open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sulfínová kyselina

**Sulfínové kyseliny** sú organosírne zlúčeniny, ktoré obsahujú funkčnú skupinu RSO(OH). Predstavujú medzikrok v oxidačných stupňoch organických zlúčenín síry, ktoré existujú od tiolov (-2) cez sulfénové kyseliny (+2) až po sulfónové kyseliny (+6). Konjugované zásady sulfínových kyselín sa označujú ako **sulfináty**.

Nesubstituovaná kyselina sulfínová, kde R = H, je menej stabilným izomérom kyseliny sulfoxylovej. Obe tieto kyseliny sú nestabilné.

## Štruktúra a vlastnosti
Sulfínové kyseliny sú asi tisíckrát kyslejšie než odpovedajúce karboxylové kyseliny. Kým p*K*a jednoduchých karboxylových kyselín vo vode je okolo 4, p*K*a odpovedajúcich sulfínových kyselín je 1 až 2.

Sulfínová funkčná skupina má tvar pyramídy, čo znamená, že je táto skupina chirálna.

Sulfínové kyseliny sú relatívne málo stabilné, často sa izolujú v podobe stabilnejších solí (sulfinátov) s kovmi.

## Reakcie
Sulfínové kyseliny sa zvyčajne pripravujú *in situ* (počas reakcie) okyslením sulfinátov. Tieto soli možno bežne pripraviť redukciou sulfonylchloridov. Alternatívnym spôsobom prípravy je reakcia Grignardových činidiel s oxidom siričitým. Sulfináty s prechodnými kovmi vznikajú zavedením oxidu siričitého do alkylkovových zlúčenín, pričom táto reakcia môže prebiehať cez komplex kov-oxid siričitý. 

Sulfínové kyselina bežne podliehajú disproporcionácii. Podobne často dochádza k desulfinácii (štiepeniu oxidu siričitého). 

## Význam
Medzi príklady jednoduchých dobre prešstudovaných sulfínových kyselín patrí kyselina fenylsulfínová. Komerčne dôležitou sulfínovou kyselinou je dioxid tiomočoviny, ktorý vzniká oxidáciou tiomočoviny pomocou peroxidu vodika:

: (NH2)2CS + 2H2O2 → (NH)(NH2)CSO2H + 2H2O
Používa sa napríklad ako činidlo na redukciu disulfidov a hydrogenáciu aldehydov alebo ako bieliace činidlo v papierovom priemysle.

Medzi ďalšie komerčne dôležité sulfánové kyseliny patrá kyselina hydroxymetylsulfánová, ktorá sa bežne používa ako sodná soľ (HOCH2SO2Na). Jej anión sa označuje ako rongalit a používa sa ako redukčné činidlo.


Thiourea dioxide.svg|Dioxid tiomočoviny
Hypotaurine.svg|Hypotaurín
Rongalite.svg|Rongalit


### Biologický význam
Enzým cysteíndioxygenáza premieňa cysteín na cysteínsulfinát. Následnou dekarboxyláciou vzniká hypotaurín, ktorého oxidáciou vzniká taurín.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Sulfínové kyseliny
Nick Perbix

**Nicklaus Perbix** (* 15. jún 1998, Elk River, Minnesota, USA) je americký hokejový obranca, ktorý nastupuje za Nashville Predators v NHL. V minulosti pôsobil v tíme Tampa Bay Lightning a na Zimných olympijských hrách 2022 reprezentoval Spojené štáty.

## Hráčska kariéra
Do NHL bol draftovaný na konci sezóny 2016/17 v šiestom kole. Tou dobou pôsobil štvrtú sezónu v hokejovom mužstve strednej školy vo svojom rodnom meste. Vďaka skvelému prejavu na ľade ho nominovali na ocenenie pre najlepšieho stredoškolského hokejistu v štáte Minnesota.

Rovnako dominantné výkony podával aj v univerzitnej lige. St. Cloudovej univerzite, ktorú reprezentoval, výraznou mierou pomohol k historicky prvému postupu na celoštátne majstrovstvá vo vyše deväťdesiatročnej histórii jej hokejového klubu. Na vysokej škole strávil štyri sezóny medzi rokmi 20182022, v priebehu tej poslednej ho nominovali do tímu USA na olympijské hry. Pod piatimi kruhmi odohral štyri zápasy, v ktorých si pripísal jednu asistenciu. Mesiac po olympiáde podpísal vstupný kontrakt s Tampou Bay Lightning, ktorá ho draftovala.

Svoju prvú profesionálnu sezónu odohral v ročníku 2022/23. V predsezónnych zápasoch si vybojoval miesto v prvom tíme a odvtedy bol stálym členom v obranných radoch Tampy. V tíme strávil tri sezóny, v júli 2025 prestúpil ako voľný hráč Nashvillu Predators. Podpísal zmluvu na dva roky.

## Referencie

Kategória:Hokejisti USA
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom Tampa Bay Lightning
Kategória:Hráči Nashville Predators
Kategória:Hráči Tampa Bay Lightning
Kategória:Hráči Syracuse Crunch
Kategória:Hokejisti na Zimných olympijských hrách 2022
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2023
Kategória:Hokejoví obrancovia
Kategória:Olympionici USA
Kategória:Osobnosti z Minnesoty
Hypotaurín

**Hypotaurín** je sulfínová kyselina, ktorá vzniká ako medziprodukt pri syntéze taurínu. Podobne ako taurín je to endogénny neurotransmiter, ktorý pôsobí na glycínové receptory. Je to osmolyt, ktorý má antioxidačné vlastnosti.

## Metabolizmus
Hypotaurín vzniká z cysteínu (a homocysteínu). U cicavcov dochádza k syntéze hypotaurínu v pankrease. V prípade syntézy cez cysteínsulfinát sa najprv cysteín oxiduje na sulfínovú kyselinu pôsobením cysteíndioxygenázy. Cysteínsulfinát sa potom dekarboxyluje pôsobením sulfinoalaníndekarboxylázy, čím vzniká hypotaurín:

: cysteín +  → cysteínsulfinát 
: cysteínsulfinát → hypotaurín +  

Alternatívnou cestou je potom dekarboxylácia cysteínu za vzniku cysteamínu. U cicavcov táto reakcia nie je bežná a cysteamín zvyčajne vzniká rozkladom koenzýmu A, ktorého je súčasťou. Cysteamín sa následne oxiduje pôsobením cysteamíndioxygenázy:

: cysteamín + O2 → hypotaurín

Hypotaurín sa nakoniec oxiduje pôsobením hypotauríndehydrogenázy, čo vedie k vzniku taurínu:

: hypotaurín +  + NAD+ → taurín + NADH + H+

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Amíny
Kategória:Sulfínové kyseliny
Kategória:Neurotransmitery
Kultúra jamových hrobov

**Kultúra jamových hrobov** alebo **skupina jamových hrobov** môže byť:
*v starších koncepciách: kultúra pozostávajúca z toho, čo sa dnes označuje ako przeworská kultúra a oksywská kultúra, synonymá: venedská kultúra, východogermánska kultúra, pozri przeworská kultúra a oksywská kultúra
*jamová kultúra

## Zdroje

Kategória:Rozlišovacie stránky
__DISAMBIG__
Staviská

**Staviská** () je názov vrchu v Busove, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Vyšný Tvarožec, približne  severne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria Busov, na slovensko-poľskej hranici. Vrch leží na rozhraní Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva, okresu Bardejov a Powiatu gorlického a zasahuje na katastrálne územia obcí Stebník, Vyšný Tvarožec a Uście Gorlickie. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaný Vyšný Tvarožec, východne sa nachádza Stebnícka Huta, juhovýchodne Stebník, západne Cigeľka a severozápadne Wysowa-Zdrój.

## Opis
Staviská ležia na severnom okraji pohoria, v hraničnom hrebeni, kde sa pripája od juhu vedúca rázsocha zo Stebníckej Magury (). Západne sa nachádza Ostry wierch (), Lacková (), Priehyba (), Sivá skala (), Cígeľka (), Javor (), sedlom Vyšný Tvarožec oddelený Hrb (), Pálenica (), Busov () a Pivnica (), južne Stavenec (), Kamenica (), Mníchov (), Ostriež () a Stebnícka Magura (), východne Pohorelka (), Suchý vrch (), Lieštiny () a Smilniansky vrch () a severne Karkuláž (), Javorina (), Jaworzynka (), Góra Wysota () a Gródek (). Západné a južné svahy odvodňuje potok Sveržovka, juhovýchodné a východné Lieštinský potok, oba smerujúce do Tople, voda zo severných svahov odteká riečkou Ropa do Wisloky a Visly. Vrcholom vedie značená turistická Východokarpatská magistrála. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Busova, no tiež Čergov, Ondavskú vrchovinu a okolité vrchy v Poľsku.

## Prístup
* po  červeno značenej Východokarpatskej magistrále:
** od severozápadu zo sedla Cígeľka cez Hrb () a sedlo Vyšný Tvarožec
** od severovýchodu z Javoriny () cez sedlo Blechnarka
* po  žltej značke zo Stebníka, časť Hutisko cez sedlo Blechnarka
* po  modrej a  zelenej značke z Vyšného Tvarožca cez rovnomenné sedlo

## Referencie

## Pozri aj
* Busov (pohorie)
* Zoznam vrcholov v Busove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Busove
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Vyšný Tvarožec
Kategória:Stebník
Kategória:Vrchy v Malopoľskom vojvodstve
Anja Snellman

**Anja Snellman**, vlastným menom **Anja Kauranen** (* 23. máj 1954, Helsinki, Fínsko) je fínska spisovateľka, poetka, novinárka, moderátorka a terapeutka. Je jednou z popredných súčasných severských autoriek, jej diela boli preložené do viac ako 20 jazykov. Jej debutový román Bola tu Soňa O. (fín. *Sonja O. kävi täällä*) z roku 1981 patrí dodnes k najpredávanejším knižným debutom fínskej literárnej histórie.

## Životopis
Narodila sa v Helsinkách, kde vyrastala vo štvrti Kallio. Od mladého veku sa venovala baletu, krasokorčulovaniu, šprintu a moderným tancom. Od svojich sedemnástich praktizuje jogu a je vegetariánkou. Na Helsinskej univerzite vyštudovala psychológiu a svetovú literatúru. V roku 2017 získala magisterský titul a momentálne študuje na doktorandskom štúdiu. V roku 2015 dokončila štvorročný program psychoterapie na *Helsinskom inštitúte krátkej terapie*, pričom absolvovala dvojročný program so špecializáciou na sexuálnu terapiu. Okrem toho študovala scenáristiku v americkom Los Angeles.

Z prvého manželstva so Saska Saarikoskim má dve dcéry Almu a Elsu. Je druhykrát vydatá za skladateľa a gitaristu Jukka Orma. Väčšinu roka žije vo svojom druhom domove na gréckej Kréte.

## Literárna tvorba
V roku 1980 napísala Snellman spolu s ďalším spisovateľom Esom Saarinenom článok, v ktorom ostro kritizovali vtedajšie fínske romány. Nasledujúci rok vydala svoju debutovú knihu Bola tu Soňa O. (fín. *Sonja O. kävi täällä*), ktorá sa rovno stala jej literárnym prelomom. Dielo má povesť kultovej knihy, dodnes patrí k najčítanejším románom a je zároveň najpredávanejší debut vo Fínsku. 

Kľúčové témy jej diel sú ženská sexualita, vzťahy medzi matkou a dcérou, láska a smrť, identita prisťahovalcov druhej generácie, marginalizované skupiny, ktoré sa uchyľujú k extrémnym riešeniam či ďalšie ťažšie témy, ku ktorým sa Snellman stavá s vycibreným umeleckým jazykom a svojským humorom. V dielach tiež kombinuje dokumentaristický štýl s fikciou.

Jej diela boli preložené do viac ako dvadsiatich jazykov. V slovenskom preklade vyšiel v roku 2007 román *Svetadiely lásky* (fín. *Rakkauden maanosat*, 2005). Je držiteľkou ocenenia Pro Finlandia Medal za rok 2007.

## Referencie


Kategória:Fínski spisovatelia
Kategória:Fínski spisovatelia románov
Kategória:Feministky
Kategória:Absolventi Helsinskej univerzity
Kategória:Osobnosti z Helsínk
Teplica (prítok Havraníka)

**Teplica** je potok v geomorfologickom celku Horehronské podolie a v jeho geomorfologickom podcelku Heľpianske podolie v regióne Horehronie v Banskobystrickom kraji v okrese Brezno. Je pravostranným prítokom Havraníka. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v centrálnej časti územia obce Šumiac v  v intraviláne pri severozápadnom okraji ihriska v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. 

## Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom v intraviláne obce Šumiac v časti obce Šumiac, tento smer si zachováva až do svojho ústia, v  sa začína úsek potoka so zakrytým tokom, ľavým brehom obmýva obecné ihrisko, tečie rovnobežne s neďalekou ulicou Jána Švermu, v  vyteká z intravilánu, vteká do poľnohospodárskeho extravilánu a zároveň sa končí úsek so zakrytým tokom,
v  ústi do Havraníka ako jeho pravostranný prítok. Havraník je prítokom Hrona. Pramení, preteká a ústi na území obce Šumiac v časti obce Šumiac v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania vodného toku bola vlastnosť potoka vyjadrená v slove *teplica* vo význame *prameň, potok s vodou spôsobujúcou pocit tepla, s vodou s vyššou teplotou ako bežné potoky na okolí*. Porovnaj aj názvy vodných tokov Teplá, Teplica, Teplička, Teplý potok, Tepličný potok. Slovo *teplica* bolo bez ďalšej úpravy ponechané na individualizáciu vodného toku v podobe jednočlenného hydronyma ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Teplica bolo štandardizované v roku 1987. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Teplica nie je jedinečným názvom (január 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Horehronskom podolí
Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Šumiac
Laacher See

**Laacher See** (slov. Laachske jazero) je sopečné jazero, vodou zaplavená kaldera vo východnej časti kvartérneho vulkanického poľa v oblasti Východného Eifelu, ktoré sa nachádza pri obci Glees v nemeckej spolkovej krajine Porýnie-Falcko.

Jazero vzniklo pri plínijskej erupcii približne 10 900 pred Kr. Podľa odhadov bolo do vzduchu vymrštených okolo 6,3 km³ materiálu, čo umožňuje zaradiť explóziu podľa indexu vulkanickej explozivity (VEI) k hodnote 6, čo je vysoko výbušná erupcia. Silou približne medzi erupciou sopky Saint Helens (1980) a Pinatubo v roku 1991. Sopka produkovala fonolitovú magmu. Sopečná aktivita vo forme mofiet na juhovýchodnom brehu jazera môže byť znakom spiaceho vulkanizmu.

Sopečná aktivita celého Eifelského vulkanického poľa súvisí s vývojom európskeho kenozoického riftového systému.

## Galéria

Laacher See, Mofetten.jpg|center|náhľad|Mofeta v Laacher See
Map Laacher See.jpg|center|náhľad|Topografická mapa oblasti okolo jazera Laacher See


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Kaldery
Kategória:Sopky Nemecka
Kategória:Jazerá v Nemecku
Kategória:Geografia Porýnia-Falcka
Muškát (rod)

**Muškát** () je na druhy bohatý rod z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Zahŕňa okolo 286 druhov a najviac rozšírený je v Afrike, Austrálii a na Novom Zélande.

## Opis
Druhy rodu muškát sú jednoročné, dvojročné až trváce byliny alebo polokry s článkovanými stonkami, ktoré pokrývajú žliazkaté trichómy s éterickými olejmi. Listy sú najčastejšie s dlaňovitou žilnatinou. Päťpočetné kvety sú pravidelné alebo súmerné s rozlíšenými kvetnými obalmi, usporiadané v paokolikoch. Často  sú niektoré tyčinky zakrpatené. Semenník je vrchný, päťpuzdrový s piatimi bliznami. Viaceré druhy rodu muškát sú priame, plazivé aj šplhajúce sa byliny, ktoré sa dobre rozmnožujú vegetatívne.

## Rozšírenie
Druhy rodu muškát sú prirodzene rozšírené od Turecka, cez Arabský polostrov, Sudán, Etiópiu až po Juhoafrickú republiku, ďalej na Madagaskare, v Austrálii, na Novom Zélande, Tasmánii a v Thajsku.

Zavlečené sú vo Veľkej Británii, Belgicku, Španielsku, Maroku,  Uzbekistane, Indii, Vietname, Kórei a na západnej pologuli v Kalifornii, Mexiku, Portoriku, na Kube, v Kostarike a Ekvádore.

V Európe sa pestujú asi od roku 1690 a najväčšiu popularitu dosiahli začiatkom 19. storočia ako okenné, izbové a balkónové rastliny. Na Slovensku sa najčastejšie pestuje muškát krúžkovaný (*Pelargonium zonale*), muškát veľkokvetý (*Pelargonium grandiflorum*) a muškát omamný (*Pelargonium graveolens*).
## Zoznam druhov
Podľa súčasného stavu poznania patrí do rodu muškát 286 akceptovaných druhov:

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Pakostovité
Essex (kráľovstvo)

**Essex** (, tj. **kráľovstvo Východných Sasov**, ) bolo jedným zo siedmich anglosaských kráľovstiev, vzniklo okolo roku 500 a zahŕňalo oblasť grófstiev Essex, Hertfordshire a Middlesex.

## Geografia
Kráľovstvo bylo ohraničené na severe riekou Stour a Východným Anglickom, na juhu riekou Temžou a Kentom, na východe Severným morom a na západe Merciou. 

Oblasť kráľovstva obsahovala aj dve pôvodné rímske správne centrá – Colchester a Londýn.

## História
Najstaršia zmienka o tomto kráľovstve pochádza z Bedeho Historia ecclesiastica gentis Anglorum, ktorý zmieňuje v roku 604 príchod biskupa Mellita do Londýna.

[náhľad|upright=0.8|vpravo|Británia okolo roku [800]]
Po krátke obdobie v 8. storočí bol súčasťou kráľovstva aj Kent, ale od 8. storočia bola väčšina kráľovstva, vrátane Londýna pod správou Mercie. Po porážke kráľa Merice Beornwulfa okolo roku 825, Essex ovládol král Wessexu Egbert. V roku 870 bolo územie podstúpené, na základe zmluvy z Wedmore, kráľovstvo Východného Anglicka. Súčasné grófstvo Essex kopíruje severné a južné hranice pôvodného kráľovstva, ale obsahuje iba oblasť na východ od rieky Lee.

## Zoznam anglosaských kráľov Essexu
Mena a dáta o väčšine vládcov kráľovstva Essex, podobne ako pri ostatných anglosaských kráľovstvách, je potreba brať do úvahy ako približné. Dynastie odvodzovali svoj pôvod od boha Seaxneata.
* Aescwine – 527 až 587
* Sledda – 587 až 604
* Saebert – 604 až 616
* Sexred – 616 až 617 (spolu so Saewardom)
* Saeward - 616 až 617 (spolu so Sexredom)
* Sigeberht I. Malý – 617 až 653
* Sigeberht II. Dobrý – 653 až 660
* Swithelm – 660 až 664
* Sighere – 664 až 683
* Sebbi – 664 až 694
* Sigeheard – 694 až 709 (spolu so Swaefredom)
* Swaefred – 695 až 709 (spolu so Sigeheardom)
* Offa – 709
* Saelred – 709 až 746
* Swaefbert – 715 až 738 (spolu s Saelredom)
* Svvithred – 746 až 758
* Sigeric – 758 až 798
* Sigered – 798 až 825

Sigered bol posledným kráľom Essexu a predal moc Egbertovi z Wessexu.

## Zdroj

Kategória:Dejiny Anglicka
Kategória:Dejiny anglosaského Anglicka
Kategória:Regióny v Anglicku
Kategória:Historické územia
Kategória:Zaniknuté štáty Európy
Kategória:Zaniknuté kráľovstvá
Pakostovité

**Pakostovité** () je čeľaď jednoročných až trvácich bylín alebo polokrov z radu pakostotvaré (*Geraniales*). Rozšírené sú kozmopolitne, najviac v pásmach s miernou a subtropickou klímou.
    
## Opis
Pakostovité sú jednoročné, dvojročné až trváce byliny alebo polokry s článkovanými stonkami, ktoré pokrývajú žliazkaté trichómy s éterickými olejmi. Listy sú striedavé alebo protistojné, jednoduché, dlaňovito delené alebo zložené, pílkovité až celistvookrajové, zvyčajne s prílistkami. 
Päťpočetné kvety sú pravidelné alebo súmerné, s rozlíšenými kvetnými obalmi, zvyčajne obojpohlavné, usporiadané v paokolikoch. Semenník je vrchný, päťpuzdrový s piatimi bliznami, tyčiniek je 10 až 15. Kališných lístkov je päť, sú voľné alebo na báze zrastené. Naši zástupcovia majú rozpadavé zobákovité plody, ktoré sa po dozretí pružne rozpadávajú na päť na vrchole spojených plôdikov. Zobáčiky plôdikov sú v čase zrelosti oblúkovito ohnuté alebo skrutkovito stočené.

## Zoznam rodov
Podľa súčasného stavu poznania patrí do čeľade pakostovité osem rodov, s 813 druhmi.
### Rody na Slovensku
*bocianik (*Erodium*) 120 druhov – mierne oblasti Eurázie, Afriky, Austrálie a Severnej a Južnej Ameriky.
*muškát (*Pelargonium*) 286 druhov – od Turecka cez Arabský polostrov po Juhoafrickú republiku a od Madagaskaru po Thajsko, Austráliu a Nový Zéland.
*pakost (*Geranium*) 360 druhov – rozšírený kozmopolitne (mierne a subtropické oblasti).

Z najpočetnejšieho rodu pakost (Geranium) sú u nás rozšírenými druhmi: pakost lúčny (*Geranium pratense*), pakost smradľavý (*Geranium robertianum*), pakost nízky (*Geranium pusillum*), pakost mäkký (*Geranium molle*), pakost hnedočervený (*Geranium phaeum*), pakost krvavý (*Geranium sanguineum*) a pakost lesný (*Geranium sylvaticum*).

Rod bocianik (*Erodium*), je zastúpený druhom bocianik rozpukovitý (*Erodium cicutarium*), ktorý je archeofyt pôvodom z východného Stredomoria.

Veľmi často pestovaný je rod muškát (*Pelargonium*). Na Slovensku sa pestujú najčastejšie africké druhy muškát krúžkovaný (*Pelargonium zonale*), muškát veľkokvetý (*Pelargonium grandiflorum*) a muškát omamný (*Pelargonium graveolens*).

### Ostatné rody
**[[California (rod)|California]]* 1 druh *[[California macrophylla]]* – západ USA až severovýchodné Mexiko.
**[[Hypseocharis]]* 6 druhov – Peru, Bolívia a severozápadná Argentína.
**[[Monsonia]]* 26 druhov – Afrika, Arabský polostrov až India.
**[[Rhynchotheca]]* 1 druh *[[Rhynchotheca spinosa]]* – Ekvádor a Peru.
**[[Sarcocaulon]]* 13 druhov – od Angoly po južnú Afriku.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Pakostovité
Hrb (vrch v Busove)

**Hrb** () je vrch v Busove, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Cigeľka, približne  severne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria Busov, v blízkosti slovensko-poľskej hranice. Vrch leží v Prešovskom kraji v okrese Bardejov a zasahuje na katastrálne územia obcí Cigeľka a Vyšný Tvarožec, veľmi okrajovo aj Uście Gorlickie v Poľsku. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Cigeľka a juhovýchodne ležiaci Vyšný Tvarožec, východne sa nachádza Stebnícka Huta, juhozápadne Gaboltov a Petrová a severne Wysowa-Zdrój.

## Opis
Hrb leží na severnom okraji pohoria, nepatrne na juhozápad vysunutý z hraničného hrebeňa. Preto aj hranica s Poľskom vedie východným úbočím a prevažná časť masívu leží na Slovensku. Západne sa nachádza Lacková (), Priehyba (), Sivá skala (), Polianka () a Javor (), južne Pálenica (), Busov (), Pivnica (), Stavenec (), Kamenica (), Mníchov (), Ostriež () a Stebnícka Magura (), východne Pohorelka (), Šikovka (), Suchý vrch (), Staviská (), Lieštiny (), Smilniansky vrch (), Karkuláž () a Javorina () a severne Jaworzynka (), Góra Wysota (), Gródek (), Javor (), Cígeľka () a Ostry wierch (). Severné a západné svahy odvodňuje Cigeľský potok do Kamenca v povodí Tople, rovnakým smerom odteká voda z juhovýchodného úbočia potokom Sveržovka, no severovýchodné svahy odvodňujú prítoky riečky Ropa v povodí Visly. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom prechádza Východokarpatská magistrála. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Busova, no tiež Čergov, Slanské vrchy a okolité vrchy v Poľsku.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup vedie lesom z blízkych obcí alebo odbočením s traverzom vedúcej Východokarpatskej magistrály.

* po  červeno značenej hrebeňovke:
** od severozápadu zo sedla Cígeľka cez vrch Javor
** od východu zo sedla Blechnarka cez sedlo Vyšný Tvarožec
* po  modrej (pokračuje južným úpätím) a  zelenej značke z Vyšného Tvarožca cez rovnomenné sedlo

## Referencie

## Pozri aj
* Busov (pohorie)
* Zoznam vrcholov v Busove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Busove
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Vyšný Tvarožec
Kategória:Cigeľka (obec)
Teplický potok

**Teplický potok** je potok v geomorfologickom celku Hornádska kotlina a v jej geomorfologickom podcelku Hornádske podolie v regióne Spiš v Košickom kraji v okrese Spišská Nová Ves. Je pravostranným prítokom Hornádu. Má dĺžku .
## Sútok zdrojníc
Začína sa sútokom zdrojníc v centrálnej časti územia obce Teplička v  v poľnohospodárskom extraviláne južne od intravilánu obce pri pasienku a poli Vlčie hŕbky v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Východná zdrojnica pramení v , v suchšom období trpí nedostatkom vody. Západná zdrojnica pramení v .

## Opis toku
Od sútoku zdrojníc tečie severovýchodným smerom cez poľnohospodársky extraviláne obce Teplička, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z intravilánu obce Teplička a mení smer na východ, pravým brehom obmýva pasienok a pole Korytno. V  opúšťa územie Tepličky a vteká na územie obce Markušovce, v  tvorí ráztoku, na južnom ramene tvorí bezmennú prietočnú vodnú nádrž, v  sa obe ramená spájajú, v  tvorí ďalšie dve bezmenné prietočné vodné nádrže. V  na okraji intravilánu Markušoviec priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z poľa Pod Hôrkami, podteká lokálnu železnicu Markušovce – Rudňany, ďalej ulicu Pod Stožkami a v  železničnú trať Žilina – Košice. V  ústi do Hornádu ako jeho pravostranný prítok. Pramení a preteká na území obce Teplička a ďalej tečie a ústi na území obce Markušovce v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania vodného toku bola vlastnosť potoka vyjadrená v slove *teplica* vo význame *prameň, potok s vodou spôsobujúcou pocit tepla, s vodou s vyššou teplotou ako bežné potoky na okolí*. Porovnaj aj názvy vodných tokov Teplá, Teplica, Teplička, Teplý potok, Tepličný potok. Rozšírením slova *teplica* o formant prídavného mena *-ský, -cký* bolo utvorené prídavné meno *teplický*, z ktorého po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Teplický potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Slovo *teplica* po rozšírení o formant zdrobneniny *-čka* do podoby *teplička* pomenúva obec Teplička, v ktorej potok pramení a cez ktorú tečie. Hydronymum Teplický potok bolo štandardizované v roku 1992. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Teplický potok je jedinečným názvom (január 2024). 
## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Hornádskej kotline
Kategória:Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Teplička (okres Spišská Nová Ves)
Kategória:Markušovce
Monika Fagerholm

**Monika Kristine Fagerholm** (* 26. február 1961, Helsinki, Fínsko) je fínsko-švédska spisovateľka píšuca po švédsky. Je považovaná za jednu z najlepších súčasných severských spisovateliek. Je držiteľkou viacerých ocenení, napríklad Severskej ceny Švédskej akadémie za rok 2016 či Runebergovej ceny za rok 1995. 

## Životopis
Narodila sa 26. februára 1961 v Helsinkách v švédskojazyčnej rodine profesora Nilsa-Erika Fagerholma a pracovníčky v knižnici Kristiny Herrgård. V roku 1987 získala na Helsinskej univerzite bakalársky titul zo psychológie a literatúry. Momentálne žije v Raasepori. Považuje sa dobrovoľne bezdetnú a otvorene rozpráva o svojom alkoholizme.

## Literárna tvorba
Vo svojich dielach tématizuje vývoj dievčat a mladých žien v neprajnom prostredí, sexuálne orientácie či iné marginalizované skupiny a faktory.

Debutovala v roku 1987 zbierkou poviedok *Sham*. Skutočný prelom v jej literárnej kariére zaznamenala v roku 1994 románom Nádherné ženy pri vode (švéd. *Underbara kvinnor vid vatten*). Román bol nominovaný na prestížnu literárnu cenu Finlandia. V roku 1995 získala za román Runebergovu cenu a medailu Vďaka za knihu (fín. Kiitos kirjasta). Kniha bola preložená do deviatich jazykov a režisér Claes Olsson podľa nej v roku 1998 natočil rovnomenný film.

V roku 1998 vyšiel Fagerholm druhý román s názvom *Diva*. Jej ďalší román Americké dievča (švéd. *Den ameriska flickan*) z roku 2004 bol ocenený Augustovou cenou. Román mal veľký úspech, len vo Švédsku sa predalo vyše 150 tisíc kópií. V roku 2007 bolo inscenované vo Švédskom divadle v Turku a o rok päť rokov neskôr v helsinskom divadle Takomo.

Štvrtý román, nezávislé pokračovanie úspešného románu Americké dievča, s názvom Glitterscény (švéd. *Glitterscenen*) vyšiel v roku 2009. Ďalší román Lola hore nohami (švéd. *Lola uppochner*) vyšiel o tri roky neskôr a na jeho námet vznikol televízny seriál. V roku 2019 vydala Fagerholm román Kto zabil Bambiho (švéd. *Vem dödade bambi?*), ktorý sa zaoberá skupinovým znásilnením. Spisovateľka zaň získala v roku 2020 Tollanderovu cenu a Cenu Severskej rady. Román bol v roku 2023 inscenovaný v helsinskom švédskom divadle Viirus a vo fínčine v Mestskom divadle v Helsinkách.

## Referencie

Kategória:Fínski spisovatelia
Kategória:Spisovatelia píšuci po švédsky
Kategória:Absolventi Helsinskej univerzity
Kategória:Osobnosti z Helsínk
Tracy Pollanová

**Tracy Pollanová** (; * 22. jún 1960, Long Island, New York, USA) je americká herečka, známa najmä zo sitcomu *Family Ties* (19851987).

## Detstvo a mladosť
Tracy Jo Pollanová sa narodila na Long Islande, vyrastala vo Woodbury, v štáte New York. Pochádza zo židovskej rodiny. Absolvovala Dalton School na Manhattane v New Yorku, neskôr herectvo študovala v štúdiu Herbert Berghof a neskôr na Inštitúte Lee Strasberga. Jej bratom je novinár Michael Pollan.

## Kariéra
V roku 1985 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *Family Ties*, kde hrali herci ako Justine Bateman, Michael J. Fox či Meredith Baxter. V roku 1988 si opäť zahrala po boku Michaela J. Foxa vo filme *Bright Lights, Big City*. Od polovice 90 rokov sa zriedka objavovala v televízii a vo filme.

V rokoch 1997 a 1999 mala hosťujúcu úlohu v seriáli *Chaos City*, opäť po boku Michaela J. Foxa. Za ďalšiu hosťujúcu rolu v dvoch epizódach *[[Zákon a poriadok: Špeciálna jednotka]]* v roku 2000 bola nominovaná na cenu Emmy za vynikajúcu herečku vo vedľajšej úlohe v dramatickom seriáli. V roku 2022 hosťovala v televíznom seriáli *Inventing Anna*.

## Súkromný život
Od roku 1988 je jej manželom herec Michael J. Fox, s ktorým má štyri deti.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Absolventi Dalton School
Kategória:Absolventi Lee Strasberg Theatre and Film Institute
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Neuralink

**Neuralink Corp.** je americká neurotechnologická spoločnosť, ktorá vyvíja implantovateľné rozhrania mozog-počítač a od roku 2022 sídli vo Fremonte v Kalifornii. Spoločnosť vznikla v roku 2016 a založil ju Elon Musk s tímom siedmich vedcov a inžinierov. Verejnosť sa o nej prvýkrát dozvedela v marci 2017.

Od svojho založenia spoločnosť zamestnala niekoľko vysokopostavených neurológov z rôznych univerzít. Do júla 2019 získala finančné prostriedky vo výške 158 miliónov dolárov (z toho 100 miliónov dolárov od Muska) a mala 90 zamestnancov. V tom čase spoločnosť Neuralink oznámila, že pracuje na zariadení „podobnom šijaciemu stroju“, ktoré dokáže implantovať do mozgu veľmi tenké (4 až 6 μm široké) vlákna, a predviedla systém, ktorý číta informácie z laboratórneho potkana prostredníctvom 1 500 elektród. Predpokladali, že s pokusmi na ľuďoch začnú v roku 2020, ale odvtedy presunuli túto prognózu na rok 2023. Od mája 2023 majú v Spojených štátoch schválené pokusy na ľuďoch.

Spoločnosť čelila kritike za veľké množstvo eutanázie primátov, ktoré sa podrobili lekárskym pokusom. Veterinárne záznamy opíc ukázali množstvo komplikácií s chirurgicky implantovanými elektródami. Dňa 29. januára 2024 Musk oznámil, že spoločnosť úspešne implantovala zariadenie Neuralink do mozgu človeka a, že neznámy pacient sa po operácii dobre zotavuje.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 

## Zdroj

Kategória:Podniky v USA
Kategória:Transhumanizmus
Kategória:Neurológia
Kategória:Neurochirurgia
Kategória:Elon Musk
Runebergova torta

**Runebergova torta** (, ) je zákusok pôvodom z Fínska. Podľa legendy vytvorila tento recept Frederika Runeberg, manželka fínskeho spisovateľa Johana Ludviga Runeberga, autora fínskej hymny Naša vlasť ().

Torta je špecialitou fínskeho mesta Porvoo, pravdepodobným skutočným autorom bol miestny pekár Lars Astenius, od ktorého zákusok kupovali i Runebergovci. Recept sa však našiel i v kuchárskej knihe Runebergovej.

Koláč je celkom skromný – traduje sa, že je národným zákuskom Fínska, lebo je rovnako skromný ako samotní Fíni. Cesto je suché, formované do valcovitého tvaru. Niektoré pekárne ho vlhčia rumom, mandľovým olejom alebo citrónovou vodou. Na vrchu je rovnako skromná poleva s trochou jablkovej či tradičnejšej malinovej marmelády s bielou alebo bledoružovou polevou.

Tradične sa podáva 5. februára, v deň narodenín J. L. Runeberga. Dá sa kúpiť v kaviarni, ale i v obchodoch.

## Galéria

Súbor:Fredrika Runeberg 1875.jpg|Frederika Runeberg, manželka Runeberga, ktorej sa pripisuje vytvorenie torty.
Súbor:Runebergsbakelse i Fredrika Runeberg receptbok, 1850-talet.jpg|Recept na tortu z kuchárskej knihy Frederiky Runebergovej, 50. roky 19. storočia.
Súbor:Runebergstårtor.JPG|Runebergova torta v cukrárni 5. februára.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Fínska kuchyňa
Kategória:Dezerty
Honorárny konzulát Rumunska v Žiline

náhľad|Erb Rumunska
náhľad|Marek Sobola, súčasný honorárny konzul
**Honorárny konzulát Rumunska v Žiline** (rumunsky: *Consulatul onorific al României la Žilina*) je čestná diplomatická misia Rumunska na Slovensku. Konzulát sa sídli na severozápade Slovenska, v krajskom meste Žilina a bol zriadený s pôsobnosťou pre Žilinský a Trenčiansky samosprávny kraj. V súčasnosti (2024) je jediným honorárnym konzulátom Rumunska v Slovenskej republike.  

## História
Honorárny konzulát vytvorilo Ministerstvo zahraničných vecí Rumunska na návrh mimoriadneho a splnomocneného veľvyslanca Rumunska na Slovensku, pána Călina Fabiana. Konzulárny patent bol v Rumunsku vydaný 14. júna 2023 a súhlas prijímajúcej krajiny Exequatur podpísal minister zahraničných vecí a európskych záležitostí SR dňa 22. júna 2023. Heraldik, architekt a zakladateľ združenia Servare et Manere, pán Marek Sobola sa stal prvým rumunským honorárnym konzulom v Žiline.

### Otvorenie konzulátu
Konzulát slávnostne otvorili v žilinskej galérii Groma Art Factory pri príležitosti 165. výročia Dňa zjednotenia rumunských kniežatstiev. Tento deň je štátnym sviatkom Rumunska, ktorý pripomína významný míľnik nielen v dejinách tejto krajiny, ale aj Moldavska.

Slávnostného otvorenia sa okrem rumunského veľvyslanca a honorárneho konzula zúčastnili aj zástupcovia Ministerstva zahraničných vecí, ako aj županka Žilinského samosprávneho kraja Erika Jurinová, primátor mesta Žilina Peter Fiabáne, zástupcovia Žilinskej diecézy, Ordinariátu ozbrojených síl a ozbrojených zborov SR, zástupcovia Maďarského veľvyslanectva, Veľvyslanectva Srbska, Veľvyslanectva Poľska, ako aj honorárni konzuli Dánska, Islandu, Čile, Kirgizska a ďalší hostia z oboch samospráv.

## Zoznam honorárnych konzulov

* Marek Sobola, v úrade od 06/2023 

## Referencie

Kategória:Rumunsko-slovenské vzťahy
Kategória:Medzinárodné vzťahy Rumunska
Karkuláž

**Karkuláž** (; ) je vrch v Busove, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcami Stebnícka Huta a Regetovka, približne  severne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria Busov, na slovensko-poľskej hranici. Vrch leží na rozhraní Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva, okresu Bardejov a Powiatu gorlického a zasahuje na katastrálne územia obcí Stebnícka Huta, Regetovka a Uście Gorlickie. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Cigeľka a juhovýchode ležiaci Vyšný Tvarožec, východne sa nachádza Stebnícka Huta, juhozápadne Gaboltov a Petrová a severne Wysowa-Zdrój.

## Opis
Karkuláž leží na severovýchodnom okraji pohoria, v hraničnom hrebeni nad sedlom Regetovská voda. Východne sa nachádza sedlom oddelená Javorina (), Vysoký vrch () a Smilniansky vrch (), južne Kohútov (), Jedlina (), Suchý vrch (), Lieštiny (), Stebnícka Magura (), Ostriež () a Staviská (), západne Hrb (), Góra Wysota (), Javor (), Cígeľka (), Lacková () a Ostry wierch () a severne Jaworzynka (), Kozie Žebra () a Rotunda (). Západné a južné svahy odvodňuje Rosucká voda, východné Regetovská voda, obe smerujúce do Kamenca v povodí Tople, voda zo severných častí odteká potokom Regetówka do riečky Ropa v povodí Visly. Vrcholom prechádza Východokarpatská magistrála. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Busova, no tiež Ondavskú vrchovinu, Slanské vrchy, okolité vrchy v Poľsku a ojedinele aj Tatry.

## Prístup
* po  červeno značenej Východokarpatskej magistrále:
** od východu zo sedla Dujava (cesta II/545) cez Javorinu a sedlo Regetovská voda 
** od juhozápadu z vrchu Staviská cez sedlo Blechnarka
* po  žltej značke z obce Regetovka cez sedlo Regetovská voda

## Referencie

## Pozri aj
* Busov (pohorie)
* Zoznam vrcholov v Busove

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Busove
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Stebnícka Huta
Kategória:Regetovka
Pakost

**Pakost** () je na druhy bohatý rod z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Je to kozmopolitný rod, ktorý zahŕňa okolo 360 druhov a je rozšírený v oblastiach s miernou a subtropickou klímou.

## Opis
Druhy rodu pakost sú jednoročné, dvojročné až trváce byliny. Byle majú rozkonárené, listnaté a na uzloch čiastočne zhrubnuté.

Dlhostopkaté listy sú väčšinou protistojné, horné niekedy striedavé a prízemné v ružici. Chlpaté čepele sú v obryse približne okrúhle, dlaňovito laločnaté až dlaňovito strihané, zriedka trojpočetné.

Kvety sú pravidelné, obojpohlavné, usporiadané väčšinou v dvojkvetých pazušných vidliciach, zriedka sú aj jednotlivé a vytvárajú vrcholíkové súkvetia. Päťpočetná koruna je s rozlíšenými kvetnými obalmi, na báze chlpatá. Lupienky sú často zúžené do nechtíka a bývajú modré, červené, červenofialové, fialové, hnedofialové, ružové, niekedy biele.

Semenník je päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien. Tyčiniek je desať a sú usporiadané v dvoch kruhoch, po päť. Päťpočetný kalich je voľnolístkový, chlpatý a ostito končistý. Rozpadavý plod je zobákovitého tvaru, ktorý sa po dozretí rozpadáva na päť, na vrchole spojených plôdikov.

## Rozšírenie
Je to kozmopolitný rod rozšírený v oblastiach s miernou až subtropickou klímou a v horských oblastiach v tropickom pásme. Zavlečený je v Dominikánskej republike a Paraguaji a na ostrovoch Bahamy, Bermudy, Falklandy, Haiti, Jamajka, Kapverdy, Réunion a Grónsko.

## Ekológia
Druhy rodu pakost obľubujú hlboké, výživné, humózne, neutrálne až zásadité pôdy a obsadzujú stanovištia od nížin až do subalpínskeho stupňa. Skupina vlhkomilných pakostov rastie najmä pri brehoch potokov, v pobrežných krovinách, na horských nivách, vlhkých lúkach a vo svetlých listnatých a lužných lesoch. Typickými zástupcami sú: pakost lesný, pakost močiarny, pakost hnedočervený a pakost smradľavý. Suchomilné pakosty vyhľadávajú pasienky, polia, úhory, suché lúky a vinice. Patrí sem: pakost mäkký, pakost nízky, pakost holubí, pakost okrúhlolistý a pakost strihaný.

## Druhy
### Druhy rastúce na Slovensku
V prirodzenom prostredí z rodu pakost na Slovensku rastú tieto druhy a poddruhy:

### Ostatné druhy
Podľa súčasného stavu poznania patrí do rodu pakost okolo 360 akceptovaných druhov:

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Pakostovité
Veľvyslancova dcéra

***Veľvyslancova dcéra*** (tur. *Sefirin Kızı*) je turecký romantický seriál, v ktorom hlavné postavy stvárňujú herec Engin Akyürek a herečka Neslihan Atagül, ktorú neskôr nahradila herečka Tuba Büyüküstün. Na Slovensku seriál vysielala TV Doma od 27. februára 2023 do 1. júla 2023 od pondelka do piatka o 21:40 v dvoch častiach za sebou. 

## Dej
Sancar Efeoğlu (*Engin Akyürek*) sa v deň svojej svadby stretáva s Nare (*Neslihan Atagül*), láskou z minulosti. Obaja boli do seba pred rokmi veľmi zamilovaní. Nare však z ničoho nič v ich svadobnú noc zmizla. Po niekoľkých rokoch v zahraničí si Nare zbalí všetky svoje veci a spolu so svojou dcérkou Melek (*Beren Gençalp*) sa vráti do Turecka. Na letisku sa stretne s bohatým podnikateľom Gedizom (*Uraz Kaygılaroğlu*), netušiac, že práve on je Sancarovým najlepším priateľom a obchodným partnerom. Gediz je veľmi očarený krásou Nare a na prvý pohľad sa do nej zaľúbi. Napokon Nare prichádza na Sancarovu svadbu, kde mu pred všetkými predstaví ich dcérku...

## Obsadenie

## Externé odkazy
* 
* ''Veľvyslancova dcéra''oficiálna slovenská webstránka

## Zdroje
* https://www.startv.com.tr/dizi/sefirin-kizi
* https://www.markiza.sk/relacie/velvyslancova-dcera

Kategória:Turecké televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2019
Malcolm Bradbury

Sir **Malcolm Stanley Bradbury** (* 7. september 1932, Sheffield – † 27. november 2000, Norwich) bol anglický spisovateľ, autor tzv. univerzitného románu, scenárista, humorista, kritik, univerzitný pedagóg, nositeľ viacerých literárnych cien a rytier Radu Britského impéria.

## Životopis
Malcolm Bradbury, narodený v rodine robotníka na železnici, sa dostal na univerzitné štúdiá na University of Leicester a na Queen Mary College v Londýne. Vzdelanie si dopĺňal v Manchestri a v Spojených štátoch. Jeho prvé zamestnanie bolo na Hull University, kde od roku 1959 vyučoval dospelých.

V roku 1961 sa ocitol na Birmingham University, kde vyučoval už iný významný anglický spisovateľ David Lodge, s ktorým uzavrel priateľstvo a tvoril rovnaký žáner univerzitného románu. V roku 1970 sa stal profesorom amerických štúdií na University of East Anglia v Norwichi. Tu pôsobil ako pedagóg do konca svojho života. V roku 1970 založil spolu s Angusom Wilsonom nový projekt – kurz kreatívneho písania, kde sa učili mladé talenty ako boli Kazuo Ishiguro a Ian McEwan.

## Tvorba
Bradbury si upevnil meno v literatúre ako akademický kritik, románopisec a humorista. Písal pre televíziu, ktorá ho ako médium fascinovala. Napísal viacero kritických prác: *The Modern American Novel* (1983), *No, Not Bloomsbury* a *The Modern World: Ten Great Writers* (obe 1987), *From Puritanism To Postmodernism: A History Of American Literature* (spolu s Richardom Rulandom, 1991) a *Dangerous Pilgrimages* (1995).
Editoval *The Penguin Book Of Modern Britisch Short Stories* (1987) a *The Atlas of Literature* (1996).

Jeho literárny debut bol román *Eating People Is Wrong* (1959), ktorým sa zaradil medzi provinciálnu akademickú obec. Menší úspech získal svojím románom *Stepping Westward* (1965) z prostredia amerického univerzitného kampusu. Inovatívnejšie sa prejavil v ďalšom diele *The History Man* (1975).

Román *Rates of Exchange* (1983) je satirický fiktívny cestopis o turné po jednej východoeurópskej krajine a *Why Come to Slaka?* (1986) napísaná ako turistický sprievodca po vymyslenej krajine. Za román *Rates of Exchange* bol nominovaný na Bookerovu cenu za rok 1983. V roku 1987 mu vyšiel román *Cuts* a *Doctor Criminale* v roku 1992. Jeho posledný univerzitný román *To The Hermitage*, ktorý publikoval v roku 2000 bol zároveň jeho majstrovským dielom, literárnym testamentom a tiež ironickým nekrológom postmodernizmu.

Bradbury napísal viacero kníh a esejí v žánri kritika a literárna história a viacero televíznych hier. Jeho životné dielo náleží do postmodernizmu, jeho hlavnými výrazovými prostriedkami sú ironický humor a satira.

V roku svojho skonu (2000) bol ocenený vyznamenaním rytier Radu britského impéria.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* Zoznam románov Malcolma Bradburyho

Kategória:Osobnosti zo Sheffieldu
Kategória:Britskí spisovatelia
Kategória:Britskí dramatici
Kategória:Britskí spisovatelia románov
Kategória:Britskí scenáristi
Kategória:Spisovatelia postmoderny
Kategória:Anglickí spisovatelia románov
Kategória:Literárni vedci
Kategória:Nositelia Bookerovej ceny
Kategória:Commanders of the Order of the British Empire
Miss Francúzska

[náhľad|Miss Francúzska [2014 (Anne-Mathilde Cali) a 2015 (Camille Cerf) v šerpách súťaže.]]

**Miss Francúzska** () je súťaž krásy určená pre Francúzky nad 18 rokov s výškou nad 1,70 m, ktorá sa každoročne uskutočňuje vo Francúzku.

Súťaž Miss France je najstaršou súťažou krásy na svete, ktorá ešte stále prebieha. Bola založená Maurice de Waleffeom v roku 1920 s názvom *Najkrajšia žena vo Francúzsku* (*La plus belle femme de France*). V televízii sa vysiela naživo od roku 1987 a medzitým inšpirovala k vytvoreniu súťaží Miss Universe, Miss Europe, Mister France či Mister National.

V roku 2024 sa uskutočnil 95. ročník súťaže.

## Fungovanie
Finále, ktoré sa koná počas celoštátnej ceremónie, vysielanej večer naživo v televízii, pozostáva z poroty zloženej z umeleckých, športových alebo mediálnych osobností. Taktiež sú platné aj hlasy divákov, ktorí volia tých z vybraných kandidátov, ktorí na celý rok, ponesie titul „Miss France“. Kandidátmi sú „Miss Regionals“, vybrané tak, aby reprezentovali regióny pevninského Francúzska a zámoria.

## Fakty a zaujímavosti
* Pravidelne misky zvyknú vystupovať aj v TV šou *[[Pevnosť Boyard (televízna súťaž)|Pevnosť Boyard]]*.
* V roku 2009 vydal spevák Helmut Fritz pieseň *Miss France*.
* Priemerný vek všetkých účastníkov súťaže je 19,9 rokov.
* Podľa odhalení Marine Ltemporel, korunovanej v roku 2013, dostávala plat 3000 eur mesačne. K tomu treba prirátať auto a dary, ktoré dostala za rok svojej účasti, počas ktorého ťažila zo služobného bytu. Spolu by to predstavovalo sumu 200 000 eur.
* Označenie Miss France, vlastní produkčná spoločnosť Endemol.

## Missky Francúzka od roku 1920

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Miss Francúzska v TF1

Kategória:Francúzske ocenenia
Kategória:Súťaže krásy
Kategória:Zoznamy žien
Tichý potok (prítok Luhov)

**Tichý potok** je potok v geomorfologickom celku Beskydské predhorie a v jeho geomorfologickom podcelku Ublianska pahorkatina na pomedzí regiónu Dolný Zemplín a regiónu Horný Zemplín v Košickom kraji v okrese Sobrance a v Prešovskom kraji v okrese Snina. Je ľavostranným prítokom vodného toku Luhy. Potok Luhy ústi do Stežnej. Má dĺžku .

## Sútok zdrojníc
Začína sa na sútoku zdrojníc priamo na obecnej (a zároveň aj okresnej a krajskej) hranici medzi obcou Ruská Bystrá v okrese Sobrance v Košickom kraji a obcou Hrabová Roztoka v okrese Snina v Prešovskom kraji v  v lesnom extraviláne severovýchodne od vrchu Polonina s  Západná zdrojnica pramení v  na obecnej hranici. Južná zdrojnica pramení v  na území Ruskej Bystrej.
## Opis toku
Od sútoku zdrojníc tečie východným smerom cez zmiešaný lesný extravilán a poľnohospodársky extravilán po obecnej (a zároveň aj okresnej a krajskej) hranici medzi obcou Ruská Bystrá v okrese Sobrance a obcou Hrabová Roztoka v okrese Snina, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu a lesa Diel. V  priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z lúky Hudákova dolina, v  priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z poľa Biely kameň, v  priberá bezmenný ľavostranný prítok, pravým brehom obmýva úpätie vrchu Brestová so  V  priberá pravostranný bezmenný prítok a zároveň aj ľavostranný bezmenný prítok, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok a zároveň opúšťa obecnú hranicu a vteká na územie obce Ruský Hrabovec. Preteká cez les a lúku Blízke košiare, priberá jeden pravostranný bezmenný prítok a tri ľavostranné bezmenné prítoky a v  ústi do Luhov ako ich ľavostranný prítok. Pramení a preteká na obecnej (a zároveň aj okresnej a krajskej) hranici medzi obcou Ruská Bystrá v okrese Sobrance v Košickom kraji a obcou Hrabová Roztoka v okrese Snina v Prešovskom kraji a ďalej tečie a ústi na území obce Ruský Hrabovec v okrese Sobrance. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Motivantom pomenovania názvu potoka bola jeho vlastnosť vyjadrená v slove *tichý* vo význame *slabo znejúci, majúci malú zvučnosť, nehlučný, s vodou s menšou hlučnosťou ako bežné potoky na okolí*. Porovnaj aj názvy vodných tokov Revúca, Rimava, Hučava, Zdychava. Kombináciou slova *tichý* a podstatného mena *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Tichý potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Tichý potok bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Tichý potok nie je jedinečným názvom (február 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Vodné toky v okrese Sobrance
Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória: Ruská Bystrá
Kategória: Hrabová Roztoka
Kategória:Ruský Hrabovec