open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Martin Šrámek

**Martin Šrámek** (* 25. september 1983, Bratislava) alias **Maxo** je slovenský hudobný producent, skladateľ a spevák pôsobiaci na Slovensku.

## Hudobná kariéra
### Začiatky
Narodil sa v Bratislave. Komponovaniu hudby sa venuje od svojich 15 rokov. Neskôr začal navštevovať súkromné hodiny gitary u Andreja Hrušku, ktorý sa stal jeho hudobným mentorom a neskôr spoluproducentom v ich spoločnom nahrávacom štúdiu. V rokoch 2002 až 2005 študoval na Konzervatóriu v Bratislave odbor spev, tonálnu a jazzovú harmóniu. V roku 2004 absolvoval externé štúdium v Holandsku. Je absolventom Vysokej školy múzických umení v Bratislave odbor herectvo.
### 2009 - súčasnosť
V roku 2009 spoločne s Andrejom Hruškom založili štúdio Littlebeat. Pre film Slovenský film Čerešňový chlapec (2011) spoluprodukoval hudbu. V roku 2014 bol v show X Factor (Slovensko) súčasťou produkčného tímu porotkyne Celeste Buckingham. V rokoch 2015/2016 absolvoval kompletné koncertné turné White Show s Majkom Spiritom ako hlavný vokalista, aranžér sprievodných vokalistov, producent a spoluaranžér živého prevedenia koncertného repertoáru. V roku 2016 absolvoval koncertné turné 50 Fifty Fifty s Luciou Bílou ako hlavný vokalista, doprovodný vokalista, aranžér doprovodných vokalistov, producent a spoluaranžér časti prevedenia koncertného repertoáru. Koncertné turné 50 Fifty Fifty videlo počas 3 dní na Slovensku 21 000 divákov. V roku 2016 absolvoval koncertné turné Primetime s Majkom Spiritom ako hlavný vokalista, aranžér doprovodných vokálov, producent a spoluaranžér prevedenia koncertného repertoáru. V roku 2017 sa do kín dostal Slovenský film Piata Loď / Little harbour, v ktorom je možné počuť aj zremixovanú verziu Martinovej autorskej skladby I Was Wrong v jeho speváckom prevedení.
### Spolupráce
Medzi interpretov, s ktorými na Slovensku a v Česku spolupracoval, patria: Celeste Buckingham, Lucie Bílá, Majk Spirit, Zdenka Predná, Tina, Monika Bagárová, Rytmus, Ego, Igor Kmeťo ml., Ego, Vladis, Separ, Čis T, Klára Vytísková, Martin Madej, Lavagance, Katarína Knechtová, Adam Mišík, Buranowski, Peter Cmorík a iní. Medzi zahraničné spolupráce patrí spolupráca so speváčkou Maysa Leak (členka funkovej formácie Inkognito a žiačka Stevieho Wondera) z roku 2013 vo Westlake Studios v LA a v tom istom roku aj spolupráca so skladateľom Alanom Ray Scottom (15 rokov pracoval ako skladateľ pre vydavateľstvo Motown, spolupracoval aj s Celine Dion, Luther Vandross, Cyndi Lauper, Gloria Estefan, Roberta Flack, The Allman Brothers, Sheena Easton, The Neville Brothers, Pat Benatar, Patti LaBelle, The Pointer Sisters, Rick Springfield a Johnny Mathis).

## Diskografia
### Skladby

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí hudobní producenti
Kategória:Slovenskí hudobníci
Kategória:Slovenskí hudobní skladatelia
Skyfos

náhľad|Atický čiernofigúrový skyfos zobrazujúci Amazonky a sfingy, cca 525 – 475 pred Kr.
**Skyfos** (*skyfos*) je typ starogréckej keramickej nádoby. 
 
Skyfos (mn. č. *skyfoi*), šálka (dvojuchý hrnček) na pitie, patril medzi základné, často používané keramické nádoby v starovekom Grécku. Bol hlbší ako kylix, mal dve horizontálne uchá, nízky podstavec alebo bol aj bez neho. Používal sa najmä pri pití vína na symposiách, obľúbených súkromných zábavách mužov (ďalšími šálkami na popíjanie boli kylix a kantharos) Víno sa do neho čerpalo s pomocou akejsi naberačky zvanej kyathos.
 
## Referencie

 
## Iné projekty

 
## Pozri aj
* Typológia starogréckej keramiky

Kategória:Staroveká grécka keramika
Kategória:Nádoby
Budulov

**Budulov** (v minulosti *Bodolov*, maď. *Bodolló*) bol samostatnou obcou na Slovensku v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Od roku 1986 je mestskou časťou Moldavy nad Bodvou.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka o Budulove sa pochádza z roku 1317, kde sa obec spomína pod názvom *Bodolou*. Obec sa rozdelila na Malý-Budulov a Veľký-Budulov niekedy koncom stredoveku. Obce sa zlúčili v druhej polovici 19. storočia. 

## Politika

### Mestské zastupitelstvo
Budulov má jedného poslanca v mestskom zastupitelstve Moldavy nad Bodvou. Prímátorom celého mesta je Slavomír Borovský (2014 - ).

## Kultúra a zaujímavosti

### Pamiatky
Rímskokatolícky kostol navštívenia Panny Márie bol postavený v rokoch 1991 až 1996 na mieste starého kostola. V roku 1996 ho vysvätil vtedjaší košický arcibiskup Mons. Alojz Tkáč. Architektom stavby bol Košičan Michal Baník.

## Referencie


## Pori aj

* Moldava nad Bodvou

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta
* Oficiálna stránka rímskokatolickej farnosti

Kategória:Moldava nad Bodvou
Kategória:Okres Košice-okolie
Apelles

**Apelles** (*Apellés*) môže byť:
* grécky maliar v 4. stor. pred Kr., pozri Apelles (maliar)
* jeden z opatrovníkov Filipa V. Macedónskeho, pozri Apelles (tútor)
* macedónsky politik, dôverník Filipa V, pozri Apelles (politik)
* grécky sochár (bronziar) v 1. stor. pred Kr., pozri Apelles (sochár)
* grécky lekár v 1. stor. pred Kr., pozri Apelles (lekár)
* svätý, sviatok: 22. apríl, 1. storočie, pozri Apelles (svätec)
* tragický herec za vlády cisára Caligulu, pozri Apelles z Askalónu
Adolf Artúr Drexler

**Adolf Artúr Drexler** (* 1905, Zlaté Moravce† 1955, Kindlington, Spojené kráľovstvo) bol slovenský architekt.

## Životopis
Pochádzal z rodiny židovského pôvodu v Zlatých Moravciach. Jeho otec bol majiteľom miestneho majeru. Architektúru študoval na Technische Hochschule v Berlíne u profesorov Hansa Poelziga, Heinricha Tessenowa a Hermanna Jansena. Taktiež strávil na študijnom pobyte v Paríži niekoľko mesiacov. Neskôr realizoval v Zlatých Moravciach, Nitre a Leviciach viacero stavieb vo funkcionalistickom štýle. Pred vypuknutím 2. svetovej vojny emigroval do Anglicka, aby sa vyhol rasovému prenasledovaniu. Tu sa usadil v Kidlingtone pri Oxforde, kde žil ako farmár. Po vojne už Zlaté Moravce nenavštívil. Zomrel v roku 1955 ako slobodný a bezdetný. Ako architekt je aj v odborných kruhoch málo známy, hoci kvalitu jeho diela možno považovať za vysokú.

## Vybrané stavby
* Lukáčiho vila na Kmeťovej ulici z roku 1932
* Vila na Kmeťovej ulci
* Obytný dom s obchodmi na prízemí na nároží námestia a Kmeťovej ulice - patril jeho rodine
* Bytový dom na ulici Janka Kráľa - dvojpodlažný dom s prízemím a zachovaným pôvodným keramickým obkladom, postaveným v roku 1938
* Vila na Sládkovičovej ulici z roku 1938
* Bytový dom v Nitre

## Znehodnotená stavba
Lukáčiho vila v Zlatých Moravciach bola dlho vo vlastníctve cirkvi. Neskôr ju predala Krajskému školskému úradu v Nitre, ktorý ju plánoval využívať na centrum pedagogicko-psychologického poradenstva. Rekonštrukcia však bola realizovaná nevhodne, pričom interiér bol zničený. Prípadom sa zaoberala aj prokuratúra, nakoľko vila leží v pamiatkovej zóne mesta.

## Referencie


Kategória:Narodenia v 1905
Kategória:Úmrtia v 1955
Kategória:Slovenskí architekti
Kategória:Osobnosti zo Zlatých Moraviec
Hetéra

[náhľad|Hetéra Fryné pred aténskym [Areopág|areopágom, maľba z roku 1861, autor: Jean-Léon Gérôme  (18241904)]]
**Hetéra** (*hetairai*) bola v starovekom Grécku slobodná žena s voľným spôsobom života, žena oddávajúca sa prostitúcii.
 
Výraz hetéra bol starovekom Grécku eufemizmom pre ženu podnikajúcu v oblasti sexu. Hetéry boli dostupné ako na uliciach, tak v nevestincoch alebo ako uznávané kurtizány. Mali slobodnejší život než iné ženy a mohli vlastniť majetok. Museli však platiť dane (boli zrejme vyššie tak ako aj u iných profesiách s nadpriemernou mzdou) a v mnohých mestských štátoch mali i legálnych telesných strážcov. V archaickom období (v časoch Homéra) alebo v Sparte boli neznáme. Väčšinu informácii o nich máme z 5. – 3. stor. pred Kr. (hlavne z Atén).

Mnohé hetéry pochádzali z vysokých vrstiev. Tie si väčšinou (i vzdelaní) muži najímali na hostiny a večierky (na tzv. symposia, kde sa muži niekedy oddávali aj erotickým hrám). Hetéry boli často vysoko uznávané, pestované a vzdelané ženy, schopné diskutovať o politike, poézii či filozofii. Ovládali umenie tanca, spevu i hudby, ale mužom sa (takmer vždy) oddávali za peniaze. Tieto hetéry (kultivované spoločníčky) však stáli v obchode s láskou na najvyššom stupni.

Hetéra sa mohla stať i milenkou muža, takou bola napr. aj Aspasia, milenka aténskeho politika Perikla. Aténska hetéra Thais, milenka Alexandra Veľkého sa po jeho smrti (323 pred Kr.) presunula ku stratégovi Ptolemaiovi a po jeho boku sa dostala na egyptský trón. Zostarnuté hetéry mohli spravovať nevestince.
 
Prostitúciu vykonávali aj posvätné chrámové otrokyne (*hieroduloi hetairai*chrámové hetéry), hlavne v chrámoch bohyne Afrodity. Ich pôvod siaha zrejme na Blízky východ.
 
## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Spoločnosť v starovekom Grécku
Kategória:Prostitúcia
Kylix

**Kylix** môže byť:

* typ starogréckej keramickej nádoby, pozri Kylix (keramika)
* integrované vývojové prostredie firmy Borland, pozri Kylix (softvér)
* rod ulitníkov z čeľade Drilliidae, pozri Kylix (rod)
Skokan zelený

Skokan zeleny(*Pelophylax* kl. *esculentus*) je európska žaba. Ide o kríženca (nie je druhom v pravom slova zmysle ale podľa taxonómie ide o kleptón) skokana rapotavého a skokana krátkonohého.

Celoročne sa zdržiava vo vode alebo v jej blízkosti. Vystupuje aj do vyšších polôh, do  Jeho veľkosť je od 5 do 11 cm (iný zdroj 6 až 9 cm), samce sú menšie ako samice. Zvyčajne má zelenú farbu, ale vyskytujú sa aj hnedé a sivé jedince. Počet škvŕn na chrbte sa tiež mení.

Od apríla do júna sa pári. Pári sa vzájomne medzi sebou aj s druhmi z ktorých vznikol krížením (s. rapotavý a s. krátkonohý). Výsledkom je však vždy obnovenie genómu skokana zeleného. Ide o proces s názvom hybridogenéza.

Ekosozologický status na Slovensku od roku 2001 je *LR:nt* - menej ohrozený.

Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015). Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha III) a smernici o biotopoch (Príloha V).

## Hlasové prejavy
Skokan zelený vydáva podobný drnčivý hlas ako skokan krátkonohý.  Skokan krátkonohý má drnčanie zliate skoro do súvislého zvuku a u skokana zeleného sa dajú ľudským uchom od seba odlíšiť jednotlivé tóny. Skokan rapotavý má jednotlivé volania úplne oddelené a znejú ako chechot. 

Pelophylax esculentus - 2014-05-21.webm|skokan zelený
PoolFrogCroacking3.ogv|skokan krátkonohý
Frogs Pelophylax ridibundus with two vocal sacs calling (video).webm|skokan rapotavý


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Skokanovité
Kategória:Zvieracie krížence
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Nikias (maliar)

náhľad|Perseus a Andromeda, maľba z Pompejí, Národné archeologické múzeum v Neapole
**Nikias** (*Nikias*) bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.    
 
Maliar Nikias, syn Nikoméda z Atén, tvoril v 2. polovici 4. storočia pred Kr., a to hlavne v Aténach a v Efeze. Nikias sa učil u maliara Antidota a ako jeho žiak ďaleko predstihol svojho majstra. Bol prvým maliarom, ktorý skúšal svoje obrazy maľovať trojrozmerne s tieňovaním, maľoval tiež voskom, technikou zvanou enkaustika.

Zo starovekých písomných zdrojov je známych približne 12 jeho obrazov (ani jeden z nich sa nezachoval). Boli to hlavne maľby postáv z gréckej mytológie ako napr. obraz Nemey (Nemea sediaca na levovi Plin. 35, 27), Homérovej Nekyomanteie (veštba, orákulum mŕtvych), Alexandros, Io, Persea a Andromedy a Kalypso. Z posledných troch obrazov boli zrejme namaľované rímske kópie objavené v Pompejách. Nikias tiež maľoval mramorové sochy vytesané Praxitelom (starogrécke sochy boli polychromované). 

Rímsky spisovateľ Plínius jeho tvorbu datuje do obdobia 112. olympiády (t. j. približne do rokov 332 až 328 pred Kr., na čom sa zhodujú aj znalci).,  Uvádza tiež, že vyfarbil sochárske diela Praxitela, ktorý na otázku, že ktoré zo svojich diel si najviac cení, odpovedal: „*Tie, ktorých sa dotkli ruky Nikia.*“
 
Grécky cestovateľ Pausanias zaznamenal, že Nikias bol dobrým maliarom zvierat a že bol pochovaný v Aténach: „*Tam leží tiež [[Zénón z Kitia|Zenón]] Mnaseov syn, [[Chrysippos zo Soloi]], Nikias, syn Nikomédov, najlepší maliar zvierat svojej doby, a [[Harmiodos a Aristogeitón]],...  *“

V staroveku sa hovorilo, že keď mu egyptský vládca Ptolemaios ponúkol 60 talentov (čo bola závratná suma peňazí) za obraz „*[[Odyseus|Odysea]] hovoriaceho v podsvetí,*“ Nikias tento obraz radšej daroval svojim rodným Aténam.

## Referencie a bibliografia

 

Kategória:Maliari starovekého Grécka
Nemea (rozlišovacia stránka)

**Nemea**  môže byť:
* grécky mesto, pozri Nemea
* v gréckej mytológii nymfa, dcéra Dia, pozri Nemea (mytológia)
* rod motýľov z čeľade Thyrididae (oknáčikovitých), pozri Nemea (rod)
Šľachta Bratislavskej stolice

**Šľachta Bratislavskej stolice** je slovenská jednozväzková špecializovaná encyklopédia, ktorá sa zaoberá históriou šľachtických rodov v Bratislavskej stolici a ich erbami. Vyšla vo vydavateľstve Agentúra LUIGI v roku 2004 v edícii Series Nobilium.

## Štruktúra
Encyklopédia má rovnakú štruktúru ako *[[Lexikón erbov šľachty na Slovensku|Lexikón erbov šľachty na Slovensku I : Trenčianska stolica]]* z roku 2000 (nie je však s touto sériou zhodný vonkajším dizajnom). Východiskom pre spracovanie je súpis šľachty z roku 1650, pričom encyklopédia obsahuje mimobratislavské rody, bratislavské majú mať samostatné spracovanie.

Po Úvode nasleduje stať „Niektoré významné rody Bratislavskej stolice neuvedené v súpise“, edičná poznámka a ďalej nasledujú abecedne zoradených 591 hesiel o jednotlivých rodoch. Štruktúra hesla: tučne vysádzaný názov rodu, prepis rodu podľa súpisu z roku 1650 a miesto, kde v stolici žil. Nasledujú poznatky o pôvode rodu, významných príslušníkoch, ich majetkových pomeroch a zamestnaní. Záver tvoria údaje o erbe, jeho zachovaných variantoch a ak je zachovaná predloha tak aj miniatúra s opisom.

Po heslách nasleduje farebná príloha, ktorá obsahuje vyobrazenia vybraných 159 erbov. Následne zoznam použitej literatúry a prameňov a encyklopédiu ukončuje zhrnutie v nemčine a angličtine.

## Recepcia
Ján Lukačka v recenzii najviac vytýkal encyklopédii spôsob zápisu rodových mien „Celkom jasná je snaha o návrat k maďarskej ortografii, ktorá sa v odbornej spisbe zafixovala už v druhej polovici 19. stor.“ Okrem uvedenej (maďarskej/nemeckej) podoby mena chýba slovenská. Autori pravdepodobne nepočítali s možnosťou, že niektoré z nich by mohli byť slovenského pôvodu.Celkovo hodnotí: „…autori sa vo svojej práci poctivo usilovali o prehĺbenie doterajších vedomostí o šľachte žijúcej na území Bratislavskej župy v 16.-19. stor. Oceniť treba najmä skutočnosť, že pri svojich výskumoch využili mnohé doteraz nepublikované pramene. Pri niektorých rodoch sa bez zdráhania priznávajú, že súčasný stav výskumu im neumožňuje sprístupniť konkrétnejšie údaje o skúmanom rode. V budúcnosti by sa však žiadalo, aby sa o takýchto zásadných otázkach, ako je napr. prepis rodových mien, poradili so staršími a skúsenejšími odborníkmi.“

*Knižná revue*: „Dielo je cenným edičným počinom v oblasti slovenskej heraldickej a genealogickej tvorby, užitočným pre profesionálov historických a iných vied, ako aj pre vnímavých laických čitateľov, ktorí sa zaujímajú o dejiny svojej vlasti a majú cit pre kultivované a obsažné knihy.“

## Poznámky


## Zdroje

## Pozri aj
* Lexikón erbov šľachty na Slovensku

## Bibliografický odkaz
* 

Kategória:Slovenské encyklopédie
Kategória:Knihy z 2004
Škoda Scala

**Škoda Scala** je liftback nižšej strednej triedy, vychádzajúci z dizajnovej štúdie Vision RS. Rozmermi zapadá v ponuke automobilky Škoda medzi modely Fabia a Octavia. Model bol predstavený 6. decembra 2018 v Tel Avive a vyrába sa od apríla 2019 v Mladej Boleslavi. Je to nástupca modelu Rapid. K dispozícií je aj v špeciálnej verzii Monte Carlo s čiernymi dizajnovými prvkami.

## Motorizácia
### Benzínové motory

### Dieselové motory

## Iné projekty

## Zdroj
* 
* 

Kategória:Automobily Škoda
Električková dilema

náhľad|Náčrt električkovej dilemy
**Električková dilema** je myšlienkový experiment zameraný na ľudskú etiku.

## Opis problému
Po koľajniciach ide nezastaviteľná električka. V smere jazdy električky je na trati päť ľudí, ktorí nemôžu uhnúť. Električku je možné odkloniť na vedľajšiu koľaj, kde sa nachádza jeden človek.

Vedľa trate sleduje dianie jedna osoba, ktorá má možnosť pohnúť výhybkou a ovplyvniť tak vývoj celej situácie. Má dve možnosti:

* neurobiť nič – električka zabije päť ľudí na hlavnej trati. Pasívna účasť na usmrtení, možnosť výhovorky na "osud".
* zatiahnuť za páku – výhybka sa prehodí na vedľajšiu trať, kde zabije jedného (nevinného) človeka. Aktívna účasť na usmrtení.

Tento problém nemá žiadny správny výsledok, skúma iba reakcie ľudí na základe etiky. Na jednej strane znamená prehodenie výhybky nižšie následky na životoch, no na druhej strane v takomto prípade pozorujúca osoba svojím činom spôsobí smrť jednej osoby, zatiaľ čo v opačnom prípade smrť zabitých aktívne nespôsobí.

## Iné verzie
Problém je možné modifikovať tak, že existuje iba jedna trať bez výhybky, nad ktorou sa nachádza most. Na trati je päť ľudí, ktorí si električku nevšímajú a na moste stojí pozorovateľ a tučná osoba. Pozorovateľ môže nechať všetko tak a zomrie päť ľudí alebo zhodiť tučnú osobu na trať, ktorá električku zastaví a zomrie iba jedna osoba.

Ďalšou alternatívou tohto problému je napríklad situácia, kedy lekár zabije zdravého človeka, aby za pomoci jeho orgánov zachránil život piatim pacientom (možnosť neúspechu je zanedbaná).

## História
Tento problém predstavila filozofka Philippa Foot v roku 1967.

S rozvojom výskumu a používania autonómnych vozidiel sa stala električková dilema súčasťou diskusie o tom, aký „etický softvér“ by tieto vozidlá mali mať.

V roku 2017 bol v seriáli *Mind Field* urobený experiment s električkovou dilemou nie ako myšlienkový, ale ako reálny experiment. Zo siedmich ľudí, ktorí sa na experimente zúčastnili (bez toho, aby vopred vedeli, že nejde o reálnu situáciu, ale len simuláciu), dvaja prehodili výhybku, aby vlak odklonili na koľaj s jedným človekom a zachránili tak päticu na prvej koľaji. Päť ľudí výhybku nechalo vo východiskovej polohe.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Myšlienkové experimenty
Ergotimos

[náhľad|Ergotimov a Kleitov [kratér, nazývaný „*Françoisova váza*“, cca 570 pred Kr., Archeologické múzeum, Florencia]]
**Ergotimos** () bol grécky hrnčiar v 6. storočí pred Kr.
   

Hrnčiar Ergotimos, zrejme rodák z Atén, bol majiteľom keramickej dielne, kde spolupracoval s maliarom Kleitiom. Činnosť Ergotima sa datuje do rokov 570 až 540 pred Kr. Jeho meno sa stalo známym po objave niekoľkých hrnčiarskych diel (aj ich fragmentov) podpísaných oboma umelcami, medzi ktoré patrí napr. čaša z Gordionu, uložená v Štátnom múzeu v Berlíne (Berlin VI 4604) s nápisom:

::- text v starogréčtine

Ich signatúry sa nachádzajú aj na niekoľkých keramických fragmentoch nájdených v Naukratide a na kratéri známom ako „*Françoisova váza*“ (nazvaný podľa jeho reštaurátora Alexandra Françoisa), ktorý sa našiel v jednej etruskej hrobke v Chiusi (etrusky*Clevsin*) v roku 1844. Nádherný tvar (priamo napodobňujúci bronzové nádoby) a predovšetkým výzdoba tohto kratéra je skvelým príkladom majstrovstva týchto umelcov. Jeho najväčší obvod meria asi dva metre, výzdoba  usporiadaná do šiestich vlysov nad sebou zachycuje dvesto postáv (vďaka nápisom sa dajú identifikovať) z epických a mytologických výjavov. Tento kratér a aj ostatné výrobky tejto tvorivej dvojice celkom určite nepredstavovali bežnú produkciu atických dielní a preto sa vyvážali až do Etrúrie.  

Pokiaľ ide o jeho dielňu, prekvitala aj po jeho smrti, pretože sa našli hrnčiarske výrobky podpísané i jeho synom Eucheirom.

## Referencie a bibliografia

 
## Iné projekty

 

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Tatra T2D

**Tatra T2D** je typ dvojnápravovej električky klasickej koncepcie, ktorá bola sériovo vyrábaná v podniku ČKD Tatra Smíchov v druhej polovici 60. rokov 20. storočia na základe dokumentácie od VEB Waggonbau Gotha. Ide o posledný dvojnápravový električkový vozeň vyrábaný na území Česko-Slovenska. Spoločne s vlečnými vozňami Tatra B2D bol určený výhradne pre východonemecký trh.

## Historické pozadie
V polovici 60. rokov vlády Československej socialistickej republiky a Nemeckej demokratickej republiky spísali zmluvu, podľa ktorej mala všetka električková výroba prejsť z pôvodného nemeckého závodu VEB Waggonbau Gotha na závod ČKD v Prahe. V roku 1965 získala ČKD Tatra Smíchov v rámci RVHP monopol výroby električiek na východonemeckom trhu. Pre tento trh mal byť navrhnutý vozeň, ktorý mal byť maximálne unifikovaný s vtedy vyrábaným štvornápravovým typom Tatra T3 koncepcie PCC. V roku 1967 vznikli postupne dva prototypy vozňu Tatra T4, ktoré sa navzájom od seba líšili.

Po skúškach oboch prototypov bola začatá sériová výroba typov T4 a B4. Pre menších prevádzkovateľov boli tieto typy značne nevýhodné z dôvodov vysokej energetickej náročnosti koncepcie PCC, a tiež kvôli tomu, že ich veľká kapacita by bola nevyužitá. Títo prevádzkovatelia žiadali zastarané dvojnápravové vozne. ČKD preto prebrala kompletnú technickú dokumentáciu vozňov Gotha T2-62, podľa ktorej vyrobila v roku 1966 prototyp vozidla T2D. Nasledovala krátka sériová výroba typu T2D, po ktorej sa prešlo na typ T4, ktorý sa potom vyrábal do roku 1987.

Písmeno **T** v typovom označení znamená *Triebwagen* (nemecky: motorový vozeň), číslica **2** označuje dve nápravy a písmeno **D** (= *Deutschland*, teda Nemecko) vzišlo z typového označenia električiek Tatra.

## Prototypy
Prototyp Tatra T2D bol vyrobený v roku 1966 podľa technickej dokumentácie od VEB Waggonbau Gotha. Tento vozeň bol svojou koncepciou aj technicky značne zastaraný (posledné dvojnápravové vozne boli v Česko-Slovensku vyrobené v 50. rokoch). Tieto vozidlá boli určené výhradne pre východonemecký trh a vzhľadom na to, že sa mal prevažne využívať na úzkych rozchodoch, neabsolvovali v Česko-Slovensku ani skúšobné jazdy. Sériová výroba tohto typu prebiehala v rokoch 1967 – 1968.

## Konštrukcia
Tatra T2D je jednosmerný dvojnápravový motorový električkový vozeň. Konštrukčne vozeň vychádzal z typu T2-62 (resp. T2-65), karoséria bola zvarená z oceľových profilov, v interiéri sa nachádzali priečne usporiadané sedačky s madlami a bol tu aj výstražný systém. Vozidlá mohli byť prevádzkované na rozchodoch 1 000 – .

K motorovým vozňom T2D boli vyrobené aj obdobné vlečné vozne Tatra B2D.

## Dodávky električiek
V rokoch 1966 až 1968 bolo vyrobených 117 vozňov T2D.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
*

T2D
Kategória:Dráhové vozidlá vyrábané od roku 1967
T3 Coupé

**T3 Coupé** je vyhliadkový električkový voz prevádzkovaný v Prahe tamojšom Dopravným podnikom na jeho tratiach. Dizajnérkou vozidla je česká návrhárka Anna Marešová, ktorá sa pri tvorbe inšpirovala podobou pôvodných vozňov od Františka Kardausa. Verejnosť sa električkou mohla prvýkrát zviezť vo štvrtok 25. októbra 2018, kedy sa organizovali prezentačné jazdy v rámci festivalu Designblok.

## Opis
Podľa prvotných úvah mal mať vozeň podobu kabrioletu. Jeho zadná časť by bola úplne bez strechy, ale nakoniec sa tvorcovia s ohľadom na bezpečnosť cestujúcich a možnosť prevádzky vozidla aj počas zimného obdobia rozhodli priestor zakryť strechou a miesto kabrioletu je tak električka v podobe kupé. Vozeň T3 Coupé oficiálne vznikol modernizáciou pražskej električky typu T3R.P evidenčného čísla 8497. Čelo vozňa bolo využité z vyradenej električky typu T3M evidenčného čísla 8038. V interiéri aj exteriéri vozidla sa objavujú prvky inšpirované rôznymi sériami vozňov typu Tatra T3. Inšpiráciu pre úpravy vozidla čerpala autorka tiež z autobusu Škoda 706 RTO LUX, ktorý je vybavený oblými strešnými oknami a je reprezentantom dizajnu EXPO 1958 v Bruseli. Oproti štandardným električkovým vozňom má model T3 Coupé len jedny dvere umiestnené v prednej časti.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
*

Kategória:Električky Tatra ČKD
Kategória:Električková doprava v Prahe
Euboulides (syn Eucheira)

náhľad|Kolosálna hlava bohyne Atény (poškodená) z pentelického mramoru. Bola nájdená v Aténach. Je zrejme kópiou sochy Atény od Eubulida, cca roky 27 pred Kr. – 14, Národné múzeum v Aténach 
**Euboulides** alebo **Eubulides** (, ) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
  
Eubulides, syn a žiak sochára Eucheira, pochádzal z atického dému *Krópidai*. Tvoril (najmä v Aténach) v polovici 2. storočia pred Kr. Zachovali sa len fragmenty z jeho sochy a niekoľko jeho menom i s menom jeho otca signovaných podstavcov zo sôch, ktoré pôvodne vytvorili spolu. Podstavce z diel, ktoré zhotovil sám našli napr. na aténskej Akropole (Loewy, IG II, 228 a), v Eleusíne (IG II² 4301), vo fókidskom Hyampolise (Journ. Hell. Stud., xvi, 1896, pp. 307-308) a dva na aténskej Agore (Loewy, IG II, 228, 229). 

Cestovateľ Pausanias uvádza, že Eubulides bol autorom i darcom niekoľkých mramorových sôch, ktoré videl v Aténach: „*V jednom stĺporadí sú umiestnené svätyne bohov a cvičisko (gymnasion) zvané [[Hermes (boh)|Hermovo]]. Je v ňom tiež príbytok Pulytionov, v ňom podľa povestí napodobňovali niektorí významní Aténčania eleusinské mystéria. Za mojich čias však bol zasvätený [[Dionýzos|Dionysovi]]. Tohoto Dionysa nazývajú Spievajúci (Melpomenos) asi z toho istého dôvodu, z akého tiež nazývajú [[Apolón]]a Vodca Múz (Músagetés). Je tam socha [[Aténa (mytológia)|Atény]] Paiónskej, [[Zeus|Dia]], [[Mnémosyné|Mnémosyny]], [[Múza|Múz]] a Apolóna, sú to dary a diela Eubulida, k tomu tiež Akratos, démón z družiny Dionysovej...*“

V Aténach sa zachovala časť podstavca so zvyškami jeho podpisu, mramorová hlava Atény a časť ženského trupu. Podľa niektorých znakov štýl pôvodného zhotovenia tejto sochy by sa dal nazvať klasicistickým eklektizmom. 
  
## Referencie a bibliografia

## Pozri aj
* Euboulides z Atén 
 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Spojler (lietadlo)

[thumb|Zdvihnuté spojlery počas pristávania lietadla [Airbus A320|A321]]
**Spojler**, správny technický názov **rušič vztlaku**, je plocha na vrchnom povrchu krídla, ktorá po odklopení alebo vysunutí zníži vztlak na jednom krídle a spôsobí nakláňanie lietadla. Zvýšením odporu súčasne účinne znižuje klonivo-zatáčavý moment. Pri krídlach s veľkou šípovitosťou je spojler účinnejší prostriedok priečnej riaditeľnosti, ako krídelko.

Spojlery sú výklopné plochy, ktoré sú na krídlach umiestnené pred vztlakovými klapkami. Pri zatiahnutí za ovládač aerodynamických bŕzd sa vysúvajú a to o to viac, o čo viac sa páka potiahne. Úloha spojlerov je narušiť obtekanie krídla a znížiť vztlak. Vysunuté spojlery vytvárajú ďalší odpor, takže súžia ako aerodynamická brzda. Rozrušený prúd vzduchu rozochveje konštrukciu lietadla, čo zvyčajne zaznamenajú aj cestujúci v kabíne.

Jednoducho povedané, spojlery pomáhajú riadiť dráhu zostupu a doprednú rýchlosť. Okrem toho sa spojlery vysúvajú pri otočení volantového riadenia do strany na tej polovici krídla, ktorá má klesať a pomáhajú tak priečnemu riadeniu.


Lift dumperinnerworkingsa320.jpg|Bližší pohľad na vysunutý spojler A320
Boeing 767-323ER spoilers on descent to POS, AAL 1167, 11-29-12.jpg|Čiastočne vysunuté spojlery u 767-323ER
Qantas Boeing 737-800 spoiler deployed for descent.jpg|Spojlery vysunuté pre klesaní 737-800


## Referencie

Kategória:Konštrukcia lietadiel
Eucheir

**Eucheir** (*Eucheir*) môže byť:
* starogrécky maliar (možno mýtický), pozri Eucheir (maliar)
* grécky koroplastik v 7. stor. pred Kr., pozri Eucheir (koroplastik)
* grécky sochár z 2. polovice 3. stor. pred Kr., pozri Eucheir (syn Euboulida)
* aténsky sochár z polovice 2. stor. pred Kr., pozri Eucheir (sochár)
Eucheiros

**Eucheiros** (*Eucheiros*) môže byť:
* starogrécky sochár, pozri Eucheiros (sochár)
* grécky hrnčiar v 6. stor. pred Kr., pozri Eucheiros (hrnčiar)
Papadopulos

**Papadopulos** môže byť:
* Jeorjos Papadopulos (19191999), grécky politik
* Stylianos Papadopulos (19332012), grécky pravoslávny teológ
Krídelko

thumb|Lietadlo kloniace sa pomocou krídeliek
[thumb|Otáčanie [Jak-52|Jaku-52 za pomoci krídeliek]]
**Krídelko** alebo **balančné krídelko** () je „otočne zavesená plocha na odtokovej časti krídla, umiestnená čo najďalej od pozdĺžnej osi lietadla. Má na starosti najmä priečnu riaditeľnosť, jej prvotný účinok pri vychýlení je klonenie lietadla.“

## História
Ako uvádza historik C.H. Gibbs-Smith vo svojej knihe z roku 1966 *The Invention of the Aeroplane 1799–1909*, "už v roku 1868 si Angličan Matthew Piers Watt Boulton patentoval systém priečneho (horizontálneho) riadenia letu, ktorý sa neskôr nazval krídelká".

Bratia Wilbur a Orville Wrightovci však boli prví, ktorí od roku 1902 úspešne využívali takýto systém na pilotovaných klzákoch a od roku 1904 na lietadlách s vlastným pohonom (prvým bol Flyer II). Tento pomerne zložitý systém bol nazývaný „wing wraping“ („skrútenie krídel“). Keď sa krídlo skrútilo, malo väčší vztlak a ten dokázal zdvihnúť krídlo do vzduchu. Ovládanie sa prevádzalo krútením koncov krídel pomocou drôtov, ktoré držal pilot a ich potiahnutím mohol nakloniť krídlo a zatočiť do ľavej alebo do pravej strany.

Francúzsky experimentátor Robert Esnault-Pelterie posunul v roku 1904 tento koncept ďalej, keď namiesto systému skrútenia krídel použil tzv. ailerons (). V jeho konštrukčnom návrhu boli dve takého plochy umiestnené medzi dvojicu krídel, pred ich nábežnou hranou. "Skrútenie krídel, uprednostňované bratmi Wrightovými a používané na našich lietadlách, poskytuje dosť dobré výsledky pre udržanie priečnej rovnováhy, ale ... môže, podľa nášho názoru spôsobiť nadmerné namáhanie drôtov, a preto sa bojíme porúch... ktoré sa nemôžu vyskytnúť pri obyčajnom pevnom systéme .... Preto sme sa rozhodli upustiť od skrútenia krídel. ...na ovládanie bočnej rovnováhy. ...sme v prednej časti použili dve nezávislé horizontálne kormidlá" povedal v januári 1905 Esnault-Pelterie vo svojom príhovore v Aéro-Club de France.

## Typy krídeliek

* *štrbinové krídelko* () - také, ktoré na zväčšenie účinnosti pri svojej výchylke zámerne vytvára štrbinu.
* *diferencované krídelko* () - také, ktorého výchylka smerom hore je väčšia ako smerom dolu. Popri zabezpečení priečnej riaditeľnosti lietadla, zmenšuje jeho klonivo-zatáčavý ("záporný zatáčavý") moment.
* *friseho krídelko* () - krídelko so špecificky tvarovaným nosom zavesené tak, že pri jeho výchylke nadol je nos skrytý v obryse krídla a pri výchylke nahor nos vystupuje z obrysu krídla. Okrem funkcie rovnakej s diferenciálnym krídelkom pôsobí aj ako aerodynamické odľahčenie síl v priečnom riadení.
* *plávajúce krídelko* () - tvorené celým otočným koncom krídla.
* *vonkajšie krídelko* () - také, ktoré je umiestnené mimo pôdorysného obrysu krídla a spravidla sa nachádza pod krídlom.

## Referencie

Kategória:Konštrukcia lietadiel
Tukan pestrý

**Tukan pestrý** (*Ramphastos dicolorus*) je pestro sfarbený vták z čeľade tukanovitých. S dĺžkou 42 –  náleží k najmenším zástupcom rodu tukan (*Ramphastos*). Zobák má dlhý asi 8 – . Je prevažne čierny s červeným bruchom, pomarančovo-žltým hrdlom, pomarančovými lícami a svetlo zeleným zobákom. Žije prevažne v atlantských pralesoch na území južnej a východnej Brazílie, východného Paraguaja a severovýchodnej Argentíny.

## Chov v Zoo
Mimo juhoamerický kontinent sa s ním stretneme len výnimočne.  Na Slovensku ho chová  Zoologická záhrada Košice


## Referencie

Kategória:Tukanovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Boridovanie

**Boridovanie** je proces chemickotepelného spracovania založený na difúznom nasycovaní povrchu materiálov bórom. Účelom je zvýšenie ich povrchovej tvrdosti, odolnosti proti opotrebeniu pri abrazívnom a klznom trení, pri trení za zvýšených teplôt a korózii. Proces sa uskutočňuje v kvapalnom, plynnom alebo prostredí pri teplotách od 900 do 1050 °C.

Často sa používa na oceľ, ale môže sa použiť aj na iné zliatiny a cermet.

## Referencie

Kategória:Tepelné spracovanie kovov a zliatin
Kategória:Bór
ČD Cargo

**ČD Cargo, a.s.** (VKM: **ČDC**) je český železničný dopravca, ktorý sa zaoberá nákladnou dopravou. Táto spoločnosť je dcérskou spoločnosťou Českých dráh, ktoré vlastnia 100% akcií. Vznikla 1. decembra 2007. Na zabezpečenie prevádzky má k dispozícii 852 hnacích vozidiel a viac ako 22 tisíc nákladných vozňov.

## Galéria

ČD_Cargo_750.079%2B750.330,_Turnov.jpg | Dvojica motorových rušňov 750 v Turnove
CDC_240021_Katovice.jpg | Striedavý elektrický rušeň 240.021 v čele nákladného vlaku v stanici Katovice
Elektrolok_383004-9.JPG | Nový rušeň Siemens Vectron
ČD_Cargo_123.025,_Ústí_nad_Labem-Střekov.jpg | Elektrický rušeň 123.025 prechádza stanicou Ústí nad Labem-Střekov v čele uhoľného vlaku do elektrárne Opatovice


## Referencie

Kategória:Železničné spoločnosti
Kategória:České železničné spoločnosti
Pri celulózke

**Pri celulózke** je ulica vo východnej časti Žiliny.

V rámci mesta predstavuje dôležitú cestnú spojnicu na okraji centra mesta a časti Rosinky, nakoľko ňou prúdi doprava do mestských častí Rosinky a Trnové, ako aj obcí Rosina a Višňové. V minulosti tvorila hlavný cestný ťah z centra mesta na Vrútky a viedla ňou cesta I/18. 

## Priebeh
Ulica začína na križovatke s Košickou (I/18 a E 50), ktorá tvorí výpadovku východným smerom na Vrútky. Vedie priemyselnou časťou na okraji mesta a popri pôvodnom koryte rieky Váh ku kruhovej križovatke. Pred ňou ešte vedie odbočka do obce Mojš a k Vodnému dielu Žilina. Na kruhovej križovatke sa doprava odkláňa na cestu III/2084 na Višňové a Trnové, ulica sa stáča východným smerom a okrajom časti Rosinky pokračuje na okraj mesta, kde končí opäť napojením na Košickú.

## Občianska vybavenosť
Na ulici sa nachádzajú viaceré prevádzky predajcov automobilov, autoservis, ubytovňa, reštauračno-ubytovacie zariadenie, herňa a spoločnosť Metsä Tissue.

## MHD
V strednej časti ulice je zastávka autobusov, kde zastavovali spoje MHD Žilina do mestských častí i priľahlých obcí juhovýchodne a východne od Žiliny. Po obmedzení dopravy v smere na Vrútky už ulicou vedú len spoje do Trnového a obcí Rosina a Višňové. 

## Blízke ulice
* Rosinská cesta
* Košická
* sv. Cyrila a Metoda

## Referencie

## Externé odkazy
* Fotogaléria na zilina-galery.sk

## Zdroj
* Ulica na mape mesta

Kategória:Ulice v Žiline
Medená kotlina

**Medená kotlina** (, , ) je dolinka nad Veľkou Zmrzlou dolinou v úseku medzi Pyšným štítom a Lomnickým štítom vo Vysokých Tatrách. Takmer po celý rok je zasnežená. Ohraničuje ju  od severozápadu Veľká Zmrzlá dolina, na západe od Malej studenej doliny  severovýchodný hrebeň Pyšného štítu, na juhovýchode od Skalnatej doliny ju delí Vidlový hrebeň, na východe od Huncovskej kotliny Kežmarský štít a Malý Kežmarský štít.

## Názov
Pochádza z jej  baníckej minulosti. V 18. storočí patrilo toto územie do revíru kežmarských obuvníkov – zlatokopov Fábryovcov, ktorí tu až po Medené lávky v severných stenách Vidlového hrebeňa dolovali meď. Verili, že raz tu nájdu aj zlato. Aj napriek veľkej snahe neboli úspešní. 

## Turistika
Do dolinky nevedú turistické chodníky   

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape 

Kategória:Doliny Vysokých Tatier
Pavúčia dolina

**Pavúčia dolina**  je samostatná podhorská dolina, sčasti zalesnená na juh od Kriváňa, medzi Belianskou a Važeckou dolinou pod cestou vedúcou zo Štrbského plesa na Podbanské vo Vysokých Tatrách.

## Názov
Pomenovanie je neznámeho pôvodu. Môže však vyplývať z autopsie neznámeho pozorovateľa. V Tatrách žije množstvo predstaviteľov pavúčej fauny, z nich v lesnom pásme okolo 140 druhov.

## Turistika
Do doliny  nevedie turistický chodník

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Doliny Vysokých Tatier
Eucheir (syn Euboulida)

**Eucheir** (*Eucheir*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.          
 
Eucheir, syn a žiak sochára Euboulida z atického dému *Krópidai*, bol činný v 2. polovici 3. storočia pred Kr. Svedectvom niekdajšej tvorby tohto umelca sú jeho menom signované podstavce (Loewy, IG II 134, IG II 135 a IG II² 4292) zo sôch objavené v Atike:

- text v starogréčtine - *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*

Znalci po analýze písma (paleografiou) nápis datujú do druhej polovice 3. storočia pred Kr. Eucheira sa tak podarilo genealogicky zaradiť vo viacčlennej sochárskej rodine, v ktorej sa strieda meno Eucheir s menom Euboulides.
 
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Euboulides z Atén 
 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Raft

**Raft** môže byť:

*rieka v štátoch Idaho a Utah v USA, pozri Raft (rieka)
*počítačová hra, pozri Raft (videohra)
*americký herec (1901–1980), pozri George Raft
Vidlový hrebeň

náhľad|Vidlový hrebeň z Veľkej Zmrzlej doliny (na obrázku v poľštine Widly)
náhľad|Vidlový hrebeň
náhľad|Medený múr
náhľad|Medený múr z Lomnického štítu

**Vidlový hrebeň** (iné názvy: **Hrebeň Vidlových veží**, **Hrebeň vidiel**, **Vidly** ;, , ) je skupina strmých skalných veží, ktorých hrebeň spája Lomnický štít s Kežmarským štítom vo Vysokých Tatrách. Podľa mnohých znalcov Tatier je to jeden z najkrajších tatranských hrebeňov. Od Lomnického štítu  ho oddeľuje Medená štrbina a od Kežmarského štítu Kežmarská štrbina. Hrebeň je vyhľadávaný horolezcami. Hrebeň rozdeľuje Skalnatú dolinu od Veľkej Zmrzlej doliny a Medenej kotliny.

## Objekty na hrebeni
*Medená štrbina, najvyššia časť hrebeňa
*Medený múr
*Nižná medená štrbina
*Západná Vidlová veža
*Vidlové sedlo, úzky a hlboký priechod je najnižšou časťou hrebeňa
*Veľká Vidlová veža, najvyšší štít na hrebeni 
*Lieviková štrbina
*Východná Vidlová veža
*Kežmarská štrbina

## Názov
Pomenovanie vychádza zo siluety hrebeňa. Jednotlivé veže na hrebeni boli pomenované  až vtedy, keď sa hrebeň stal zaujímavý pre športových horolezcov. Spoločný názov pre hrebeň sa však objavuje už v Buchholtzovej panoráme  Tatier z roku 1717 v latinskom znení *Turis* (veže), resp. v nemeckej mutácii *Käsmarker Thürme* (Kežmarské veže). V čase, keď názov Vidiel – Gabel  platil ešte všeobecne ako spoločné pomenovanie Lomnického štítu a Kežmarského štítu, použil Kristián Genersich roku 1807 v štúdii *Reise in die Carpathen* prvýkrát pomenovanie Gabel ako názov pre Vidlový hrebeň. 

Iné vysvetlenie ponúka túto verziu: Na mape Buchholtzovcov sú Vidlové veže pomenované ako Cupri (Kopertuyrme) teda Medené veže. Malo to historický základ, lebo v ich oblasti na severnej strane baníci dolovali medenú rudu a hľadali zlato. Iný, možno neskorší názov, mal zrejme podobu Falkturyme – Veže, na ktorých sa ťaží (základ v slovese fal, falen), ktorý sa postupne dostal do podoby Folk, dokonca až Forkturyme. V stredovekej nemčine slovo fork znamenalo vidličku alebo vidly. 
 
## História
* Vidlové sedlo – Karol Englisch a horský vodca Ján Hunsdorfer (1850) st. 12. augusta 1903 , v zime Ernst Dubke a horskí vodcovia Ján Breuer a Ján Franz st. 17.februára 1906. 
* Západná Vidlová veža – Karol Englisch 17. augusta 1903
* Veľká Vidlová veža – Mikuláš Sontág (1882) a horský vodca Ján Hunsdorfer (1850) st. koncom augusta 1903, v zime Ernst Dubke a horskí vodcovia Ján Breuer a Ján Franz st. 17.februára 1906. 
* prvý prechod celého hrebeňa – Aleksander Znamięcki a horský vodca Jędrzej Marusarz Jarząbek 6.septembra 1906, v zime – Gerhard Haffner, Alfred Schmidt, horský vodca Matthias Nitsch 20. mája 1935.

## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Poloha na turistickej mape 

Kategória:Dvojtisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy Vysokých Tatier
Kategória:Sedlá Vysokých Tatier
Jakub Fábry

**Jakub Fábry st.** (* 8. máj 1740, Kežmarok, Uhorsko† 1817, Kežmarok, Uhorsko) bol kežmarský obuvník, baník a horský vodca, spišský Nemec. Najznámejší z dynastie tatranských zlatokopov Fábryovcov.

Počas jeho života bol považovaný za najlepšieho sprievodcu po Vysokých Tatrách. So svojimi synmi doloval pod Lomnickým štítom v Medenej kotline meď s nádejou, že nájde aj zlatú rudu. Nepodarilo sa mu to. Dobre poznal Tatry, bol informátorom a sprievodcom domácich i zahraničných bádateľov. V čase medzi rokmi 1760 – 1790  prvý vystúpil na Lomnický štít.

## Externé odkazy

* Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelická farnosť; pokrstený ako Jacob Fabri

## Referencie


Kategória:Narodenia v 1740
Kategória:Úmrtia v 1817
Kategória:Slovenskí horolezci
Kategória:Uhorskí horolezci
Kategória:Osobnosti z Kežmarku
Kategória:Osobnosti Vysokých Tatier
Kategória:Slovenské osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Narodenia 8. mája
Eucheir (sochár)

**Eucheir** (*Eucheir*) bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.          
 
Eucheir, syn a žiak sochára Euboulida z atického dému *Krópidai*, bol činný v 1. polovici 2. storočia pred Kr. Pochádzal z rodiny sochárov, v ktorej sa počas piatich generácií striedalo meno Eucheir s menom Euboulides. Zachovalo sa niekoľko jeho menom i menom jeho syna signovaných podstavcov zo sôch (Loewy, IG II 222 - 227, IG II 544, IG II² 4296 a IG XII,9 140), ktoré zhotovili v tom istom období. Našli sa v Aténach (najmä v Agore), Delfách, na ostrove Euboia alebo v Eleusine:

- text v starogréčtine - *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*
 
Eucheir pridal svoj podpis napr. na podstavec sochy Dionysodóra, epigrafa z Megary, na podstavec zo sochy Miltiada syna Zoila z Maratónu alebo na podstavec sochy akejsi aténskej kňažky.   

Grécky cestovateľ Pausanias uvádza, že počas návštevy arkádskeho mesta Feneos videl jeho sochu boha Herma: „*K pocte [[Ifiklos (syn Fylaka)|Ifikla]] dodnes konajú tryznu ako k pocte héroa, z bohov však Fenejčania najviac uctievajú Herma, konajú sa u nich aj hry zvané Hermaie, majú ale i Hermov chrám s mramorovou sochou; sochu vytvoril Aténčan Eucheir, syn Eubulidov.*“ Rímsky historik Plínius, zrejme jeho (Euchir) zaradil medzi sochárov, ktorí boli autormi bronzových sôch atlétov, bojovníkov, lovcov a  obetníkov. 
 
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Euboulides z Atén 
 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
O3

**O3** ako spojenie písmena **[[O]]** a číslice **[[3 (číslo)|3]]** môže mať rôzne významy:

* molekula s tromi atómami kyslíka O3, pozri ozón
* typ hviezdy podľa spektrálnej klasifikácie, pozri hviezda typu O hlavnej postupnosti
* platová trieda ozbrojených síl USA:
** kapitán v Armáde, Letectve a Námornej pechote
** poručík v Námorníctve, Pobrežnej stráži, Public Health Service Commissioned Corps, and NOAA Commissioned Officer Corps
R200

**R200** môže byť:
* Radeon R200 – séria grafických procesoroch pre osobné počítače
* HN R200 – český Superšportových automobilov
* Coomassie fialová R200 – trifenylmethanové farbivo
* R200 (Írsko) – regionálne cesty v Írsku

Kategória:Rozlišovacie stránky
Mišpuľa

::*Výraz japonská mišpuľa je ľudový názov druhu mišpuľník japonský/hložík japonský (Eriobotrya japonica/Rhaphiolepis bibas), pozri [[mišpuľník japonský]].*

náhľad|Mišpuľa obyčajná
**Mišpuľa** (lat. *Mespilus*) je v niektorých (skôr starších) systémoch rod ovocných drevín z čeľade ružovité (*Rosaceae*). Novšie sa skôr považuje za podrod rodu hloh (*Crataegus*). Zahŕňa väčšinou jediný druh mišpuľa obyčajná  (*Mespilus germanica*, =*Crataegus germanica*), ale v niektorých systémoch zahŕňa aj hybridný druh *[[Mespilus canescens]]* (=*Crataegus canescens*, =*Crataemespilus canescens*). **Mišpuľa** je aj názov plodu tohto (pod)rodu.

Charakteristiku pozri v článku mišpuľa obyčajná.

## Zdroje


Kategória:Okrasné dreviny
Kategória:Ovocné kry
Kategória:Ružovité
Kategória:Monotypické rody rastlín
Povrazisko

[náhľad|Horná časť povraziska ([Kecskemét, Maďarsko)]]
**Povrazisko** (staršie aj *povrazište*) je priestor nad javiskom (najvyššia časť horného javiska) v ktorom je ukrytá javisková technika alebo spúšťacie dekorácie – napr. scény alebo pozadia. Môže tam byť divadelné osvetlenie (reflektory, svetlá...) a výrobník hmly alebo dymu pre vizuálny a estetický efekt. Pred divákmi je tento priestor skrytý. Umožňuje technikom na scéne rýchlo meniť scenériu dekorácií a technické vybavenia. 

## Referencie

Kategória:Divadlá
HiRISE

náhľad|Kamera HiRISE pred štartom

**High Resolution Imaging Science Experiment**, väčšinou skrátene ako **HiRISE**, je kamera pracujúca vo viditeľnej oblasti svetelného spektra s vysokým rozlíšením dosahujúci 30 až 60 cm / pixel, ktorá sa nachádza na palube americkej planetárnej sondy Mars Reconnaissance Orbiter krúžiace okolo planéty Mars. Kamera váži 65 kilogramov a za cenu 40 miliónov amerických dolárov ju zostavila spoločnosť Ball Aerospace & Technologies Corp. pod vedením Lunar and Planetary Laboratory University of Arizona. Zrkadlo teleskopu má priemer 0,5 metra. Veľkosť zrkadlá umožňuje robiť snímky objektov, ktoré sú cez 30 centimetrov veľké.

HiRISE zosnímal povrch Marsu, vrátane prebiehajúcich misií roveru Curiosity, Opportunity a InSight.

## Design
HiRISE bola od začiatku navrhnutá ako kamera s vysokým rozlíšením. Skladá sa z veľkého zrkadla, ako aj veľkej CCD kamery. Z tohto dôvodu dosahuje rozlíšenie 1 mikroradián alebo 0,3 metra vo výške 300 km. (Na porovnanie, satelitné snímky na Google Mars sú k dispozícii na 1 meter.) Môže zobrazovať tri farebné pásma, 400-600 nm (modrozelená), 550-850 nm (červená) a 800-1 000 nm (blízke infračervené rozhranie - NIR).

HiRISE obsahuje 0,5-metrové primárne zrkadlo, najväčší optický ďalekohľad, ktorý bol kedy vyslaný mimo obežnú dráhu Zeme. Hmotnosť prístroja je 64,2 kg.

Červené farebné obrázky majú široký rozsah 20 048 pixelov (šírka 6 km z obežnej dráhy vo výške 300 km ) a modrozelená a NIR majú šírku 4048 pixelov (1,2 km). Tieto sú zhromaždené pomocou 14 CCD snímačov, 2048 × 128 pixelov. Palubný počítač HiRISE číta tieto riadky včas s rýchlosťou orbitera, čo znamená, že rozmery obrázku sú potenciálne neobmedzené vo výške.

Prakticky to je obmedzené kapacitou palubného počítača 28 Gbit (3,5 GByte). Nominálna maximálna veľkosť červených obrázkov (komprimovaná na 8 bitov na pixel) je približne 20 000 × 126 000 pixelov alebo 2520 megapixelov a 4 000 × 126 000 pixelov (504 megapixelov) pre užšie obrazy pásiem B-G a NIR.

Jediný nekomprimovaný obraz používa až 28 Gbitov. Tieto obrázky sa však prenášajú stlačené, s typickou maximálnou veľkosťou 11,2 Gigabitov. Tieto obrázky sa uverejňujú na širokej verejnosti na webovej stránke HiRISE prostredníctvom nového formátu s názvom JPEG 2000.

Na uľahčenie mapovania potenciálnych miest na pristátie môže HiRISE produkovať stereo dvojice obrázkov, z ktorých možno topografiu merať s presnosťou 0,25 metra.

## Externé dkazy
* Stránka HiRISE

Kategória:Prieskum Marsu
Kategória:Fotoaparáty
Peáž

**Peáž** (pôv. francúzsky *péage*) môže byť:
* vnútroštátna železničná doprava cez územie iného štátu, pozri peážna doprava
* súbeh dvoch ciest po rovnakej trase, pozri peáž ciest
* úsek diaľnice podliehajúci plateniu mýta (vo Francúzsku), pozri mýto