open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kenny Aaronson

**Kenny Aaronson** (* 14. apríl 1952) je americký basgitarista.

## Život
Narodil sa v newyorskom obvode Brooklyn, vo veku jedenásť rokov začal hrať na bicie a v štrnástich pod vplyvom Jamesa Jamersona prešiel k basgitare. Svoju prvú skupinu nazvanú Dust založil koncom šesťdesiatych rokov; v skupine hral aj Marc Bell, ktorý sa neskôr preslávil pod menom Marky Ramone v skupine The Ramones. Svoj prvý album nazvaný *Dust* skupina vydala v roku 1971 u vydavateľstva Kama Sutra Records; druhý *Hard Attack* nasledoval v nasledujúcom roku. Roku 1973, keď sa rozpadla skupina Dust, sa Aaronson pridal do skupiny Stories, v ktorej však príliš dlho nevydržal.

Neskôr spolupracoval s rôznymi hudobníkmi, akými boli napríklad Rick Derringer, Joan Jett, Michael Monroe, Billy Idol alebo skupiny Blue Öyster Cult a Foghat. V rokoch 1983 až 1984 bol spolu so spevákom Sammym Hagarom, gitaristom Nealom Schonom a bubeníkom Michaelom Shrievom členom projektu Hagar Schon Aaronson Shrieve, s ktorým vydal album *Through the Fire*. Roku 1988 ho hudobný časopis *[[Rolling Stone]]* označil za basgitaristu roka a Aaronson toho istého roku začal turné s pesničkárom Bobom Dylanom. Z turné však predčasne odišiel, lebo mu bola diagnostikovaná rakovina kože. Roku 2011 vystupoval so skupinou New York Dolls.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Kenny Aaronson na Allmusic

## Zdroj

Kategória:Rockoví basgitaristi USA
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Brooklynu
Sami Yaffa

**Sami Yaffa**, rodným menom **Sami Takamäki** (* 4. september 1963, Espoo, Fínsko) je fínsky basgitarista, známy ako člen skupín Hanoi Rocks a New York Dolls.

## Kariéra
Svoju kariéru začal v roku 1977 v skupine Babblers a o dva roky neskôr hral v kapelách Suopo a Pohjanoteeraus. V roku 1980 sa stal členom skupiny Pelle Miljoona Oy a toho roku tiež nastúpil k skupine Hanoi Rocks, s ktorou vystupoval až do roku 1985. Neskôr hral s niekoľkými ďalšími kapelami, medzi ktorými bola napríklad sprievodná skupina Johnnyho Thundersa alebo americká skupina Jetboy.

So spevákom Michaelom Monroom, bývalým spoluhráčom z kapely Hanoi Rocks, spolupracoval na jeho sólových koncertoch a v deväťdesiatych rokoch spolu založili krátko existujúce skupiny Jerusalem Slim a Demolition 23. V rokoch 2005 až 2010 bol členom skupiny New York Dolls. V roku 2011 vystupoval s kapelou Compulsions, v ktorej s ním hrali ešte Richard Fortus a Frank Ferrer zo skupiny Guns N’ Roses. Taktiež je členom skupiny Mad Juana.

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálny web 

## Zdroj

Kategória:Fínski rockoví basgitaristi
Kategória:Fínski bluesoví basgitaristi
Kategória:Osobnosti z Espoo
Eric Harland

**Eric Harland** (* 8. november 1978, Houston, Texas, USA) je americký jazzový bubeník.

## Život
Študoval hudbu na Manhattan School of Music a neskôr teológiu na Houston Baptist University. Svoju kariéru však začal už po ukončení stredoškolského štúdia a hral aj počas štúdií na vysokých školách. Počas svojej kariéry spolupracoval s radom hudobníkov, medzi ktorých patria McCoy Tyner, Ravi Coltrane, Taylor Eigsti, Terence Blanchard, Charles Lloyd alebo Joshua Redman. V rokoch 2005 až 2012 bol členom súboru SFJAZZ Collective.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Eric Harland na Allmusic

## Zdroj

Kategória:Džezoví bubeníci USA
Kategória:Osobnosti z Houstonu
Al Harewood

**Al Harewood** (* 3. jún 1923, Brooklyn, New York – † 13. marec 2014) bol americký jazzový bubeník a hudobný pedagóg.

Narodil sa barbadoským rodičom. V mladosti sa venoval stepu. Bol členom skupiny J. J. Johnsona a neskôr hral s hudobníkmi, ako boli Carmen McRae, Stan Getz, Stanley Turrentine, Tošiko Akijoši, Dexter Gordon alebo Horace Parlan. V šesťdesiatych rokoch pracoval ako štúdiový hudobník pre vydavateľstvo Blue Note Records. Zomrel v marci 2014 vo veku deväťdesiat rokov.

## Referencie

## Externé odkazy
* Al Harewood na Allmusic
* Al Harewood na Discogs

## Zdroj

Kategória:Džezoví bubeníci USA
Kategória:Hudobní pedagógovia USA
Kategória:Džezoví hudobníci afroamerického pôvodu
Kategória:Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Bass Communion

**Bass Communion** je názov projektu lídra skupiny  Porcupine Tree, Stevena Wilsona. Nahrávky, ktoré sú produkované pod hlavičkou tohto projektu sa vyznačujú tým, že sú prúdmi ťažkých dlhých kompozícií ambientnych elektronických zvukov. Pochádzajú zo snahy vo vytváraní textúr z priestorovým efektom modulovaných reálnych zvukov.

Na projekte Bass Communion spolu s Wilsonom kolaborujú viacerí hosťujúci muzikanti ako napríklad Robert Fripp z kapely King Crimson, saxofonista Theo Travis, Bryn Jones (známy skôr ako Muslimgauze), a Vidna Obmana.

Projekt Bass Communion má svoj pôvod vo Wilsonových hudobných začiatkoch. V roku 1983 Wilson spolu so svojim kamarátom z detstva, Simonom Vockingsom, založili hudobnú formáciu *Altamont*. Ich inšpiráciou bola tvorba hudobníkov ako boli nemeckí experimentálni umelci elektronickej hudby Tangerine Dream, Klaus Schulze a Conrad Schnitzler. Wilson a Vockings experimentovali v hre na primitívnych analógových syntetizátorch. Svoje kompozície nahrávali naživo bez pomoci viacstopého magnetofónu. V septembri roku 1983 nahrávky zozbierali na audio kazetu do kompilácie  *Prayer for the Soul*, ktorá vyšla pod hlavičkou vydavateľa Acid Tapes, ktorého vlastníkom bol Alan Duffy, neskorší šéf Imaginary Records.

V 90. rokoch 20. storočia si Wilson všimol, že narastá hudobná produkcia, ktorá je zjavne ovplyvnená tými istými experimentálnymi umelcami, ktorí boli vzorom pre *Altamont*. Pri počúvaní umelcov ako Paul Schutze a Biosphere dospel k názor, že je ideálny čas k návratu k experimentálnej elektronickej hudbe. Prvý album projektu Bass Communion, ktorý býva označovaný ako *[[Bass Communion I]]*, vyšiel v apríli roku 1998.

## Diskografia
;Štúdiové albumy
* 1998 - *[[Bass Communion I|I]]*
* 1999 - *[[Bass Communion II|II]]*
* 2001 - *[[Bass Communion III|III]]*
* 2004 - *[[Ghosts on Magnetic Tape]]*
* 2005 - *[[Indicates Void]]*
* 2006 - *[[Loss (Bass Communion album)|Loss]]*
* 2008 - *[[Pacific Codex]]*
* 2008 - *[[Molotov and Haze]]*
* 2009 - *[[Chiaroscuro (Bass Communion album)|Chiaroscuro]]*
* 2001 - *[[Cenotaph (Bass Communion album)|Cenotaph]]*

;Kompilačné albumy
* 1999 - *[[Atmospherics (album)|Atmospherics]]*

;EP a single
* 2004 -*[[Vajrayana (album)|Vajrayana]]*
* 2005 - *[[Dronework]]*
* 2008 - *[[Haze Shrapnel]]*
* 2009 - *[[Litany (Bass Communion album)|Litany]]*

;Spoločné projekty
* 1999 - *[[Bass Communion V Muslimgauze]]*
* 2003 - *[[Bass Communion (Reconstructions and Recycling)]]*
* 2003 - *[[Jonathan Coleclough / Bass Communion / Colin Potter]]*
* 2005 - *[[Continuum (music project)|Continuum 1]]*
* 2006 - *[[BCVSMGCD]]*
* 2007 - *[[Continuum (music project)|Continuum 2]]*
* 2008 - *[[Bass Communion / Pig - Live in Mexico City]]*
* 2008 - *[[Bass Communion / Fear Falls Burning]]*
* 2009 - *[[Freiband/Bass Communion - Headwind/Tailwind]]*

;Remixy
* 2006 - *[[Continuum (music project)|The Continuum Recyclings, Volume One]]*
* 2010 - *[[Continuum (music project)|The Continuum Recyclings, Volume Two]]*

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Porcupine Tree
Kategória:Britské hudobné skupiny
Kategória:Ambientné hudobné skupiny
Globálny deň lásky

**Globálny deň lásky**, anglicky **Global Love Day** (GLD) je oslava humanity prebiehajúca v krajinách a komunitách po svete každého 1. mája. **The Love Foundation** je nezisková organizácia, cieľom ktorej je “inšpirovať ľudí k nepodmienenej láske” a organizuje medzinárodný míting na symbolický deň nepodmienenej lásky. Od vzniku Globálneho dňa lásky je jeho hlavná idea "Láska začína so mnou".

6 princípov Globálneho dňa lásky:
*Sme jedno ľudstvo na tejto planéte.
*Všetok život je prepojený a vzájomne závislý.
*Všetci zdieľajú vesmírnu väzbu lásky.
*Všetko začína so sebaprijatím a odpustením.
*S rešpektom a súcitom prijímame rozmanitosť.
*Spoločne tvoríme pokrok pomocou lásky.

## História
Názov a koncept Globálneho dňa lásky navrhol Harold W. Becker v roku 2003 a štartoval 1. mája 2004. Každoročná oslava vznikla ako forma oslavy našej humanity a jednoty cez nepodmienenú lásku. Vo svojom úvodnom dopise Becker uviedol: "Nie je nič, co musíme urobiť, ale potrebujeme cítiť lásku. Je to prosté. Globálny deň lásky je len náš spôsob ako povedať, že láska je naša a zdielať každú chvíľku našich životov."

### Oslavy
Od roku 2004 sa Globálny deň lásky oslavuje každý rok po celom svete. Jednotlivci, skupiny a organizácie sú vyzvané vytvoriť a hostiť zhromaždenia a slávnosti podľa ich jedinečnej inšpirácie, kultúry a sociálnych zvykov. Podľa Nadácie lásky sa uskutočnili stretnutia vo viac než 143 krajinách. Väčšie pozoruhodné oslavy, ktoré prilákali mnoho účastníkov prebehli v krajinách ako Kamerun, Nigéria, Bangladéš, Libéria, India, Pakistan, Uganda, Nepál, Sierra Leone, Guatemala, Španielsko, Kórea, Keňa a v mnohých štátoch USA.

### Prehlásenie
Dosiaľ viac ako 400 prehlásení bolo doručených guvernérom, primátorom a radám v USA a Kanade, ktoré 1. máj označili ako Globálny deň lásky.

### Vodný kryštál Emoto
V roku 2007, Masaru Emoto ponúkol laboratórny obrázok vodného kryštálu Globálneho dňa lásky. Kryštál ukazuje efekty globálnej lásky a oslavu života.

## Umelecká a literárna pozvánka
Na počesť Globáneho dňa lásky hostí Nadácia lásky každoročne Umeleckú a literárnu pozvánku (Art, Essay and Poetry Invitational), kde ľudia každého veku môžu zdieľať svoje kreatívne výrazy globálnej lásky. Diela reflektujú univerzálne chápanie lásky, jednoty, tolerancie, súcitenia a prezentujú ideu Globálneho dňa lásky s jeho témou "Láska začíná so mnou".

## Externé odkazy
* Oficiální web Global Love Day 

Kategória:Medzinárodné sviatky
Kategória:Láska
Louie Bellson

**Louie Bellson** (* 6. júl 1924, Rock Falls, Illinois, USA – † 14. február 2009, Los Angeles, Kalifornia,) bol americký jazzový bubeník a skladateľ s talianskymi predkami. Hral na súpravu s dvoma basovými bubnami.

V štyridsiatych rokoch hral v kapele Bennyho Goodmana a spolupracoval aj so speváčkou Peggy Lee. V roku 1948 hral spolu s Lionelom Hamptonom, Louisom Armstrongom a ďalšími vo filme *[[A Song Is Born]]*. Neskôr spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktorých patrili okrem iného Lalo Schifrin, Duke Ellington, Ella Fitzgeraldová, Tommy Dorsey, Count Basie alebo Oscar Peterson.

Od roku 1952 bola jeho manželkou herečka a speváčka Pearl Bailey, s ktorou žil až do jej smrti v roku 1990. V roku 1994 získal ocenenie NEA Jazz Masters. Zomrel po komplikáciách s Parkinsonovou chorobou vo veku 84 rokov.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Džezoví bubeníci USA
Kategória:Skladatelia modernej hudby USA
Kategória:Skladatelia džezovej hudby
Kategória:Osobnosti z Illinoisu
Kategória:Osobnosti USA talianskeho pôvodu
FEFCO

**FEFCO** (**F**édération **E**uropéenne des **F**abricants de **C**arton **O**ndulé - Európska federácia výrobcov vlnitej lepenky) je organizácia založená v roku 1952 so sídlom v Bruseli. Jej cieľom je zastupovať záujmy výrobcov kartónov z vlnitej lepenky v celej Európe a zastrešovať technické a ekonomické otázky výrobného procesu.

## Kódy kartónov
FEFCO definovala všeobecne uznávanú klasifikáciu tried vlnitej lepenky (podľa ktorej sa vlnitá lepenka delí na dvoj-, troj-, päť- a sedemvrstvovú), a zároveň do výrobného procesu zaviedla množstvo jednoduchých a logických skratiek a číselných označení, ktoré úrýchlili medzinárodnú komunikáciu i samotný proces kartonážnej výroby. FEFCO rozdeľuje kartónové obaly na základe technológie výroby a konštrukčných detailov do 8 skupín a na označenie využíva štvormiestny číselný kód (napr. 0201).  Prvé dvojčíslo kódu predstavuje názov skupiny konštrukcie (napr. klopová krabica, krabica s vekom, vnútorné obalové prvky a pod.), druhé dvojčíslo označuje špecifikáciu konštrukcie (napr. klopová krabica s priliehajúcimi vonkajšími klopami, krabica s vekom bez spojovacích záložiek atď.). S rozvojom priemyslu však už základné kódy v mnohých prípadoch pri označovaní nestačia, a preto sa často možno stretnúť s ich rôznymi kombináciami.
 
### Dodatočné parametre
Okrem základného štvormiestneho číselného označenia sa  pri kartónových krabiciach uvádzajú aj ďalšie parametre, ktoré priamo či nepriamo ovplyvňujú cenu kartónového obalu. Patrí sem napríklad:
# PMI (index plošnej hmotnosti), 
# skladanie (čas v sekundách potrebný na zloženie hotovej kartónovej krabice/obalu),
# balenie (manuálne alebo automatické),
# spájanie (potreba lepenia alebo šitia),
# nástroje (teda informácie, či je na výrobu daného kartónového obalu potrebný špecifický výsekový nástroj, medzi ktoré však nepatria integrované výsekové stroje vo výrobných strojoch).

Lepšiu orientáciu v označení umožňuje aj využívanie jednotlivých medzinárodných symbolov ako L (dĺžka), B (šírka), H (výška), či /v (presah odnímateľného veka alebo dna krabice a /o (presah klop krabice cez seba).

## Zdroj
* Európska federácia výrobcov vlnitej lepenky

Kategória:Organizácie založené v 1952
Ben Riley

**Ben Riley** (* 17. júl 1933, Savannah, Georgia, USA  – † 18. november 2017, Islip, New York, USA)  bol americký džezový bubeník.

Svoju kariéru začal už počas štúdií, následne odišiel do armády, kde pôsobil vo vojenskej kapele. V roku 1954, kedy sa vrátil z armády, sa usadil v New Yorku, kde sa začal venovať profesionálne hudbe. Svoj prvý album ako leader nazvaný *Weaver of Dreams* vydal v roku 1996, nasledovalo ešte niekoľko ďalších. Počas svojej kariéry spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patrili Thelonious Monk, Alice Coltrane, Eddie „Lockjaw“ Davis, Andrew Hill alebo Johnny Griffin.

Riley zomrel na ochorenie pľúc a komplikácie cukrovky v meste West Islip v štáte New York 18. novembra 2017 vo veku 84 rokov.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Džezoví bubeníci USA
Kategória:Džezoví hudobníci afroamerického pôvodu
Kategória:Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Savannah
Lewis Nash

**Lewis Nash** (* 30. december 1958, Phoenix, Arizona, USA) je americký jazzový bubeník.

Roku 1981 sa z rodnej Arizony presťahoval do New Yorku, kde sa neskôr stal členom sprievodnej skupiny speváčky Betty Carter. Vydal niekoľko albumov pod svojím menom a spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktorých patria Dizzy Gillespie, Joe Wilder, Tošiko Akijoši, McCoy Tyner, Joe Lovano alebo Chris Potter. V roku 2008 bol členom skupiny The Blue Note 7, ktorá bola špeciálne zostavená pri príležitosti sedemdesiateho výročia vydavateľstva Blue Note Records.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Džezoví bubeníci USA
Kategória:Džezoví hudobníci afroamerického pôvodu
Kategória:Osobnosti z Phoenixu (Arizona)
Church of Anthrax

***Church of Anthrax*** je spoločný štúdiový album waleského hudobníka Johna Calea a amerického hudobníka Terry Rileyho. Album vyšiel 10. februára 1971 ako druhý a posledný Caleov album vydaný vo vydavateľstve Columbia Records. Album bol doplnený o krátky text Johna Calea nazvaný *Caricature*. Producentmi albumu boli Cale a John McClure. V júni 2008 vyšiel album v reedícii na CD vo vydavateľstve Wounded Bird Records. V januári 2013 vyšliel v USA album v reedícii vo vydavateľstve Culture Factory v limitovanej edícii.

Riley a Cale sa spolu po prvýkrát stretli v štúdiu na prelome mája a júna 1969 a to v New Yorku. Nahrali tu celkom tri skladby „The Protégé“, „The Soul of Patrick Lee“ a „October Procession“. Ani jedna z týchto verzií na albume nevyšla, ale prvé dve boli neskôr nahrané znovu a tieto verzie tam vyšli. V skladbe „The Soul of Patrick Lee“ spieva Adam Miller, zvyšné sú inštrumentálne. Druhýkrát sa obaja zišli až v januári 1970, kedy nahrali ďalšiu verziu skladby „The Soul of Patrick Lee“. Vokálne party opäť naspieval Miller. Ďalšie skladby, konkrétne „The Hall of Mirrors in the Palace at Versailles“, „Ides of March“, „The Protégé“ a „Church of Anthrax“, boli nahraté niekedy v roku 1970, štúdio ani dátum nahrania nie je známe.

## Zoznam skladieb
Autormi všetkých skladieb sú John Cale a Terry Riley, mimo skladby „The Soul of Patrick Lee“, ktorú napísal sám Cale. Skladba „The Soul of Patrick Lee“ je tiež jedinou spievanou piesňou z albumu, ostatné sú inštrumentálne.
#„Church of Anthrax“ – 9:05
#„The Hall of Mirrors in the Palace at Versailles“ – 7:59
#„The Soul of Patrick Lee“ – 2:49
#„Ides of March“ – 11:03
#„The Protege“ – 2:52

## Obsadenie
; Hudobníci
* John Cale – klávesy, basgitara, čembalo, klavír, gitara, viola, organ
* Terry Riley – klavír, organ, saxofón
* Adam Miller – spev („The Soul of Patrick Lee“)
* Bobby Colomby – bicie
* Bobby Gregg – bicie
; Technická podpora
* John Cale – produkcia
* John McClure – produkcia
* Don Meehan – nahrávacie technik
* Don Huntstein – fotografie
* Kim Whitesides – obal
* Richard Mantel – dizajn
* John Berg – dizajn

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Albumy Johna Calea
Kategória:Albumy produkované Johnom Caleom
Kategória:Albumy Columbia Records
Kategória:Hudobné albumy z 1971
SPY Records

**SPY Records** bolo nezávislé hudobné vydavateľstvo, ktoré v roku 1977 založili John Cale a Jane Friedman.

## História
Vydavateľstvo v roku 1977 založili John Cale a vtedajšia manažérka Patti Smithovej Jane Friedman, ktorá bola v tej dobe tiež Caleova priateľka. Vydavateľstvo sídlilo na 250 West 57th Street v New Yorku.

Koncepcia vydavateľstvo bola, že všetky albumy bude produkovať John Cale. Distribútorom vydavateľstva bolo I.R.S. Records. Autorom loga bol Michel Esteban, keď použil oko z obalu albumu *[[Fear (John Cale)|Fear]]*. V roku 1978 Esteban z vydavateľstva odišiel a spolu s Michaelom Zilkhom založil vydavateľstvo ZE Records.

SPY Records zaniklo v roku 1980. John Cale vydal tri albumy *[[Music for a New Society]]* (1982), *[[Caribbean Sunset]]* (1983) a *[[John Cale Comes Alive|Comes Alive]]* (1984) v ZE Records.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hudobné vydavateľstvá USA
Július Haas

**Július Haas** (* 28. september 1948, Žilina) je bývalý česko-slovenský hokejista (útočník) a tréner. Je členom Siene slávy slovenského hokeja. 

## Klubový hokej

S hokejom začal ako osemročný v rodnej Žiline, kde hrával až do roku 1967. Tam si ho všimol Rastislav Jančuška a v devätnástich rokoch ho priviedol do Slovana do tímu Ladislava Horského. Najskôr hrával s Golonkom a Dučajom, neskôr s Nedomanským a Mrukviom. V Slovane vydržal 10 ligových sezón, počas ktorých odohral 339 zápasov, v ktorých strelil 172 gólov. Po skončení pôsobenia v Slovane odohral sezónu 1977/78 za rodnú ZVL Žilina a hráčsku kariéru zakončil o sezónu neskôr ako hrajúci tréner TS Topoľčany. 

### Klubová štatistika

## Reprezentácia

Na najvyššej úrovni reprezentoval od 12. marca 1969 do 13. novembra 1974 v 45. zápasoch, v ktorých strelil 21. gólov. 
Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 1970 a Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 1972 na ktorých získal bronz a zlato. Rovnako sa zúčastnil prvých juniorských Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji do 18 rokov 1968, kde získal taktiež zlato. 

## Trénerská činnosť

Trénerskú kariéru začal ako hrajúci tréner TS Topoľčany v sezóne 1978/1979. Potom trénoval tri sezóny B-tím Dukly Trenčín. V roku 1983 sa vrátil do Slovana, kde začal pôsobiť pri doraste, no sezónu dokončil na lavičke A-tímu spoločne s Vladimírom Dzurillom. Ďalšie dve sezóny trénoval spoločne s Břetislavom Guryčom a nasledujúce tri s Jozefom Golonkom. V sezóne 1988/1989 prišiel k tímu v priebehu sezóny spoločne s Jurajom Okoličánym.  V sezóne 1990/1991 pôsobil  v Nitre. Potom sa na dlhší čas trénersky odmlčal, aby sa v sezóne 1995/1996 vrátil namiesto Dušana Žišku na lavičku Slovana. S ním začal aj nasledujúcu sezónu v priebehu ktorej boli obaja odvolaní. 

## Zdroje
* 
* avlh.cz
* eliteprospects štatistiky

## Externé odkazy
* *80. rokov slovenského hokeja*, Bratislava 2009
* *Hokej menom Slovan*, Bratislava 2012

Kategória:Narodenia v 1948
Kategória:Žijúci ľudia
Kategória:Česko-slovenskí hokejisti
Kategória:Slovenskí hokejoví tréneri
Kategória:Hráči HC Slovan Bratislava
Kategória:Hráči MsHK Žilina
Kategória:Hráči HC Topoľčany
Kategória:Osobnosti zo Žiliny
Kategória:Členovia Siene slávy slovenského hokeja
Diagoras z Rodosu

náhľad|Diagora nesú jeho synovia v štadióne
**Diagoras** (*Diagoras*) bol jeden z najslávnejších športovcov starovekého Grécka. Známym sa stal nielen svojim vlastným olympijským víťazstvom, ale aj olympijskými víťazstvami svojich synov a vnukov.

Pochádzal z Rodu, z otcovej strany bol potomkom Damagéta, kráľa mesta Ialysos, z matkinej strany potomkom messénskeho kráľa Aristomena. V Olympii zvíťazil v boxe roku 464 pred Kr. a na ostatných panhelénskych slávnostiach zvíťazil v boxe najmenej sedemkrát (štyrikrát na isthmijských, dvakrát na nemejských a najmenej raz na pythijských hrách). Bol to statný chlap (meral ), ktorý údajne ostatných súčasníkov prevyšoval aj v čestnosti boja a hovorilo sa o ňom, že bol ušľachtilý človek. Pindaros o ňom zaznamenal jednu z najlepších *Olympijských ód*: *„vzdialená je mu pýcha a kráča vždy rovnou cestou, nemá rád podvod a klam“.* Takmer rovnakú slávu si v Olympii vydobyli aj jeho synovia. Najstarší syn Damagétos sa stal dvojnásobným olympijským víťazom v pankratiu,  Akousilaos zvíťazil v boxe a najmladší Dórieus trikrát dobyl víťazstvo v pankratiu. Aj jeho vnuci Eukles a Peisirrhodos sa v Olympii preslávili svojimi víťazstvami.

Na 83. olympijských hrách v roku 448 pred Kr. zvíťazili jeho synovia Damagétos a Akousilaos v jednom dni.  Víťazstvo dvoch synov jedného otca, ktorý bol sám olympijským víťazom svet ešte nevidel (ani potom). Jasajúci diváci hádzali k jeho nohám kvety  a keď obaja synovia zobrali otca na plecia a niesli ho doprostred štadióna všetci volali: *„Dlho nech žije Diagoras“* a keď na chvíľu stíchli, aby sa mohol poďakovať, z hľadiska zvolal nejaký Sparťan: *„Zomri Diagoras hneď teraz!“*  Nebola to zlomyselnosť ani závisť, ale výraz toho, že väčšie blaho v živote už smrteľník nedosiahne. Diagoras premožený šťastím v tej chvíli naozaj umrel.
 
Diagoras vošiel svojou smrťou do prísloví. Cicero ju pripomína ešte aj po štyroch storočiach v ''Tuskulských rozhovoroch.

## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v boxe
Kategória:Osobnosti na gréckych poštových známkach
Akousilaos

**Akousilaos** alebo **Akúsilaos** alebo **Akusilaos** () môže byť:
* grécky logograf z prelomu 6. a 5. stor. pred Kr., pozri Akousilaos z Argu
* olympijský víťaz v boxe roku 448 pred Kr., pozri Akousilaos z Rodu
* olympijský víťaz v roku 120 pred Kr., pozri Akousilaos z Kyrény
Ambulance LTD

**Ambulance LTD** bola americká rocková skupina. Vznikla v roku 2000 v zostave Marcus Congleton (gitara, spev), Andrew Haskell (klávesy), Benji Lysaght (gitara) a Matthew Dublin (basgitara, klávesy, spev). Svoje prvé EP nazvané *Ambulance LTD* vydala v júni 2003, v marci 2004 potom vyšiel prvý radový album s názvom *LP*. O dva roky neskôr vyšlo druhé EP nazvané *New English EP*. Následne skupinu opustili všetci členovia okrem Congletona (po tom, ako skupinu opustili, založili novú skupinu nazvanú The Red Romance). 

Congleton v roku 2007 začal pracovať na novom albume skupiny. Produkoval ho John Cale, ktorý na ňom tiež hral na klávesy a je spoluautorom niekoľkých piesní. Hoci album nahrali a jeho vydanie bolo naplánované na leto 2007, nikdy kvôli skrachovanej spoločnosti TVT Records nevyšiel.

Congleton sa následne pokúsil vzkriesiť kapelu tým, že na niekoľko živých vystúpení v roku 2008 najal externých hudobníkov (Iana Fengera, Xandera McMahona a Jeremyho Kaya). Avšak od tej doby nedošlo k žiadnej ďalšej aktivite, ktorá by znamenala, že kapela stále existuje.

Congleton je momentálne (leto 2014) aktívny v projekte Drug Cabin. 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hudobné skupiny USA
Kategória:Hudobné skupiny z 2000
Sport de filles

***Sport de filles*** je francúzsko-nemecký drámatický film z roku 2012, ktorý natočila režisérka Patricia Mazuy podľa scenára Simona Reggianiho. Hudbu pre film zložil waleský hudobník a skladateľ John Cale, ktorý s režisérkou spolupracoval už v roku 2000 na filme *[[Saint-Cyr (film)|Saint-Cyr]]*. Film mal premiéru 25. januára 2012.

Hlavnú úlohu Gracieuse hrá Marina Hands; tá odišla z farmy, na ktorej pracovala, pretože predali jedného z koňov. Následne sa zamestnala do drezúrne stajne, kde našla toho správneho koňa.

## Obsadenie
*Marina Hands (Gracieuse)
*Bruno Ganz (Franz Mann)
*Josiane Balasko (Joséphine de Silène)
*Amanda Harlech (Susan)
*Isabel Karajan (Alice)
*Olivier Perrier (otec Gracieuse)
*Lionel Dray (Jacky)
*Muftie Alpin (Mina)

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmy z 2012
Kategória:Francúzske filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Storm Corrosion

**Storm Corrosion** bol projekt, ktorý bol výsledkom hudobnej spolupráce medzi Mikaelom Åkerfeldtom, lídrom švédskej progresívnej metalovej formácie Opeth a Stevenom Wilsonom, ktorý je známy ako frotman anglickej prog-rockovej formácie Porcupine Tree. 

## História
K dlhšej bližšej spolupráci medzi týmito dvoma osobnosťami došlo potom ako v roku 2001 Wilson produkoval piaty štúdiový album kapely Opeth, ktorý vyšiel pod názvom *[[Blackwater Park (album)|Blackwater Park]]*. Po tejto produkcii pokračovala produkčná spolupráca medzi Wilsonom a skupinou Opeth na nasledujúcich dvoch projektoch: *[[Blackwater Park (album)|Blackwater Park]]*, *[[Deliverance (Opeth album)|Deliverance]]*, a *[[Damnation (album)|Damnation]]* a mixovaní albumu *[[Heritage (Opeth album)|Heritage]]*. V roku 2003 kapely Opeth a Porcupine Tree spolu absolvovali letné koncertné turné po Severnej Amerike. V roku 2005 Åkerfeldt naspieval Porcupine Tree vokály na album  *[[Deadwing]]*.

Štart ich spolupráce na plánovanom spoločnom projekte mal pôvodne byť začiatkom roka 2006. Oproti plánu sa však Åkerfeldt a Wilson pustili do výroby prvých hudobných kompozícií až v marci roku 2010. Projekt dostal svoj názov Storm Corrosion začiatkom roka 2011. Nahrávanie albumu bolo ukončené v septembri roku 2011. Dňa 8. mája 2012 ho pod eponymným názvom projektu vydal hudobný vydavateľ Roadrunner Records.

## Diskografia
* 2012 - *[[Storm Corrosion (album)|Storm Corrosion]]*

## Referencie

Kategória:Opeth
Kategória:Porcupine Tree
Nye scener fra Amerika

***Nye scener fra Amerika*** je dánsky dokumentárny film režiséra Jørgena Letha z roku 2003. Ide o pokračovanie jeho filmu *[[66 scener fra Amerika]]* z roku 1981. Natáčalo sa v New Yorku, niekoľko dní pred teroristickými útokmi 11. septembra 2001.
Vo filme sa objavili okrem iných herec Dennis Hopper, hudobník John Cale či básnik John Ashbery. Cale tiež zložil originálnu hudbu pre tento film.

V Česku mal premiéru 27. októbra 2003 na Medzinárodnom festivale dokumentárnych filmov v Jihlave.

## Obsadenie
*Henree Alyse (servírka)
*John Ashbery
*John Cale
*Robert Frank
*Dennis Hopper
*Roy Haynes
*Mark Kurlansky
*Peter Martins
*Albert Maysles
*Patrick Slavin

## Externé odkazy
* 
* 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Dánske filmy
Kategória:Filmy z 2003
Kategória:Filmy podľa názvu
Abschied – Brechts letzter Sommer

***Abschied – Brechts letzter Sommer*** je nemecký hraný film, ktorý v roku 2000 nakrútil režisér Jan Schütte podľa scenára Klausa Pohla. Hlavnú úlohu dramatika Bertolta Brechta hrá Josef Bierbichler, ktorý sa chystá opustiť svoj dom pri jazere v Brandenbursku, vrátiť sa do Berlína a pripraviť sa tu k ďalšej divadelnej sezóne.

Hudbu k filmu zložil waleský hudobník a hudobný skladateľ John Cale.

## Obsadenie
* Josef Bierbichler (Bertolt Brecht)
* Monica Bleibtreu (Helene Weigel)
* Jeanette Hain (Käthe Reichel)
* Elfriede Irrall (Elisabeth Hauptmann)
* Margit Rogall (Ruth Berlau)
* Samuel Finzi (Wolfgang Harich)
* Rena Zednikova (Isot Kilian)
* Birgit Minichmayr (Barbara Brecht)

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Nemecké filmy
Kategória:Filmy z 2000
Kategória:Filmy podľa názvu
Un été brûlant

***Un été brûlant*** je dramatický film francúzskeho režiséra Philippa Garrela z roku 2011. Hlavnými postavami sú talianska herečka Angèle (Monica Bellucciová), jej manžel, maliar Frédéric (Louis Garrel), herec Paul (Jérôme Robart) a jeho priateľka Élisabeth (Céline Sallette). Angèle s Garrel žijú vo Francúzsku, ale kvôli natáčanie jej nového filmu sa presťahovali do Ríma, kam spolu s nimi odišiel aj druhý pár. Tam sa však ich vzťahy začali rozpadať.

Premiéru film mal na 68. ročníku benátskeho filmového festivalu dňa 2. septembra 2011. Vo Francúzsku bol predstavený 28. septembra toho istého roku. Hudbu k nemu zložil waleský hudobník a hudobný skladateľ John Cale, ktorý s režisérom spolupracoval aj na ďalších filmoch *[[La Naissance de l'amour]]* (1993) a *[[Le Vent de la nuit]]* (1999). Louis Garrel, ktorý vo filme hrá jednu z hlavných rolí, je režisérov syn a aj on sa predstavil v niekoľkých jeho ďalších filmoch, napríklad *[[La Frontière de l'aube]]* (2008) alebo *[[La Jalousie]]* (2013). Menšiu úlohu vo filme zohráva i režisérov otec Maurice Garrel, ktorý ešte pred premiérou zomrel.

## Obsadenie
*Monica Bellucciová (Angèle)
*Louis Garrel (Frédéric)
*Céline Sallette (Élisabeth)
*Jérôme Robart (Paul)
*Vladislav Galard (Roland)
*Vincent Macaigne (Achille)
*Maurice Garrel (dedko)

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmy z 2011
Kategória:Francúzske filmy
Kategória:Filmy podľa názvu
Radnica v Umeå

**Radnica v Umeå** () je radnica v meste Umeå na severe Švédska. Budovu v novorenesančnom slohu navrhol architekt Fredrik Olaus Lindström a postavená bola na mieste prvej radnice zo začiatku 17. storočia na brehu rieky Ume. Budova je sídlom mestskej rady a súdu. V minulosti sa v nej nachádzala aj policajná stanica s celami predbežného zadržania a poštový úrad.

## História
Prvá radnica v meste stála približne od roku 1600. Spolu so školou a kostolom to boli jediné verejné budovy v Umeå. Radnica bola jednoposchodová, nachádzala sa v severnej časti súčasného radničného námestia (*Rådhustorget*) a okrem správy mesta tam sídlil aj súd.

Počas severnej vojny mesto Umeå niekoľkokrát vypálili ruské vojská. Po uzavretí mieru v 1721 bola postavená druhá radnica, ktorá mala dve poschodia a menšiu hodinovú vežu. Na prízemí sa nachádzala reštaurácia a väzenie pre dlžníkov, na poschodí bola okrem  administratívnych miestností aj plesová sála. Dve miestnosti v pravom krídle budovy slúžili na vzdelávacie účely.

Tretia budova radnice bola postavená v 1814 podľa návrhu Samuela Enandera v štýle empír a bola podobná radnici v Borås, ktorú navrhol ten istý architekt. Bola taktiež poschodová, na prízemí sa nachádzali policajné cely, na poschodí priestory správy mesta. Budova bola postavená z dreva, napriek kráľovskému nariadeniu z 1776, že všetky verejné budovy majú byť kamenné, mesto Umeå dostalo na stavbu výnimku. V druhej polovici 19. storočia bolo na priečelie radnice umiestnených šesť dórskych stĺpov a v 1880 sem bola presťahovaná telegrafná stanica.

V 1889 mesto opäť vyhorelo a Frederikovi Lindströmovi, ktorý práve dokončil návrh mestského kostola, ponúkli prácu na návrhu novej radnice. Lindström sa inšpiroval holandskou novorenesanciou, na budovu umiestnil niekoľko vežičiek rôznych veľkostí a tvarov. Navrhol majestátne priečelie z červených tehál s orámovaním vstupného portálu, okien priečelia a rôznych menších prvkov pieskovcom.

Zaujímavosťou radnice je dvojitý vchod. Priečelie budovy je orientované južne a železničná stanica je umiestnená severne od radnice, o čom bolo rozhodnuté pred započatím stavby. Na slávnostné odhalenie železničného spojenia však mal prísť kráľ a pre predstaviteľov mesta bolo neprípustné, aby k radnici prišiel odzadu, tak na severnej strane dali postaviť druhý hlavný vchod do budovy.

## Zdroj
* 

## Iné projekty

Kategória:Umeå
Umeå
Kategória:Novorenesančné stavby vo Švédsku
Jana III.

**Jana III.** (, * 16. november 1528, Saint-Germain-en-Laye, Francúzsko – † 9. jún 1572, Paríž) bola kráľovná Navarry, manželka Antoina de Bourbon, vojvodu z Vendôme (1518 – 1562) a matka francúzskeho kráľa Henricha IV. Upevnila nezávislosť Navarry od Francúzska. V roku 1567 zaviedla kalvinizmus. Bola duchovným a politickým vodcom francúzskych hugenotov a kľúčovou osobnosťou francúzskych reformačných vojen.

## Detstvo a prvé manželstvo
Narodila sa na francúzskom kráľovskom dvore na zámku v Saint-Germain-en-Laye. Bola dcéra Henricha II. a Margity Navarrskej, sestry francúzskeho kráľa Františka I.. Väčšinu svojho detstva strávila v Normandii oddelená od svojich rodičov. Vychovávaná pestúnkami a opatrovníkmi získala znamenité vzdelanie pod vplyvom humanistu Nicolasa Bourbona. Bola popisovaná ako povrchná a veľmi temperamentná princezná, v ranom veku s tendenciou byť tvrdohlavá a nepoddajná.

V roku 1541, keď mala 12 rokov, ju jej strýko František I. prinútil k sobášu s vojvodom Wilhelmom von Kleve, bratom štvrtej manželky anglického kráľa Henricha VIII. Anny Klévskej. S týmto manželstvom nesúhlasila, hoci ju fyzicky trestali kvôli tvrdohlavosti prijať toto politické manželstvo, jej vôľa zlomená nebola, a tak ju musel v deň svadby odniesť k oltáru konstábl Francúzska Anne de Montmorency. Manželstvo však nebolo naplnené v manželskej posteli, a tak bolo z politických dôvodov o štyri roky neskôr anulované. Hoci mohlo byť okamžite dohodnuté nové manželstvo, bola zverená do starostlivosti strýka Františka I.

## Druhé manželstvo
Po smrti kráľa Františka I. v roku 1547 a korunovácii Henricha II. Francúzskeho za kráľa, sa vydala za Antona Bourbonského, vojvodu z Vendôme. Svadba sa konala v Moulins 20. októbra 1548. Manželstvo bolo uzavreté kvôli zlúčeniu majetkov na severe a juhu Francúzska.

## Deti
* Henri (* 21. september 1551 – † 20. august 1553)
* Henrich IV. (* 14. december 1553 – † 10. máj 1610) ∞
** 1/ 1572 princezná Margaréta Valois, dcéra Henricha II. a Kataríny Medicejskej (* 1553 – † 1615), anulované 1599 
** 2/ 1600 princezná Mária Medicejská, dcéra toskánskeho veľkovojvodu Františka I. Medici a Jany Habsburskej (* 1575 – † 1642)
* Louis-Charles (* 19. február 1555 – † 13. február 1557)
* Madeleine (* 12. apríl 1557 – † 25. apríl 1557)
* Catherine (* 7. február 1558 – † 13. február 1604) ∞ 1599 lotrinský vojvoda Henrich II. (* 1563 – † 1624)

## Referencie

## Externé odkazy
* Biographie sur le site de la Société internationale pour l'étude des femmes de l'Ancien Régime (SIEFAR) 
* Courte biographie sur le site du Musée virtuel du protestantisme français 
* Traduction du Nouveau Testament en basque Par Jean de Liçarrague 
* Musée Jeanne-d'Albret 

## Zdroj

Kategória:Francúzske vojvodkyne
Kategória:Kráľovné (panovníčky)
Kategória:Vládcovia Navarry
Kategória:Albretovci
Kategória:Osobnosti francúzskych náboženských vojen
Zámok Saint-Germain-en-Laye

**Zámok Saint-Germain-en-Laye** v meste Saint-Germain-en-Laye je kráľovský zámok vo francúzskom departmente Yvelines,  západne od Paríža.

Od roku 1862 je zaradený medzi Monument historique.

## Dejiny
Okolo roku 1124 vybudoval Ľudovít VI. prvý hrad na mieste dnešného zámku s výhľadom na kláštor Saint-Germain. Svätý Ľudovít rozšíril hrad a postavil kaplnku (Sainte Chapelle), ktorá bola dokončená v roku 1238.

## Iné projekty

## Referencie

## Externé odkazy
* Saintgermainenlaye.fr 

## Zdroj a referencie

Saint-Germain-en-Laye, zámok
Saint-Germain-en-Laye
Kategória:Kráľovské sídla vo Francúzsku
Kategória:Stavby v departemente Yvelines
Damagétos

**Damagétos** () môže byť:
* otec filozofa Chilóna zo Sparty, pozri Damagétos (otec Chilóna zo Sparty)
* dvojnásobný olympijský víťaz v pankratiu, pozri Damagétos z Rodu
* kráľ rodského mesta Ialysos, pozri Damagétos (Ialysos)
The Creatures

**The Creatures** bola britská rocková hudobná skupina, založená v roku 1981 dvoma členmi skupiny Siouxsie & the Banshees: speváčkou Siouxsie Sioux a bubeníkom Budgie. Svoj prvý album skupina vydala v roku 1983. Počas roka 1998 skupina odohrala spoločné turné s Johnom Caleom. Dvojica sa v roku 1991 vzala a po rozvode v roku 2005 sa rozpadla aj skupina.

## Diskografia
; Štúdiové albumy
* *Feast* (1983)
* *Boomerang* (1989)
* *Anima Animus* (1999)
* *Hái!* (2003)

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Britské alternatívnorockové hudobné skupiny
Kategória:Hudobné skupiny z 1981
Kategória:Dvojice v hudbe
Kategória:Hudobné skupiny ukončené v roku 2005
Nuda (hudobná skupina)

**Nuda** bola slovenská hudobná skupina pôvodom z Prešova, pôsobiaca v rokoch 1997 až 2005.

## Biografia
Skupina vznikla koncom roka 1997, kedy ju založil Kamil Filka spoločne s Stanislavom Kociovom. Začiatkom roka 1998 skupinu doplnili gitaristi Viktor Špak, Stanislav Čorej a basgitarista Branislav Goga a o rok neskôr zároveň vydali svoju prvú debutovú skladbu, spolu s videoklipom „Tráva“ ktorý sa ihneď po nasadení uchytil v rozhlasových i televíznych hitparádach. Úspechom skladby „Tráva“ vydavateľstvo ponúklo kapele nahranie prvého debutového albumu *[[Nuda!]]* ktorý vyšiel v roku 1999. Zároveň práve tento album bol najväčším úspechom kapely, kedy sa považovala skupina za tretiu najúspešnejšiu po skupinách IMT Smile a Peha. 

V lete roku 2001 sa kapela pre názorové nezhody dočasne rozpadla a zároveň kapelu opustil zakladateľ Kamil Filka ktorý sa vydal na sólovú dráhu. Avšak situácia sa po čase obrátila, Kamil Filka obnovil Nudu a Viktor Špak odišiel do skupiny Ivana Táslera. Koncom roka 2001 skupina vydala skladbu „Neviem, čo mám povedať“ ktorej nechýbala hitovosť a uchytila sa aj v rádiách, avšak neobjavila ani na jednom z vydaných albumov. Zároveň to bola posledná skladba od skupiny v pôvodnej zostave.

Po štvoročnej prestávke v roku 2005 skupina vydala ďalší album *[[Ty si svetlom v tme]]* na ktorom pracovala už nová zostava, na klávesoch hral Martin Husovský, na bicie Vilo Stanek, na basovú gitaru Igor Vladyka, na gitaru Stanislav Čorej, spolu s Kamilom Filkom. Album obsahoval obsahoval najhranejšie skladby ako „Ako diabol“, „Milión krát“, či „Strašne voniaš láskou“. Ku skladbe „Ako Diabol“ v lete 2005 vyšiel aj videoklip, ktorý režiroval Martin Migaš a kameramanom bol Jaroslav Vaľko. Videoklip bol natočený na prešovskom sídlisku Sekčov.

Po nezhodách sa skupina nakoniec v roku 2005 rozpadla. Niektorí členovia sa spojili a založili spoločne skupinu Komajota.

### Časová os

## Diskografia
### Štúdiové albumy
* *[[Nuda!]]* - Polygram/Universal Music, CD (1999)
* *[[Ty si svetlom v tme]]* - Hope Records/Forza Music, CD (2005)

## Referencie

Kategória:Slovenské hudobné skupiny
Kategória:Hudobné skupiny z 1997
Kategória:Hudobné skupiny ukončené v roku 2005
Kategória:Chlapčenské hudobné skupiny
Bill Frisell

**Bill Frisell**, rodným menom **William Richard Frisell** (* 18. marec 1951, Baltimore, Maryland, USA) je americký hudobník a hudobný skladateľ. Spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Jim Hall, Michael White, Elvis Costello, Gary Peacock alebo Ronald Shannon Jackson.

V detstve študoval hru na klarinet u Richarda Joinera; neskôr prešiel ku gitare, ktorú študoval na Berklee College of Music. Začiatkom osemdesiatych rokov sa stal členom skupiny džezového bubeníka Paula Motiana a neskôr sa stal štúdiovým hudobníkom pracujúcim pre nahrávaciu spoločnosť ECM Records. Svoj prvý sólový album *In Line* vydal v roku 1983. Neskôr vystupoval so skupinou Naked City, v ktorej hral s Johnom Zornom, na ktorého sólových albumoch tiež hral.

V roku 2011 vydal album *[[All We Are Saying...]]* zložený z piesní Johna Lennona.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Bill Frisell na Allmusic

## Zdroj

Kategória:Rockoví gitaristi USA
Kategória:Rockoví basgitaristi USA
Kategória:Džezoví gitaristi USA
Kategória:Džezoví basgitaristi USA
Kategória:Klarinetisti USA
Kategória:Saxofonisti USA
Kategória:Interpreti EMI
Kategória:Držitelia ceny Grammy
Kategória:Osobnosti z Baltimoru
Krajinou

***Krajinou*** je druhý album slovenskej skupiny Peha z roku 2001, ktorý mál pôvodne vyjsť v roku 2000, ale pre nezhody v skupine sa termín presunul až o rok. 

Album obsahuje jedenásť prevažne rockových skladieb. Najpopulárnejšou skladbou z tohto albumu bola „Hlava vinná, telo nevinné“. V tomto istom roku dostala skupina Peha a Katarína Knechtová ocenenie Aurel 2001 v kategórii najlepšia speváčka. Ku skladbe „Krajinou“ bol taktiež natočený videoklip, ktorý sa odohrával na maďarskej stepi.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Katarína Knechtová - spev, vokály
* Marek Belanský - basová gitara
* Karol Sivák - elektrická gitara, akustická gitara, bendžo
* Juraj Ondko - klávesové nástroje
* Martin Migaš - bicie nástroje
* Michal Smolej - akustická gitara (6)
* Dano Haninčík - aranžmány sláčikov
* Marián Burgr - čelo
* Anton Potočnák, Zuzana Mihaľová - viola
* Jano Štovka, Marianna Juričková, Slavo Kaliňák - husle
;Produkcia
* skupina Peha - producent, nahrávanie, aranžmány
* Martin Migaš - grafika, fotografie
* Róbert Grač - fotografie

## Zdroj

## Referencie

Kategória:Albumy skupiny Peha
Kategória:Hudobné albumy z 2001
Lila Tretikovová

**Lila Tretikovová** alebo **Ľaľa Tretiakovová** (, ; * 1978, Moskva, Sovietsky zväz) je americká softvérová vývojárka ruského pôvodu. Po emigrácii do Spojených štátov v tínedžerských rokoch začala pracovať ako inžinierka v Kalifornii v roku 1999, založila spoločnosť, získala viacero softvérových patentov a stala sa chief information officer a viceprezidentkou pre inžinierstvo v SugarCRM, Inc.

V máji 2014 nahradila Sue Gardnerovú vo funkcii výkonnej riaditeľky Wikimedia Foundation. Novú funkciu prebrala k 1. júnu 2014.

## Život a vzdelanie
Tretikovová sa narodila v roku 1978 v Moskve.. Jej otec je matematik a jej matka bola filmárkou. Navštevovala Moskovskú štátnu univerzitu M. V. Lomonosova a presťahovala sa do New Yorku v 16 rokoch po kolapse Sovietskeho zväzu. Naučila sa po anglicky počas čašníckej práce a štúdia na University of California, Berkeley kde jej študijnými odbormi boli počítačová veda a umenie avšak nezískala diplom. Počas štúdii robila výskum v oblasti strojového učenia.

## Kariéra
V roku 1999 začala svoju kariéru v Sun Microsystems, ako inžinierka Sun-Netscape Alliance pracujúca na Java serveri. Onedlho založila GrokDigital, spoločnosť zaoberajúcu sa marketingom technológií. Tretikovová bola tiež chief information officer a viceprezidentka pre inžinierstvo vo SugarCRM, Inc.

V 2012 Tretiakov získala bronzovú Stevie Awards v ženskej kategórii vedúcich pracovníkov roka pre podniky s 11 až 2500 zamestnancami v oblasti počítačového hardvéru a softvéru.

## Patenty
Tretikovová je držiteľka viacerých patentov v oblasti inteligentného mapovania dát a dynamických jazykových aplikácií.

## Referencie

## Externé odkazy
* [Tretikov je predstavená zamestnancom Wikimedia Foundation, predhovor [Sue Gardnerová] 0:00-6:40, hovor Tretikov 6:40-18:45, otázky a odpovede 18:45-36:00 ]

## Zdroj
* 

Kategória:Osobnosti z Moskvy
Kategória:Wikimedia Foundation
Kategória:Informatici USA
Kategória:Osobnosti USA ruského pôvodu
Ben Dixon

**Ben Dixon** (* 25. december 1934, Gaffney, Južná Karolína, USA – † 8. november 2018) bol americký jazzový bubeník.

Svoju profesionálnu kariéru začal v roku 1955; hral napríklad so speváčkou Shirley Horn. V šesťdesiatych rokoch pracoval ako štúdiový hudobník pre vydavateľstvo Blue Note Records. Po väčšinu svojej kariéry pracoval ako sideman a svoj prvý album ako leader nazvaný *Say Yes to Your Best* vydal až v roku 2000. Počas svojej kariéry spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria Jack McDuff, Sonny Phillips, Grant Green, Lou Donaldson alebo Big John Patton.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Džezoví bubeníci USA
Kategória:Osobnosti z Južnej Karolíny
Fred Frith

**Fred Frith** (* 17. február 1949, Heathfield, Sussex, Anglicko) je britský gitarista, multiinštrumentalista a skladateľ. Spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Robert Wyatt, Mike Patton, Bill Laswell, Iva Bittová a ďalší. Je dlhoročným spolupracovníkom amerického saxofonistu a skladateľa Johna Zorna, s ktorým nahral mnoho albumov.

Vo svojich piatich rokoch sa začal učiť hrať na husle a následne pôsobil v školskom orchestri. V trinástich prešiel ku gitare a nedlho potom založil svoju prvú skupinu. Neskôr študoval literatúru na University of Cambridge (štúdium ukončil v roku 1974), ale už od roku 1968 pôsobil v avantgardnej skupine Henry Cow; so skupinou hral až do jej rozpadu v roku 1978. Po jej rozpade založil Art Bears.

Roku 1974 vydal na značke Caroline Records svoj prvý sólový album *[[Guitar Solos]]*; sú na ňom improvizované skladby nahraté za pomoci preparovanej gitary. Takisto sa podieľal na niekoľkých albumoch hudobníka Briana Ena (*[[Before and After Science]]* a *[[Music for Films]]*).

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Fred Frith na Allmusic

## Zdroj

Kategória:Anglickí rockoví basgitaristi
Kategória:Anglickí rockoví gitaristi
Kategória:Anglickí rockoví huslisti
Kategória:Anglickí rockoví klávesisti
Kategória:Anglickí rockoví klaviristi
Kategória:Anglickí skladatelia modernej hudby
Alternatívna kultúra

**Alternatívna kultúra** je typ kultúry, ktorá existuje mimo dominantnej alebo populárnej kultúry. Je súčasťou subkultúry alebo subkultúr. Pojem alternatívna kultúra vznikol ako pojem pre špecializovanú a bližšie nezadefinovanú vrstvu kultúry, ktorá sa vymedzuje voči masovej kultúre a komercionalizácii (v totalitnom systéme voči štátnej ideológii). Podľa E. Mistríka ide o "vhodnejší pojem" pred kontrakultúrou a subkultúrou: *"obrat proti niečomu, alternatíva niečoho - je v ňom aj tvorivý prvok,prínos, a je v ňom aj súvislosť s inou, pravdepodobne s dominantnou kultúrou."*

V súčasnosti ju pomerne často nahrádza pojem nezávislá kultúra v kontexte snahy odpútať sa od establišmentu alebo autenticky reflektovať realitu prostredníctvom umenia. Stojí v protiklade ku konzervativizmu a neoliberalizmu.

Medzi kritéria rozlíšenia alternatívnych kultúr patrí kritérium sociálnej vrstvy, majetkové kritérium psychologické, hodnotové, civilizačné, generačné a hlavne spôsob vzniku.

O skutočnej svojbytnej alternatívnej kultúre je možné hovoriť až vtedy, ak má svoju vlastnú ideológiu, vyjadrovacie prostriedky, módu a symboly, svojbytný životný štýl a svetonázor.

Vo vzťahu medzi dominantnou kultúrou a alternatívnou kultúrou môže prísť ku konfliktu, marginalizácii, asimilácii a infiltrácii. 

Vo vzťahu medzi alternatívnou kultúrou a dominantnou vzniká konflikt, ironizácia a sarkazmus, politický boj, pouličný boj, problematizácia, ponuka nových ideí, ľahostajnosť alebo tolerantné prijatie. 

## Niektoré centrá alternatívnej kultúry na Slovensku
* Stanica Žilina-Zariečie
* Kasárne Kulturpark Košice
* Klub Lúč
* Tranzit
* 13 kubíkov
* Štúdio 12
* Dom fotografie
* Štokovec
* Divadlo Potôň
* Banská stanica
* Banská Bystrica, Galéria F (1980-1990)
* Rádio Bunker
* A4 - nultý priestor
* Bateliér
* Záhrada - Centrum nezávislej kultúry 
* KC Dunaj
* Art Club v Trnave
* Nástupište 1-12 
* Bunka pre súčasnú kultúru

## Referencie

## Literatúra
MISTRÍK, E. 1998. *Dominanta a alternatíva.* In : *Súčasné subkultúry mládeže*. Bratislava: Slovenská sociologická spoločnosť pri SAV, 1998. 69 s. ISBN 80-85447-08-8

BITRICH, Tomáš; Alan, Josef (editor): Alternativní kultura, Nakladatelství Lidové noviny, Praha, 2001, ISBN:80-7106-449-1, 610 s.

Kategória:Sociológia
Kategória:Kulturológia
Kategória:Kultúra