi tanky a klíči]]*
* 2004: *[[Panoráma snů]]*
* 2010: *[[Panoráma jazzových proměn]]*

## Ocenenia
* 1999: Cena F. X. Šaldu za celoživotné dielo
* 27. október 2011: Cena Ministerstva kultúry ČR za prínos v oblasti hudby

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Českí publicisti
Kategória:Českí novinári
Kategória:Českí muzikológovia
Kategória:Osobnosti z Prahy
Zelovoc

**Zelovoc** boli družstevné predajne zeleniny a ovocia prvýkrát zriadené Kumulatívnou národnou správou veľkoobchodov so zeleninou a ovocím v Bratislave na jeseň 1948. V súčasnosti sa týmto akronymom všeobecne nazývajú rôzne typy predaja zeleniny a ovocia.

## Zdroje
* Rok 1948: V Bratislave sa objavil nový typ obchodov - zelovoc na vtedy.sk

Kategória:Podniky založené v 1948
Kategória:Zaniknuté podniky v Česko-Slovensku
Astra bodkovaná pravá

**Astra bodkovaná pravá** alebo **hviezdovec bodkovaný pravý**, () je poddruh trvácej byliny rodu astra, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jej prirodzený areál zahŕňa oblasti od Európy po Kaukaz.

## Opis
Astra bodkovaná pravá je trváca bylina s rozkonáreným podzemkom a spravidla s viacerými byľami v trse. Byľ je vystúpavá až priama, nezreteľne pozdĺžne ryhovaná, husto listnatá, holá až sivo páperistá, vysoká 35 až 95 cm.

Listy sú sediace, čepeľ je podlhovastá až podlhovasto vajcovitá, na báze zúžená, na okraji veľmi drsno pílkovitá, na vrchole končisto hrotitá, dlhá do 70 mm, široká do 9 mm, na oboch stranách žliazkato bodkovaná, trojžilová. Dolné byľové listy sú v čase kvitnutia spravidla uschnuté.

Úbory sú lúčovité, početné, pologuľovité, s priemerom 12 až 25 mm. Zákrov je široko obrátene kužeľovitý, zákrovné listene sú pritisnuté, zelené až červenkasté, suchoblanito lemované, jedno až trojžilové. Vnútorné zákrovné listene sú podlhovasté, na vrchole tupé, žliazkaté a lepkavé. Lúčovité kvety sú v počte 5 až 10, bledomodré až bledo modrofialové, dlhé do 12 mm, rúrkovité kvety sú početné, lievikovité, žlté, dlhé do 6 mm.

Plodmi sú obrátene vajcovité, zelenohnedé, bielo štetinato chlpaté nažky, dlhé do 4 mm. Špinavobiele lúče chocholca sú dlhé 5 až 6 mm.

## Rozšírenie
Astra bodkovaná pravá má areál prirodzeného výskytu od južnej, strednej a východnej Európy po Strednú Áziu. V strednej Európe je známy z Rakúska, Maďarska a Slovenska. Na Slovensku je na severnej hranici areálu. Rastie len v panónskej oblasti na Podunajskej nížine, Ipeľsko-rimavskej brázde a Východoslovenskej nížine pri Bodrogu a Latorici. Sekundárny výskyt bol zaznamenaný v Levočskej kotline v Levoči.

## Ekológia
Astra bodkovaná pravá rastie v nížinách na výhrevných, mierne slaných, zásaditých a hlinitých pôdach na lúkach a pasienkoch, kde prechodne vytvára husté, zapojené porasty. Kvitne od júla do septembra. U nás je hodnotená ako zraniteľný taxón a je chránená zákonom.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
bodkovaná pravá
Kategória:Zraniteľné druhy
Kategória:Trvalé rastliny
Kategória:Rastliny s fialovými kvetmi
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Kategória:Rastliny so žltými kvetmi
Kategória:Zákonom chránené rastliny na Slovensku
Nižná Lipová (potok)

**Nižná Lipová** je vodný tok vo Veľkej Fatre na území okresu Ružomberok. Je to ľavostranný prítok Ľubochnianky s dĺžkou približne 4 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Veľká Fatra.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec., na južnom úbočí Kľaku (), v nadmorskej výške približne 

Pramenná oblasť sa nachádza v lesnom poraste v závere rovnomennej doliny, pod turčianskou vetvou veľkofatranského hrebeňa. Na hornom toku tečie južným smerom, no v oblasti prítoku spod Svrčníka () sa stáča na juhovýchod. Masív Petrekovej () tok opäť odkláňa južným smerom, no po významnom pravostrannom prítoku spod Vyšnej Lipovej () pokračuje na juhovýchod. Na strednom toku priberá niekoľko menších prítokov, vytvára esovitý oblúk a pokračuje údolím Nižná Lipová na východ. Na dolnom toku vteká do Ľubochnianskej doliny, kde sa v lokalite Bršková, v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Ľubochnianky. Potok patrí do povodia rieky Váh.  

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Ľubochňa v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Lysec (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Veľkej Fatre
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Ružomberok
Mirinda

náhľad|Logo Mirindy z roku 2023
[náhľad|Paleta fliaš Mirinda v [Bulharsko|Bulharsku v roku 2018]]
[náhľad|Mirinda z [Nigéria|Nigérie]]
**Mirinda** je značka nealkoholických nápojov pôvodne vytvorených v Španielsku, ale s celosvetovou distribúciou. Slovo *mirinda* znamená v esperante „obdivuhodné“, „nádherné“. K dispozícii je v mnohých príchutiach (pomaranč, grapefruit, jablko, jahoda, malina, ananás, banán, marakuja, citrón, ibištek, mandarinka a hrozno). Príchuť „citrus“ je k dispozícii tiež v niektorých oblastiach blízkeho východu. Mirinda je vlastnená spoločnosťou PepsiCo.

## Názvy
Mirinda, nápoj rozšírený po celom svete, je tiež známy pod mnohými inými názvami: **Sukita** (Brazília), **Yedigun** (Turecko), **Slam** (Taliansko), **Sisi** (Holandsko), **Kas** (Španielsko), **Frustyle** (Rusko od roku 2022), **Sol** (niektoré štáty USA).

## História
* Na trh bola Mirinda uvedená už v roku 1959 a v súčasnosti je rozšírená asi v 100 krajinách sveta.
* Od roku 2005 sa v USA Mirinda z veľkej časti predáva pod značkou Soda Twister Tropicana s výnimkou Guamu, kde Pepsi začal predávať pod značkou Mirinda v roku 2007 (nahrádzajúc Chamorro Punch Orange).

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Nealkoholické nápoje
Fonotéka

náhľad|Zbierka vinylových platní

**Fonotéka** alebo **zvukový archív** ( alebo *audio archive*) je zbierka alebo archív zvukových záznamov alebo nahrávok. Tento druh archívu sa často skladá z rozhlasových relácií.

## Referencie

Kategória:Hudobná terminológia
Kategória:Archívy
Formula 1 v roku 1997

**Sezóna 1997** bola 48. ročníkom majstrovstiev sveta jazdcov a 40. ročníkom šampionátu konštruktérov Formuly 1. Kalendár pretekov obsahoval 17 Veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Austrálie 9. marca a skončila sa Veľkou cenou Európy 26. októbra 1997. 

Svoj prvý a jediný titul získal Kanaďan Jacques Villeneuve, syn Gillesa Villeneuvea. Do dnešných dní, je to posledný neeurópsky majster sveta. Takisto svoj posledný, celkovo deviaty titul získal tím Williams.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

### Výsledky veľkých cien

### Bodovací systém
Body sa udeľovali prvým šiestim najlepšie klasifikovaných jazdcov. Body sa udeľujú za každé preteky podľa nasledujúceho systému:

### Majstrovstvá sveta jazdcov

### Majstrovstvá sveta konštruktérov

## Referencie

1997
Kategória:Formula 1 v roku 1997
Kategória:Šport v 1997
Nižná Lipová

**Nižná Lipová** môže byť:

* vrch vo Veľkej Fatre, pozri Nižná Lipová (vrch vo Veľkej Fatre)
* dolina vo Veľkej Fatre, pozri Nižná Lipová (dolina)
* potok vo Veľkej Fatre, pozri Nižná Lipová (potok)
Formula 1 v roku 1996

**Sezóna 1996** bola 47. ročníkom majstrovstiev sveta jazdcov a 39. ročníkom šampionátu konštruktérov Formuly 1. Kalendár pretekov obsahoval 16 Veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Austrálie 10. marca a skončila sa Veľkou cenou Japonska 13. októbra 1996. 

Svoj prvý a posledný titul získal Brit Damon Hill, syn majstra sveta Phil Hilla. Stalo sa tak prvýkrát v histórii, kedy vyhral titul otec aj syn. Titul medzi konštruktérmi si vybojoval po ôsmykrát tím Williams.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Výsledky a umiestnenie

### Výsledky veľkých cien

### Bodovací systém
Body sa udeľovali prvým šiestim najlepšie klasifikovaných jazdcov. Body sa udeľujú za každé preteky podľa nasledujúceho systému:

### Majstrovstvá sveta jazdcov

### Majstrovstvá sveta konštruktérov

## Referencie

1996
Kategória:Formula 1 v roku 1996
Kategória:Šport v 1996
Monika Čambáliková

Prof. PhDr. **Monika Čambáliková**, CSc. (rod. **Paldanová**; * 18. január 1959, Trnava) je slovenská sociologička a univerzitná pedagogička. Pôsobí ako samostatná vedecká pracovníčka v Sociologickom ústave SAV. Vyučuje na Vysokej škole Danubius v Sládkovičove. Je šéfredaktorkou časopisov ''Sociológia'' a *[[Slovak Sociological Review]]*.

## Život
Narodila sa v roku 1959 v Trnave. Štúdium sociológie absolvovala a doktorát z nej získala na Filozofickej fakulte Univerzity Karlovej v Prahe (1982). V roku 1993 získala vedeckú hodnosť kandidáta sociologických vied v Slovenskej akadémii vied v Bratislave. V roku 2009 sa habilitovala v odbore teória politiky na UMB v Banskej Bystrici. V roku 2015 ju prezident Andrej Kiska vymenoval za profesorku v odbore sociológia.

Pôsobí ako samostatná vedecká pracovníčka v Sociologickom ústave SAV v Bratislave a ako pedagogička na Fakulte verejnej politiky a verejnej správy Vysokej školy Danubius v Sládkovičove, kde od roku 2011 pôsobí aj ako vedúca Katedry sociológie a sociálnej psychológie.

## Dielo
**Výber**
* The Emergence of Tripartism in Slovakia. In: *Parliaments and Organized Interests: The Second Steps*. (Budapest: Hungarian Centre for Democracy Studies, 1996): 190211.
* Dual Identity and/or "bread and butter": electronics industry workers in Slovakia 19952000. In: *Local Communities and Post-Communist Transformation*. (London: Routledge, 2003): 105126.
* *Slovensko na ceste k rodovej rovnosti: rovnosť a zosúlaďovanie v kolektívnom vyjednávaní a zmluve* (2006)
* *Sociálne partnerstvo: Inštitúcia, stratégia, vízia* (2008)
* Slovak Trade Unions in EU Governance. In: *Trade Unions from Post-Socialist Member States in EU Governance*. (Stuttgart: ibidem-Verlag, 2008): 141153.
* *Sociálny štát: občianstvo, práva, začlenenie* (2009)
* Interessengruppen und Interessenvertretung: Geschichte, Gegenwart, Perspektiven. In: *Verbände und Interessengruppen in den Ländern der Europäischen Union*. (Wiesbaden: Springer Fachmedien Wiesbaden GmbH, 2012): 671697.
* *Systémy sociálního dialogu se zaměřením na zaměstnavatelskou sféru ve vybraných zemích EU* (v kolektíve autorov; 2013) 

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Slovenskí sociológovia
Kategória:Slovenskí vedeckí spisovatelia
Kategória:Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Kategória:Vyučujúci na Vysokej škole Danubius
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Osobnosti z Trnavy
Jiří Brdlík

**Jiří Brdlík** môže byť:
* český pediater, zakladateľ českého a slovenského detského lekárstva, pozri Jiří Brdlík (pediater)
* český politik a lekár, pozri Jiří Brdlík (politik)

Brdlík, Jiří
František Nábělek

**František Nábělek** môže byť:
* český fyzik a astronóm  (* 1852 – † 1915), pozri František Nábělek (fyzik)
* český botanik (* 1884 – † 1965), pozri František Nábělek (botanik)

Nábělek, František
Igor Hrušovský

**Igor Hrušovský** môže byť:
* slovenský filozof, pozri Igor Hrušovský (filozof)
* slovenský politik, pozri Igor Hrušovský (politik)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Osobnosti
Zoznam rektorov Univerzity Komenského v Bratislave

Toto je **zoznam rektorov [[Univerzita Komenského v Bratislave|Univerzity Komenského v Bratislave]]** (vrátane rektorov **Slovenskej univerzity** v rokoch 1940 až 1954):

# Kristián Hynek (19191921)
# Augustín Ráth (19211922)
# Josef Hanuš (19221923)
# Stanislav Kostlivý (19231924)
# Karel Laštovka (19241925)
# Miloš Weingart (19251926)
# Otakar Sommer (19261927)
# Jiří Brdlík (19271928)
# Albert Pražák (19281929)
# Kristián Hynek (19291930) 
# Albert Milota (19301931)
# Dobroslav Orel (19311932)
# Viktor Reinsberg (19321933)
# Bohuš Tomsa (19331934)
# Antonín Kolář (19341935)
# Bohuslav Polák (19351936)
# Vratislav Bušek (19361937)
# Václav Chaloupecký (19371938)
# Ján Lukeš (19381939)
# Alojz Ján Chura (1939)
# Michal Šeliga (1939)
# Vojtech Tuka (19391942)
# Emanuel Filo (19421944)
# František Valentin (19441945)
# Daniel Rapant (1945)
# Anton Štefánek (19451946)
# Karel Kizlink (19461947)
# František Nábělek (19471948)
# Anton Gala (19481949)
# Karol Rebro (19491950)
# Igor Hrušovský (19501953)
# Andrej Sirácky (19531956)
# Július Šefránek (19561959)
# Michal Topoľský (19591962)
# Vojtech Filkorn (19621966)
# Bohuslav Cambel (19661969)
# Emil Huraj (19691976)
# Ján Kvasnička (19761985)
# Ladislav Melioris (19851989)
# Miroslav Kusý (19901991)
# Juraj Švec (19911997)
# Ferdinand Devínsky (19972003)
# František Gahér (20032011)
# Karol Mičieta (20112019)
# Marek Števček (od 2019)

## Referencie