Anglikánska cirkev (Church of England)

**Anglikánska cirkev** (angl. Church of England – doslova *Cirkev Anglicka* alebo *Anglická cirkev*) je oficiálne uznaná štátna cirkev v Anglicku. Zároveň je „matkou“ a „hlavou“ Anglikánskeho zväzu cirkví.

Vznikla roku 1534 tzv. ''Supremačným aktom'' (*Act of Supremacy*) Henricha VIII., ktorým vyhlásil odtrhnutie cirkvi v Anglicku od spoločenstva so Svätým stolcom a sám sa vyhlásil za hlavu štátnej cirkvi.

Anglikánska cirkev vníma svoju zakotvenosť ako v protestantskej tradícii, s ktorou ju spája neuznanie autority rímskeho pápeža ako hlavy cirkvi, tak aj v katolíckej tradícii, z ktorej si ponechala väčšinu vonkajších znakov, akými sú sedem sviatostí, hierarchické usporiadanie, štruktúra bohoslužieb, architektúra chrámov, používanie liturgických rúch, kadidla a mnoho ďalšieho.

## História

Kresťanstvo sa v Anglicku zrodilo niekedy okolo roku 200, ale samostatná anglikánska cirkev existuje od 16. storočia.

Anglický kráľ Henrich VIII. žiadal pápeža o anuláciu manželstva s Katarínou Aragónskou. Pápež jeho žiadosti nechcel vyhovieť, na čo Henrich reagoval útokom na duchovnú moc pápeža. Vydal Zákon o zvrchovanosti (*Act of Supermacy*) a zanedlho sám seba vyhlásil za hlavu anglickej cirkvi. Pápež Klement VII. Henricha exkomunikoval. Henrich mal celkovo šesť manželiek.

Za vlády Henricha VIII. sa anglikánska cirkev v podstate nijak nezreformovala. Protestantizácia cirkvi a reformy sa udiali za vlády Henrichovho syna Eduarda VI. Centerburský arcibiskup Thomas Cranmer, presvedčený protestant, vydal v roku 1549 prvé vydanie Knihy spoločných modlitieb.

Po Eduardovi nastúpila na anglický trón katolíčka Mária I., ktorá odmietla zmeny vykonané Henrichom a Eduardom a znovu nastolila jednotu s Rímom. Pre upaľovanie protestantov, ktorým sa snažila o rekatolizáciu krajiny, si vyslúžila prezývku *Krvavá Mária*.

Po Mária nastúpila na trón jej nevlastná sestra Alžbeta I., ktorá sa znova pokúsila o osamostatnenie cirkvi. Aj keď pápež Alžbetu exkomunikoval až v roku 1570, oficiálne sa anglikánska cirkev znovu osamostatnila už v roku 1559, kedy parlament uznal Alžbetu za svojho najvyššieho panovníka a obnovil Zákon o zvrchovanosti. Toho roku bolo zverejnené aj nové vydanie Knihy spoločných modlitieb.

Počas anglickej revolúcie zmenili vládnuci puritáni episkopálne zriadenie na presbyteriánske. Po nástupe Karola II. dochádza znovu k obnoveniu episkopálneho zriadenia.

V 18. storočí nespokojné skupiny v anglikánskej cirkvi pod vedením Johna Wesleyho oddelili a založili metodistickú cirkev. V 19. storočí sa objavuje Oxfordské hnutie, ktoré požaduje posilnenie katolíckych prvkov v anglikánskej cirkvi. Veľkou osobnosťou tohoto hnutia bol John Henry Newman, ktorý sa neskôr stal katolíkom.

V roku 1931 Anglikánsky zväz cirkví a Utrechtská únia starokatolíckych cirkví uzavreli plné sviatostné spoločenstvo (*Bonnská dohoda*). Vzájomne si teda uznávajú svoje sviatosti a biskupi oboch cirkví sa vzájomne zúčastňujú na biskupských vysviackach ako spolusvätitelia.

V roku 1994 Anglikánska cirkev (v Anglicku) povolila kňazské a v roku 2014 biskupské svätenie žien. Po odstúpení Justina Welbyho z postu canterburského arcibiskupa bola na tento post zvolená Sarah Mullallyová, historicky prvá žena na tomto biskupskom stolci.

## Teológia a liturgia
náhľad|Diecézy Anglikánskej cirkvi
Anglikánska cirkev verí v jedného Boha v troch osobách: Otec, Syn a Duch Svätý. Prameň viery je Biblia, Tradícia a rozum. Hlavné zásady obsahuje Apoštolské, Nicejsko-carihradské, Atanaziánske vyznanie, 39 článkov a Kniha Spoločných modlitieb (*Book of Common prayer*). Anglikánska cirkev pozná sedem sviatostí. Dve veľké (krst a Eucharistia) a päť malých (birmovanie, spoveď, manželstvo, kňazstvo a pomazanie chorých). Eucharistia sa vysluhuje po obomi spôsobmi (hostie aj víno) a spoveď je spoločná (vyznanie hriechov Bohu v srdci, spoločná kajúca modlitba a hromadné rozhrešenie všetkým prítomným) aj ušná (vyznanie sa kňazovi alebo biskupovi). Anglikánska cirkev od roku 1992 povoľuje kňazské a od roku 2014 aj biskupské svätenie žien.

## Štruktúra

Symbolickou hlavou anglikánskej cirkvi je anglický panovník (v súčasnosti Karol III. ). Duchovnou hlavou anglikánskych cirkví je arcibiskup canterburský, od roku 2025 tento úrad zastáva Sarah Mullallyová , ktorá nahradila Justina Welbyho. Anglická cirkev sa delí na provinciu Cannterbury a provinciu York. Arcibiskupom yorským je v súčasnosti Stephen Cottrell, ktorý nahradil Johna Sentamu. Celkovo má anglická cirkev 43 diecéz. Legislatívnym orgánom je Generálne zhromaždenie, potvrdené parlamentom Spojeného kráľovstva.

V otázkach doktríny, disciplíny, politických názorov a liturgickej praxe sa jednotlivé lokálne spoločenstvá značne odlišujú. Najmarkantnejším deliacim prvkom je členenie na tzv. High Church a Low Church. Zatiaľ čo synonymami *Low Church* sú puritánske, evanjelikálne a charizmatické hnutia anglikanizmu, pojmom *High Church* sa označujú spoločenstvá a smery majúce bližšie ku katolíckej tradícii, ako napríklad anglokatolicizmus či tzv. Oxfordské hnutie, z ktorého vzišli mnohé vynikajúce osobnosti, ako napr. John Henry Newman.

## Externé odkazy
* The Church of England – stránka Anglikánskej cirkvi
## Zdroje

Kategória:Náboženstvo v Anglicku
Kategória:Anglikánstvo