open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stupovec

**Stupovec** () je vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Plevník-Drienové, približne  južne od Bytče. 

## Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží na pomedzí Trenčianskeho a Žilinského kraja, na hranici okresov Považská Bystrica a Bytča a zasahuje na katastrálne územie obcí Plevník-Drienové a Súľov-Hradná. Je súčasťou CHKO Strážovské vrchy a najbližšími sídlami sú západne situovaný Plevník-Drienové, juhozápadne leží Záskalie, južne Kostolec a Vrchteplá a východne Súľov-Hradná. 

## Opis
Stupovec je súčasťou hrebeňa, označovaného Hoľazne, ktorý vedie od prielomu Hradnianky pri Jablonovom južným smerom k prielomu Manínskeho potoka. Severne sa nachádza Hradište (), Pleš () a Brada (), východne Kečka (), Dubovec () a Žibrid (), južne Okrúhle (), Havrania skala (), Ostrenec () a Hoľazne () a západne Veľký () a Malý Manín () a Zábrežie (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Váh, kde vodu zo západných svahov odvádza potok Drienovka a voda z východných odteká Čiernym potokom do Hradnianky. Na vrchol nevedie značená trasa.

### Výhľady
Vrchol i hrebeň je pokrytý lesom a tak neposkytuje výhľady. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť okolité vrchy Súľovských vrchov, pri dobrých podmienkach tiež Javorníky, Biele Karpaty, Strážovské vrchy, Malú Fatru, časť Kysuckej vrchoviny a Kysuckých Beskýd a nezriedka aj Lysú horu či Smrk.

## Prístup
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto prístup je možný chodníkmi z okolitých obcí. Východným úpätím vedie  značka z Manínskej tiesňavy cez Vrchteplú do Súľova. 

## Referencie

## Pozri aj
* Súľovské skaly
* Zoznam vrcholov v Súľovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Súľovských vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Považská Bystrica
Kategória:Vrchy v okrese Bytča
Kategória:Plevník-Drienové
Kategória:Súľov-Hradná
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2023

**Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2023** budú v poradí 13. Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Budú sa konať od 26. – 30. apríla 2023 v meste Frederikshavn, v Dánsku, za účasti 16 tímov.
## Kvalifikácia

## Základné skupiny
### Skupina A

### Skupina B

### Skupina C

### Skupina D

## Play off
### O 5.miesto

### Semifinále

### O 3.miesto

#### Finále

### O 7. až 10. miesto

### O 9. miesto

### O 7. miesto

### O 11. miesto

### O 13. miesto

### O 15. miesto

## Referencie

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka MS 2023 

Kategória:Florbal v 2023
Kategória:Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov
Florbal
Mary Elizabeth Mastrantonio

**Mary Elizabeth Mastrantonio** (* 17. november 1958,  Oak Park, Illinois, USA) je americká herečka a speváčka, ktorá bola nominovaná na prestížne filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme *Farba peňazí* (1986).

## Detstvo a mladosť
Mastrantoniová sa narodila na predmestí Chicaga, v štáte Illinois. Obaja jej rodičia boli talianskeho pôvodu. Mastrantoniová študovala drámu na University of Illinois. Počas leta pracovala v zábavnom parku Opryland v USA, aby si zarobila peniaze na vysokú školu.

## Kariéra
Mastrantoniová sa prvýkrát objavila na obrazovke vo filme Briana De Palmu, *Zjazvená tvár* z roku 1983. O rok neskôr, si zahrala v benefičnom divadelnom predstavení *Vianočná koleda* s Helen Hayes, Raulom Juliom či Haroldom Scottom. V roku 1986 si zahrala po boku Paula Newmana, vo filme *Farba peňazí*, kde za svoj herecký výkon, bola nominovaná na Academy Awards a Zlatý glóbus. V roku 1989 ju obsadil režisér James Cameron do filmu *Priepasť*.

V roku 1991 si zahrala s Kevinom Costnerom, vo filme *Robin Hood - Kráľ zbojníkov*. V roku 1999 hrala vo filme *Dokonalá búrka*.

V rokoch 2005 až 2007 hosťovala vo štvrtej a piatej sérii televízneho seriálu, *Bez stopy*. V roku 2015 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *[[Všemohúci]]*. V rokoch 2018 až 2020 hrala v akčnom televíznom seriály, *Mŕtvy bod*.

Mastrantoniová sa objavila aj vo viacerých divadelných hrách na Broadwayi a aj v iných divadlách. Za jej divadelné vystúpenia v New Yorku, jej priniesli nomináciu na cenu Tony a dve nominácie na cenu Drama Desk. 

## Súkromný život
Od roku 1990 je Mastrantoniová vydatá za režisérom Pata O'Connora, s ktorým má dvoch synov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Osobnosti USA talianskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Chicaga
Pohár majstrov európskych krajín 1956/1957

**Pohár majstrov európskych krajín 1956/1957** bol 2. ročník najprestížnejšej európskej futbalovej súťaže klubov.

Finále sa odohralo na štadióne Estadio Santiago Bernabéu v Madride, 30. mája 1957. Z víťazstva sa tešili domáci hráči Realu Madrid, ktorí zdolali taliansky klub Fiorentina .
## Tímy
V nasledujúcej tabuľke sú zoradené tímy podľa štartovacej pozície, v ktorej vstúpili do Pohára majstrov európskych krajín 1956/1957. V zátvorkách sú ligovej pozície z predchádzajúcej sezóny.

PMEK: víťaz Pohára majstrov európskych krajín 1955/1956

## Kvalifikácia

### Predkolo
Prvé zápasy sa hrali od 1. augusta do 20. septembra a odvety od 6. do 30. septembra 1956.

## Vyraďovacia fáza
### Pavúk

### 1. kolo
Prvé zápasy sa hrali od 17. októbra do 22. novembra a odvety od 8. novembra do 30. decembra 1956.

|}

### Štvrťfinále
Prvé zápasy sa hrali od 16. januára do 17. febrára, odvety od 6. febrára do 14. marca 1957.

|}

### Semifinále
Prvé zápasy sa hrali 3. a 11. apríla, druhé zápasy 18. a 25. apríla 1957.

|}

### Finále
Finále sa odohralo 30. mája 1957 na Estadio Santiago Bernabéu v Madride, v Španielsku.
## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Referencie

## Externé odkazy

* Sezóna 1956/57 na stránkach UEFA
* Všetky zápasy sezóny
* 50 rokov Pohára majstrov (PDF), UEFA, október 2004.

## Zdroj

Kategória:Futbal v 1956
Kategória:Futbal v 1957
Kategória:Liga majstrov UEFA
Neandertal

náhľad|Poloha údola v Severnom Porýní-Vestfálsku

**Neandertal** je malé údolie rieky Düssel v nemeckom spolkovom štáte Severné Porýnie-Vestfálsko ležiace asi 12 kilometrov východne od jeho hlavného mesta Düsseldorfu. Administratívne patrí k mestám Erkrath a Mettmann. Údolie sa v 19. storočí pôvodne nazývalo *Hundsklipp*, po roku 1850 potom bolo na počesť pastora Joachima Neandera premenované na Neandertal .

Údolie získalo svetovú známosť v roku 1856, keď tu boli pri ťažbe náhodou v jaskyni objavené kostrové pozostatky neandertálca. Táto jaskyňa dnes už neexistuje. V Mettmanne tento nález pripomína archeologické múzeum. Prvé lebky neandertálcov boli avšak objavené v belgickej lokalite Engis už v roku 1829 a vo Forbesovom lome na Gibraltáre v roku 1848. Tieto objavy boli uložené v múzeách, a preto je často za prvú lokalitu objavu kostrových pozostatkov mylne považované práve údolie Neandertal, od ktorého bol odvodený aj názov tejto vývojovej vetvy.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Severné Porýnie-Vestfálsko
Kategória:Archeologické lokality v Nemecku
Zoznam častí seriálu Don Matteo

Toto je zoznam častí talianského televízneho seriálu ***[[Don Matteo]]***. Seriál mal premiéru 7. januára 2000 na talianskej stanici Rai Uno.

## Séria

## Časti
### 1. séria (2000)
:
 
### 2. séria (2001)
:

### 3. séria (2002)
:

### 4. séria (2004)
:

### 5. séria (2006)
:

Don Matteo
Topoľany

**Topoľany** sú mestská časť mesta Michalovce, do roku 1960 samostatná obec.

Prvá správa o Topoľanoch je z roku 1248, keď ju Peter, syn Sobeslava dal manželke ako veno.. Názov obce je odvodený od slovenského názvu listnatého stromu topoľ, ktoré bolo používané ako pomenovanie pre jej obyvateľov (Topoľani) a z toho vznikol názov obce.

V roku 1419 mala 2 sídliská Staré a Nové Topoľany. V roku 1600 bolo v Topoľanoch 17 obývaných poddanských domov, daň bola v roku 1610 odvádzaná z 1,5 a v roku 1635 0,5 porty. V roku 1715 mala 14 opustených a 13 obývaných domácnosti, v roku 1787 mala 40 domov a 338 obyvateľov, v roku 1828 mala už 55 domov a 448 obyvateľov.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

Kategória:Mestské časti Michaloviec
Kategória:Slovenské obce zaniknuté zlúčením
Anton Forgáč

Gróf **Anton Forgáč** z Gýmeša a Haliča (, * 16. apríl 1819, Halič† 2. apríl 1885, Halič) bol uhorský kráľovský tajomník, cisársky tajomník, hlavný župan Košického dištriktu, moravský a český miestodržiteľ, poslanec uhorského snemu, kancelár Uhorskej dvorskej kancelárie, poslanec českého zemského snemu.

## Životopis
Anton Forgáč pochádzal z rodu Forgáčovcov, grófov z Gymeša a Haliča. Jeho otec bol gróf Ján Nepomuk Forgáč (* 1787† 1841) a matka Alžbeta Svätojánsková (alebo Sentiványová z rodu Svätojánskych * 1792† 1838).

V roku 1848 ho knieža Windisch-Grätz vymenoval za kráľovského tajomníka Hevešskej župy. V rokoch 184849 bol cisárskym vojakom a tajomníkom kniežaťa Windisch-Grätza pri ruskej armáde. V rokoch 18511859 bol hlavným dištriktuálnym komisárom v Košiciach, v rokoch 18601861 najprv moravským a neskôr českým miestodržiteľom.

V zemských voľbách v roku 1861 získal mandát do Českého zemského snemu. Mandát získal paralelne v dvoch volebných okrskoch a to v kúrii mestskej: obvod Třeboň, Lišov, Týn n. Vltavou (tam ako nezávislý český kandidát) a obvod Praha-Malá Strana (tam podporovaný českou stranou). Išlo o jediný prípad, kedy česká politická reprezentácia ustúpila zo svojho odmietavého postoja k podpore štátnych úradníkov. Z pozície miestodržiteľa následne zahájil historicky prvú schôdzu snemu.

V rokoch 18611864 bol hlavným kancelárom Uhorskej dvorskej kancelárie a v roku 1865 ho cisár František Jozef I. vymenoval za hlavného župana Novohradskej župy. Poslancom uhorského snemu bol od roku 1867, najprv ako člen Deákovej strany a po jej zániku ako člen Liberálnej strany.

Aurel Kečkeméty ho v roku 1878 (v satirickej knihe politických portrétov, ktoré vydal pod menom Aranyos Kákay) prirovnal ku starému klavíru, keďže bol neoddeliteľným inventárom strany a dakedy dávno hrávali na ňom znamenité ruky krásne tóny, avšak teraz už sa na ňom hrať nikto neodváži, keďže by mohol vyludzovať falošné tóny, ale akosi patrí k nábytku a tak zotrváva na svojom mieste. Podľa Kečkemétyho už aj Forgáčovi vadilo, že v sneme zastáva čoraz nižšie funkcie, ale aj napriek svojej nepopularite vo vlastnej strane v politike stále zostával, aby hájil záujmy bánk a firiem, ktoré boli na neho napojené.

## Manželstvo a potomkovia
V roku 1863 sa v Ríme oženil s Florentinou Ederer (* 20. august 1843, Praha† 9. marec 1922, Halič), ktorá pochádzala z pražskej podnikateľskej rodiny. Ešte pred svadbou sa im narodila prvá dcéra Ilona (* 1862† 1945), ktorú musel legitimizovať samotný cisár, keďže Florentina bola v tom čase vydatá za iného muža. Neskôr sa im narodili ďalšie tri deti: dcéra Klotilda (* 1864† 1957) a synovia Anton (* 1869† 1931) a Ján (* 1870† 1935).

## Referencie

## Zdroje

Kategória:Osobnosti z Haliče (okres Lučenec)
Kategória:Forgáčovci
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Župani
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Surovec (vrch vo Volovských vrchoch)

**Surovec** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Hnilec, približne  severne od Rožňavy.

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a na katastrálnom území obce Nálepkovo. Najbližšími sídlami sú severne situované časti obce Nálepkovo a Hnilec, východne leží Henclová, juhozápadne Gemerská Poloma a Betliar a západne Vlachovo a Gočovo.

## Opis
Surovec leží v rázsoche, vybiehajúcej z masívu Hole () v hlavnom hrebeni medzi sedlom Súľová a Čertovou hoľou (). Západne sa nachádza Stromiš (), Peklisko (), Smrečinka () a Babiná (), severne vrch Nad Javorom (), Pálenica () a Čierna hora (), východne Chajzárka (), Breziny (), Uherčíková () a Suchý vrch () a južne Kečka (), Skalisko (), Čertova hoľa () a plytkým sedlom oddelená Hoľa (). Oblasť patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu z južných a východných svahov odvádza potok Surovec, zvyšok masívu odvodňujú len krátke potoky. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrývajú len nesúvislé fragmenty lesa po plošnej ťažbe, ktoré umožňujú rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, Kráľovu hoľu a Stolické vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi a lesnými cestami z okolia, príp. odbočením z hlavným hrebeňom vedúcej magistrály (Cesta hrdinov SNP).

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Nálepkovo
Mierová strana

**Mierová strana** bolo zoskupenie poslancov Uhorského snemu v rokoch 18481849, ktorí sa po vypuknutí Uhorskej revolúcie a najmä po nástupe Františka Jozefa I. na trón snažili dohodnúť s Habsburgovcami. Mierová strana nebola organizovaná skupina, nemala akceptovaného lídra a preto mnohí historici pochybujú o jej existencii. Každopádne, niektorí poslanci snemu  (napr. Mikuláš Vešelényi, Gabriel Kazinci, Ľudovít Kováč, Pavol Ňáry), sú často zaraďovaní medzi jej členov.

## História
28. októbra 1848 poslali uhorskí biskupi panovníkovi adresu, ale bez výsledku. Neskôr Mikuláš Vešelényi sa svojou autoritou zasadil v prospech uznania nového kráľa a za uzavretie mieru.

Avšak kvôli absencii akejkoľvek straníckej organizovanosti sa nedá hovoriť o poslancoch okolo Vešelényiho ako o skutočnej strane.

Po presťahovaní snemu do Debrecínu Štefan Bezerédj v januári 1849 predniesol snemovnú reč v prospech mieru, ktorú podporili nie len Gabriel Kazinci a Ľudovít Kováč, ale aj podpredseda komisie národnej obrany Pavol Ňári. Keďže však aj oni boli presvedčení o Košutovej nenahraditeľnosti, snažili sa len diskreditovať členov jeho okruhu, najmä Ladislava Madarása, čo sa im aj podarilo a začali sa častejšie stretávať, snažili sa kontaktovať Artúra Görgeia a podarilo sa im prostredníctvom Móra Jókaiho získať vplyv v médiách - v časopise „Večerné listy“ (*Esti lapok*).

Na neverejnom zasadnutí snemu 13. apríla 1849 sa Ňáry, Žigmund Kemény, Gabriel Kazinci, Ľudovít Kováč, Pavol Hunfalvy a Lazar Mesároš postavili proti okamžitému vyhláseniu nezávislosti, avšak o deň neskôr 14. apríla sa už nikto z nich nevyjadril proti.

Po presťahovaní uhorského snemu do Debrecínu bolo každému jasné, že o osude revolúcie sa rozhodne na bojiskách a že viedenská kontrarevolúcia nie je ochotná uzavrieť mier. V tejto situácii sa členovia Mierovej strany zaoberali aktuálnymi otázkami uhorskej vnútornej politiky, akými sú zrušenie nevoľníctva, odškodnenie vlastníkov pôdy, národnostná otázka, otázka formy vlády. Základ skupiny v tom čase tvorili umiernení liberáli, najmä predstavitelia Sedmohradska, ktorí v sociálnych otázkach zaujali v porovnaní s Košutom umiernený pravicový postoj.

## Zdroj

Kategória:Zaniknuté politické strany v Maďarsku
Futbalista roka FIFA

**Futbalista roka FIFA** (*The Best FIFA Men's Player*) bolo futbalové ocenenie udeľované Medzinárodnou futbalovou federáciou najlepšiemu futbalistovi sveta v uplynulom kalendárnom roku. V ankete rozhodovali o konečnom poradí hlasy reprezentačných trénerov, kapitánov reprezentačných mužstiev a novinárov. 

## História
Anketa vznikla v roku 1991, tento názov niesla do roku 2009. V rokoch 2010 – 2015 sa udeľovalo ocenenie Zlatá lopta FIFA, ktoré vzniklo spojením s anketou Zlatá lopta France Football. Od roku 2016 sa vyhlasujú obe ankety znovu samostatne , FIFA pod názvom Najlepší futbalista FIFA (*The Best FIFA Men's Player*).

## Víťazi ankety

## Viacnásobní víťazi
* 3,  Ronaldo (1996, 1997, 2002)
* 3,  Zinedine Zidane (1998, 2000, 2003)
* 2,  Ronaldinho (2004, 2005)

## Pozri aj
* Zlatá lopta FIFA
* Najlepší futbalista FIFA
* Zlatá lopta France Football
* Cena Ferenca Puskása

## Referencie

Kategória:Futbalové ocenenia
Imrich Oravecz

**Imrich Oravecz** (* 15. december 1894, Haniska – † 22. december 1971, Rožňava) bol slovenský kresliar, portrétista, žánrista, maliar a krajinár. Pôsobil vo Veľkej Ide, Rožňave a v Košiciach.

## Životopis
Imrich Oravecz (príp. *Imrich Oravec, Imre Oravetz*, *Imre Oravecz*, *Emerich Oravecz*) sa narodil v maloroľníckej rodine v Haniske pri Košiciach. Pracoval na rodinnom majetku, ale aj ako poľnohospodársky robotník. Po vypuknutí prvej svetovej vojny sa v roku 1914 zapojil do bojov a vrátil sa predčasne ako invalid. V rokoch 19161917 absolvoval vyššiu strojnícku priemyslovku v Košiciach. V roku 1920 si všimol jeho schopnosti JUDr. Josef Polák, vtedajší riaditeľ Východoslovenského múzea v Košiciach a spolu s dr. Vladimírom Mutňanským, starostom mesta Košice, a dr. Jánom Rumanom, županom Košickej veľžupy, mu umožnili v roku 19211922 štúdium u maliara Ľudovíta Csordáka, a v rokoch 19221926 štúdium v súkromnej škole Eugéna Króna v Košiciach. Neskôr sa stal členom výtvarného odboru Kazinczyho spoločnosti v Košiciach a v roku 19391944 členom Sväzu slovenských výtvarných umelcov. V roku 1942 sa zúčastnil študijnej cesty do Viedne. V rokoch 19461949 bol členom Spolku východoslovenských umelcov Svojina. Žil vo Veľkej Ide pri Košiciach a v roku 1967 sa presťahoval do Rožňavy.

Patrí k významným nasledovníkom maliarstva košickej moderny. Vyšiel zo secesného symbolizmu, v olejomaľbách a pasteloch 30-tych rokov však už predviedol pôvabný, insitný variant ľudového žánru, priamočiaro a neštylizovane predvádzajúci maliarov život, jeho bezprostredné ukotvenie v dedinskom prostredí.

Imrich Oravecz pritom neprestal orať. *Oral a maľoval. Maľoval a oral*. Týmito slovami ho popisuje rodák z Hanisky a jeho súčasník Mons. Jozef Tóth, vo svojej publikácii v časopise *Krok. Literatúra a umenie*. Umelec s dvoma povolaniami a dvoma láskami: k farbám a k zemi. Veľký farebný lyrik a polyfonista. Láska k výtvarnému umeniu nezabila v ňom lásku k zemi, k mäkkej hrude, k rovinám pšenice a jačmeňa, ktoré sám kosil – nielen videl kosiť. Maľoval nielen rukami a štetcom, ale aj srdcom a dychom. Námetovo sa orientoval na krajiny takmer výlučne z okolia Veľkej Idy a ojedinele aj na Hanisku – svoje rodisko, ďalej na figurálne kompozície a krajiny oživené štafážou a pomocníkmi človeka – domácimi zvieratami. Jeho modelmi boli pracujúci roľníci a často Rómovia.

## Výstavy
* 19241925 Košice – ako aj v ďalších rokoch pri skupinových výstavách
* 1932 Košice – spoločná výstava s Ľudovítom Feldom a Alžbetou Groszovou
* 1934, 1938 – 1942 Budapešť
* 1937 Bratislava – súborná výstava
* 1937 Gravenhage (Haag), Holandsko – výstava pratalentov s veľkým zahraničným ohlasom, najmä vo fínskej, švédskej holandskej a francúzskej tlači.
* 1970, 1995 Košice (galéria Júliusa Jákobyho) – súborné výstavy

## Ocenenia
* 2017 – Cena obce Haniska „in memoriam“

## Referencie

## Externé odkazy
* Diela Imricha Oravcza na stránkach webumenia.sk
* Imrich Oravecz – Na poli (SOGA – Aukčná spoločnosť)

Kategória:Slovenskí maliari
Kategória:Osobnosti z Hanisky (okres Košice-okolie)
Kategória:Slovenskí portrétni maliari
Kategória:Slovenskí krajinári
Kategória:Slovenskí žánristi
Gejza Lükő

**Gejza Lükő** (prídomok *Lükő de Szádvár*, , * 2. júl 1822, Hrušov – † 6. jún 1893, Hrušov) bol uhorský právnik a poslanec parlamentu.

## Životopis
Pochádzal zo šľachtickej rodiny, jeho otec bol Alexander Lükő a matka Johana Horváthová. Strednú školu absolvoval v Rožňave a právo v Prešove.

Zúčastnil sa rokovania bratislavského snemu v rokoch 184344 ako prísažný snemu. Po získaní notárskeho osvedčenia bol istý čas tajomníkom grófa Tihanyho a v 24 rokoch ho zvolili za mladšieho sudcu Turnianskej župy. Počas uhorskej revolúcie sa zapojil do vojenských aktivít ako dôstojník, pri ktorých bol zranený.

Po porážke revolúcie sa istý čas skrýval, neskôr sa vrátil na rodový majetok. V roku 1861 bol zvolený za druhého podžupana Turnianskej župy a v roku 1865 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Spišský Hrhov, ktorý zastupoval aj v neskorších volebných obdobiach za Stranu nezávislosti. V roku 1872 bol zvolený za podžupana Turnianskej župy. Od roku 1887 žil v ústraní.

Podieľal sa aj na činnosti orgánov protestantskej cirkvi.

## Zdroj

Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Uhorskí právnici
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove
Kategória:Osobnosti z Hrušova (okres Veľký Krtíš)
Pythokles (sochár)

**Pythokles** () bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.
 
Pythokles, grécky sochár neznámeho pôvodu, tvoril z bronzu. Plínius uvádza, že bol činný v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr.  Pravdepodobne tu ide o sochára, ktorý podľa Pausania počas prác na obnove vyhoreného Apolónovho chrámu v Sikyóne, zhotovil novú sochu boha Apolóna.

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ben Mendelsohn

**Paul Benjamin Mendelsohn** (* 3. apríl 1969, Melbourne, Austrália) je austrálsky herec, ktorý sa preslávil vďaka svojej úlohe vo filme *The Year My Voice Broke* (1987).

## Kariéra
Objavil sa vo filmoch *[[Návrat Temného rytiera]]* (2012), *[[Starred Up]]* (2013), *[[Hazardní hráči]]* (2015), *[[Rogue One: A Star Wars Story]]* (2016), *[[Najtemnejšia hodina]]* (2017) a *[[Ready Player One: Hra sa začína]]* (2018). V roku 2017 sa pripojil k filmovej sérií Marvel Cinematic Universe ako postava Talosa vodcu skupiny Skrullov vo filmoch *[[Captain Marvel (film)|Captain Marvel]]* (2019) a *[[Spider-Man: Ďaleko od domova]]* (2019). V budúcnosti sa má ďalej v rámci série objaviť v seriály Tajná invázia (2023).

V rokoch 2015 až 2017 hral v netflixovom seriály *[[Bloodline]]*. Za výkon získal nomináciu na Zlatý glóbus a získal cenu Emmy v kategórií najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe. V roku 2020 hral v kriminálno-hororovej minisérii od stanice HBO *[[Outsider]]*.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Melbourne
Kategória:Austrálski herci
Kategória:Austrálski hudobníci
Kategória:Austrálske osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Austrálske osobnosti gréckeho pôvodu
Kategória:Držitelia ceny Emmy
Hrabinský potok (prítok Krchovej)

**Hrabinský potok** je potok v geomorfologickom celku Malá Fatra. Má dĺžku  a je tokom IV. rádu. 

## Prameň
Pramení v  v lesnom extraviláne na obecnej hranici medzi Sučanmi a Turanmi južne od vrchu *Veľká Kráľová* s  v lese *Drgová* v okrese Martin v Žilinskom kraji. Pramení a preteká územím geomorfologického podcelku Krivánska Fatra.

## Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom cez lesný extravilán, pravým brehom obmýva les *Drgová*, pravým brehom obmýva les *Pod Rígľom*, v  priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z lesa *Pod Rígľom*, pravým brehom obmýva les *Zádolinie*, ľavým brehom obmýva les *Dolný Háj*, v  priberá bezmenný ľavostranný prítok, v  priberá bezmenný pravostranný prítok. Tečie stále južným smerom po obecnej hranici medzi Sučanmi a Turanmi, na krátkom úseku opúšťa obecnú hranicu a tečie územím obce Turany cez les aj pasienok *Uholníky*, vracia sa späť na obecnú hranicu, pravým brehom obmýva úpätie vrchu aj lesa *Hrabiny* na území obce Sučany, preteká cez les, lúku aj pole *Horné Zábrehy* rozprestierajúce sa na území obidvoch obcí. V  ústi na obecnej hranici medzi obcami Sučany a Turany do Krchovej ako jej pravostranný prítok. Krchová je ďalej prítokom Váhu. Pramení, preteká a ústi v regióne Turiec. Má iba bezmenné menej dôležité prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v názve vrchu aj lesa *Hrabiny* úpätím ktorého preteká a rozprestierajúcom sa na území obce Sučany alebo v názve lesa aj pasienka *Veľké Hrabiny* v tesnom susedstve vrchu aj lesa *Hrabiny* nachádzajúcom sa na území obce Turany. Zo slovného základu *hrabina* vo význame *súvislý porast s prevahou hraba obyčajného, latinsky Carpinus betulus* po rozšírení o adjektívnu príponu *-ský* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Hrabinský potok*. Charakteristický výskyt hraba obyčajného v dotknutom priestore potvrdzuje aj výskyt názvu lesa a pasienka *Hrabinka* a výskyt názvu lúky a poľa *Hrabiny* vo východnej časti obce Turany.
 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2007. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Hrabinský potok* nie je jedinečným hydronymom, existujú tri vodné toky rovnakého názvu (2023-02-19). 

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Martin
Kategória:Vodné toky v Malej Fatre
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Sučany
Kategória:Turany
Alexander Zahlbruckner

**Alexander Zahlbruckner** (* 31. máj 1860, Svätý Jur – † 8. máj 1938, Viedeň) bol rakúsky botanik, ktorý sa špecializoval na štúdium lišajníkov. Jeho starý otec, Johann Babtist Zahlbruckner, bol rovnako botanik.

V rokoch 1878 až 1883 študoval na Viedenskej univerzite, kde medzi jeho inštruktorov patrili Anton Kerner von Marilaun a Július Wiesner. Potom pôsobil ako dobrovoľný asistent Günthera Becka von Mannagetta und Lerchenau vo Naturhistorisches Museum Wien, kde sa stal pomocným kurátorom (1897), neskôr kurátorom (1899) a hlavným kurátorom (1912). Od roku 1918 až do svôjho odchodu do dôchodku v roku 1922 bol riaditeľom botanického oddelenia múzea. Od roku 1920 bol členom Maďarskej akadémie vied. Na dôchodku pokračoval v štúdiu v odbore lichenológia.

Bol generálnym tajomníkom Medzinárodného botanického kongresu, ktorý sa konal vo Viedni (1905). Zahlbruckner je autorom katalógu všetkých názvov lišajníkov v publikácii *Catalogus lichenum universalis*, ktorý bol vydaný v desiatich zväzkoch (19221940). Publikoval tiež regionálne práce o lykožrútoch strednej Afriky, Južnej Ameriky, Číny, Veľkonočného ostrova, Ostrovov Juana Fernándeza, Dalmácie, Formózy, Japonska, Jávy a Samoy.

V roku 1910 na počesť Zahlbrucknera pomenoval botanik Albert William Herre rod húb *Zahlbrucknera* (neskôr *[[Zahlbrucknerella]]*).

## Publikácie
*Catalogus lichenum universalis*. (Leipzig, Gebrüder Borntraeger, New York, Johnson Reprint Corp., 1922–1940).

## Galéria

Súbor:Zahlbruckner Alexander.jpg|Alexander Zahlbruckner v mladosti.
Súbor:Zahlbruckner Alexander (1894).jpg|Stretnutie nemeckých prírodovedcov a lekárov vo Viedni (1894)
Súbor:Zahlbruckner Alexander (1905).jpg|Medzinárodný botanický kongres vo Viedni (1905)
Súbor:Zahlbruckner Alexander 1936.jpg|Alexander Zahlbruckner v roku 1936 na návšteve u známych vo Svätom Jure.


## Referencie

## Externé odkazy
* Works by or about Alexander Zahlbruckner at Internet Archive
* Cybertruffle Zahlbruckner's Catalogus Lichenum Universalis (listing of lichen nomenclature published in ten volumes from 1922 to 1940.
* OCLC Classify Publications by Zahlbruckner.

Kategória:Osobnosti zo Svätého Jura
Kategória:Rakúski botanici
Kategória:Rakúski lichenológovia
Kategória:Lichenológovia pôsobiaci na území Slovenska
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Andy Serkis

**Andrew Clement Serkis** (* 20. apríl 1964, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický herec, režisér a producent, známy využívaním špeciálnych efektov CGI. Takto stvárnil napríklad Glocha (Sméagol) v trilógii *[[Pán prsteňov (filmová trilógia)|Pán prsteňov]]*, King Konga z filmu *[[King Kong (film z roku 2005)|King Kong]]* alebo Caesara vo filme *[[Zrodenie planéty opíc]]*.

## Kariéra
Režisér Pána prsteňov Peter Jackson vedel, že nie je možné aby Glocha hral prezlečený herec, ale nechcel ani použiť počítačové efekty. Andy Serkis dokázal, že niečo také je možné. Nasnímali mu rôzne body na tele, prevažne na tvári, a potom vďaka nim urobili telo Glocha. Keď sa do kín dostal film Pán prsteňov: Dve veže, spoločne s ním prišiel nápad vytvoriť novú oscarovú kategóriu za najlepšie vytvorenú postavu pomocou špeciálnych efektov. Rovnakým spôsobom natočil s Peterom Jacksonom *King Konga*. Kvôli tejto úlohe Serkis navštívil Afriku, aby mohol študovať a pozorovať gorily v prirodzenom prostredí. V sequelovej trilógií *[[Hviezdne vojny (kult)|Star Wars]]* pomocou špeciálnych efektov stvárnil najvyššieho vodcu Snoka. Postavu Glocha si zopakoval neskôr aj vo filme  (2012). Objavil sa aj v dvoch filmoch od Marvel Cinematic Universe, Avengers 2: Vek Ultrona (2015) a Black Panther (2018) kde si zahral úlohu zločinca Ulyssesa Klawa. V roku 2021 režíroval film Venom 2: Carnage prichádza.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Anglickí filmoví herci
Kategória:Anglickí divadelní herci
Kategória:Filmoví producenti
Kategória:Filmoví režiséri
Kategória:Rozprávači audiokníh
Kategória:Anglickí ateisti
Kategória:Držitelia ceny Daytime Emmy
Kategória:Osobnosti z Londýna
Ján Pacolaj

**Ján Pacolaj** - prídomok "Paczolay de Paczola" (, * 1. apríl 1818, Demandice – † 28. február 1884, Demandice) bol právnik, poslanec uhorského snemu, hlavný právny zástupca ostrihomskej generálnej kapituly, richtár Demandíc.

## Životopis
Pochádzal zo starej šľachtickej rodiny Pacolajovcov z Demandíc. Významnú úlohu vo verejnom živote zohral už v 40. rokoch 19. storočia, keď bol zvolený na bratislavské rokovanie uhorského snemu.

Aktívnym účastníkom uhorskej revolúcie nebol, ba dokonca ju ostro odsúdil, za čo ho uhorská vláda takmer postavila pred vojenský súd. V rokoch 18481849 bol richtárom Demandíc.

V roku 1861 sa oženil s barónkou Čilou Majthéniovou. Po revolúcii sa úplne stiahol do súkromného života. V roku 1865 po veľkom presviedčaní prijal mandát do uhorského snemu za volebný okrsok Šahy, ktorý zastupoval až do svojej smrti. Najprv bol členom Konzervatívnej strany, neskôr Deákovej strany. Patril k najuznávanejším osobnostiam snemu. Po infarkte v roku 1879 sa pohyboval iba na vozíku, ale rokovaní snemu sa vždy zúčastňoval. Svojho jediného syna, ktorý spáchal samovraždu v roku 1884 prežil iba o 4 dni. Do rodinnej hrobky v Demandiciach tak naraz ukladali otca aj syna.

## Zdroj

Kategória:Uhorskí právnici
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Richtári
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Osobnosti z Demandíc

Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Svätopluk Malachovský

**Svätopluk Malachovský** (* 20. máj 1972, Bratislava) je slovenský operný spevák barytónového odboru a herec s prevahou postáv komediálneho žánru.

Čoby už bývalý sólista, debutoval na javisku bystrickej Štátnej Opery (1993 – 1994) ako poslucháč VŠMU, následne deväť divadelných sezón pôsobil v stálom angažmáne Opernej scény SND (19952004). Na báze činoherného prednesu, spočiatku často hosťoval v RND (20062012), neskôr sa stal dočasným členom (20122016) jeho ansámblu. Sporadicky však účinkuje i v bratislavskom Štúdiu L+S (od r. 2008), kde sa svojho času uviedol aj autorsky či režisérsky. Od roku 2016, je umelcom na voľnej nohe.

Syn zosnulého klasického vokalistu basového repertoáru, Ondreja Malachovského, a mladší brat Martina, takisto známeho basistu vo výslužbe, je dvojnásobne rozvedený, má troch potomkov a žije v Slovenskom Grobe.

## Stále angažmány
; Sólista
* Slovenské národné divadlo – Opera, Bratislava (1995 – 2004)

; Herec
* Radošinské naivné divadlo, Bratislava (20122016)

## Umelecká činnosť
### Divadlo

### Televízia

### Film

## Diskografia
* 2005: *High Life* (cast album z rovnomenného muzikálu) • vyd. GEDUR Production (CD, katal. č. N213-0003-2 331) 
** 5 skladieb – „Párty song“ (spev) / „Párty song II“ (spev) / „Život sám“ (spev + text) / „Žijeme High Life“ (spev) / „Ružový Paňťo“ (text)

## Osobný život
S prvou manželkou, hudobníčkou Ľubicou Čekovskou, má prvorodeného syna Tea (* 2011); s druhou, herečkou Petrou Molnárovou, potomkov Tima (*&nbsp;2017) a Marka (* 2019). Okrem staršieho brata, operného umelca Martina, má aj sestru Oľgu (vyd. Lőrinczová); povolaním klinická psychologička. Švagrinou mu je moderátorka Iveta Malachovská (rod. Pašková).

## Úspechy a ocenenia

## Poznámky


## Referencie

## Iné projekty

## Pozri aj
* Zoznam operných spevákov a speváčok na Slovensku

## Externé odkazy

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí operní speváci
Kategória:Slovenskí divadelní herci
Kategória:Slovenskí televízni herci
Kategória:Slovenskí filmoví herci
Kategória:Slovenskí moderátori
Kategória:Slovenskí humoristi
Kategória:Slovenskí scenáristi
Kategória:Slovenskí textári piesní
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Kategória:Členovia Opery Slovenského národného divadla
Pálenica (vrch vo Volovských vrchoch)

**Pálenica** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Hnilčík, približne  južne od Spišskej Novej Vsi.

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Knola. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Spišská Nová Ves a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Hnilčík a Nálepkovo. Najbližšími sídlami sú severne situovaný Hnilčík, východne leží Nálepkovo a západne Hnilec.

## Opis
Pálenica leží v hrebeni, ktorý vedie z Veľkej Knoly () východným smerom cez sedlo Grajnár. Severne sa nachádza Hlinisko (), Rysovec () a Žaloba (), východne Holý vrch (), Bukovec (), Zmrzlý vrch (), Chajzárka () a Zlatý stôl (), južne Breziny (), Uherčíková (), Čertova hoľa (), Surovec () a Hoľa () a západne Stromiš (), Smrečinka (), Babiná (), Nad Javorom (), Veľká Knola () a Muráň (). Oblasť patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu zo severných svahov odvádzajú prítoky Železného potoka a z južných len krátke potoky. Vrcholom vedie značená turistická trasa. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných častí je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Čiernu horu, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, Kráľovu hoľu a Stolické vrchy.

## Prístup
* po  žltej turistickej trase:
** od severu z Hnilčíka cez rázc. Pod Pálenicou
** od západu zo sedla Grajnár cez rázc. Pod Javorom
* po  modrej turistickej značke z Nálepkova cez rázc. Pod Pálenicou

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Knola (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Gelnica
Kategória:Vrchy v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Hnilčík
Kategória:Nálepkovo
Jamina

**Jamina** môže byť:

* izraelská politická strana
* vrch vo Volovských vrchoch, pozri Jamina (vrch vo Volovských vrchoch)
Keby som bola princezná Arabela

***Keby som bola princezná Arabela*** je debutový štúdiový album slovenskej speváčky Darinky Rolincovej, ktorý vyšiel v roku 1983 prostredníctvom vydavateľstva Opus. Album nahrala v roku 1982 ako 11-ročná. Pôvodná nahrávka obsahuje 13 skladieb. Album bol vydaný na LP platni (Opus 9113 1470), hudobnej kazete (Opus 9913 0230) a neskôr aj na CD nosiči. Jedným z prvých hitov bola pieseň „Až raz budem učiteľkou“.

## Pozadie vzniku albumu
Album po autorskej stránke pripravili Ali Brezovský, Peter Hanzely, Aladar Kováč a Ľudovít „Ali“ Beladič, ktorého skupina Popkodex nahrala hudobné podklady. Texty napísali Tomáš Janovic a Peter Guldan.

## Reedície
;Remastrovaná reedícia
V roku 2010 vyšiel album po prvýkrát na CD ako remastrovaná kompilácia albumov *Keby som bola princezná Arabela* a *[[Snehulienka a 7 pretekárov (album)|Snehulienka a 7 pretekárov]]* Dariny Rolincovej v rámci edície „OPUS 100“ (Sto základných albumov a interpretov), ktorá mapuje najzásadnejšie nahrávky vydavateľstva Opus.  Edičná nahrávka vyšla vo forme dvojalbumu v špeciálnom zberateľskom obale 

;Rozšírená reedícia
5. novembra 2021 vyšla rozšírená reedícia albumu obohatená o desať bonusových skladieb, ktoré vyšli na singloch v rokoch 1982 – 1984, medzi ktorými sú aj veľké duetové hity s Petrom Nagyom „Aprílové deti“ a Karlom Gottom „Zvonky štěstí“. Nechýbajú na ňom ani skladby z televíznych projektov ''Cengá do triedy'' (14-16), televízneho filmu *Monika a pes* (19, 20), ako aj spoločný duet s Ivanom Krajíčkom „Detská diskotéka“. V skladbe „Moje druhé ja“ sa po prvý raz v úlohe textárky predstavila jej sestra Jana.
Rozšírené vydanie vyšlo po prvýkrát v CD verzii (predtým len v rámci kompilácie) a je doplnené pôvodným i novým sprievodným textom autorov Pavla Danišoviča (1982) a Juraja Čurného (2021).

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Hudobníci
* Darinka Rolincová – spev
* Detský spevácky zbor Slniečko – vokály
* Skupina POPKODEX – hudba
;Produkcia
* Ľudovít Beladič – aranžmány
* Ľudovít Beladič – hudobná réžia
* Ivan Jombík – zvuková réžia
* Štefan Danko – zodpovedný redaktor
* Pavol Danišovič, 1983 – poznámka
* Karol Belický – foto
* Igor Imro – dizajn
;REEDÍCIA
* Juraj Čurný, 2021 – výber a sleevenote
* Filip Jánoš, 2021 – redizajn
* Karol Belický, 1983, archív Dara – fotografia
* Ladislav Krajčovič, 2021 – remastering

## Referencie

## Externé odkazy
* ''Darinka Rolincová – Keby som bola princezná Arabela'' (LP) na Discogs
* ''Darinka Rolincová – Keby som bola princezná Arabela'' (MC) na Discogs
* ''Darinka Rolincová – Keby som bola princezná Arabela'' (CD) na Discogs

Kategória:Albumy Dary Rolins
Kategória:Hudobné albumy z 1983
Kategória:Debutové albumy
Kategória:Detské hudobné albumy
ETC

***ETC*** je desiaty štúdiový album slovenskej speváčky Dary Rolins, ktorý vyšiel 26. júna 2017 prostredníctvom vydavateľstva Ruka Hore. Nahrávka obsahuje 18 skladieb a spolupráce s Rytmusom, Maiky Beatz, F-CUBA a Egom. Na albume sa taktiež nachádza cover verzia skladby „Overjoyed“ amerického speváka Stevieho Wondera. Album predstavila a pokrstila 25. júna 2017 na druhom ročníku festivalu Ynspirology v Prahe. Z albumu bolo vydaných niekoľko singlov a natočených 11 videoklipov. Prvým singlom z albumu sa stala skladba „Dúha“. Ďalšími úspešnými singlami sa stali skladby „Zákon“ a „Poď sa rozbiť“.

## Videoklipy
* jún 2017 – „Dúha“
* júl 2017 – „La Cosquillita“
* október 2017 – „Zákon“
* december 2017 – „Lietam“
* február 2018 – „Miesta“
* november 2018 – „Svitá“
* november 2018 – „Sestry“
* jún 2019 – „Kolotoč“
* marec 2019 – „Od zajtra“
* august 2019 – „Poď sa rozbiť“
* február 2021 – „Láska“

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Dara Rolins – spev
;Produkcia
* Barbora Sedláková – technik
* Marcela Mattová – technik
* Master & Servant Hamburg – mastering
* Maiky Beatz – mixovanie 
* Juraj Sedlák – fotografie
* Brtko – dizajn (booklet)
* Petra Ficová – art direction

Nahraný v štúdiách Wichlab, Gitano Records, Baddogzzlab, Feel Free Studio, Studio Vyžlovka a Maiky Beatz Studio.

## Umiestnenie v rebríčkoch

## Referencie

## Externé odkazy
* ''Dara Rolins – ETC'' na Discogs

Kategória:Albumy Dary Rolins
Kategória:Hudobné albumy z 2017
Konzervatívna strana (Uhorsko)

**Konzervatívna strana** bola uhorská politická strana lojálna k cisárskemu dvoru.

## História
Konzervatívna strana vznikla v roku 1846 zo skupiny mladých konzervatívnych šľachticov - poslancov uhorského snemu lojálnych k viedenskému panovníckemu dvoru. Bola to prvá politická strana Uhorska v modernom zmysle slova, aj keď bez masového členstva a regionálnych štruktúr. Programom strany bolo presadzovať záujmy Uhorska v rámci ríše a zachovanie silnej habsburskej monarchie. Na rozdiel od liberálnej opozície nechcela Viedeň konfrontovať a chcela zladiť uhorské záujmy s imperiálnymi záujmami ríše.

Primárne presadzovali záujmy aristokracie a šľachty, ale na rozdiel od starých konzervatívcov už nepovažovali zachovanie feudalizmu za prioritu. Uznávali jeho zastaranosť a podporovali pomalé, alebo čiastočné posilňovanie občianskej spoločnosti.

Ich vodcom gróf Emil Dežőfi a chcel pre záujmy strany získať aj ríšskeho kancelára knieža Metternicha s argumentom, že aj Viedeň má záujem na uskutočnení umiernených reforiem, ak chce poraziť opozíciu. Strana sa počas revolúcie priblížila k Opozičnej strane a v roku 1849 sa s ňou zlúčila. Za čiastočného nástupcu Konzervatívnej strany možno považovať Adresnú stranu.

## Programové priority
* Nezmenené zachovanie vzťahu s Rakúskom na základe Pragmatickej sankcie a zachovanie ríšskych inštitúcií
* Spoločné colné územie s Rakúskom
* Voľby do uhorského snemu a miestnych samospráv na základe ľudového zastúpenia, avšak s vysokou cenznou podmienkouo
* Obmedzená sloboda tlače, náboženstva a prejavu
* Transformácia systému miest
* Zriadenie centralizovanej verejnej správy riadenej zhora nadol a pomalé reformy
* Zlepšenie a rozvoj dopravnej infraštruktúry
* Uskutočnenie čiastkových reforiem v otázke poddanstva a zachovanie inštitútu dobrovoľného dedičstva
* Tolerantný postoj k národnostiam

## Štúrovci a Konzervatívna strana
O názore štúrovcov na Konzervatívnu stranu hovorí aj list, ktorý Štúr, Hodža, Hurban a Jozef Kozáček adresovali bánovi Jelačičovi v marci 1849:

„U nás v Uhorsku zvíťazila konzervatívna maďarská strana, tá, ktorá aj obyčajný ľud náš doteraz najviac utlačovala a národ náš tak ako aj druhá strana, len pozornejšie a opatrnejšie podkopávala. Z tej strany prišli aj do našich stolíc kráľovskí komisári. Oni, nehľadiac na to, že my s cisárom verne držali a spolu s vojskom proti jeho vrahom bojovali, utláčajú náš národ a zahadzujú našu národnosť, ako nám to aj predtým robili Maďari. Uviedli sú opäť do všetkých našich stolíc maďarčinu, uviedli starých dráčov národa do úradov, všetko Košútových sluhov proti dobrovoľníkom našim, ako nejakému živlu slovenskému robia čo len môžu, nás náčelníkov národa nášho tuho a neprestajne u vlády očernievajú.“

## Zdroj

Kategória:Konzervatívne strany
Kategória:Zaniknuté politické strany v Maďarsku
Poďme spolu lietať

***Poďme spolu lietať*** je debutový štúdiový album slovenskej speváčky Emily, ktorý vyšiel v roku 2004 prostredníctvom vydavateľstva Forza. Nahrávka obsahuje 11 skladieb.

Na albume sa na nadchádzajú dve coververzie – „Poďme spolu lietať 2004“ (coververzia skladby „Mopedová“ Oľgy Záblackej & Vaša Patejdla) a „Nemožná 2.4“ (coververzia skladby Silvie Slivovej), obidve z filmu ''Fontána pre Zuzanu'' z roku 1985. Skladby vyšli pôvodne v roku 1986 na soundtracku ''Dvaja (Hudba a piesne z filmu Fontána pre Zuzanu)''.

Skladba „Lásku vyznávam“ bola vydaná ako singel na samostatnom hudobnom nosiči už v roku 2003. Z albumu vyšli takisto single „Poďme spolu lietať 2004“, „Dam du bi dam“ a „Nemusíš sa báť“. Ku všetkým štyrom boli natočené videoklipy.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Hudobníci
* Denisa Petríková – spev
;Produkcia
* Braňo Jančich a Juraj Gahér – producent
* Martin Kavulič - K2 Produktion – programovanie - aranžmány
* Mayo Hurajt - Phoenix Studio, Košice (máj 2004) – zvuk, mix a mastering
* Mayo Hurajt, Martin Kavulič – ProTools editing
* Paťo Safko – foto & design
* umelecká agentúra bRjAN MUSiC – management

## Referencie

## Externé odkazy
* ''Emily – Poďme spolu lietať'' na Discogs

Kategória:Debutové albumy
Kategória:Hudobné albumy z 2004
Kategória:Albumy speváčky Emily
Kde bolo, tam bolo

***Kde bolo, tam bolo*** () je americký fantasy seriál. V hlavných úlohách sa predstavili Jennifer Morrison, Ginnifer Goodwin, Lana Parrilla a Robert Carlyle.

Televízny seriál bol vysielaný v rokoch 2011 až 2018 na televíznej stanici ABC a celkovo vzniklo 155 dielov v siedmych sériách. Dejom filmu sú rozprávkové postavy, ktoré bolo kvôli kliatbe premiestnené do reálneho sveta ľudí a boli zbavený všetkých svojich spomienok.

## Postavy a obsadenie
### Hlavné postavy

* *Emma Swan* – herečka: Jennifer Morrison
* *Mary Margaret Blanchard / Snehulienka* – herečka: Ginnifer Goodwin
* *Martinko Klingáč / Mr. Gold* – herec: Robert Carlyle
* *Regina Mills / Roni / Zlá kráľovná* – herečka: Lana Parrilla
* *David Nolan / Princ krasoň* – herec: Josh Dallas
* *Henry Mills* – herec: Jared S. Gilmore
* *Lacey / Belle* – herečka: Emilie de Ravin
* *Killian Jones / Kapitán Hook* – herec: Colin O'Donoghue

### Vedľajšie postavy
* *Zelena* – herečka: Rebecca Mader
* *Vdova Lucas / babička* – herečka: Beverley Elliott
* *Modrá víla* – herečka: Keegan Connor Tracy
* *Ruby / Červená čiapočka* – herečka: Meghan Ory
* *Cora Mills / Kráľovná sŕdc* – herečka: Barbara Hershey
* *Leroy / trpaslík* – herec: Lee Arenberg
* *Robin Hood* – herec: Sean Maguire
* *Neal Cassidy / Baelfire* – herec: Michael Raymond-James
* *Jiminy Cricket* – herec: Raphael Sbarge
* *Gepeto* – herec: Tony Amendola
* *Doc* – herec: David Avalon
* *šerif Graham Humbert / Lovec* – herec: Jamie Dornan
* *Peter Pan* – herec: Robbie Kay
* *Henry Mills* – herec: Andrew J. West
* *Ingrid / Biela kráľovná* – herečka: Elizabeth Mitchell
* *Dr. Frankenstein* – herec: David Anders
* *Jefferson* – herec: Sebastian Stan
* *Maleficent* – herečka: Kristin Bauer van Straten
* *Cruella de Vill* – herečka: Victoria Smurfit
* *August Booth / Pinocchio* – herec: Eion Bailey
* Mulan – herečka: Jamie Chung
* Blind Witch – herečka: Emma Caulfield
* *Princezná Anna* – herečka: Elizabeth Lail

## Zdroj

Kategória:Televízne seriály z roku 2011
Kategória:Televízne seriály ABC
Švajčiarska superliga 2017/2018

**Švajčiarska superliga 2017/2018** bol 121. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže.  Titul obhajoval Basel, nováčikom súťaže bol Zürich. Sezóna začala 22. júla 2017 a skončila 19. mája 2018.

Young Boys získal 12. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2018/2019 sa spolu s ním kvalifikoval aj Basel. Do Európskej ligy UEFA 2018/2019 sa kvalifikovali Luzern, Zürich a St. Gallen. Do 2. ligy zostúpil Lausanne.

## Tímy v sezóne 2017/2018

## Tabuľka

zdroj: weltfussball.at
Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 3) vyšší počet strelených gólov vo všetkých zápasoch.
**#** - pozícia; **Z** - zápasy; **V** - výhry; **R** - remízy; **P** - prehry; **G** - skóre; **+/-** - rozdiel skóre; **B** - body; **z** - zostup

## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Poznámky

## Referencie

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka
* Švajčiarsky futbalový zväz
* weltfussball.at

## Zdroj

Kategória:Švajčiarska superliga
Kategória:Futbal v 2017
Kategória:Futbal v 2018
Kategória:2017 vo Švajčiarsku
Kategória:2018 vo Švajčiarsku
Smrečinka

**Smrečinka** () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Mlynky, približne  východne od Dobšinej.

## Poloha
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Knola. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Vlachovo. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaný Hnilec, severne ležia Mlynky, západne Dobšiná a juhozápadne Vlachovo.

## Opis
Smrečinka leží v hrebeni, ktorý vedie západným smerom zo sedla Súľová na Ostrú (). Severne sa nachádza Viničiar (), Babiná () a Veľká Knola (), východne Nad Javorom (), Pálenica (), Peklisko (), Surovec () a Hoľa (), južne Volovec (), Kováčová () a Stromiš () a západne Suchý vrch (), Veľký Radzim () a Ostrá (). Západné a severné svahy odvodňuje potok Rakovec do rieky Hnilec, voda z juhovýchodných častí odteká Súľovským potokom do Slanej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom prechádza Cesta hrdinov SNP. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva po plošnej ťažbe len nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vďaka značnej nadmorskej výške možné pozorovať mnohé vrcholy pohoria, no tiež Čiernu horu, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, Kráľovu hoľu, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu a mnohé vrchy severného Maďarska.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no traverzom je prístup:

* po  červenej turistickej značke (Cesta hrdinov SNP):
** od východu zo Skaliska cez sedlo Súľová
** od západu z Dobšinského kopca cez Ostrú a rázc. Pod Smrečinkou
* po  žltej turistickej trase:
** od severu z lokality Mlynky-Rakovec západným úbočím na rázc. Pod Smrečinkou
** od juhu z obce Vlachovo cez rázc. Pod Stromišom

## Referencie

## Pozri aj
* Volovské vrchy
* Knola (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Volovských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy vo Volovských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Vlachovo