open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Diogenes zo Sinópy

thumb|Diogenes (Jean-Léon Gérôme, 1860)
**Diogenés** (alebo **Diogenes**) **zo Sinópy/Sinopy/Sinópé/Sinope** (Διογένης ὁ Σινωπεύς, *Diogenēs ho Sinōpeus*), tiež známy ako **Diogenes Kynik** (Διογένης ὁ Κυνικός, *Diogenēs ho Kunikos*), * 412/404 pred Kr., Sinop - † 323 pred Kr., Korint) bol grécky filozof, jeden zo zakladateľov a najradikálnejší predstaviteľ kynizmu. 

## Životopis
Diogénov otec Hikesios bol odsúdený za peňazokazectvo a s ním aj jeho syn, ktorý bol vyhostený zo Sinópé. Nie je celkom isté, či sa na falšovaní peňazí skutočne podieľal. Ak áno, je možné, že svoj neskorší život chápal aspoň spočiatku ako určitú formu pokánia.

Opustil rodinu, stal sa dobrovoľným žobrákom a ľudovým učiteľom. Po vyhostení sa presunul do Atén, kde začal napádať kultúrne konvencie. Štylizoval sa do postavy Herkules. Veril, že cnosť sa lepšie prejaví v praxi ako v teórii. Svoj jednoduchý životný štýl a správanie využíval na kritiku spoločenských hodnôt a inštitúcií, ktoré v jeho očiach predstavovali formy skorumpovanej spoločnosti. Vyhlasoval sa za kozmopolitu. 
V Aténach sa zoznámil s učením Antisténa, domyslel jeho zásady do krajných dôsledkov a prakticky ich uskutočňoval. Existuje množstvo príbehov o tom, ako ho Diogenes sprevádzal na každom kroku, nie je však vôbec isté, že sa skutočne niekedy stretli. Diogenes vytvoril z chudoby cnosť. Žobral na živobytie a spal v sude na trhovisku. Stal sa notoricky známy svojimi filozofickými kúskami, ako napr. nosením lampáša počas dňa, vyhlasujúc, že hľadá skutočne úprimného človeka. Privádzal do rozpakov Platóna spochybňovaním jeho interpretácie Sokrata a sabotoval jeho lekcie. Diogenovi sa tiež podarilo verejne legendárne zosmiešniť Alexandra Veľkého. 

Potom ako bol zajatý pirátmi a predaný do otroctva, sa Diogenes nakoniec usadil v Korinte. Tam predal svoju filozofiu kynizmu Krátovi, ktorý do nej zasvätil Zénóna z Kitia, ktorý ju sformoval do školy stoicizmu, jednej z najtrvácnejších škôl gréckej filozofie.

Žiadna z Diogenových početných písomností sa nezachovala. Podrobnosti z jeho života sa uchovali vo forme anekdot (*[[chreia]]*), najmä v knihe Diogena Laertia *Životopisy slávnych filozofov*. Existuje množstvo anekdot týkajúcich sa jeho života a aforizmov, ktoré sú mu pripisované, izolovaných v niekoľkých klasických zdrojoch, no žiadny z nich nie je s určitosťou potvrdený.

## Diogenes a Alexander
K údajnému stretnutiu Diogena s Alexandrom Veľkým malo prísť v Korinte (podľa Plutarcha a Cicera), kde pri svojej návšteve túžil Alexander spoznať aj slávneho filozofa Diogena. Keď k nemu Alexandra priviedli, spýtal sa opaľujúceho sa Diogena, či má nejaké želanie, ktoré by mu mohol vyplniť. Diogenes mu na to odpovedal: ''„Ustúp mi zo slnka“. Alexander sa následne vyjadril, že ak by nebol Alexandrom, potom by si určite prial byť Diogenom.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Grécki filozofi z klasického obdobia
Kategória:Narodenia v 5. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 4. storočí pred Kr.
Megarská škola

**Megarská škola** je sokratovská škola, ktorá dostala názov podľa mesta Megara, ležiaceho na korintskej šiji neďaleko Atén. Jej zakladateľom bol Eukleides z Megary, jeden z najoddanejších Sokratových žiakov, ktorý vytvoril syntézu eleatskej a sokratovskej filozofie. Obhajoval jednotnosť a nemennosť súcna a stotožňoval ho s dobrom, bohom a rozumom. Cnosť je podľa neho len jedna a spočíva v poznaní pravej povahy bytia. Podľa vzoru Zenóna z Eley Eukleides obhajoval svoje učenie pomocou nepriamych dôkazov.

Megarská škola mala značný vplyv na vývoj antickej logiky; jej členovia formulovali množstvo logických paradoxov (sofiziem).

## Predstavitelia

* Diodoros Kronos
* Eubulides z Milétu
* Eukleides z Megary (zakladateľ)
* Filón (žiak Diodorov)
* Stilpón z Megary

## Megarská škola - zoznam vplyvov

* Platónska akadémia
* Platón

## Externé odkazy
*
Antisthenes z Atén

**Antisthenes z Atén** (iné názvy: **Antisthenés/Antistenes/Antistenés/Antisténes z Atén**; * 455/444 pred Kr. – † 368/360 pred Kr.) bol starogrécky filozof, Sokratov žiak, zakladateľ kynickej školy. Prednášal v aténskom gymnasione Kynosarges, určenom pre neplnoprávnych občanov. Sofistickú antitézu zákon-príroda použil ako teoretický základ kritiky vtedajšej civilizácie. Ako senzualista odmietal Platónovo učenie o ideách.

## Zdroje
* 
* 

## Ďalšia literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Grécki filozofi z klasického obdobia
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Žiaci Sokrata
Kategória:Narodenia v 5. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 4. storočí pred Kr.
Kategória:Osobnosti z Atén
Nicola Abbagnano

**Nicola Abbagnano** (* 15. júl 1901, Salerno† 9. september 1990, Miláno) bol taliansky filozof, predstaviteľ pozitívneho existencializmu, prvý a zároveň popredný predstaviteľom talianskeho existencionalizmu.

Od roku 1936 pôsobil ako profesor dejín filozofie na univerzite v Turíne. Existenciu definoval ako „hľadanie bytia, v ktorom sa človek bezprostredne angažuje“. Chápal ju ako možnosť bytia a zdôrazňoval jej neurčenosť. Odmietal determinovanosť ľudskej existencie, za jej podstatný znak pokladal slobodnú voľbu možnosti sebauskutočňovania. Sám svoju predstavu existencializmu označoval ako štrukturálnu alebo substanciálnu.

## Dielo
* *Le sorgenti irrazionali del pensiero*, Neapol, 1923
* *Il problema dell'arte*, Neapol, 1925
* *Il nuovo idealismo inglese e americano*, Neapol, 1927
* *La filosofia di E. Meyerson e la logica dell'identità*, Neapol-Città di Castello, 1929
* *Guglielmo di Ockham*, Lanciano, 1931
* *La nozione del tempo secondo Aristotele*, Lanciano, 1933
* *La fisica nuova. Fondamenti di una nuova teoria della scienza*, Neapol, 1934
* *Il principio della metafisica*, Neapol, 1936
* *La struttura dell'esistenza*, Turín, 1939
* *Bernardino Telesio e la filosofia del Rinascimento*, Miláno, 1941
* *Introduzione all'esistenzialismo*, Miláno, 1942
* *Filosofia religione scienza*, Turín, 1947
* *L'esistenzialismo positivo*, Turín, 1948
* *Possibilità e libertà*, Turín, 1956
* *Storia della filosofia*, Turín, 1966
* *Per o contro l'uomo*, Miláno, 1968
* *Fra il tutto e il nulla*, Miláno, 1973
* *Questa pazza filosofia ovvero l'Io prigioniero*, Miláno, 1979
* *La saggezza della filosofia. I problemi della nostra vita*, Miláno, 1987
* *Dizionario di filosofia*, Turín, 1987
* *Ricordi di un filosofo*, Miláno, 1990
* *Scritti neoilluministici*, Turín, 2001

## Referencie

## Externé odkazy
*  
* Oficiálny web  

Kategória:Existencialisti
Kategória:Talianski filozofi
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kyrénska škola

**Kyrénska škola** alebo **kyrenaici** bola starogrécka sokratovská filozofická škola v severnej Afrike, založená Aristippom z Kyrény; hlásala  hedonizmus: stotožňovanie šťastia so zmyslovou rozkošou:  Sokrates mal pravdu, keď hľadal zmysel života v blaženosti, avšak blúdi každý, kto túto blaženosť hľadá inde ako v ukájaní okamžitých zmyslovych potrieb, v jedle, pití a v
pohlavných rozkošiach. Nemyslime na budúcnosť, pretože tá nám nepatrí; iba prítomnosť je dôležitá.

Cnosť spočíva vo vyhľadávaní pôžitkov. Sloboda spočíva v ukájaní žíadostí. Kyrenaici odmietajú zákony a spoločenské konvencie.

## Predstavitelia Kyrénskej školy
* Annikeris
* Aristippos z Kyrény
* Euhemeros
* Hégésias z Kyrény
* Theodóros z Kyrény

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofické školy
Thomas Abbt

**Thomas Abbt** (* 25. november 1738, Ulm, Nemecko – † 3. november 1766, Bückeburg, Nemecko) bol nemecký matematik a filozof, predstaviteľ populárnej filozofie.

## Životopis
Narodil sa ako syn parochniara. Po skončení gymnázia v Ulme študoval od roku 1756 na univerzite v Halle filozofiu a matematiku. V roku 1760 sa stal profesorom filozofie na *Alma Mater Viadrina*. Na jeseň 1761 prijal miesto profesora matematiky v Rintelne. V období 1761 až 1762 vyučoval v Berlíne.

V Berlína sa zoznámil s Friedrichom Nicolaiom a Mosesom Mendelssohnom. Pod pseudonymom *B* spolupracoval na *Briefe, die neueste Litteratur betreffend*, ktoré vychádzali v 24 dieloch v období 1733 až 1765. Asi rok žil vo Francúzsku a pri spiatočnej ceste navštívil Voltaira vo Ferney.

Koncom roku 1765 ho gróf Wilhelm Schaumburg-Lippe menoval dvorným radcom. 

Thomas Abbt zomrel na komplikácie spôsobené hemoroidami. Jeho písomná pozostalosť je uložená v štátnom archíve Bückeburg.

## Dielo
*Vom Tode für das Vaterland, 1761
*Vom Verdienste, 1765
*Fragment der ältesten Begebenheiten des menschlichen Geschlechts, 1766
*Vermischte Werke, 1-6, 1768-1781

## Literatúra
* Annie Bender: *[http://www.archive.org/details/thomasabbteinbe00bendgoog Thomas Abbt]. Ein Beitrag zur Darstellung des erwachenden Lebensgefühls im 18. Jahrhundert*, Bonn: Cohen, 1922.
* Eva J. Engel: *Moses Mendelssohns Briefwechsel mit Lessing, Abbt und Iselin*. Lipsko, Rosa-Luxemburg-Verein 1994 ISBN 3-929994-30-5
* Ingeborg Nerling-Pietsch: *Herders literarische Denkmale. Formen der Charakteristik vor Friedrich Schlegel*. Lit, Münster 1997 ISBN 3-8258-3287-2
* Edmund Pentzhorn: *Thomas Abbt*. Giessen, Univ. Diss., 1884
* Benjamin W. Redekop: *Enlightenment and Community. Lessing, Abbt, Herder and the Quest for a German Public*, Montreal: McGill-Queen's University Press, 2000. (McGill-Queen's studies in the history of ideas, 28)
* Eva Piirimäe: *Dying for the Fatherland. Thomas Abbt’s Theory of Aesthetic Patriotism*, v: *History of European Ideas*, ISSN 0191-6599, 35 (2009), S. 194–208.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Thomas Abbt na bsbndb.bsb.lrz-muenchen.de

## Zdroj
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí matematici
Kategória:Osobnosti z Ulmu
František Xaver Ábel

**František Xaver Ábel** (* 9. júl 1722, Malženice – † 8. október 1784, Prešov) bol slovenský rímskokatolícky rehoľník, filozof a vysokoškolský pedagóg.

Študoval v Prešove a v Košiciach, teológiu v Trnave. V 1740 vstúpil do Spoločnosti Ježišovej (jezuiti).  Bol profesorom etiky a prirodzeného práva na Trnavskej univerzite. Po zrušení rehole jezuitov pôsobil ako kazateľ v Prešove.

Autor slovenskej učebnice náboženstva pre študujúcich (*Učenj Kŕesťanské w Otázkach a Odpoveďach*, Trnava 1762) a zbierky básní s náboženskou tematikou. 

## Referencie

## Zdroj
* 

## Externé odkazy

* Záznam o úmrtí – Prešov

Kategória:Osobnosti z Malženíc
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Vyučujúci na Trnavskej univerzite (historickej)
Kategória:Uhorskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí jezuiti
Ján Abrahámfi

**Ján Abrahámfi** alebo **Ján Abrahamffy** (* 1662, Nové Mesto nad Váhom† 16. apríl 1728, Skalica) bol slovenský barokový spisovateľ, autor prvej tlačenej slovenskej katolíckej modlitebnej knižky.

## Životopis
Študoval na filozofickej fakulte v Trnave, kde dosiahol hodnosť bakalára filozofie (1680), stal sa svetským klerikom (1682) a františkánskym novicom v Hlohovci (1684). Filozofické vzdelanie si dopĺňal v Skalici (1685 – 86) a obdobie školskej prípravy zavŕšil štúdiom teológie v Uherskom Hradišti (1687 – 1688) a Hlohovci (1689). Pôsobil ako františkánsky kazateľ.

## Tvorba
Ním napísané a vydané diela sa zaraďujú medzi najstaršie tlačené slovenské knihy. Je typickým predstaviteľom barokovej poézie, spievajúcej o márnosti sveta, o posmrtnom živote, o hrôzach posledného súdu a podobne. Jeho verše sú poznačené náboženskými symbolmi, mysticizmom, ale aj konkrétnym zmyslovým výkladom, ako napr. „*Rozmlúvání duše s telem, domácim svým neprítelem*“. Z jeho diel je najznámejšia „*Knižka modlitéb nábožných*“, s rýmovanými žalmami, vydaná v Trnave v roku 1693 a latinské barokovo veršované dielo „*Holocaustum quotidianum*“ (1695 – Každodenná zápalná obeť). Ďalšie práce určené širším čitateľským kruhom vyšli v Brne, z nich najrozšírenejší bol „*Žaltář*“ (1697) a „*Fakule hořící*“.

## Dielo

* 1693 – *Knižka modliteb nábožných*
* 1695 – *Holocaustum quotidianum* (Každodenná zápalná obeť)
* 1697 – zbierka žalmov *Žaltář*
* 1700 - protireformátorský polemický spis *Fakule hořící*
* *Rozmlúvání duše s telem, domácim svým neprítelem*

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Osobnosti z Nového Mesta nad Váhom
Edward Abramowski

**Edward Józef Abramowski** (* 17. august 1868, Stefanin, – † 21. jún 1918, Varšava) bol poľský psychológ, sociológ a zakladateľ psychologického ústavu vo Varšave. Vo svojej vedeckej práci sa zaoberal spojitosťou psychológie a sociológie.

## Životopis
V roku 1885 začal študovať prírodné vedy v Krakove, ale o rok neskôr prestúpil na univerzitu v Ženeve, kde študoval filozofiu. Bol aktívny ako novinár a v politike a časom prešiel od marxizmu k anarchizmu.

Od roku 1915 vyučoval psychológiu na varšavskej univerzite a zaoberal sa tiež metafyzikou.

## Dielo
* *Zagadnienia socjalizmu*, 1899 
* *Etyka a rewolucja*, 1899
* *Socjalizm a państwo. Przyczynek do krytyki współczesnego socjalizmu*, 1904
* *Zmowa powszechna przeciw rządowi*, 1905
* *Idee społeczne kooperatyzmu*, 1907
* *Podświadomość normalna*, 1914 
* *Pisma*, 1924–1928
* *Filozofia społeczna. Wybór pism*, 1968
* *Metafizyka doświadczalna i inne pisma*, 1980

## Referencie

## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* 
* Edward Abramowski na kulturologia.uw.edu.pl 

## Zdroj

Kategória:Poľskí filozofi
Kategória:Poľskí psychológovia
Kategória:Absolventi Univerzity v Ženeve
Abraham ben Samuel Abulafia

**Abraham ben Samuel Abulafia** (* 1240  – † po 1292) bol španielsky kabalista, plodný spisovateľ. 

Pokúsil sa použiť všetky hmotné väzby a obrátiť pápeža, aby sa stal poslom Mesiáša. Bol zatknutý, odsúdili ho na smrť a oslobodili na základe pápežovej milosti. Mal veľa nasledovníkov, ktorí sa pripravovali na návrat do Svätej zeme.

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1240
Kategória:Úmrtia v 13. storočí
Kategória:Predstavitelia židovskej teológie
Adam z Marshu

**Adam z Marshu**, známy aj ako *Adam de Marisco* (* cca. 1200 - † 18. november 1259) bol anglický filozof, oxfordský františkán, upriamil pozornosť na Aristotelovu metafyziku. Roger Bacon vyzdvihoval jeho matematické vedomosti.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Úmrtia v 1259
Kategória:Anglickí filozofi
Adelard z Bathu

**Adelard z Bathu** (* okolo 1090, Bath pri Bristole – † po 1160) bol anglický filozof a matematik. Predstaviteľ scholastiky, prostredníctvom ktorého sa škola v Chartres zoznámila s arabskou matematikou, geometriou a astronómiou. Vďaka nemu (i Konštantínovi Africkému) sa veľa pozornosti v Chartres venovalo Lucretiovi a Demokritovej atomistike. Adelard rozlíšil filozofiu ako vedu o svete (filokozmiu) a filozofiu ako vedu pestovanú na pôde humanistických disciplín (filozofiu): toto malo pre školu v Chartres ďalekosiahle teoretické i metodologické dôsledky.

Precestoval Francúzsko, Blízky východ i Sicíliu. Pôsobil v Tolede, kde prekladal diela významných arabských astronómov a matematikov do latinčiny. Udržiaval blízke vzťahy s anglickým kráľovským dvorom.

## Dielo
* *De eodem et diverso*
* *Regulae abaci*

## Pozri aj
* scholastika
* raná scholastika

## Zdroje

* 
* 

Kategória:Narodenia v 1090
Kategória:Úmrtia v 1160
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Anglickí matematici
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Filozofi 12. storočia
Kategória:Stredovekí astronómovia
Alfred Adler

**Alfred Adler** (* 7. február 1870, Viedeň, Rakúsko – † 28. máj 1937, Aberdeen, Spojené kráľovstvo) bol rakúsky psychiater a psychológ.

Od roku 1902 stúpenec Sigmunda Freuda a jeho spolupracovník vo Viedenskej psychoanalytickej spoločnosti. V roku 1911 sa s Freudom rozišiel, keď vypracoval vlastnú koncepciu *[[individuálna psychológia|individuálnej psychológie]]*, podľa ktorej je hlavnou hybnou silou vývoja ľudskej psychiky snaha o prekonanie pocitu menejcennosti. Táto snaha ako stimul tvorivej aktivity umožňuje kompenzovať fyzické nedostatky, stratu sociálneho postavenia a pod. Úlohou individuálnej psychológie je zistiť a korigovať životnú líniu (nevedomý projekt, plán), ktorá sa formuje v najranejšom detstve a vytvára kostru životného správania sa osobnosti: určuje jej charakteristické konanie, spôsob prekonávania životných ťažkostí a podobne.

Na rozdiel od Freuda považoval za primárny pud vedúci k boju o moc nie sexualitu, ale agresivitu. Následný konflikt medzi nárokmi na uznanie v spoločnosti a strachu z neúspechu bol podľa Adlera zdrojom komplexov a následných neuróz a depresií. Úlohou terapeuta teda podľa jeho názoru bolo tento konflikt oslabiť (racionalizácia neúspechov, zvyšovanie sebavedomia a pod.).

Alfred Adler ovplyvnil neofreudistov a existenciálnu psychoanalýzu Jean-Paul Sartra.

Záver života prežil v USA, kam emigroval po nástupe fašizmu v Európe, a kde pôsobil ako vysokoškolský učiteľ a psychoterapeut. Jeho učenie sa označuje aj ako adlerianizmus.

## Dielo
* *O nervovom temperamente*, 1912
* *Teória a prax individuálnej psychológie*, 1920
* *Menschenkenntnis* (Poznanie človeka), 1927
* *The Education of the Children* (Výchova detí), 1930
* *Zmysel života*, 1933

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Adlerov životopis a teórie  

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Rakúski filozofi
Kategória:Rakúski psychiatri
Kategória:Rakúski psychoanalytici
Kategória:Rakúski psychológovia
Kategória:Osobnosti z Viedne
Kategória:Pochovaní na Viedenskom ústrednom cintoríne
Aetios z Antiochie

**Aetios z Antiochie** (* okolo 100 po Kr.) bol grécky doxograf, autor zbierky filozofických názorov, čiastočne zachovanej v spise *O názoroch prírodných filozofov*, tradovanom pod Plutarchovým menom.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 100
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Giorgio Agamben

**Giorgio Agamben** (* 22. apríl 1942, Rím, Taliansko) je taliansky filozof, vydavateľ spisov W. Benjamina v taliančine, člen Collège international de philosophie v Paríži, od 1988 profesor pre estetiku na Univerzite v Macerate, teraz profesor na Univerzite IUAV, Benátky. Agamben sa usiluje o vypracovanie ontologického pojmu transcendentálnej skúsenosti ako skúsenosti podmienok možnosti skúsenosti: otázku podmienok skúsenosti pritom stavia ako otázku experimentum linguae čiže skúsenosti faktu jazyka.

Reálno je konštituované fantastikou; nemožnosť osvojenia si objektu otvára priestor fantaziem, pričom subjektivitu, ktorá sa vpísala do tohto priestoru, zbavuje identity s ňou samou. Reprezentácia tejto dvojakej hranice otvára možnosť neobjektivizujúcej skúsenosti. Tejto skúsenosti zodpovedá koncepcia dejín, ktorej ide o detskosť udalosti, o netradovateľné a vždy už zabudnuté v tradícii.

## Dielo
* *L'uomo senza contenuto*, 1970
* *Stanze. La parola e il fantasma nella cultura occidentale*, 1977
* *Infanzia e storia*, 1978
* *Il linguaggio e la morte*, 1982
* *Idea della prosa*, 1985
* *Die Passion der Faktizität. Heidegger und die Liebe*, 1986
* *La comunita che viene*, 1990

## Externé odkazy
* 

Kategória:Talianski filozofi
Kategória:Politickí filozofi
Kategória:Osobnosti z Ríma
Rudolf Agricola

**Rudolf Agricola** alebo **Roelof Huysman** alebo **Huusman** (* 23. august 1443/17. február 1444, Baflo pri Groningene – † 27. október 1485, Heidelberg) bol holandský humanista, významný svojou ostrou kritikou scholastiky a vzorným predvedením nového duchovného štýlu humanizmu, čím silno ovplyvnil ďalších humanistov a najmä Melanchtona. Jeho spisy vyšli 1539 v Kolíne.

Vytvoril pedagogický systém vyučovania latinčiny, na univerzite v Heidelbergu prednášal o gréckej a latinskej literatúre a hebrejské jazyky.

## Dielo
* *De inventione dialectica libri III* (Tri knihy o dialektickej metóde myslenia), 1523 / hlavné filozofické dielo
* *De formando studio* (O usporiadaní štúdia), 1539

## Pozri aj
* nemecká filozofia
* renesančný humanizmus

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Narodenia v 15. storočí
Kategória:Úmrtia 27. októbra
Kategória:Úmrtia v 1485
Kategória:Holandskí filozofi
Kategória:Filozofi 15. storočia
Kategória:Holandskí renesanční humanisti
Agrippa

**Agrippa** (* 1. storočie – † 2. storočie) bol starorímsky filozof, predstaviteľ mladšieho skepticizmu. Predpokladá sa, že je autorom piatich argumentov (trópov), ktoré sa týkajú nepoznateľnosti sveta.

## Zdroj
* 

Kategória:Filozofi obdobia helenizmu
Kategória:Filozofi starovekého Ríma
Kategória:Skeptici
Kategória:Narodenia v 1. storočí
Kategória:Úmrtia v 2. storočí
Karl Abraham

**Karl Abraham** (* 3. máj 1877, Brémy, Nemecko – † 25. december 1925, Berlín) bol americký psychiater nemeckého pôvodu; zakladateľ berlínskej psychoanalytickej spoločnosti. Výskum snov, melanchólie.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Psychiatri USA
Kategória:Osobnosti z Brém
Kategória:Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Theodor Wiesengrund Adorno

**Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno** (* 11. september 1903, Frankfurt nad Mohanom, Provincia Hesensko-Nasavsko – † 6. august 1969, Visp, Švajčiarsko) bol nemecký filozof, sociológ, muzikológ, predstaviteľ frankfurtskej školy. Ústrednou témou jeho (kritických) reflexií je európska kultúra a jej zložky (najmä hudba).

Študoval filozofiu, psychológiu i hudobnú kompozíciu. Na začiatku nástupu nacizmu v Nemecku emigroval najskôr do Veľkej Británie a v roku 1938 do Spojené štáty. Vrátil sa v roku 1950 a neskôr pôsobil ako profesor na univerzite vo Frankfurte.

## Práca
Metodologicky rozvíjal negatívnu dialektiku, podľa ktorej je negácia relativizáciou uzavretého systému pojmov. Dialektika v Adornovom poňatí nikdy nezaujíma stanovisko vopred. Adornova negatívna dialektika vychádza z idey neustále sa premieňajúcej predreflexívnej skutočnosti, ktorá je protikladná a predchádza každému mysleniu. Táto zvláštna a neopakovateľná realita prekračuje hranice systému, žije iba mimo systému. Proti systémovému mysleniu stavia Adorno negatívne kritické myslenie, koncentrujúce sa na isté tematické okruhy alebo centrá, ktoré nazýva modely.
 
Model vystihuje špecifické a viac než špecifické, no zároveň bez toho, aby ho vtesnávalo do vyššieho pojmu, do všeobecného. Filozoficky myslieť znamená myslieť v modeloch; negatívna dialektika je súborom modelových analýz. Ide jej o kritiku univerzálnej zaslepujúcej súvislosti i seba samej. Negatívna dialektika ako kritika vôbec je tak aj vlastnou sebadeštrukciou: nie je filozofovaním o konkrétnom, ale uvoľnením sa voči konkrétnu s cieľom filozofovať z konkrétneho.

Podľa Adorna je vnímanie šťastia a slobody neoddeliteľné od vzdelania. Racionálne myslenie je podľa neho prostriedkom vlády. Kritizuje chápanie umenia ako formy tovaru.

## Dielo
* *Kierkegaard. Konstruktion des Ästhetischen*, 1933
* *Dialektik der Aufklärung*, 1947 (spolu s M. Horkheimerom)
* *Philosophie der neuen Musik*, 1949
* *Minima Moralia. Reflexionen aus dem beschädigten Leben*, 1951
* *Zur Metakritik der Erkenntnistheorie. Studien ber Husserl und die phänomenologischen Antinomien*, 1956
* *Noten zur Literatur, 3. Bde.*, 1958-1965
* *Einleitung in die Musiksoziologie*, 1962
* *Drei Studien zur Hegel*, 1963
* *Eingriffe. Neue kritische Modelle*, 1963
* *Jargon der Eigentlichkeit*, 1965
* *Negative Dialektik*, 1966, hlavné dielo
* *Der Positivismusstreit in der deutschen Soziologie*, 1969
* *Ästhetische Theorie*, 1970
* *Erziehung zur Mndigkeit, Vorträge und Gespräche mit Helmut  Becker  aus  den Jahren* 1959 bis 1969, 1970
* *Gesammelte Schriften in 20 Bänden, hg. v. R. Tiedemann*, 1970-1986
* *Soziologische Schriften*, 1971
* *Philosophie der neuen Musik*, 1972
* *Philosophische Terminologie, 2 Bde.*, 1974
* *Briefwechsel mit E. Krenek*, 1975

## Referencie

## Pozri aj
* Kultúrna kritika

## Iné projekty

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Muzikológovia
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Frankfurtská škola
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom
Mirza Fatali Achundov

**Mirza Fatali Achundov** (* 12. júl 1812, Şəki, Azerbajdžan – † 27. február 1878, Tbilisi, Gruzínsko) bol azerbajdžanský spisovateľ, verejný činiteľ, filozof a osvietenec.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Azerbajdžanskí spisovatelia
Kategória:Azerbajdžanskí spisovatelia románov
Kategória:Azerbajdžanskí prozaici
Kategória:Azerbajdžanskí filozofi
Kategória:Azerbajdžanskí literárni kritici
Kategória:Ateistickí filozofi
Kategória:Azerbajdžanskí ateisti
Kategória:Držitelia Radu svätej Anny
Ainesidémos

**Ainesidémos z Knóssu** na ostrove Kréta (1. storočie pred Kr.) bol grécky filozof, žiak Pyrrhona, stúpenec skeptických predstaviteľov platónskej Akadémie, predstaviteľ mladšieho skepticizmu. Vyučoval v Alexandrii.

Poznanie nie je možné, pretože proti každému tvrdeniu možno postaviť iné tvrdenie, ktoré mu protirečí. Preto sa treba zriecť tvrdení, čo navyše otvára cestu k pôžitku.

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Filozofi obdobia helenizmu
Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Skeptici
Peter Krištof Akai

**Peter Krištof Akai** - latinsko maďarský prídomok "Akay de Aka" (* 25. marec 1706, Veľká Hradná – † 28. marec 1766/7, Kláštor pod Znievom) bol slovenský filozof a astronóm. Narodil sa do slovenskej zemianskej rodiny Petra Akaya. Študoval na gymnáziu v Trenčíne, neskôr prešiel do Viedne. Od roku 1745 pôsobil na Trnavskej univerzite ako profesor logiky, potom odišiel do Košíc prednášať filozofiu. V rokoch 1760 – 1762 pôsobil v Kláštore pod Znievom. V roku 1737 vyšlo v Košiciach jeho prírodnofilozofické dielo *Cosmographia seu philosophica mundi descriptio* (po slovensky *Kozmografia alebo filozofický opis sveta*).

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1706
Kategória:Osobnosti z Veľkej Hradnej
Kategória:Úmrtia v 1766
Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí astronómovia
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Uhorskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Uhorskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Trnavskej univerzite (historickej)
Kazimierz Ajdukiewicz

thumb|Hrob K. Ajdukiewicza vo Varšave
**Kazimierz Ajdukiewicz** (* 12. december 1890, Ternopiľ, Rakúsko-Uhorsko, dnes Ukrajina – † 12. apríl 1963, Varšava, Poľsko) bol poľský filozof, sémantik a logik z ľvovsko-varšavskej školy. Ajdukiewicz rozvinul poľský pozitivizmus 19. stor. do formy logistického antiiracionalizmu orientovaného na kritiku jazyka prostriedkami logickej analýzy. V nadväznosti na Ležnewského teóriu sémantických kategórií vypracoval notáciu, ktorá umožnila formulovať podmienky pre syntaktickú spojitosť.

Formuloval princíp radikálneho konvencionalizmu, podľa ktorého základom každej vedy sú definície ako výsledok formálnych dohôd (konvencií). Povahu takýchto konvencií majú pravidlá odvodzovania i voľba fragmentov skúsenosti, s ktorými sa porovnáva daná teória. Podľa Ajdukiewicza sú vedecké teórie vzájomne nepreložiteľné.

Ajdukiewicz sa zaoberal aj riešením paradoxov Zenóna z Eley.

## Externé odkazy
* 
* Život a dielo Kazimierza Ajdukiewicza

Kategória:Poľskí filozofi
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Poľskí logici
Kategória:Absolventi Varšavskej univerzity
Alanus ab Insulis

**Alanus ab Insulis** (**Alain de Lille**; * 1114/1120, Lille† 1202/1203, Citeaux) bol francúzsky filozof, predstaviteľ scholastiky.

Navrhol prísne deduktívny systém teológie budovaný matematicko-axiomatickou metódou a učenej básni *Anticlaudianus* podal encyklopédiu celého vtedajšieho teologického a neteologického vedenia.

## Diela
**De Planctu Naturae*
**Anticlaudianus*
**Rhythmus de Incarnatione et de Septem Artibus*
**De Miseria Mundi*
**Quaestiones Alani Textes*
**Summa Quoniam Homines*
**Regulae Theologicae*
**Hierarchia Alani*
**De Fide Catholica: Contra Haereticos, Valdenses, Iudaeos et Paganos*
**De Virtutibus, de Vitiis, de Donis Spiritus Sancti*
**Liber Parabolarum*
**Distinctiones Dictionum Theologicalium*
**Elucidatio in Cantica Canticorum*
**Glosatura super Cantica*
**Expositio of the Pater Noster*
**Expositiones of the Nicene and Apostolic Creeds*
**Expositio Prosae de Angelis*
**Quod non est celebrandum bis in die*
**Liber Poenitentialis*
**De Sex Alis Cherubim*
**Ars Praedicandi*
**Sermones*

## Pozri aj
* Stredoveká filozofia
* Scholastika

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Narodenia v 12. storočí
Kategória:Úmrtia v 0. rokoch 13. storočia
Kategória:Osobnosti z Lille
Jozef Alauda

**Jozef Alauda** vlastným menom Lerch (* asi 1610, Levoča – † 14. december 1664, Levoča) bol slovenský filozof a spisovateľ; autor dizertácie *Decas questionum, parti metaphysicarum, partim logicarum*, Wittenberg 1628. Je tiež autorom práce o Mesiaci. Bol richtárom v Levoči.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 17. storočí
Kategória:Úmrtia 14. decembra
Kategória:Úmrtia v 1664
Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Slovenskí richtári
Kategória:Osobnosti z Levoče
Karl Albert

**Karl Albert** (* 2. október 1921, Neheim – † 9. október 2008) bol nemecký filozof, ktorý sa snažil spájať ontológiu s tézami filozofie existencie s cieľom vypracovať filozofiu jednotlivých oblastí kultúry – filozofiu umenia, filozofiu náboženstva, filozofiu spoločnosti a filozofiu výchovy.

## Dielo
* 1950 – *Die Lehre vom Erhabenen in der Ästhetik des deutschen Idealismus* (dizertácia)
* 1968 – *Philosophie der modernen Kunst*
* 1974 – *Die ontologische Erfahrung* 
* 1975 – *Zur Metaphysik Lavelles* 
* 1976 – *Meister Eckharts These vom Sein* 
* 1977 – *Spirituelle Poesie*
* 1978 – (vyd.) *Hesiod, Theogonie, Ratingen* 
* 1980 – *Griechische Religion und Platonische Philosophie* 
* 1981 – *Das gemeinsame Sein*
* 1982 – *Vom Kult zum Logos* 
* 1984 – *Philosophische Pädagogik* 
* 1986 – *Mystik und Philosophie* 
* 1988 – (vyd.) *Meister Eckhart: Kommentar zum Buch der Weisheit* 
* 1988 – *Philosophische Studien, Zv. 1: Philosophie der Philosophie*
* 1989 – *Platons Begriff der Philosophie* 
* 1989 – *Philosophische Studien, Zv. 2: Philosophie der Kunst* 
* 1990 – *Philosophische Studien, Zv. 5: Philosophie der Erziehung*
* 1991 – *Philosophische Studien, Zv. 3: Philosophie der Religion*
* 1996 – *Einfuhrung in die philosophische Mystik*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1921
Kategória:Úmrtia v 2008
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí autori náučnej literatúry
Albinos

**Albinos** alebo **Albínos** bol starogrécky filozof, predstaviteľ stredného platonizmu.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Josef Albo

**Josef Albo** (; * okolo 1380 – † 1444) bol židovský filozof, rabín v Španielsku.

Narodil sa pravdepodobne v Monreale v Aragónsku. Jeho učiteľom bol Chasdaj Kreskas. V rokoch 1413 – 1414 sa zúčastnil veľkej náboženskej diskusie medzi židmi a katolíkmi v Tortose. Albo sa venoval základom židovského náboženstva a pokúsil sa o jeho systematizáciu, ktorej dôsledkom bolo zúženie Maimonidových trinástich článkov viery na tri hlavné princípy judaizmu:

* viera v Boha
* viera v božský pôvod Tóry
* viera v odmenu a trest

## Dielo
* 1425 – *Sefer ha-Ikkarim* *(Kniha princípov)*

## Referencie

## Externé odkazy
* Sefer ha-Ikkarim 
* Sefer ha-Ikkarim  

## Zdroj
* 

Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Filozofi 15. storočia
Kategória:Španielski filozofi
Kategória:Rabíni
Kategória:Narodenia v 1380
Kategória:Úmrtia v 1444
Ján Albrecht

**Ján Albrecht** (* 7. január 1919, Bratislava – † 20. november 1996) bol slovenský estetik, muzikológ, hudobník - violista, organizátor kultúrneho života, hudobný pedagóg, prekladateľ. 

Pedagóg na Univerzite Komenského v Bratislave, na Bratislavskom konzervatóriu a na Vysokej škole múzických umení. Mal mimoriadny vplyv na rozvoj slovenskej kultúry. Živlom Jána Albrechta bola slobodná hra asociácií, nenútenosť radosti z objavovania stretajúcich sa zážitkových či významových polí na strane tvorcu umeleckého alebo vedeckého diela i na strane jeho prijímateľa. Život Jána Albrechta bol syntézou v kultúrnej enkláve Bratislavy na brehoch Európy: zlučuje a prepája rozličné média umelecké i zdanlivo vzdialené vývinové pásma kultúry, ako matematiku a hudbu, každodenný sokratovský dialóg a čínsku kresbu, hru a starostlivú organizáciu kultúrneho diania, gruzínsky chorál a hľbkové prúdy európskeho myslenia, Noldeho a Mozarta, vedeckú akríbiu a najneviazanejšiu zábavu.

## Prehľad
*nar. 7. 1. 1919 Bratislava v rodine hudobného skladateľa Alexandra Albrechta.
*1947-1955 - člen orchestra Slovenského národného divadla.
*1950 - Albrecht absolvoval konzervatórium v Bratislave.
*1954 - dokončil štúdium VŠMU (viola).
*od 1955 - pôsobí na Filozofickej fakulte UK v Bratislave.
*1955-1965 - člen kvarteta A. Albrechta.
*od 1967 - pôsobí na Pedagogickej fakulte UK. Súbežne učil na konzervatóriu a VŠMU.
*1973 - zakladá súbor Musica aeterna.
*1993 - vychádza hlavná Albrechtova teoretická práca *Duchovný svet krásy*

## Dielo
*Hlavné dielo: *Podoby a premeny barokovej hudby* (1982). 
*Eseje o umení, 1986
*Duchovný svet krásy, 1993

## Externé odkazy

* Piaček, J., Život ako apeiron umenia. Pamiatke Jána Abrechta (1919 – 1996), in: Philosophica critica 2, 2016, 2, s. 117–128. Dostupné online

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí hudobníci
Kategória:Slovenskí hudobní pedagógovia
Kategória:Slovenskí muzikológovia
Kategória:Slovenskí violisti
Kategória:Vyučujúci na Univerzite Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Samuel Alexander

**Samuel Alexander** (* 6. január 1858, Sydney, Austrália – † 13. september 1938, Manchester, Spojené kráľovstvo) bol anglický filozof, neorealista, zakladateľ teórie emergentnej evolúcie. 

Prvotným materiálom sveta je podľa Alexandra priestoročas totožný s pohybom. Z priestoročasu vznikajú spontánnymi kvalitatívnymi skokmi: hmota, život, psychika, hodnoty, anjeli, boh. Táto emergentná revolúcia je usmerňovaná ideálnym impulzom chápaným ako smerovanie k novému.
Centrálnou filozofickou kategóriou, z ktorej Alexander odvodzuje ďalšie a buduje svoj systém, je kategória vývinového procesu. Reálne dianie vo svete sa usiluje vysvetliť ako uniformný kozmický proces, v ktorom všetko podlieha ustavičnej zmene, zúčastňuje sa na tvorení nových, a pritom stále vyšších poriadkov. Vyšší poriadok predstavuje novú kvalitu, ktorej vysvetlenie si vyžaduje nové princípy. Vyššie poriadky sa vynárajú z nižších (emergentný princíp). Napríklad život predstavuje určitý typ poriadku, ktorý sa vynoril z hmoty predstavujúcej nižší typ poriadku; zo života sa zasa vynoril duch.

## Dielo
* 1920 – *Space, Time and Deity*

## Zdroj
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Osobnosti zo Sydney
Jean le Rond d’Alembert

**Jean le Rond d'Alembert** (* 16. november 1717, Paríž, Francúzsko – † 29. október 1783, Paríž) bol francúzsky filozof, matematik, fyzik a astronóm, osvietenec, encyklopedista, napísal úvod Encyklopédie, v ktorom sa zamýšľal nad vznikom vied a významom technického pokroku. 

Spolu s Diderotom redigoval matematickú časť encyklopédie *[[Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers]]* (v preklade *Encyklopédia alebo Racionálny slovník vied, umení a remesiel*). Keď útoky na Encyklopédiu vrcholili, vzdal sa z opatrnosti spolupráce, ale nezostal mimo filozofického hnutia. Pokúsil sa opísať vznik a vývoj poznania a klasifikovať vedy, pričom sa opieral o Francisa Bacona. D'Alembert bol senzualistom a popieral poznateľnosť vecí. Dušu považoval za nezávislú od hmoty. Uznával existenciu boha ako tvoriacej substancie.

Zaoberal sa teóriou gravitácie a pohybom nebeských telies. Vypracoval teóriu pohybu Mesiaca.

## Dielo
*1743 – *Traité de dynamique* (Rozprava o dynamike)
*1753 – *Essai sur la Société de gens de lettres et des Grands* (Rozprava o spoločnosti literátov a vznešených) 
*1759 – *Esej o základoch filozofie, čiže o princípoch ľudského poznania*
*1753–1783 – *Mélanges de philosophie, d'histoire et de littérature* (Miscelaneá z filozofie, histórie a literatúry)
*1765 – *Histoire de la destruction des Jésuites* (Dejiny zničenia jezuitov) 
*1779–1787 – *Éloges des membres de l'Académie française* (Chváloreči na členov Francúzskej akadémie)

## Zdroj

* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Filozofi 18. storočia
Kategória:Francúzski matematici
Kategória:Francúzski fyzici
Kategória:Francúzski astronómovia
Kategória:Absolventi Parížskej univerzity
Kategória:Francúzski slobodomurári
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie vied
Kategória:Osobnosti z Paríža
Kategória:Portál:Francúzsko/Zapojené články
Albert Saský (filozof)

**Albert Saský** (* asi 1316 – † 1390) bol francúzsky filozof, logik, matematik a ekonóm, ktorý pôsobil v Paríži. Bol Buridanov prívrženec.

## Zdroj
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Rímskokatolícki filozofi
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Komentátori Aristotela
Kategória:Francúzski matematici
Kategória:Filozofi 14. storočia
Kategória:Narodenia v 14. storočí
Kategória:Úmrtia v 1390
Alexander Neckam

**Alexander Neckam** (* 8. september 1157 – † 1217) bol stredoveký anglický filozof, učiteľ a encyklopedista. Jeho meno sa niekedy uvádza ako *Neckham* alebo *Necham*.

Spracoval tri lexikóny (*De naturi rerrum*, *De Laudibus divinae sapientiae*, *De nominibus utensilium*), v ktorých zhrňuje najmä nové názory v oblasti teórie poznania a filozofie prírody.

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Narodenia v 1157
Kategória:Úmrtia v 1217
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Encyklopedisti
Kategória:Anglickí augustiniáni
Alexander z Afrodízie

**Alexander z Afrodízie** (* koniec 2. storočia – † začiatok 3. storočia) bol starogrécky filozof, hlavný predstaviteľ peripatetickej školy v Aténach, kde učil v období 198 až 211.

Bol posledným a najväčším Aristotelovým komentátorom alebo vykladačom, preto ho nazývajú aj Exegét (Vykladač).

Alexander z Afrodizie nepopieral vstup božského ducha do duše človeka, ale identifikoval nesmrteľný aktívny intelekt s božskosťou a ľudskému indivíduu pripisoval iba pasívny intelekt viazaný na telo a preto smrteľný. Preto v období renesancie označovali ako alexandristov tých aristotelikov, ktorí popierali nesmrteľnosť vo vyššie uvedenom zmysle.

## Zdroj
* 

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Filozofi z obdobia Rímskej ríše
Kategória:Filozofi 2. storočia
Kategória:Komentátori Aristotela
Kategória:Peripatetici
Kategória:Narodenia v 2. storočí
Kategória:Úmrtia v 3. storočí
Alexander z Halesu

**Alexander z Halesu**, tiež **Alexander Halský** (* okolo 1175 – † 1245) bol stredoveký filozof, vyučoval súčasne s Jánom Rupellom na Parížskej univerzite.

Je autorom diela *Summa universae theologiae* predstavujúceho základné dielo františkánskej školy a doktrínovú syntézu najumiernenejšieho augustinizmu. Filozofický význam Alexandrovej Sumy, ktorá je významnejšia než Lombardove Sentencie, spočíva vo svojráznom postoji k aristotelovsko-arabským prameňom: Alexander totiž ako prvý v Paríži využil takmer celú Aristotelovu filozofiu a použil ju ako pomocnú disciplínu pre teológiu. V podstate preberá od Aristotela všetko a len v prípadoch zreteľného odporovania alebo nezhody s učením Augustína dáva tomuto prednosť. Využíva arabské komentáre k Aristotelovi, predovšetkým Avicennove.

Alexander zavádza vo svojej Sume latinský výraz *actus purus* = čistý akt.

## Zdroj

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Filozofi 13. storočia
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Anglickí teológovia
Kategória:Narodenia v 1175
Kategória:Úmrtia v 1245
Al-Kindí

thumb|right|Al-Kindí
**Abú Júsuf Jaʿkúb ibn Ishák al-Kindí** (arabsky ), po latinsky **Alkindus**, (* asi 800, Kúfa – † asi 870) bol prvý arabský filozof.

Bol arabského pôvodu, bol iniciátor islamského aristotelizmu na Východe, astrológ, matematik, hudobník, lekár prekladateľ, teológ. Autor komentárov k Aristotelovým spisom a diel z oblasti optiky, medicíny, psychológie, meteorológie a politiky. Považovali ho z pohanského filozofa a z tohto dôvodu bol prenasledovaný arabskou ortodoxiou. Napísal okolo 265 diel, z ktorých sa väčšina nezachovala.

Al-Kindí kládol zvláštny dôraz na metodologickú stránku pestovania filozofie a na úlohu rozumu v ľudskom poznaní a obohatil arabské myslenie predovšetkým o encyklopedické vedomosti z aristotelovskej filozofie.

Al-Kindí sa snažil na základe svojho exaktného matematického a kauzálneho myslenia vybudovať filozofický systém.

Vychádzal z idey všeobecnej príčinnej súvislosti. Každá vec, ak ju dokonale pochopíme, nám umožní poznať v nej ako v zrkadle celý vesmír.

Al-Kindí zdôrazňoval zmyslovú a rozumovú stránku v ľudskom poznaní. Tvrdil, že filozofia je matka vied. Človek sa podľa al-Kindího stane dokonalejším, pokiaľ pozná pravdu.

## Externé odkazy

* 
* Kindi.com

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Filozofi arabského pôvodu
Kategória:Predstavitelia islamskej filozofie
Kategória:Narodenia v 800
Kategória:Úmrtia v 870
Kategória:Stredovekí astronómovia
Alkmaión z Krotónu

**Alkmaión z Krotónu** alebo **Alkmaion z Krotónu** (* 6. storočie pred Kr. – † 5. storočie pred Kr.) bol grécky filozof, lekár, žiak Pytagorov. Pytagorovskú predstavu harmónie sveta preniesol na ľudský organizmus. Za ustredný orgán duševnej činnosti považoval mozog. Ako prvý urobil pitvu človeka.

## Pozri aj

* Antická filozofia
* Grécka filozofia
* Predattická filozofia
* Pytagoreizmus

## Zdroj
* 

Kategória:Narodenia v 6. storočí pred Kr.
Kategória:Úmrtia v 5. storočí pred Kr.
Kategória:Predsokratici
Kategória:Pytagorejci
René Alleau

**René Alleau** (* 6. jún 1917, Sainte-Savine, Francúzsko – † 18. október 2013, Vallabrix) bol francúzsky filozof a historik vied.

Podstatne prispel k odmietnutiu pozitivistických a okultistickych schém a k situovaniu tradičných vied do ich adekvátneho rámca. Zakladateľ surracionalizmu.

## Dielo
* *Aspekty tradičnej alchýmie*, 1953
* *O povahe symbolov*, 1958
* *Funkcia symbolizmus v dejinách prírodných vied*, 1962
* *História veľkých konštrukcií*, 1965
* *História skrytých vied*, 1965
* *Tajné spoločnosti*, 1969
* *Hitler a tajné spoločnosti*, 1969
* *Veda symbolov*, 1974
* *Hermés a dějiny věd. Studie k archeologii a etnologii vědění se zřetelem k historii alchymie a hermetické tradici*, 1995

## Externé odkazy
* 
* RENÉ ALLEAU: Hermés a dějiny věd

Kategória:Francúzski filozofi
Johann Heinrich Alsted

**Johann Heinrich Alsted** (lat. *Alstedius*) (* 1588, Ballersbach, Nemecko – † 9. november 1638, Weißenburg, Rumunsko) bol nemecký reformovaný teológ a filozof z Nassauska.

Encyklopedista, vynikajúci znalec antiky. Čerpal z neho J. A. Komenský.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1588
Kategória:Úmrtia 9. novembra
Kategória:Úmrtia v 1638
Kategória:Nemeckí filozofi
Günter Altner

**Günter Altner** (* 20. september 1936, Vroclav, Poľsko – † 6. december 2011, Berlín, Nemecko) bol nemecký protestantský teológ, filozof a biológ, predstaviteľ kresťansky motivovaného ekologického hnutia.

## Život
Od roku 1956 do 1962 študoval evanjelickú teológiu a biológiu vo Wuppertale a Göttingene, v rokoch 1962 - 1968 biológiu v Mainze a Gießene.

Od roku 1961 pracoval pre  Evanjelickú cirkev v Rheinlande, v rokoch 1968 až 1971 pôsobil na *Evangelischen Akademie* v Mülheim an der Ruhr. V roku 1971 sa stal profesorom humánnej biológie na *Pädagogische Hochschule Schwäbisch Gmünd* v Schwäbisch Gmünde odkiaľ odišiel v roku 1973 na *Forschungsstätte der Evangelischen Studiengemeinschaft* (FEST) v Heidelbergu. Od roku 1977 do odchodu do dôchodku v roku 1999 bol profesorom na  *Universität Koblenz-Landau* v Koblenzi.
V rokoch 1977 - 1979 bol členom predsedníctva *Vereinigung Deutscher Wissenschaftler*, 1979 - 1982 členom komisie *Zukünftige Energiepolitik* pri Bundestagu, 1999 - 2002 členom poradného zboru pre etiku pri spolkovom ministerstve zdravotníctva. V roku 1977 bol spoluzakladateľom *Öko-Institutu* vo Freiburgu im Breisgau.

Naposledy žil a zomrel v Berlíne.

## Ocenenie
* 2000 Čestný doktorát Universität Lüneburg

## Literatúra
* Gerd Michelsen (Hrsg.): *Ein Grenzgänger der Wissenschaften : aktiv für Natur und Mensch ; Festschrift für Günter Altner zum 65. Geburtstag*, Berlin : Edition Sigma 2001, ISBN 3-89404-488-8.

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* Stránka o Altnerovi na Institut Mensch, Ethik und Wissenschaft 
* Hans-Jochen Luhmann: Nachruf auf Günter Altner (VDW) (PDF; 62&nbsp;kB)

## Zdroj

Kategória:Nemeckí biológovia
Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí univerzitní profesori
Kategória:Protestantskí teológovia
Kategória:Osobnosti z Vroclavu
Amalrich z Bene

thumb
**Amalrich z Bene** († okolo 1206) bol francúzsky filozof; panteisticky interpretoval myšlienky J. Eriugenu. Amalrich z Bene sa snažil vypracovať syntézu logiky chartreskej školy s prírodnofilozofickými a novoplatónskymi špekuláciami.

Podľa Amalricha je Boh všetkým (v latinčine *Deus est omnia*). Tento názor roku 1210 odsúdila synoda v Paríži roku 1210 ako kacírsky (spolu s dielom J. S. Eriugenu).

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Úmrtia v 1206
Kategória:Francúzski filozofi
Karel Slavoj Amerling

**Karel Slavoj Amerling** (* 18. september 1807, Klatovy – † 2. november 1884, Praha) bol český pedagóg a lekár, filozof, riaditeľ prvého ústavu na výchovu vývojovo oneskorených detí v habsburskej monarchii. Zaoberal sa okrem iných záujmov aj entomológiou. Používal tiež počeštený pseudonym **Slavoj Strnad Klatovský**.

## Životopis
### Štúdiá
Navštevoval farskú školu v Chudeniciach a gymnázium v Klatovách. Následne študoval filozofiu vo Viedni, ale aj vychovávateľstvo, archeológiu, estetiku a hospodárskych vied. Potom sa venoval medicíne v Prahe, kde v roku 1836 získal doktorát.

V roku 1847 sa oženil s Františkou Michalovicovou.

Pochovaný je na cintoríne na Budči.

## Bibliografia
* Amerling, K. S.: 1836, Knížka o hmyzech, Praha,  

## Referencie

## Pozri aj
* česká filozofia

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Encyklopédia dejín mesta Brna 

Kategória:Českí filozofi
Kategória:Českí lekári
Kategória:Českí pedagógovia
Kategória:Českí entomológovia
Kategória:Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Kategória:Osobnosti na českých poštových známkach
Ferdinand Alquié

**Ferdinand Alquié** (* 18. december 1906, Carcassonne, Francúzsko – † 28. február 1985, Montpellier) bol francúzsky filozof; zastával negatívnoontologický výklad bytia.

## Dielo
**Leçon de philosophie*, 2 vol., Didier, 1931-1951.
**Notes sur la première partie des Principes de la philosophie* de Descartes*, Éditions Chantiers, 1933.
**Le Problème moral*, Éditions Chantiers, 1933.
**Les États représentatifs*, Éditions Chantiers, 1934.
**Les Mouvements et les actes*, Éditions Chantiers, 1934.
**Plans de philosophie générale*, Éditions Chantiers, 1934; réédition La Table Ronde, "La Petite Vermillon", 2000.
**La Science*, Éditions Chantiers, 1934.
**Les Devoirs et la vie morale (plans de morale spéciale)*, Éditions Chantiers, 1935.
**Notions de psychologie générale*, Éditions Chantiers, 1935.
**Les Tendances et la raison*, Éditions Chantiers, 1935.
**Les Sciences mathématiques, les sciences de la matière et de la vie*, Éditions Chantiers, 1936.
**Les Synthèses représentatives*, Éditions Chantiers, 1936.
**Les États affectifs*, Éditions Chantiers, 1937.
**Les Opérations intellectuelles*, Éditions Chantiers, 1937.
**Le Désir d'éternité*, PUF, 1943.
**Introduction à la lecture de la Critique de la raison pure*, PUF, 1943.
**La Découverte métaphysique de l'homme chez Descartes*, PUF, 1950.
**La Nostalgie de l'être*, PUF, 1950.
**Science et métaphysique chez Descartes*, Les Cours de Sorbonne, CDU, 1955.
**Philosophie du surréalisme*, Flammarion, 1955.
**Descartes, l'homme et l'œuvre*, Connaissance des Lettres, Hatier, 1956.
**L'Expérience*, PUF, 1957.
*Édition de textes choisis de l'Éthique de Spinoza, PUF, 1961. 
*Édition des *Œuvres philosophiques de Descartes*, 3 vol., Garnier, 1963-1973.
**Nature et vérité dans la philosophie de Spinoza*, Les Cours de Sorbonne, CDU, 1965.
**Solitude de la raison*, Le Terrain vague, 1966.
**La Critique kantienne de la métaphysique*, PUF, 1968.
**Entretiens sur le surréalisme*, W. de Gruyter, 1968.
**Signification de la philosophie*, Hachette, 1971. 
**Le Cartésianisme de Malebranche*, Vrin, 1974.
**Malebranche et le rationalisme chrétien*, Seghers, 1977.
**La Conscience affective*, Vrin, 1979.
**Le Rationalisme de Spinoza*, PUF, 1981.
**Servitude et liberté chez Spinoza*, Les Cours de Sorbonne, CDU.
**La Morale de Kant*, Les Cours de Sorbonne, 1957.
*Édition des *Œuvres philosophiques de Kant*, 3 vol., Gallimard, Bibliothèque de la Pléiade, 1980, 1984, 1986.
**Études cartésiennes'', Vrin, 1983.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Členovia Académie des sciences morales et politiques