Avro York

**Avro 685 York** je britské dopravné lietadlo. Pre povojnovú dopravu na britských diaľkových trasách mali značný význam štvormotorové typy Avro 685 York. Boli to pôvodne vojenské dopravné stroje, odvodené podľa projektu z roku 1941 – 1942 z bombardéra Avro Lancaster. Spojené kráľovstvo trpelo nedostatkom vojenských veľkokapacitných dopravných lietadiel a firma Avro sa snažila riešiť problém jednoduchou úpravou – pod krídla Lancasteru bol zavesený nový veľkokapacitný trup, ktorého kabína pojala až 30 osôb. Chvostové plochy boli podobné Lancasteru, no podvozok musel byť postavený nanovo.

## Vznik a vývoj

Prototyp typu 685 bol zalietaný 5.7.1942 ako nákladný, s veľkými dverami na boku. Bol úspešný avšak dva faktory bránili rozvoju výroby – nedostatok kapacity pri veľkosériovej výrobe Lancasterov a dohoda s USA, že budú počas vojny hlavnými dodávateľmi dopravných lietadiel. Preto vznikli v roku 1942 len 4 Yorky, z ktorých tretí bol nazvaný „Ascalon“ a istý čas slúžil ako osobný stroj Winstona Churchilla. V roku 1943 postavil Avro len 3 kusy, no na ďalší rok sa výroba vystupňovala na 3 stroje mesačne. Väčšina z nich boli vojenské nákladné stroje, niektoré potom po úprave slúžili na prepravu dôležitých osobností. Boli osadené motormi Rolls-Royce Merlin T-24 alebo 502 o sile 1192 kW.

## Operačné nasadenie

K čiastočnej civilnej doprave sa Yorky dostali až v roku 1944. Spoločnosť BOAC prevádzkovala od marca pravidelnú dopravu osôb a pošty z Británie cez Maroko do Káhiry a pre túto trasu zakúpila 5 strojov s poznávacími znakmi G-AGJA až G-AGJE. Na trase pôsobila v spolupráci s RAF. Yorky viezli cestujúcich v zadnej časti kabíny, v prednej bol náklad.
[thumb|Avro York s označením „Ascalon“, osobné lietadlo [Winston Churchill|Winstona Churchilla.]]
Nová etapa civilnej dopravy Yorkov začala v roku 1946, keď sa BOAC zbavila závislosti od RAF. Zakúpila 13 Yorkov, ktoré nechala upraviť na dvanásťlôžkové, a boli určené predovšetkým na diaľkovú dopravu na trase Londýn – Johannesburg. Päť z nich požičala juhoafrickej spoločnosti SAA a v roku 1947 previedla 7 strojov k britskej spoločnosti pre leteckú prepravu do Južnej Ameriky - BSAA. Táto spoločnosť však zbankrotovala a o rok neskôr sa preto Yorky spolu s ostatnými lietadlami BSAA vrátili do spoločnosti BOAC.

Z ďalších väčších zákaziek civilných Yorkov treba vymenovať ešte 12 strojov priamo pre BSAA, 5 pre argentínsku spoločnosť FAMA, upravenú pre 24 cestujúcich a tri stroje pre spoločnosť Skyways, s kabínou pre 30 pasažierov. Táto produkcia civilných Yorkov dovŕšila počet postavených kusov na 256 z ktorých 208 bolo vojenských. Firma Avro stavala Yorky najprv v továrni Ringway, v októbri 1945 ju potom previedla do Yeadonu. 
[thumb|Avro York v múzeu [Royal Air Force|RAF v Cosforde, 2009.]]
V roku 1950 prestala BOAC dopravovať svojimi Yorkmi cestujúcich. Vtedy začali byť Yorky odkupované menšími firmami, ktoré sa zaoberali nepravidelnou a miestnou dopravou. Použili ich však úplne inak – podľa zmluvy s britským ministerstvom vojny, prepravovali vojenské jednotky a ich materiál na vzdialené základne v Ázii a Tichomorí. Napríklad spoločnosť Air Charter Limited prevádzkovala pravidelnú trasu Londýn – Fidži. Yorky sa sústredili do Európy ešte v období tzv. leteckého mostu do Západného Berlína, a to nielen vo vojenských farbách RAF ale aj v civilných farbách spoločnosti Skyways Limited.Avro York tvorilo 9 squadron veliteľstva pre transport RAF a bolo najväčšou oporou Berlínskeho vzdušného mostu počas rokov 1948/49. Na začiatku päťdesiatych rokov ho nahradil Handley Page Hastings. York bol v dopravnej službe v rovnakom čase ako Boeing Stratocruiser, Convair 240/ 340 a Douglas DC-6. V roku 1955 sa mnoho Yorkov uplatnilo v Kanade pri výmene smien personálu a pri zásobovaní radarových staníc v severských oblastiach. Po zrušení týchto služieb zostali v Kanade v menších súkromných firmách. Veľa Yorkov sa uplatnilo na Arabskom polostrove. 
## Prínos
Avro York je príkladom toho, ako je možné adaptovať osvedčené stavebné diely vojenských lietadiel pre dopravnú službu. York bol dosť výkonný a spoľahlivý, avšak mohol sa používať len v období tesne po vojne, keď bol nedostatok strojov s väčšou kapacitou a kedy v dôsledku štátnych dotácii leteckej dopravy nehrali nepriaznivé ekonomické parametre rozhodujúcu úlohu. Hneď nato však musel ustúpiť modernejšie koncipovaným strojom. 
thumb|Motor Rolls Royce Merlin, poháňajúci Avro York
## Dodnes zachované stroje
Existujú len dve zachované exempláre tohto stroja. Jeden sa nachádza v múzeu RAF v Cosforde a druhé, vo farbách Dan-Air, v Imperial War Museum, v Duxforde.

## Špecifikácie
thumb|right|Avro York
### Technické údaje
* **Posádka**: 5 (dvaja piloti, navigátor, rádiooperátor a palubný inžinier)
* **Rozpätie**: 31,11 m
* **Dĺžka**: 23,94 m
* **Nosná plocha**: 112,10 m²
* **Hmotnosť prázdneho stroja**: 19 086 kg 
* **Vzletová hmotnosť**: 30 872 kg 
* **Pohonné jednotky**: 4×12 valcový, vidlicový, invertný motor Rolls - Royce Merlin T-24, každý s výkonom 1192 kW

### Výkony
* **Maximálna rýchlosť**: 477 km/h 
* **Dostup**: 7 930 m
* **Dolet**: 4320 km 

## Zdroj
* NĚMEČEK, Václav: *Atlas Letadel*, Praha: Nakladatelství dopravy a spojú, 1980. svazek 2 (str. 22-23)
## Referencie
* 
* 
* 

## Iné projekty

Kategória:Britské dopravné lietadlá
Kategória:Lietadlá Avro
Kategória:Lietadlá druhej svetovej vojny