open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Partizánske zväzky počas Slovenského národného povstania

**Partizánske zväzky počas [[Slovenské národné povstanie|Slovenského národného povstania]]** boli formálne najvyššie organizačné a bojové jednotky partizánskeho hnutia. Partizánske zväzky plnili rozkazy Ukrajinského štábu partizánskeho hnutia, od 18. septembra 1944 Hlavného štábu partizánskych oddielov na Slovensku a partizánskych štábov 1. a 4. ukrajinského frontu, čo spôsobovalo problémy pri koordinácii aktivít s povstaleckým velením 1. československej armády na Slovensku. Počet príslušníkov partizánskych zväzkov na Slovensku sa pohyboval od 1&nbsp;000 do 3&nbsp;000. Zväzky sa členili na oddiely (roty, prápory), ich počet bol rôzny. V SNP sa partizánske zväzky popri partizánskych brigádach stali najrozšírenejším typom organizácie partizánskych oddielov do vyššej jednotky. 

## Vznik zväzkov
Hoci partizánske hnutie sa na Slovensku sa začalo formovať vo rokoch 19431944 z domácich odbojárov a sovietskych vojnových zajatcov (takto vznikol partizánsky zväzok Čapajev) a prispel k nemu aj prechod partizánskych jednotiek cez hranicu (partizánske zväzky Alexander Nevský a Stalin), výrazným impulzom a rozmachom sa stalo vysadzovanie organizátorských skupín zo Sovietskeho zväzu. Moskovské vedenie KSČ v máji 1944 požiadalo Ukrajinský štáb partizánskeho hnutia (UŠPH) o vyslanie skúsených partizánskych veliteľov na Slovensko. Uznesením ÚV KS Ukrajiny zo 17. júna 1944 bolo UŠPH uložené zabezpečiť organizovanie a rozširovanie partizánskeho hnutia v Československu. Vo výcvikových strediskách v Kyjeve, Obarove pri Rovne a neskôr vo Sviatošine bolo vyškolených 220 československých štátnych občanov. Po výcviku utvorili Slováci, Česi a sovietski občania výsadkové partizánske organizátorské skupiny, ktoré sa po vysadení stali základom štábov partizánskych zväzkov a brigád v Československu. Takto vznikli partizánske zväzky Chruščov a Ján Žižka.

Štáb zväzku tvorili: veliteľ, zástupca veliteľa, náčelník štábu, komisár a velitelia ďalších jednotiek (prieskumný, zdravotnícky, zásobovací, spojovací, diverzný oddiel).

## Zoznam partizánskych zväzkov
Zoznam partizánskych zväzkov v SNP:

## Poznámka


## Referencie


## Pozri aj
* Partizánske brigády počas Slovenského národného povstania
* Slovenské národné povstanie
* Taktické skupiny počas SNP

Kategória:Česko-slovenské vojenské jednotky
Kategória:Česko-slovenský odboj počas druhej svetovej vojny
Kategória:Dejiny Slovenska
Kategória:Partizánske zväzky počas Slovenského národného povstania
Megakles I.

**Megakles I.** alebo **Megaklés I.** (; 7. storočie pred Kr.) bol vplyvný aténsky štátnik z rodu Alkmaiónovcov, ktorý v roku 632 pred Kr. zastával úrad archonta. Do dejín sa zapísal predovšetkým potlačením Kylónovho pokusu o prevrat, čo však viedlo k náboženskému znesväteniu mesta a následnému dlhoročnému vyhnaniu celého jeho rodu.

## Kylónovo znesvätenie
Počas Megaklovho archontátu sa olympijský víťaz Kylón pokúsil s pomocou svojich prívržencov nastoliť v Aténach tyraniu a obsadil Akropolu. Keď pokus zlyhal, Kylónovi stúpenci hľadali náboženský azyl pri oltári bohyne Atény. Megakles im sľúbil bezpečnosť, ak opustia posvätnú pôdu a podstúpia súd.

Podľa tradície si prosebníci priviazali o sochu bohyne niť, aby zostali v jej ochrane aj počas zostupu z Akropoly. Keď sa však niť pri chráme *Láskavých bohýň* (Eumeníd) roztrhla, Megakles to vyhlásil za znamenie, že bohyňa ich ochranu odmieta. Následne dal prosebníkov zmasakrovať, pričom niektorých zabili priamo pri oltároch. Tento akt bol vnímaný ako hrubé *znesvätenie* posvätnej pôdy a porušenie posvätného práva na náboženský azyl.

## Dôsledky a vyhnanstvo
Tento čin uvrhol na Megakla a celý rod Alkmaiónovcov náboženskú nečistotu (*miasma*), v historiografii známu ako „prekliatie Alkmaiónovcov“. Pod tlakom verejnej mienky a politických súperov (najmä Solóna) boli Alkmaiónovci postavení pred mimoriadny súd, ktorému predsedal Myrón z Flye. Celý rod bol odsúdený na doživotné vyhnanstvo.

Podľa dobových svedectiev boli telá zomrelých členov rodu vykopané z hrobov a vynesené za hranice Atiky, aby sa mesto očistilo. Hoci sa rodina mohla o niekoľko desaťročí neskoršie do Atén vrátiť, stigma „zneväčovateľov“ bola proti nim politicky využívaná ešte v 5. storočí pred Kr., napríklad počas diplomatických sporov so Spartou voči Periklovi.

## Referencie

## Pozri aj
* Alkmaiónovci
* Kylón z Atén
* Megakles II.

Kategória:Politici starovekého Grécka
Lipa u Belanských

**Lipa u Belanských** je lipa veľkolistá, ktorá sa nachádza východne od cesty vedúcej z Turej Lúky do Bukovca pri dome č. 564 v kopanici Belanskovci v katastri Turej Lúky v okrese Myjava v Trenčianskom kraji. Je chránená od 26. októbraa 1990 podľa nariadenia ONV v Senici č. 209 a novelizáciou OÚ v Trenčíne podľa Vyhlášky Okresného úradu Trenčín č. 141/2021 z 23. marca 2021 pre svoj estetický, historický, ekologický, zdravotný a kultúrny význam. Je v správe štátnej ochrany prírody CHKO Záhorie.

## Základné údaje

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam chránených stromov na Slovensku

## Iné projekty

Kategória:Chránené stromy na Slovensku
Kategória:Chránené lipy na Slovensku
Kategória:Chránené stromy v Trenčianskom kraji
Kategória:Myjava (mesto)
Chrám svätej Kataríny

**Chrám svätej Kataríny** môže byť:

* v Bulharsku:
** Chrám svätej Kataríny (Kňaževo, Sofia)

* v Rusku:
** Chrám svätej Kataríny (arménsky)
Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2026 – obrovský slalom žien

**Obrovský slalom žien** na Zimných olympijských hrách 2026 sa konal v alpskom lyžiarskom stredisku Tofane v Cortine d'Ampezzo 15. februára 2026.

Víťazkou sa stala Talianka Federica Brignoneová pred Sarou Hectorovou zo Švédska a rakúskou reprezentantkou Theou Louise Stjernesundovou, ktoré obe so zhodným časom obsadili druhé miesto.

## Výsledky

## Referencie

## Zdroj

Obrovský slalom
Chrám svätej Kataríny (Kňaževo, Sofia)

**Chrám svätej Kataríny** (), alebo **Cintorínsky chrám svätej Kataríny** ( je chrám Bulharskej pravoslávnej cirkvi z prvej polovice 20. storočia, ktorý sa nachádza sa v meste Sofia v oblasti Sofia v juhozápadnom Bulharsku. 

Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.

Chrámový sviatok sa slávi 24. novembra na sviatok Kataríny Alexandrijskej. Chrám je najstarším sofijským chrámom zasväteným svätej Kataríne.

## Názov
Chrám je zasvätený svätej Kataríne Alexandrijskej, ale jeden z dôvodov prečo bola vybraná táto svätica je, že bola menovkyňou rumunskej bohatej dámy, Ekateriny Haker, ktorá bola najvýznamnejšou donorkou prostriedkov na výstavbu.

## Lokalita
Celkový pohľad na chrám z východu|náhľad|vľavo
Chrám svätej Kataríny sa nachádza v meste Sofia v rajóne Vitoša v mestskej štvrti Kňaževo na ulici „Mara Petľaškova“ (, doslova *ulica Mary Petľaškovovej*) v priestore kňaževského cintorína.

## Dejiny
Dejiny chrámu siahajú do roku 1916, keď dvaja synovia protojereja Minu Lazarova Koleva, Stefan Minev Lazarov a Asen Minev Lazarov oznámili začiatok zbierky finančných prostriedkov na výstavbu chrámu. Do zbierky sa zapojilo mnoho obyvateľov farnosti a celkovo sa prostriedky zbierali viac ako desať rokov. Zaujímavosťou je, že farnosť nemusela platiť za architektonický projekt na výstavbu, keďže autor projektu, architekt Christo Jordanov Kolčakov, bol osobným priateľom Stefana Mineva Lazarova a projekt farnosti venoval.

S výstavbou chrámu sa začalo v roku 1927 a výstavba sa skončila takmer po troch rokoch na jeseň 1929. Chrám bol vysvätený 24. novembra 1929 na sviatok Kataríny Alexandrijskej.

V roku 1989 bol budove pridelený štatút kultúrnej pamiatky.

## Charakteristika
Pohľad na západnú časť chrámu|náhľad|vľavo
Autorom projektu chrámu je architekt Christo Jordanov Kolčakov.

### Výzdoba interiéru
Výzdoba chrámu je veľmi skromná. Zaujímavosťou sú dvere, ktoré pochádzajú z Bojanského chrámu svätého Pantaleóna a boli Chrámu svätej Kataríny venované, keďže sa v tom čase v Bojanskom chráme dvere menili. 

V chráme sa nachádzajú dve vzácne ikony, ktoré zobrazujú Krista Spasiteľa a Presvätú Bohorodičku a sú dielom Christa Zografa. Chrámu svätej Kataríny boli venované z Chrámu svätej Petky.

## Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka

Dátum zapísania do zoznamu kultúrnych pamiatok: 1989

Dôvod ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota stavby

## Galéria

StCatherineChurch-Knyazhevo-Sofia06.jpg|celkový pohľad na chrám z juhovýchodu
StCatherineChurch-Knyazhevo-Sofia04.jpg|pohľad na severnú fasádu chrámu
StCatherineChurch-Knyazhevo-Sofia02.jpg|detailný pohľad na vrchnú časť zvonice


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Pravoslávne chrámy v Bulharsku
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Kategória:Stavby v Sofii
Kategória:Kostoly zasvätené svätej Kataríne Alexandrijskej
Kategória:Kostoly postavené po oslobodení Bulharska
Kategória:Architektúra z 1929
Peisistratovci

**Peisistratovci** ( – *Peisistratidai*) bola tyranská dynastia, ktorá vládla v starovekých Aténach v rokoch 561 – 510 pred Kr. (s prestávkami). Ich vláda, hoci bola formálne tyraniou, sa považuje za obdobie hospodárskeho a kultúrneho rozkvetu mesta, ktoré položilo základy neskoršej klasickej éry.

## Pôvod a vzostup
Rod odvodzoval svoj pôvod od mýtického pylského kráľa Nestora, podobne ako ich rivali Alkmaiónovci. Zakladateľ dynastie, Peisistratos, sa preslávil ako vojenský veliteľ vo vojne proti Megare, počas ktorej dobyl prístav *Nisaia*. V politickom zápase v Aténach viedol frakciu „horalov“ (*diakrioi*), ktorú tvorilo najmä chudobné vidiecke obyvateľstvo. K moci sa definitívne dostal po viacerých pokusoch v roku 546 pred Kr. po víťazstve v bitke pri Palléne.

## Vláda Peisistratovcov
Obdobie ich vlády sa vyznačovalo umiernenosťou a snahou o zmiernenie sociálnych rozdielov:
* **Peisistratos:** Podporoval drobných roľníkov, zaviedol putovných sudcov a začal s monumentálnou výstavbou Atén (stavba chrámu Dia Olympijského, zavedenie Panatenajských hier).
* **[[Hippias (tyran)|Hippias]] a [[Hipparchos z Atén (Peisistratov syn)|Hipparchos]]:** Synovia Peisistrata, ktorí nastúpili po jeho smrti (527 pred Kr.). Kým Hipparchos sa venoval najmä podpore umenia (pozval básnikov Anakreonta a Simónida), Hippias držal v rukách politickú moc. Ich vláda sa stala tvrdšou po zavraždení Hipparcha v roku 514 pred Kr. sprisahancami Harmodiom a Aristogeitónom.

## Pád dynastie
Dynastia padla v roku 510 pred Kr., kedy bol Hippias zvrhnutý spojeným vojskom aténskych exulantov vedených Alkmaiónovcami a spartskou armádou pod velením kráľa Kleomena I. Po páde Peisistratovcov nastal v Aténach politický boj medzi Kleisthenom a Isagorom, ktorý vyústil do Kleisthenových demokratických reforiem.

## Referencie

## Pozri aj
* Peisistratos
* Alkmaiónovci
* Kleisthenes

Kategória:Staroveké Atény
Kategória:Panovnícke rody
Isagoras

**Isagoras** ( – *Isagoras*) môže byť:

* aténsky politik a archón v roku 508 pred Kr., rival Kleisthena, pozri Isagoras (archón)
* stratég Tesálskeho spolku v Augustovej dobe (1. stor. pred Kr. – 1. stor.), pozri Isagoras (stratég)
* stratég Tesálskeho spolku v 2. storočí (pred r. 131), pozri Isagoras (stratég v 2. storočí)
* starogrécky tragický básnik, pozri Isagoras (básnik)

## Referencie
Čaplovka

**Čaplovka** je krátky vodný tok v Západných Tatrách a Podtatranskej brázde na území okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice v povodí Oravy, má dĺžku približne 2 km a je tokom V. rádu. Tečie územím Tatranského národného parku.

## Priebeh toku
Potok pramení v Tatrách, v ich podcelku Západné Tatry a geomorfologickej časti Osobitá, na severozápadných výbežkoch Veľkej Furkasky (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnatej oblasti pod hrebeňom, vybiehajúcom na západ z Veľkej Furkasky, tečie severným smerom. Steká do rovnomennej doliny a priberá pravostranný prítok. V strednej časti vedie západným úpätím vrchu Turek () a stáča sa na severovýchod. Hlbším zárezom kopíruje horský hrebeň a následne opúšťa Západné Tatry aj ich geomorfologickú časť Osobitá. Prechádza do Tichej doliny, ktorá už patrí do Podtatranskej brázdy a jej podcelku Zuberská brázda. Pokračuje severným smerom, priberá malý pravostranný prítok a onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Oravice v povodí rieky Oravy. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Čaplovka pramení a preteká územím obce Vitanová, iba v oblasti ústia zasahuje na kataster mesta Tvrdošín v okrese Tvrdošín v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy
* Tatry, Západné Tatry, Osobitá (geomorfologická časť)
* Podtatranská brázda, Zuberská brázda

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Tvrdošín
Kategória:Vitanová
Kategória:Tvrdošín
Kategória:Vodné toky v Zubereckej brázde
Bitka pri Palléne

**Bitka pri Palléne** môže byť:

* rozhodujúce víťazstvo tyrana Peisistrata nad aténskym občianskym vojskom v roku 546 pred Kr., pozri Bitka pri Palléne (546 pred Kr.)
* námorná bitka križiackej flotily proti tureckým pirátom pri polostrove Chalkidiki v roku 1344, pozri Bitka pri Palléne (1344)

## Referencie
Bitka pri Palléne (546 pred Kr.)

**Bitka pri Palléne** (starogr. *Μάχη τῆς Παλλήνης*) v roku 546 pred Kr. bola rozhodujúcim vojenským stretnutím v dejinách archaických Atén. Tyran Peisistratos v nej porazil svojich domácich odporcov a po dvoch predošlých neúspešných pokusoch si definitívne zaistil samovládu nad mestom, ktorá trvala až do jeho smrti v roku 527 pred Kr.

## Predohra
Peisistratos sa vrátil do Atiky po desiatich rokoch vyhnanstva, ktoré strávil najmä v Eretrii. Počas tohto obdobia zhromažďoval finančné prostriedky a verboval žoldnierov (najmä z Argu a Naxu). S týmto vojskom sa vylodil pri Maratóne, kde sa k nemu pridali jeho stúpenci z radov „horalov“ (*diakrioi*). Aténske vojsko (milície), vedené aristokratmi, mu vytiahlo v ústrety k Palléne, strategickému bodu pri chráme Atény Pallenis.

## Priebeh bitky
Peisistratos využil moment prekvapenia a strategickú lesť. Podľa Herodota zaútočil v čase poludňajšieho odpočinku, kedy aténski vojaci po jedle oddychovali alebo hrali kocky. Pred samotným útokom mu veštec Amfilytos z Akarnanie predniesol veštbu prirovnávajúcu jeho víťazstvo k úspešnému rybolovu. Peisistratovi žoldnieri rýchlo rozprášili nepripravené občianske oddiely. Aby zabránil zbytočnému krviprelievaniu a uľahčil si následné ovládnutie mesta, Peisistratos poslal svojich synov na koňoch v ústrety utekajúcim občanom s odkazom, že im bude odpustené, ak sa v pokoji vrátia domov.

## Dôsledky
Víťazstvo pri Palléne znamenalo definitívny koniec mocenského boja medzi aténskymi rodovými frakciami v prospech Peisistrata. Mnoho vplyvných šľachticov z rodu Alkmaiónovcov odišlo do exilu. Peisistratos následne vládol Aténam ďalších 18 rokov v období mieru a prosperity.

## Referencie

## Pozri aj
* Peisistratos
* Peisistratovci

Kategória:Bitky v Grécku
Kategória:Dejiny Grécka
Kategória:Staroveké Atény
Henclovský potok

**Henclovský potok** je potok v regióne Tekov, na území obce Močiar v okrese Banská Štiavnica a obce Trnavá Hora v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Štiavnické vrchy a ústi do Močiarskeho potoka. Má dĺžku  a je tokom IV. rádu. 
## Prameň
Henclovský potok pramení v  na obecnej i okresnej hranici medzi obcou Močiar v okrese Banská Štiavnica a obcou Trnavá Hora v okrese Žiar nad Hronom v severnej časti územia obce Močiar a v južnej časti územia obce Trnavá Hora v jej katastrálnom území Jalná, v poľnohospodárskom extraviláne na severovýchodnom okraji lesa Henclová, v Banskobystrickom kraji. 
## Opis toku
Henclovský potok tečie od prameňa severným smerom cez poľnohospodársky extravilán po obecnej i okresnej hranici medzi územím obce Močiar a obce Trnavá Hora a jej katastrálnym územím Jalná, v  opúšťa túto hranicu a vteká na územie Trnavej Hory, ľavým brehom obteká samotu i les Behanovo a pravým brehom obteká zaniknutú samotu Červienky, tečie lesným extravilánom premiešaným s trvalými trávnymi porastmi, v  priberá pravostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa Baranová, v lese Brvenné v  v lesnom extraviláne Trnavej Hory v katastrálnom území Jalná v Močiarskej doline ústi do Močiarskeho potoka ako jeho pravostranný prítok. Močiarsky potok ďalej ústi do Hrona. 
Henclovský potok patrí do okresov Banská Štiavnica a Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Pramení a preteká na území obcí Močiar a Trnavá Hora, ďalej preteká a ústi do Močiarskeho potoka na území obce Trnavá Hora v jej katastrálnom území Jalná. Nachádza sa v geomorfologickom celku Štiavnické vrchy v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Henclovský potok má jeden bezmenný prítok. Henclovský potok leží v Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku Henclovský potok má pôvod v názve lesa Henclová na území obce Močiar, v ktorom pramení i preteká. Zo slovného základu Henclová po rozšírení o formant prídavného mena -ský a po kombinácii so slovom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Henclovský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Význam názvu Henclovský potok je potok prameniaci, patriaci do lesa Henclová. Les Henclová má pôvod v osobnom mene s vývojom Hanzel → Hencel →Hencl/Henclo. Názov vodného toku Henclovský potok bol štandardizovaný v roku 1986. V množine slovenskej štandardizovanej hydronymie vodných tokov hydronymum Henclovský potok je jedinečným hydronymom (február 2026).
## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Banská Štiavnica
Kategória:Vodné toky v okrese Žiar nad Hronom
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Štiavnických vrchoch
Kategória:Močiar (okres Banská Štiavnica)
Kategória:Trnavá Hora 
Kategória:Povodie Hrona
Saltimbocca

__NOTOC__

**Saltimbocca** ([saltimbokka], z taliančiny, doslova „skoč do úst“) je talianske jedlo (populárne i v južnom Švajčiarsku). Pozostáva z teľacieho mäsa, ktoré bolo obalené parmskou šunkou a šalviou a následne marinované vo víne, oleji alebo slanej vode, podľa regiónu, z ktorého pochádza, alebo chuti pripravujúceho.

Pôvodná verzia tohto jedla je *saltimbocca alla romana* (doslova „saltimbocca na rímsky spôsob“), ktorá sa skladá z teľacieho mäsa, prosciutta a šalvie, ktoré sú zarolované a varené v suchom bielom víne a na masle. Niekedy sa používa víno Marsala. Okrem toho sa niekedy saltimbocca namiesto zarolovania pripravuje „plochá“ (bez zarolovania). V americkej variácii tohto pokrmu sa teľacie mäso nahradzuje kuracím alebo bravčovým mäsom.


File:Saltimbocca alla Romana.jpg|*Saltimbocca alla romana* počas varenia
File:Saltimbocca cooked (3).jpg|*Saltimbocca* (hotová)


## Referencie

## Ďalšia literatúra
* *Il nuovo cucchiaio d'argento*, 5th ed. (1959), Vera Rossi Lodomez, Franca Matricardi, Franca Bellini, Renato Gruau.

## Pozri aj
* Zoznam pokrmov s teľacím mäsom

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Saltimbocca alla Romana

## Zdroj

Kategória:Talianska kuchyňa
Argentopolybázit

**Argentopolybázit** (symbol Aplb) je minerál zo skupiny polybázitu-pearceitu, kryštalizujúci v trigonálnej sústave. Jeho ideálny chemický vzorec je Ag16Sb2S11. Tento minerál je Ag-analóg polybázitu a tiež Sb-analóg argentopearceitu. V prírode existujú dva polytypy argentopolybázitu: argentopolybázit-T2ac a  argentopolybázit-M2a2b2c. Typovou lokalitou prvého z nich je Au–Ag epitermálne ložisko Kremnica, okres Žiar nad Hronom, Banskobystrický kraj, Slovensko. Okrem typovej lokality sú pre tento minerál definované aj ďalšie dve, tzv. kotypové lokality: Šibeničný vrch pri Novej bani, okres Žarnovica, Slovensko a epitermálne Au–Ag ložisko Arykevaam, Anadyr, Čukotka, Rusko.

## Výskyt a sprievodná mineralizácia
Argentopolybázit sa v Kremnici vyskytuje vo forme samostatných, idiomorfných (pseudo)hexagonálnych tabuľkovitých kryštálov v nízkosulfidačných epitermálnych žilách s Au–Ag mineralizáciou. Veľkosť kryštálov je do 4 mm, prípadne tvorí komplexné kryštalické agregáty do veľkosti 5 mm. Typová vzorka pochádza zo štôlne Václav-sever v centrálnej časti tzv. Prvého žilného systému. Tieto žily obyčajne obsahujú drúzové dutiny s vykryštalizovaným kremeňom, dolomitom, sideritom a tiež početnými kryštálmi strieborných sulfosolí (argentopolybázit, polybázit, pyrargyrit, argentotetraedrit-Zn, roždestvenskajait-(Zn), roždestvenskajait-(Fe), minoritne aj stephanit, miargyrit, zlato, naumannit a pyrit). Na Novej bani sa argentopolybázit našiel na starých haldách žíl Johana a Krakauer na východných svahoch Šibeničného vrchu. Vzorka rudy s argentopolybázitom má typické znaky nízkosulfidačnej epitermálnej mineralizácie s páskovanou textúrou pozostávajúcou z aduláru, chalcedónu a vtrúsenín Au–Ag minerálov. Sprievodné minerály sú akantit, pyrargyrit, proustit, roždestvenskajait-(Zn), naumannit a Au–Ag zliatiny. Argentopolybázit sa tu vyskytuje vo forme alotriomorfných zŕn do 0,3 mm veľkých s tenkým lemom akantitu.Výskyt a vznik argentopolybázitu sa viaže na špecifické oblasti s vulkanickou činnosťou a s vysokou aktivitou Ag a zároveň absenciou Cu v hydrotermálnych roztokoch.

## Fyzikálne a optické vlastnosti
Argentopolybázit je tmavošedý až čierny a nepriehľadný (opakný) minerál s čiernym vrypom, kovovým až opakným leskom. Nevykazuje fluorescenciu v krátkovlnnom ani dlhovlnnom ultrafialovom svetle. Jeho tvrdosť je stanovená na približne 3 na Mohsovej stupnici. Kryštály argentopolybázitu nevykazujú žiadnu štiepateľnosť, sú krehké s lastúrnatým lomom. Vypočítaná hustota je 6,403 g.cm-3. Tento minerál je v mikroskope s odrazeným svetlom šedý, bez pozorovaného dvojodrazu a so slabým pleochroizom. V polarizovanom svetle vykazuje strednú anizotropiu so slabými zelenkastými až zelenomodrými odtieňmi a bez vnútorných reflexov.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Minerály s typovou lokalitou na Slovensku
Kategória:Minerály opísané zo Slovenska
Občiansky zákonník (Česko)

Český **občiansky zákonník** (zákon č. 89/2012 Zb., česky *Občanský zákoník* lebo *Nový obanský zákoník*) je základným právnym predpisom upravujúcim súkromné právo v Česku. Bol vydaný 3. februára 2012 a nadobudol účinnosť 1. januára 2014. Tento zákonník rekodifikoval české súkromné právo a nahradil predchádzajúci občiansky zákonník z roku 1964, vydaný v období komunistického Česko-Slovenska, ktorý v pozmenenej podobe platí na Slovensku dodnes. Spolu s občianskym zákonníkom bol vydaný aj zákon o obchodných korporáciách (zákon č. 90/2012 Zb.), ktorý kodifikuje obchodné právo v oblasti obchodných korporácií, a zákon o medzinárodnom práve súkromnom (zákon č. 91/2012 Zb.), kodifikujúci oblasť medzinárodného práva súkromného. Hlavný právny predpis v oblasti procesného súkromného práva, občiansky súdny poriadok z roku 1963, však zostal naďalej v platnosti.

## Systematika
Český občiansky zákonník sa delí na päť častí:

* Všeobecná časť (§ 1 až 654)
* Rodinné právo (§ 655 až 975)
* Absolútne majetkové práva (§ 976 až 1720, zahŕňa vecné práva a dedičské právo)
* Relatívne majetkové práva (§ 1721 až 2990, zahŕňa predovšetkým záväzkové právo)
* Spoločné, prechodné a záverečné ustanovenia (§ 2991 až 3081).

## História
Úvahy o rekodifikácii súkromného práva sa v Česku začali objavovať už v 90. rokoch 20. storočia, samotná príprava nového občianskeho zákonníka sa však začala až po roku 2000 pod vedením profesora Karla Eliáša. Medzi hlavné inšpiračné zdroje počas prípravy nového občianskeho zákonníka patrili občianske zákonníky ostatných stredoeurópskych krajín, návrh československého zákonníka z roku 1937 aj quebecký občiansky zákonník. Medzi hlavné ciele rekodifikácie patrilo odstránenie reliktov socialistického práva, ako aj vytvorenie všeobecného právneho predpisu používaného v celej oblasti súkromného práva.

Medzi hlavné zmeny, ktoré nový občiansky zákonník priniesol, patrí začlenenie rodinného práva (ktoré dovtedy upravoval osobitný zákon o rodine z roku 1964, zrušený prijatím nového občianskeho zákonníka), väčší dôraz na autonómiu vôle, možnosť voľnejšej úvahy súdu pri posudzovaní výšky náhrady za ujmu na zdraví, ako aj zavedenie niektorých inštitútov, ktoré dovtedy české právo nepoznalo, napríklad pacht alebo zverenecký fond.

## Referencie


## Pozri aj

* Občianský zákonník (Slovensko)

## Externé odkazy

* Úplné znenie zákona (v češtine)

Kategória:Právne predpisy v Česku
Biatlon na Zimných olympijských hrách 2026 – stíhacie preteky mužov

**Stíhacie preteky mužov** na 12,5 km v biatlone na Zimných olympijských hrách 2026 sa konali v biatlonovom stredisku Südtirol Arena v Anterselve 15. februára 2026.

Víťazom sa stal Švéd Martin Ponsiluoma, na druhom mieste prišiel do cieľa Sturla Holm Laegreid z Nórska a tretí skončil francúzsky reprezentant Émilien Jacquelin.

## Výsledky

## Referencie

## Zdroj

Stíhacie preteky mužov
Kamen del (Vitoša)

**Kamen del** () je vrch v pohorí Vitoša. Dosahuje nadmorskú výšku 

## Opis
Pohľad zo Sofie na masív pohoria Vitošavrch Kamen del sa jasne rysuje v hrebeni v strednej časti fotografie|náhľad|vľavo
Kamen del je skalnatý vrch so strmými kamenistými svahmi, ktoré sa smerom na sever do Sofijskej kotliny spúšťajú až po uhlom 40°. Severné svahy sú miestami pokryté kamennými kopami. Vrcholová časť je tvorená niekoľkými kamennými zoskupeniami. Úpätie vrchu je zalesnené a to ako ihličnatými, tak aj listnatými lesmi.

### Výška a poloha
Kamen del dosahuje nadmorskú výšku  a aj keď nepatrí medzi najvyššie vrchy pohoria Vitoša, tým, že sa vypína priamo nad Sofijskou kotlinou, pôsobí pri pohľade zo Sofie impozantne.

Kamen del sa nachádza v severnej časti pohoria Vitoša.

### Geológia
Kamen del je tvorený andezitom.

## Výhľady
[Na vrchole vrchu Kamen delpohľad smerom k vrchu [Kopitoto (vrch)|Kopitoto|náhľad|vľavo]]
Vrch poskytuje panoramatický pohľad na celú Sofijskú kotlinu a hlavné mesto Sofiu. Z pohoria Vitoša je možné z vrcholu vrchu Kamen del možné vidieť lokalitu Kikiš, Dragalevský monastier a množstvo vrchov ako napríklad Goli vrăch, Goľam Rezen, Malăk Rezen, Černi vrăch, Ušite, Černata skala, alebo Kopitoto.

## Turizmus
Vrch je hojne navštevovaný turistami. Najľahšie prístupný je z juhu.

### Horské chaty
V blízkosti sa nachádzajú dve horské chaty, ktoré slúžia ako východzí bod k ceste na Kamen del. Ide o horské chaty Tinťava a Kamen del v nadmorskej výške  Chaty sú dostupné zo Sofie zo štvrti Bojana. 

## Galéria

KamenDel-Vitosha-FromCentreOfSofia02.jpg|pohľad od Sofie na vrcholovú časť vrchu Kamen del
KamenDel-Vitosha-FromCentreOfSofia03.jpg|v historickom centre Sofievrch Kamen del je možné vidieť medzi domami v strede ulice


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Vrchy v Bulharsku
Kategória:Tisícovky v Bulharsku
Kategória:Sofia (oblasť)
Kategória:Vrchy vo Vitoši
Kamen del

**Kamen del** môže byť:

* v Bulharsku:
** vrch v pohorí Vitoša, pozri Kamen del (Vitoša)
** horská chata, pozri Kamen del (horská chata)
Michal Čajkovský

**Michal Čajkovský** (* 6. máj 1992) je slovenský profesionálny hokejový obranca, ktorý v súčasnosti hrá za Traktor Čeľabinsk v KHL.

## Klubová kariéra
Čajkovský hral juniorský hokej za HC Slovan Bratislava. Do NHL draftovaný nebol, no prestúpil do juniorského klubu Kingston Frontenacs v OHL, kde odohral jednu sezónu a neskôr do Ottawa 67's v rovnakej lige, kde strávil dve sezóny.

Sezónu 2013/2014, ktorá bola jeho prvá profesionálna v zámorí, strávil v ECHL za Reading Royals, kde bol na hosťovaní z Hershey Bears hrajúcich v AHL. V 66 zápasoch strelil pôsobivých 14 gólov a 36 bodov, čím si zabezpečil miesto v All-Rookie Teame ECHL. 15. augusta 2014 predĺžil zmluvu s Bears o ďalší rok.

19. júna 2015 sa Čajkovský vrátil do Európy a podpísal jednoročný kontrakt s českým tímom extraligy HC Sparta Praha. V sezóne 2015/2016 sa Čajkovský okamžite presadil v obrane Sparty, keď v 49 zápasoch strelil 11 gólov a získal 28 bodov.

Po predĺžení zmluvy so Spartou v sezóne 2016/2017 pokračoval vo svojom raste a viedol obranu v strelectve s 12 bodmi v 19 zápasoch. 27. novembra 2016 však získal pozornosť ruského Avtomobilistu Jekaterinburg z KHL, kde strávil 2 sezóny.

Po absolvovaní skúšobného tréningového kempu Carolina Hurricanes, klub podpísal s Čajkovským jednoročnú zmluvu v hodnote 650 000 dolárov 27. septembra 2018. Bol medzi poslednými hráčmi, ktorí začali sezónu 2018/2019 s Charlotte Checkers, farme Hurricanes v AHL. Počas pôsobenia v obrane Checkers zaznamenal Čajkovský 4 body v 23 zápasoch bez toho, aby bol povolaný do Hurricanes. 28. decembra 2018 Hurricanes ukončili zmluvu s Čajkovským. Ten neskôr podpísal dvojročnú zmluvu s Dinamom Moskva a tak sa vrátil do KHL.

Čajkovský pôsobil v Diname do roku 2021. Vtedy prestúpil do Sibiru Novosibirsk, kde odohral dve sezóny a 3. mája 2023 podpísal dvojročnú zmluvu so Spartakom Moskva.

## Reprezentácia
Čajkovský hral za slovenský juniorský tím, ako aj za seniorov na majstrovstvách sveta. Bol súčasťou slovenského olympijského tímu v roku 2018, ako aj v roku 2022, keď pomohol Slovensku vyhrať svoju historicky prvú olympijskú medailu v hokeji (bronz).

## Štatistiky
*Z = zápasy, G = góly, A = asistencie, B = body, TM = trestné minúty* 
### Klub

### Reprezentácia

## Referencie

Kategória:Osobnosti zo Skalice
Kategória:Slovenskí hokejoví obrancovia
Kategória:Slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Kategória:Hráči HC Slovan Bratislava
Kategória:Hráči HK Orange 20
Kategória:Hráči Hershey Bears
Kategória:Hráči HC Sparta Praha
Kategória:Hráči Avtomobilist Jekaterinburg
Kategória:Hokejisti Dinama Moskva
Kategória:Hráči Sibir Novosibirsk
Kategória:Hokejisti Spartaku Moskva
Kategória:Hráči HC Ambri-Piotta
Kategória:Hráči Traktor Čeľabinsk
Kategória:Hokejisti na Zimných olympijských hrách 2018
Kategória:Hokejisti na Zimných olympijských hrách 2022
Kategória:Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Liga majstrov žien UEFA 2014/2015

**Liga majstrov žien UEFA 2014/2015** bol 14. ročníkom Ligy majsteriek.

Nemecký tím Eintracht Frankfurt porazil vo finále francúzsky Paris Saint-Germain a vyhrali svoj štvrtý titul.

## Priradenie asociačných tímov
Spolu 54 tímov zo 46 asociácii vstúpilo do tohto ročníka. Rebríček futbalových asociácii bol na základe koeficientov UEFA, a určilí počet tímov z asociácii, ktoré sa zúčastnili súťaže.

* Asociácie na 1. až 8. mieste - 2 tímy
* Ostatné asociácie - 1 tím

Keďže sa Wolfsburg kvalifikoval ako víťaz svojej domácej ligy, vstup ako súťaže ako držiteľ titulu sa nepoužil.

### Rebríček UEFA
Pre tento ročník sa použil koeficient ženských tímov 2013, ktoré brali do úvahy výsledky v európskych súťažiach od sezóny 2008/2009 do 2012/2013.

### Tímy
V tomto ročníku tímy na prvých a druhých miestach domácich líg z asociácii na 1. až 8 mieste a tímy na prvých miestach z asociácii na 9. až 14. mieste vstúpili do súťaže v šestnásťfinále, ostatné tímy do kvalifikačného kola.

Faerský tím KÍ Klaksvík sa zúčastnil všetkých ročníkov Ligy majsteriek a Pohára žien UEFA.

## Harmonogram

## Kvalifikačné kolo

Losovanie do kvalifikačného kola sa uskutočnilo 26. júna 2014. 32 tímov bolo rozdelených do 4 košov podľa klubového koeficientu. Tímy boli rozdelené do 8 skupín po 4 tímy, s pravidlom že každá skupina obsahuje jeden tím, ktorý bol dopredu vybratý ako usporiadateľ.

### Skupina 1

### Skupina 2

### Skupina 3

### Skupina 4

### Skupina 5

### Skupina 6

### Skupina 7

### Skupina 8

Zdroj.

### Tabuľka tímov na druhých miestach

## Vyraďovacia fáza

### Šestnásťfinále
Losovanie sa uskutočnilo 22. augusta 2014. Tímy z rovnakej asociácie nemohli byť vylosované proti sebe. Jediným nenasadeným tímom, ktorý postúpil bol Gintra Universitetas, ktorý porazil Sparta Praha po prvom penaltovom rozstrele od finále 2010.

### Osemfinále
Osemfinále bolo vylosované spolu s šestnásťfinále.

### Štvrťfinále
Losovanie pre štvrťfinále, semifinále a finále (ktoré určilo aj domáci tím) sa uskutočnilo 19. novembra 2014. Bolo bez obmedzení.

### Semifinále

Zdroj.

### Finále

[náhľad|Štadión Friedrich-Ludwig-Jahn-Sportpark v [Berlín|Berlíne, kde sa konalo finále]]

## Štatistiky

### Najlepšie strelkyne
Célia Šašić so 14 gólmi stanovila nový rekord Ligy majsteriek a vyrovnala rekord Pohára žien UEFA.

### Káder sezóny
Pozorovanie UEFA vybrali 18 hráčok ako káder turnaja:

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Liga majstrov žien UEFA
Bitka pri Palléne (1344)

**Bitka pri Palléne** bola významná námorná bitka medzi flotilou Kresťanskej ligy a loďstvom turkického emirátu Aydin, ktorá sa odohrala 13. mája 1344 pri brehoch polostrova Palléné (dnes Kassandra). Kresťanské víťazstvo bolo prvým veľkým úspechom smyrnianskych križiackych výprav a podstatne oslabilo pirátsku moc emira Umura Beya v Egejskom mori.

## Historický kontext
V prvej polovici 14. storočia predstavoval emirát Aydin pod vládou Umura Beya najväčšiu hrozbu pre kresťanské dŕžavy v Stredomorí. Turecké lode pravidelne pustošili pobrežia Byzancie, benátske ostrovy aj územie johanitov na Rodose. V reakcii na túto hrozbu inicioval pápež Klement VI. vznik protitureckej ligy, do ktorej vstúpila Benátska republika, Cyperské kráľovstvo a rytieri johaniti.

## Priebeh bitky
Kresťanská flotila, ktorú tvorilo približne 20 – 24 galér (z toho 8 benátskych, 4 pápežské, 6 johanitských a zvyšok cyperských), hliadkovala v severnej časti Egejského mora pod velením benátskeho admirála Pietra Zena. Dňa 13. mája 1344 narazili pri polostrove Palléné na tureckú flotilu, ktorá sa práve pripravovala na ďalší nájazd.

Využitím momentu prekvapenia a lepšej manévrovateľnosti svojich galér kresťania zaútočili na nepripravené nepriateľské lode. Podľa dobových kroník bolo v krátkom a intenzívnom boji zničených alebo zajatých 52 tureckých lodí. Zvyšku tureckej flotily sa podarilo uniknúť pod ochranu pevniny, kde sa posádky zachránili útekom do vnútrozemia polostrova.

## Dôsledky
Víťazstvo pri Palléne malo strategický význam. Kresťanská liga ovládla námorné trasy, čo umožnilo bezpečný presun vojsk k hlavnému cieľu výpravy – prístavu Smyrna (Izmir). Ten bol po obliehaní dobytý v októbri 1344. Porážka pri Palléne tiež preukázala technickú prevahu západných galér nad tureckými plavidlami a prinútila Umura Beya prejsť do defenzívy.

## Referencie

## Pozri aj
* Chalkidiki
* Benátska republika
* Maltézsky rád

Kategória:Námorné bitky
Kategória:Križiacke výpravy
Kategória:Dejiny Byzantskej ríše
Kategória:Dejiny Grécka
Kategória:1344
Bruno Mick

**Bruno Mick** (* 4. september 2007, Poprad) je slovenský športovec. Reprezentuje Slovensko v sánkovaní.

## Športová kariéra
Mick patrí do klubu TJ Vysoké Tatry a strediska VŠC Dukla Banská Bystrica. Jeho trénerom je Jaroslav Slávik. So sánkovaním začal ako osemročný. Popri sánkovaní sa venoval lyžovaniu a futbalu. Od 14tich sa športu venuje naplno.

Na Zimných olympijských hrách mládeže 2024 v Kangwone sa medzi jednotlivcami umiestnil na 7. a medzi dvojicami na 6. mieste. V štafete družstiev bol 7. Získal 1. miesto na Majstrovstvách Európy do 23 rokov a 3. miesto v Majstrovstvách Európy juniorov v dvojsedadlových saniach. V januári 2026 získal spolu s Christianom Bosmanom zlatú medailu v Majstrovstvách Európy pod 23 rokov. Rovnakú medailu získal aj v roku 2025.

### Olympijské hry
12. januára bola potvrdená účasť slovenských sánkarov a sánkariek na Zimných olympijských hrách 2026. Dvojica Christián Bosman a Bruno Mick na olympiáde súťažia prvýkrát. V súťaži dvojíc sa Bosman a Mick umiestnili na 12. mieste s časovou stratou 1,039 s.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil na Slovenskom olympijskom a športovom výbore
* Profil na Medzinárodnej sánkarskej federácii

Kategória:Slovenskí sánkari
Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Osobnosti z Popradu
Kategória:Sánkari na Zimných olympijských hrách 2026
Mníchovská bezpečnostná konferencia

[thumb|[Hotel Bayerischer Hof (Mníchov)|Hotel Bayerischer Hof]]

**Mníchovská bezpečnostná konferencia** (; , skratka: *MSC*), pôvodne **Mníchovská konferencia o bezpečnostnej politike** (; ), je každoročná konferencia o medzinárodnej bezpečnostnej politike, ktorá sa koná v Mníchove v Nemecku od roku 1963. Je to najväčšie stretnutie svojho druhu na svete.

Za posledné štyri desaťročia sa Mníchovská bezpečnostná konferencia stala najdôležitejším nezávislým fórom pre výmenu názorov medzi rozhodovateľmi v oblasti medzinárodnej bezpečnostnej politiky. Každý rok sa na nej stretáva približne 350 vysokopostavených osobností z viac ako 70 krajín sveta, aby sa zapojili do intenzívnej diskusie o súčasných a budúcich bezpečnostných výzvach. Zoznam účastníkov zahŕňa hlavy štátov, vlád a medzinárodných organizácií, ministrov, členov parlamentu, vysokopostavených predstaviteľov ozbrojených síl, vedy, občianskej spoločnosti, ako aj podnikateľskej sféry a médií.

Počas uplynulých štyroch desaťročí slúžila Mníchovská bezpečnostná konferencia ako hlavné miesto stretávania západných hláv štátov a vojenských predstaviteľov, kde koordinovali bezpečnostnú politiku a upevňovali jednotný postoj voči vnímaným hrozbám zo strany nezápadných mocností.

Konferencia sa koná každoročne vo februári. Miestom konania je hotel Bayerischer Hof v Mníchove v Bavorsku.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka 

Kategória:Vzniklo v 1963
Kategória:Konferencie
Kategória:Mníchov
Miloš Roman

**Miloš Roman** (* 6 November 1999) je slovenský profesionálny hokejista, ktorý súčasne pôsobí v HC Oceláři Třinec v českej extralige. S týmto klubom sa mu podarilo vyhrať českú najvyššiu súťaž 4-krát. 

## Klubová kariéra
Ako junior bol vyvíjaný v Třinci a v roku 2018 bol draftovaný ako 122. klubom Calgary Flames z NHL. Tri roky hral za tím Vancouver Gaints v WHL. Potom sa však Roman vrátil späť do Třinca, kde plnil úlohu defenzívneho centra. S "Oceliarmi" je štvornásobný majster českej extraligy.

## Reprezentácia
Roman reprezentoval krajinu už v juniorských súťažiach. Najväčší úspech sa mu podarilo dosiahnuť na Zimných olympijských hrách 2022, keď spolu so slovenským mužstvom vyhrali historicky prvú olympijskú medailu v hokeji.

## Štatistiky
*Z = odohrané zápasy, G = góly, A = asistencie, B = body, TM = trestné minúty*
### Klub

### Reprezentácia

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Osobnosti z Kysuckého Nového Mesta
Kategória:Slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Kategória:Hráči HC Třinec
Kategória:Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Kategória:Hokejisti na Zimných olympijských hrách 2022
Kristián Pospíšil

**Kristián Pospíšil** (* 22. apríl 1996, Zvolen) je slovenský profesionálny hokejista hrajúci na pozícii pravého krídla za HC Kometa Brno v českej extralige.

## Klubová kariéra
Jeho prvý seniorský klub bol zámorský Blainville-Boisbriand Armada v LHJMQ, do ktorého prestúpil v roku 2015. V ďalšej sezóne hral za Sioux City Musketeers v USHL. Tam si v základnej časti pripísal 40 bodov v 48 zápasoch a v play-off si pripísal 14 bodov. 

V AHL odohral iba dva zápasy za Toronto Marlies, v ktorých mal dva body - gól a asistenciu. V sezóne 2017/18 hral za Orlando Solar Bears v ECHL. V sezóne 2018/19 neodohral žiadny zápas, ale v nasledujúcej sezóne podpísal zmluvu s tímom Lukko Rauma z fínskej najvyššej súťaže Liigy.

V sezóne 2022/23 sa Pospíšil vrátil do Liigy a v drese SaiPy odohral 24 zápasov s bilanciou 6 gólov a 11 bodov, než 2. januára 2023 opustil klub a Fínsko. Novú dvojročnú zmluvu podpísal s českým klubom HC Kometa Brno v extralige.

## Reprezentácia
Kristián Pospíšil hrával za slovenský juniorský tím, ako aj na seniorských majstrovstvách sveta. Bol súčasťou slovenského hokejového mužstva počas Zimných olympijských hier 2022, keď vyhrali historicky prvú olympijskú medailu v hokeji (bronz).

## Štatistiky
*Z = západy, G = góly, A = asistencie, B = body, TM = trestné minúty*

### Klub

### Reprezentácia

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Osobnosti zo Zvolena
Kategória:Slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Kategória:Hráči Lukko Rauma
Kategória:Hráči HC Davos
Kategória:Hráči Kometa Brno
Kategória:Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Biatlon na Zimných olympijských hrách 2026 – stíhacie preteky žien

**Stíhacie preteky žien** na 10 kilometrov v biatlone na Zimných olympijských hrách 2026 sa konali v biatlonovom stredisku Südtirol Arena v Anterselve 15. februára 2026.

Víťazkou sa stala Talianka Lisa Vittozziová pred Maren Kirkeeideovou z Nórska a na treťom mieste sa umiestnila fínska reprezentantka Suvi Minkkinenová.

## Výsledky

## Referencie

## Zdroj

Stíhacie preteky žien
Bitka pri Pelléne

**Bitka pri Pelléne** v roku 241 pred Kr. bola významným vojenským stretnutím medzi Achájskym a Aitólskym spolkom. Achájsky stratég Aratos zo Sikyónu v nej prekvapivým útokom dobyl mesto Pelléné, ktoré krátko predtým obsadili aitólski vojaci.

## Priebeh bitky
V roku 241 pred Kr. vtrhli Aitólčania na Peloponéz a podarilo sa im obsadiť achájske mesto Pelléné. Po dobytí mesta sa aitólski vojaci venovali plieneniu a lúpeniu majetku miestnych obyvateľov. Aratos zo Sikyónu, ktorý bol v tom čase achájskym stratégom, zareagoval mimoriadne rýchlo. Svojím vojskom vtrhol do mesta v momente, keď Aitólčania nečakali žiaden odpor a boli rozptýlení po domoch.

Podľa Plutarcha bola bitka v uliciach mesta krátka, ale krvavá. Achájci v nej pobili približne 700 Aitólčanov a zvyšok prinútili k úteku. Jedným z najznámejších detailov bitky je legenda o dcére pellénskeho občana *Epigeta*, ktorá bola mimoriadne krásna. Počas boja si nasadila prilbu jedného z vojakov, čím vyvolala u poverčivých Aitólčanov dojem, že do boja zasiahla samotná bohyňa (pravdepodobne Aténa).

## Dôsledky
Víťazstvo pri Pelléne výrazne posilnilo autoritu Arata zo Sikyónu v rámci Achájskeho spolku a dočasne zastavilo aitólsku expanziu na Peloponéz. Pelléné zostalo pevným členom spolku a bitka sa stala symbolom achájskej schopnosti brániť svoje mestá bleskovými protiútokmi.

## Referencie

## Pozri aj
* Aratos zo Sikyónu
* Achájsky spolok
* Aitólsky spolok

Kategória:Bitky v Grécku
Kategória:Dejiny Grécka
Kategória:241 pred Kr.
Aneta Surová

**Aneta Surová** (* 27. máj 2005, Slovensko) je slovenská futbalistka hrajúca za český Slovan Liberec a slovenskú reprezentáciu.

## Klubová kariéra
V roku 2023 prestúpila zo Slovanu Bratislava do českého tímu Slavia Praha, kde podpísala trojročnú zmluvu. V sezóne 2024/25 bola na hosťovaní v Slovan Liberec, s ktorým v roku 2025 podpísala zmluvu.

## Reprezentácia
Reprezentačný debut v seniorskej kategórii mala 4. apríla proti Gibraltáru v zápase Ligy národov 2025. Za reprezentáciu doteraz odohrala 7 zápasov.

## Ocenenia
Futbalistka roka do 17 rokov 2022

## Referencie

Kategória:Slovenské futbalistky
Kyréné (mytológia)

náhľad|Rímska mozaika nymfy Kyrény z 2. – 3. storočia po Kr. (pôvodne z mesta Lambaesis, dnes v Múzeu v Tazoulte)

**Kyréné** alebo **Kyréna** ( – *Kyréné*) je v gréckej mytológii dcéra lapithského kráľa Hypsea a nymfy Chlidanopy. Bola to odvážna lovkyňa, ktorá sa namiesto domácich prác venovala ochrane otcových stád pred dravými šelmami.

## Mytologický príbeh
Podľa povesti ju boh Apollón sledoval, ako zápasí s levom na svahoch pohoria Pindos bez akýchkoľvek zbraní. Apollón bol jej odvahou natoľko očarený, že sa spýtal múdreho kentaura Cheiróna na jej pôvod. Následne ju na svojom zlatom voze uniesol do severnej Afriky, do kraja, ktorý bol neskôr po nej pomenovaný ako Kyréna.

## Potomstvo
S bohom Apollónom mala dvoch synov:
* Aristaios – neskorší boh a ochranca pastierstva, včelárstva a pestovania olív.
* Idmón – slávny veštec, ktorý sa neskôr zúčastnil na výprave Argonautov.

## V umení
Príbeh Kyréné bol častým námetom starovekých umelcov. Známa je najmä mramorová socha z britského múzea, ktorá zobrazuje nymfu Kyréné, ako s pomocou Apollóna premáha leva. Jej príbeh literárne spracoval najmä básnik Pindaros vo svojej deviatej Pýtickej óde.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Polykrates zo Samu

**Polykrates** alebo **Polykratés** (starogr. *Πολυκράτης*; † 522 pred Kr., Magnésia nad Maiandrom) bol vplyvný tyran na gréckom ostrove Samos v rokoch cca 540 – 522 pred Kr. Pod jeho vládou dosiahol Samos vrchol svojej hospodárskej a námornej moci a stal sa jedným z najvýznamnejších centier vtedajšieho gréckeho sveta.

## Vláda a rozkvet Samu
Moci sa chopil približne v roku 540 pred Kr. so svojimi bratmi, ktorých sa však neskôr zbavil. Vybudoval silné loďstvo, pripojil niekoľko susedných ostrovov vo východnom Egejskom mori a ovládol námorné trasy v regióne. Polykrates bol známym mecenášom umenia a započal mnoho významných verejných stavieb:
* **Eupalinosov tunel:** vyše kilometrový akvadukt vysekaný do skaly, ktorý zásoboval hlavné mesto vodou.
* **Chrám bohyne Héry (Heraion):** v tom čase najväčší grécky chrám.
* **Prístav a mólo:** ktoré chránilo samskú flotilu.

## Zahraničná politika a spojenectvá
Spočiatku udržiaval úzke spojenectvo s egyptským faraónom Ahmoseom II. a Kyrénou. Neskôr však zmenil stranu a vyslal samské vojsko, aby pomohlo perzskému kráľovi Kambysovi II. v boji proti Egyptu. Keď sa samské oddiely vrátili na ostrov, pokúsili sa Polykrata s pomocou Sparty neúspešne zvrhnúť.

Podľa Herodota sa egyptský kráľ obával Polykratovho priveľkého šťastia. Legenda hovorí, že Polykrates hodil do mora vzácny prsteň, aby si naklonil bohov, no ten sa mu vrátil v bruchu ulovenej ryby, čo Amásis považoval za predzvesť tragického konca.

## Smrť
Jeho pád zosnoval perzský satrapa Oroités, ktorý Polykratovi závidel jeho bohatstvo a úspech. Predstieral sprisahanie proti kráľovi Dareiovi I. a vylákal Polykrata do Magnesie pod zámienkou pôžičky. Tam ho dal zajať a v roku 522 pred Kr. popraviť.

## Referencie

## Pozri aj
* Eupalinov tunel
* Eupalinos z Megary
* Samos

Kategória:Vládcovia starovekého Grécka
Kategória:6. storočie pred Kr.
Hypseus

**Hypseus** (starogr. *Ὑψεύς* – *Hypseus*) môže byť v gréckej mytológii:

* kráľ Lapithov, syn riečneho boha Péneia a nymfy Kreousy, otec Kyréné, pozri Hypseus (kráľ Lapithov)
* syn riečneho boha Asópa, bojovník v mýtickej vojne „Siedmi proti Tébam“, pozri Hypseus (syn Asópa)
* spojenec Finea v boji proti Perseovi, pozri Hypseus (spojenec Finea)

## Referencie
Rover (ľadový hokej)

náhľad|Pozícia rovera (v strede) na ilustrácii v dobovej tlači
náhľad|Hobey Baker, jeden z najlepších roverov
**Rover** bola pozícia v ľadovom hokeji, ktorá existovala od konca 19. storočia do 20. rokov 20. storočia. V tom čase malo každé mužstvo sedem hráčov na ľade a na rozdiel od ostatných pozícií, sa mohol slobodne pohybovať medzi útočným a obranným pásmom.

## Dejiny
Rover dopĺňal na ľade brankára, dvoch obrancov a troch útočníkov. V tých časoch pravidlá neumožňovali obrancom podieľať sa na útoku a naopak. Rover sa ako jediný mohol pohybovať medzi všetkými pásmami. Túto pozíciu zvyčajne zastával najvšestrannejší hráč tímu, ktorý musel vedieť výborne korčuľovať aj narábať s pukom.

V priebehu rokov, ako sa ľadový hokej vyvíjal, však narastala všeobecná zručnosť hráčov a dôležitosť rovera zanikla. National Hockey Association (NHA) vylúčila pozíciu rovera v roku 1910. Jej nástupkyňa National Hockey League (NHL) urobila to isté v 1917. Iba jedna konkurenčná súťaž sa rozhodla ponechať si rovera, no aj tá ho neskôr vyradila. Dobová tlač preto rozlišovala medzi hokejom so siedmimi a šiestimi hráčmi.

Rover bol súčasťou ľadového hokeja na Letných olympijských hrách 1920. Na ďalšej olympiáde sa však nepredstavil.

### Súčasní hráči so štýlom podobným roverovi
Za moderný ekvivalent roverov sa považujú najmä ofenzívne ladení obrancovia. Novodobými rovermi sú Erik Karlsson a Cale Makar, ktorí dokážu vyviezť puk z obranného pásma a založiť útočnú akciu. Za roverov tiež možno považovať aj Brenta Burnsa alebo Romana Josiho.

## Významní roveri
* Hobey Baker

## Referencie

Kategória:Ľadový hokej
Kategória:Hokejová terminológia