open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karel Čurda

**Karel Čurda** (* 10. október 1911, Stará Hlína u Třeboně† 29. apríl 1947, Praha) bol československý vojak, účastník odboja počas druhej svetovej vojny, kolaborant, ktorý mal podiel na odhalení úkrytu parašutistov z výsadku Antropoid. Po vojne bol odsúdený a obesený.

## Mladosť a začiatky vojenskej služby
Karel Čurda bol najmladším synom robotníka Františka Čurdu. Mal ďalších 5 súrodencov. Základnú školu navštevoval v Nové Hlíně. Po vyštudovaní pracoval ako robotník. V roku 1933 nastúpil na základnú vojenskú službu v Jindřichově Hradci, ktorú absolvoval v roku 1935. Po tejto prezenčnej službe ostal aj naďalej pôsobiť v československej armáde a 8. júna 1938 sa stal dozorcom finančnej stráže v Lošově u Olomouce. Na začiatku nemeckej okupácie, v júni 1939, utiekol z Čiech cez Poľsko do Francúzska, kde konal službu od septembra 1939 v československej zahraničnej armáde – v 10. rote 1. pešieho pluku. V roku 1940 bol povýšený na rotného. Priamych bojov na fronte sa nezúčastnil.

## Anglicko a výsadková činnosť
Po dobytí Francúzska bol evakuovaný do Veľkej Británie, kde absolvoval špeciálny paradesantný výcvik. Bol zaradený do operácie OUT DISTANCE spolu s Adolfom Opálkom a Ivanom Kolaříkom. 27. marca 1942 boli títo parašutisti vysadení na území Protektorátu Čechy a Morava u Ořechova v blízkosti Telča. Mali sa pripojiť k skupine SILVER A. Skupina sa však rozdelila a Karel Čurda, zrejme, prebýval istý čas u svojej matky na Třeboňsku a niekoľkokrát navštívil aj svoju snúbenicu v Kolíne. Následne sa dostal do Prahy, kde sa spojil s ostatnými parašutistami. Ich pôvodným cieľom bolo pravdepodobne bombardovanie plzeňskej Škodovky, o čo sa aj pokúsili dvakrát, avšak neúspešne. Karel Čurda sa týchto akcií však nezúčastnil.

## Atentát na Heydricha
Po atentáte na Reinhaidra Heydricha, ktorý podnikli jeho spolubojovníci – Jozef Gabčík a Jan Kubiš, Karel Čurda odišiel z Prahy ku svojej matke. Nevydržal však psychický teror, ktorý sa v Protektoráte odohrával a po vypálení Lidíc sa rozhodol pre zradu. 13. júna 1942 najskôr odoslal anonymné udanie na žandársku stanicu do Benešova, v ktorom označil J. Gabčíka a J. Kubiša za páchateľov atentátu. Po nedostavení reakcie sa Čurda 16. júna sám prihlásil na gestape v Petschkovom paláci v Prahe, kde vyzradil mená všetkých spolupracovníkov odboja. Pokúsil sa otráviť kyanidom draselným, v čom mu ale vyšetrovatelia zabránili. Nacisti sa po tejto zrade a prostredníctvom ďalších brutálnych vypočúvaní dostali aj do úkrytu parašutistov v kostole sv. Cyrila a Metoda v Prahe. Po dobytí tohto kostola K. Čurda identifikoval padnutých atentátnikov a odbojárov.

## Život po atentáte a smrť
Za odmenu získal pol milióna korún, byt v Prahe, zmenil si meno na Karel Jerhot a oženil sa s Nemkou Máriou Bauerovou. Mal syna Karla. Pracoval naďalej ako agent gestapa. V máji 1945 sa neúspešne pokúsil o útek do Ameriky. Po vojne bol zatknutý, odsúdený na trest smrti a 27. apríla 1947 obesený v Pankráckej väznici.

## Referencie

Kategória:Príslušníci výsadkov do Protektorátu Čechy a Morava
Kategória:Kolaboranti
Kategória:Odsúdení na trest smrti
Kategória:Popravení obesením
Virilista

**Virilista** je nevolený člen zboru s virilným (osobným) hlasom. Napr. v Uhorsku išlo o osobu, ktorá získala členstvo v zastupiteľskom orgáne na základe toho, že platila vysoké dane.

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

Virilista
Kaviár (rozlišovacia stránka)

**Kaviár** môže byť:

* rybie ikry, pozri kaviár
* krycie meno Květoslavy Viestovej, vedúcej osobnosti odbojovej skupiny Flóra, pozri Květoslava Viestová
Šobov

**Šobov** () je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží približne  severozápadne od centra Banskej Štiavnice. 

## Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica. Najbližším sídlom je na južnom úpätí ležiaca Banská Štiavnica. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.

## Opis
Šobov je súčasťou hrebeňa, ktorý je pozostatkom rozrušenej kaldery a tvorí najvyššiu časť pohoria. Vedie od vrchu Tanád () cez Paradajs () severným smerom na Studený vrch (). Západne susedí Cukmantel () a Hadová (), južne Paradajs a Vtáčnik (), východne Anderloch () a severne Studený vrch a Bujačia (). Východné a severné svahy odvodňuje Beliansky potok, západné Vyhniansky potok, oba smerujúce do rieky Hron, z južných svahov vodu odvádza Štiavnica v povodí rieky Ipeľ. Na západnom úpätí je vybudované Štiavnické jazero (tajch Rozgrund), na južnom Vodárenský tajch. Na vrchol nevedie značený chodník, no západným úbočím vedie traverzom chodník na rázc. Červená studňa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Blízke svahy však pokrývajú horské lúky, odkiaľ je možné vidieť okolité vrchy Štiavnických vrchov, z vhodných lokalít pri dobrých podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a Javorie.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no na juhozápadnom úpätí sa v sedle Červená studňa nachádza významná križovatka značených trás, odkiaľ vedie  červený chodník západným úbočím Šobova.

* po  červenej značke:
** od juhu z rázc. Farárova hôrka cez Paradajs a sedlo Červená studňa
** od severozápadu z rázc. Breziny cez rázc. Matulka
* po  modrej značke cez sedlo Červená studňa:
** zo západu z rázc. Rumplovská cez Hadovú
** od juhu zo Štiavnických Baní cez Banskú Štiavnicu
* po  zelenej značke:
** od západu z osady Banky cez rázc. Matulka
** od juhovýchodu z Banskej Štiavnice

## Referencie

## Pozri aj
* Hodrušská hornatina
* Štiavnické vrchy
* Zoznam vrcholov v Štiavnických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Štiavnických vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Banská Štiavnica
Kategória:Banská Štiavnica
Národné futbalové mužstvo Papuy-Novej Guiney

**Národné futbalové mužstvo Papuy Novej Guiney** reprezentuje Papuu-Novú Guineu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Oceánsky pohár národov. Na Oceánskom pohári národov sa predstavili štyrikrát ich najväčší úspech je druhé miesto na Oceánskom pohári národov 2016.

## Majstrovstvá sveta

## Oceánsky pohár národov

## Zdroj

Papua-Nová Guinea
Kategória:Futbal v Papui-Novej Guinei
Futbal
Hrúz Kesslerov

**Hrúz Kesslerov** (*Romanogobio kesslerii*) je druh ryby z čeľade kaprovité (*Cyprinidae*).

Žije v povodí riek Dnester, Dunaj a Visla. Na území Slovenska žije v povodí Tisy (Laborec, Ondava, Hornád, Topľa), Váhu (Kysuca, Váh, Čierna Orava), Dunaja a Hrona.

Má dva fúziky siahajúce k zadnému okraju oka. Na boku má rad dvojitých škvŕn.

Dožíva sa 5 rokov a dorastá do 11 cm.

Žije v tečúcich vodách. Neresí sa od mája do septembra, uprednostňuje štrkové a piesočnaté dno, ikry neochraňuje.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Kaprovité
Kategória:Živočíchy európskeho významu
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Mihule a ryby na Slovensku
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Kategória:Eponymné živočíšne taxóny
Únia podnikových právnikov SR

náhľad|Logo
**Únia podnikových právnikov SR** (UPP SR) je dobrovoľné, apolitické, neziskové a odborné združenie fyzických osôb a právnických osôb, založené za účelom presadzovania záujmov zamestnávateľov, presadzovania a ochrany profesijných záujmov členov, podpory ich odborného vzdelávania, zastupovania členov pri jednaní so štátnymi a neštátnymi organizáciami za účelom posilnenia spoločenského vplyvu podnikových právnikov v občianskej spoločnosti.

UPP SR je zriadená podľa zákona č. 83/1990 Zb. o združovaní občanov v znení neskorších právnych predpisov.

Predsedom UPP SR je JUDr. Marián Cesnek. Tajomníkom JUDr. Lucia Čabová, LL.M.

## Cieľ činnosti
Cieľom činnosti UPP SR je:

* presadzovanie záujmov zamestnávateľov kolektívnych členov,
* presadzovanie a ochrana profesijných záujmov členov na národnej a medzinárodnej úrovni,
* zastupovanie členov pri jednaní so štátnymi a neštátnymi organizáciami za účelom posilnenia spoločenského vplyvu podnikových právnikov v občianskej spoločnosti,
* presadzovanie oprávnených legislatívnych požiadaviek UPP SR predovšetkým pri zmene právnych predpisov,
* podporovanie odborného vzdelávania členov a širšej právnickej obce.

## Členstvo
O členstvo v UPP SR môže požiadať každá fyzická a právnická osoba, ktorá prejaví záujem o naplnenie cieľov UPP SR a splní podmienky členstva. Členstvo vzniká vyplnením písomnej prihlášky, zaslaním prihlášky poštou alebo prostredníctvom e-mailu tajomníkovi UPP SR a uhradením členského príspevku.

Výška členského príspevku pre individuálneho člena predstavuje 15 Eur a pre kolektívneho člena najmenej 200 Eur.

## Orgány UPP SR
UPP SR má tieto orgány:
*Snem – Je najvyšším orgánom UPP SR a to vo všetkých záležitostiach, pozostáva zo všetkých členov UPP SR.
*Výbor – Je výkonným orgánom UPP SR, zabezpečuje plnenie uznesení Snemu, rozhoduje o činnosti UPP SR medzi zasadaniami Snemu a o neodkladných veciach, o ktorých inak rozhoduje Snem.
*Predseda – Je štatutárnym orgánom UPP SR, koná v mene UPP SR a zastupuje ju navonok.
*Rada – Je poradný orgán UPP SR.
*Tajomník – Je pomocný orgán UPP SR, pomáha pri vykonávaní činnosti najmä Predsedovi, Výboru a Rade.

## Referencie

## Externé odkazy
* domovská stránky UPP SR

Kategória:Profesijné organizácie na Slovensku
Kategória:Právnické organizácie
Rudo Prekop

**Rudo Prekop** (* 13. apríl 1959, Košice) je slovenský fotograf pôsobiaci v Česku a na Slovensku. Vyštudoval Strednú umeleckú a priemyselnú školu v Košiciach, obor užitej fotografie. V roku 1986 ukončil štúdium na FAMU u profesora Jána Šmoka. Pracoval ako asistent kamery v Krátkom filme Praha a v rokoch 1986 – 2002 bol fotografom na voľnej nohe. Od roku 2002 pôsobí ako vedúci štúdiového ateliéru na FAMU v Prahe. V roku 2007 tu bol menovaný za docenta a v roku 2018 za profesora. Na katedre umenia Technickej univerzity v Košiciach založil ateliér fotografie, kde v období rokov 2011 – 2013 aj vyučoval. Je spoluautorom aj realizátorom pôvodnej koncepcie a výtvarného riešenia Múzea Andyho Warhola v Medzilaborciach.

Spolu s Vasilom Stankem, Tonom Stanom, Kamilom Vargom, Mirom Švolíkom a Petrom Župníkom patrí medzi takzvanú slovenskú novú vlnu.

## Fotografovanie
Väčšinou fotografuje na čiernobiely štvorcový formát. Má záujem o symboliku zátišia, ktorú môžeme vidieť napríklad v jeho cykloch *Pocty*, *Pomníky*, *Květiny* a *Hrdinové*. Kompozíciu si pripravuje veľmi poctivo. Okolo vybraného zátišia zvykne chodiť dni, týždne aj mesiace, až keď nájde tú správnu "čerešničku na torte", začne exponovať. Vo svojich prácach sa vyskytuje postmoderná estetika. Svoje "mikrosvety" zostavuje z nájdených predmetov podobne ako to robí František Skála. Okúzluje ho, keď opäť odložené objekty pôvodných vlastníkov opäť "ožijú". Z predmetov vytvára rôzne oltáre a pomníky. Na surrealizmus nadväzuje tak, že spája nespojiteľné – zdanlivo odlišné predmety vie spojiť do jedného celku podobne ako Vratislav Effenberger. Nepokračuje v tvorbe Josefa Sudka alebo Svobodu, ale skôr Evy Fukovej alebo Emily Medkovej. Najviac u ňho vidieť podobnosť s dielami Evy a Jana Švankmajerových.

## Citáty
Jan Samec z karlovarskej galérie o Rudovi Prokopovi povedal nasledovné:

## Cykly
* Nalezené snímky
* Reálovky
* Aranže
* Inscenace
* Zátiší
* Trilogie
* Pocty
** Pocta rostlinám
* Pomníky
* Květiny
* Hrdinové

## Referencie

## Pozri aj
* Slovenská nová vlna

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka
* Diela na *blackandwhitephoto.cz*
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Slovenskí fotografi
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Absolventi FAMU v Prahe
Kategória:Osobnosti z Košíc
Hrebenačka pásavá

**Hrebenačka pásavá** (*Gymnocephalus schraetser*) je druh ryby z čeľade ostriežovité (*Percidae*).

Žije iba v povodí Dunaja a v Bulharsku v rieke Kamčija. Na území Slovenska v dolných tokoch väčších riek.

Pozdĺž tela má 3 až 4 tmavé pásiky. Dožíva sa do 15 rokov.

Žije v tečúcich vodách. Neresí sa od apríla do mája, uprednostňuje štrkové dno, ikry neochraňuje ale pripevňuje na kamene. Dorastá do 25 cm. Larvy sa živia bentosom a dospelé mäkkýšmi ale aj ikrami a mlaďou iných druhov.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Ostriežovité
Kategória:Živočíchy európskeho významu
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Mihule a ryby na Slovensku
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Národné futbalové mužstvo Šalamúnových ostrovov

**Národné futbalové mužstvo Šalamúnových ostrovov** reprezentuje Šalamúnove ostrovy na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Oceánsky pohár národov. Na Oceánskom pohári národov sa predstavili sedemkrát. Ich najväčší úspech je druhé miesto v roku 2004. Po Novom Zélande sú Šalamúnove ostrovy najvyššie postavený tím z OFC v rebríčku FIFA (137. miesto). 

## Majstrovstvá sveta

## Oceánsky pohár národov

## Zdroj

Šalamúnové ostrovy
Kategória:Národné družstvá Šalamúnových ostrovov
Národné
Tebe

***Tebe*** je deviaty štúdiový album slovenskej hudobnej skupiny Hex. V roku 2017 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Clockwise.

Album s jedenástimi nahrávkami vyšiel v podobe dizajnovej knižky, ktorej stránky obsahujú fotografie od Braňa Šimončíka, texty skladieb a poviedku od Štefana Chrappu (Pištu Vandala), v ktorej hrajú hlavnú úlohu piesne kapely. 

## Zoznam skladieb
#„Sonosféra“ - 0:36
#„Dievčatá“ - 3:25
#„Nezaspím“ - 4:32
#„Ľahký song“ - 3:19
#„Raz príde deň“ - 4:17
#„Poslednýkrát“ - 3:49
#„Srdce“ - 3:57
#„Tak aspoň chvíľu skús“ - 4:29
#„Náš deň je noc“ - 3:24
#„Tmou za tebou“ - 3:52
#„Láska ťa vždy porazí“ - 4:05

## Výroba albumu
;Skupina Hex:
* Tomáš "Yxo" Dohňanský – basová gitara, spev
* Peter "Ďuďo" Dudák – spev, vokály, gitara, akustická gitara, klávesové nástroje, perkusie, programovanie
* Martin "Fefe" Žúži – gitara, akustická gitara, vokály
* Tibor "Tybyke" Szabados – bicie nástroje, perkusie, spev
;Hostia:
* Juraj Burian - akustická gitara (2, 6)
* Robo Grigorov - spev (4)
* Milan Cimfe - vokály (2, 5)
* David Fárek - saxofón (4, 2)
* Peter „Pepe" Huraj - saxofón (4, 8)
* Filip Jelínek - trombón (2, 4, 8)
* Luboš Horák - trombón (4, 8)
* Peter „Peťko" Opet - trúbka (4, 8)
* Petr Harmáček - trúbka (2, 4, 8)
* Jiří Slavík - husle, viola, čelo, kontrabas (6, 8)
* Erik Losos Horák - gitara (3)
;Produkcia:
* Milan Cimfe - technik nahrávania
* Pavel Karlík - mastering
* Braňo Šimončík, Zuzana Kanisová - fotografovanie, styling

## Referencie

Kategória:Albumy skupiny Hex
Kategória:Hudobné albumy z 2017
Tongské národné futbalové mužstvo

**Tongské národné futbalové mužstvo** reprezentuje Tongu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Oceánsky pohár národov. Tonga sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta ani na Oceánsky pohár národov. V rebríčku FIFA im patrí 199. miesto.

## Majstrovstvá sveta

## Oceánsky pohár národov

## Zdroj

Kategória:Národné futbalové mužstvá
Kategória:Tongské národné družstvá
Kategória:Futbal v Tonge
Vanuatské národné futbalové mužstvo

**Vanuatské národné futbalové mužstvo** reprezentuje Vanuatu na medzinárodných futbalových akciách ako sú Majstrovstvá sveta a Oceánsky pohár národov. Ich najväčší úspech na Oceánskom pohári národov je štvrté miesto v rokoch 1973, 2000, 2002 a 2008. V rebríčku FIFA im patrí 166. miesto. 

## Majstrovstvá sveta

## Oceánsky pohár národov

## Zdroj

Kategória:Národné futbalové mužstvá
Kategória:Futbal na Vanuatu
Kategória:Vanuatské národné družstvá
Mikuláš Buteán

Dr. **Mikuláš Buteán** (; * 17. december 1888, Beiuș† ?) bol rumunský lekár.

Narodil sa v rodine Jána Buteána, riaditeľa gymnázia v meste Beiuș v Bihárskej župe (dnes Biharská župa v Rumunsku). V roku 1903 zmaturoval na gréckokatolíckom gymnáziu vo svojom rodisku a nastúpil na štúdium medicíny na Kráľovskú maďarskú univerzitu Františka Jozefa v Kluži. Prvé tri semestre absolvoval v Kluži, štvrtý vo Viedni, piaty až šiesty v Budapešti, siedmy a ôsmy v Grazi a posledné dva semestre v Budapešti, kde 28. novembra 1908 zavŕšil svoje štúdium a získal titul doktora.

Do roku 1913 pôsobil ako sekundárny lekár. V roku 1915 je zaznamenaná jeho činnosť lekára 34. pešieho pluku umiestneného v Košiciach. V roku 1919 sa odsťahoval do Temešváru v rodnej Bihárskej župe.

## Referencie

Kategória:Narodenia 17. decembra
Kategória:Narodenia v 1888
Kategória:Osoby s neistým dátumom úmrtia
Kategória:Rumunskí lekári
Studený vrch (vrch v Štiavnických vrchoch)

**Studený vrch** () je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad osadou Jergištôlňa, približne  severne od centra Banskej Štiavnice. 

## Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí ležiaca osada Jergištôlňa (Banská Štiavnica), východným smerom leží Podhorie, severozápadne Repište a západne osada Banky (Banská Štiavnica). Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.

## Opis
Studený vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý je pozostatkom rozrušenej kaldery a tvorí najvyššiu časť pohoria. Vedie od vrchu Tanád () cez Paradajs () a Šobov () severným smerom na Bujačiu (). Západne susedí Zlatý vrch () a Hojan (), južne Šobov () a Paradajs (), východne Anderloch () a Vtáčnik () a severne Bujačia (). Masív patrí do povodia Hrona; východné a severné svahy odvodňuje potok Teplá, západné Vyhniansky potok a južné Beliansky potok. Na vrchol nevedie značený chodník, no západným úbočím vedie traverzom chodník na rázc. Červená studňa.

### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý prechádza do horských lúk. Z vhodných miest je tak možné vidieť okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri dobrých podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a Javorie.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no na juhozápadnom úpätí sa v Sedle Pod Studeným vrchom križuje  a  značka, obe vedúce úbočím vrchu.

* po  červenej značke cez Sedlo pod Studeným vrchom:
** od juhu z vrchu Paradajs a sedlo Červená studňa
** od severozápadu zo Sklených Teplíc cez rázc. Breziny
* po  zelenej značke:
** od západu z osady Banky cez rázc. Matulka
** od juhovýchodu z osady Jergištôlňa cez Sedlo pod Studeným vrchom
** od juhu z Banskej Štiavnice cez sedlo Červená studňa

## Referencie

## Pozri aj
* Hodrušská hornatina
* Štiavnické vrchy
* Zoznam vrcholov v Štiavnických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Štiavnických vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Banská Štiavnica
Kategória:Banská Štiavnica
Čelový šev

**Čelový šev** (iné názvy: **čelová sutúra**, **metopický šev**, **metopická sutúra**; lat. *sutura frontalis* alebo *sutura metopica* [ z gréc. metópon - doslova: čelo]) je väzivový typ spojenia, ktorý rozdeľuje v stredovej čiare u novorodenca čelovú kosť na dve polovice. Nachádza sa medzi nosovou a čelovou kosťou. Tento šev začína zanikať na konci prvého roku života a do dvoch rokov úplne zanikne, pričom po zániku ostáva stopa šva v oblasti čistinky. Čelový šev pretrváva u 5-8 % populácie, tento jav sa nazýva **metopizmus** (*sutura frontalis persistens*).

## Referencie


Kategória:Čelová kosť
Islamista

**Islamista** môže byť:
* odborník v islamistike, pozri islamistika
* stúpenec radikálneho islamu, pozri pod radikálny islam

## Referencie
Hadová (vrch v Štiavnických vrchoch)

**Hadová** () je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad osadou Banky, približne  (severo)západne od centra Banskej Štiavnice. 

## Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica. Najbližším sídlom je na severovýchodnom úpätí ležiaca osada Banky, severozápadne ležia Vyhne, juhozápadne Banská Hodruša a juhovýchodne sa nachádza mesto Banská Štiavnica. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.

## Opis
Hadová je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Paradajs () západným smerom na Končiar (). Niektoré zdroje uvádzajú pod týmto názvom východnejšie situovaný, vyšší () vrch Budárka. Západným smerom sa nachádza Malý Kerling (), Banský vrch () a Končiar (), severným Kýzová () a Zlatý vrch (), východným Hojan (), Studený vrch (), Cukmantel () a Budárka () a južným Kanderka () a Kamenný závoz (). Oblasť patrí do povodia Hrona, kam vodu zo severnej časti masívu odvádza Vyhniansky potok a z južnej Hodrušský potok. Na vrchol nevedie značený chodník, no južným smerom vedie traverzom chodník na rázc. Červená studňa.

### Výhľady
Vrcholová časť je pokrytá menšími fragmentami lesa, preto umožňuje takmer kruhový rozhľad. Ponúka výhľad najmä na okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach vidieť tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Malú Fatru, Nízke Tatry a Poľanu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no južným úbočím vedie chodník z rázcestia Červená studňa na Rumplovskú.

* po  modrej značke:
** zo západu z obce Vyhne cez rázc. Rumplovská
** od východu z Banskej Štiavnice cez rázc. Červená studňa a Cukmantel
* po  zelenej značke:
** od severu z osady Banky cez rázc. Hadová
** od juhu od Hodrušského jazera cez rázc. Hadová
* po  žltej značke od juhozápadu z Banskej Hodruše cez rázc. Rumplovská

## Referencie

## Pozri aj
* Hodrušská hornatina
* Štiavnické vrchy
* Zoznam vrcholov v Štiavnických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Štiavnických vrchoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Banská Štiavnica
Kategória:Banská Štiavnica
Oceánsky pohár národov 2000

**Oceánsky pohár národov 2000** bol piatym ročníkom Oceánskeho pohára národov medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou OFC. Finálový turnaj sa hral na Tahiti a hral sa od 19. do 28. júla 2000. Na turnaji hralo šesť tímov.  a  sa automaticky kvalifikovali na turnaj. Vanuatu a  sa na turnaj kvalifikovali cez Melanézsky pohár.  a  sa na turnaj kvalifikovali cez Polynézsky pohár. Pôvodne sa z Melanézskeho pohára kvalifikovali  ale kvôli prevratu v krajine účasť vzdali a nahradili ich Vanuatu.

Víťazom turnaja sa stala , ktorá vo finále zdolala  2:0.

## Kvalifikované tímy

## Skupinová fáza

### Skupina A

### Skupina B

## Play-off

### Semifinále

### Zápas o tretie miesto

### Finále

## Externé odkazy
* Oceania Football Confederation

## Zdroj

Kategória:Oceánsky pohár národov
Kategória:Futbal v 2000
Kategória:Futbal na Tahiti
Xenofilos (syn Stratóna)

**Xenofilos** () bol starogrécky sochár.

Xenofilos, syn Stratóna, bol sochár z Argu, ktorý bol podľa Pausania so Stratónom autorom sôch v argejskom chráme boha Asklépia: *„Najznamenitejší Asklépieion v Argu uchováva až po moje časy sediaceho Asklépia z bieleho [[mramor]]u a vedľa neho stojí [[Hygieia (bohyňa)|Hygieia]]. Sedia tu tiež tvorcovia týchto sôch, Xenofilos a Stratón.“*  Zo sochárskej tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, ale našiel sa jeho menom signovaný podstavec zo sochy a tiež niekoľko podstavcov signovaných i menom jeho syna (spoluautorstvo otca a syna). Obdobie ich spolupráce sa datuje na koniec 2. stor. pred Kr. alebo na začiatok 1. stor. pred Kr.

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Mihuľa ukrajinská

**Mihuľa ukrajinská** (*Eudontomyzon mariae*) je druh mihule z čeľade mihuľovité (*Petromyzontidae*).

Vyskytuje sa v brakických a sladkovodných oblastiach európskeho úmoria Jadranského, Egejského, Čierneho a Baltského mora a v Ázijských čiernomorských prítokoch. Rozšírená je hlavne v horských a podhorských tokoch so štrkovým dnom.

Na Slovensku sa vyskytuje v Dunaji a jeho prítokoch (okrem Tisy).

Je neparazitická. Dorastá do 12 až 22 cm. Po prezimovaní tiahne v húfoch na vyššie položené neresiská. Mihule žijú spolu 4 až 6 rokov, potom v druhej polovici roka metamorfujú na dospelé a až do jari žijú solitérne a neprijímajú potravu.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Mihuľovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Živočíchy európskeho významu
Kategória:Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Kategória:Mihule a ryby na Slovensku
Punch (časopis)

***Punch*** bol britský ilustrovaný humoristický týždenník, ktorý vychádzal od 17. júla roku 1841 do roku 1992. Bol obnovený v septembri roku 1996, ale pre nízky počet predplatiteľov a malý záujem čitateľov definitívne zanikol v roku 2002.

## História
Britský ilustrovaný týždenník „Punch, or The London Charivari“, aký bol celý jeho názov, bol založený  novinárom Henrym Mayhewom (1812  1887) a drevorytcom Ebenezerom Landellsom (1808  1860) v júli roku 1841, a to s počiatočným kapitálom 25 libier šterlingov. Jeho názov bol čiastočne prebraný z francúzskych novín „Le Charivari“, ktoré vydával novinár Charles Philipon. Slovo „Punch“ v angličtine označovalo bábku „Gašparka“, ktorá bola používaná pri pouličnom divadle (často ako dvojica bábok „Punch and Judy“). Ešte v roku 1841 sa vydávanie časopisu dostalo pod kontrolu londýnskeho vydavateľstva Bradbury & Evans.

Obsahom týždenníka boli články o politických, spoločenských a kultúrnych udalostiach v Anglicku (prípadne Veľkej Británii), ktoré však mali skôr kriticko-satirický obsah. Jeho prvotnú vizuálnu podobu vytvoril grafik Archibald Henning, podoba obálky sa však v prvých ročníkoch často menila. Trvalejší „vizuál“ časopisu vytvoril až v roku 1849 grafik Richard Doyle (1824  1883). Časopis sa preslávil tým, že od počiatku v ňom boli publikované kreslené karikatúry (dominantne čierno-biele, až od 2. polovice 20. storočia farebné), pre ktoré vznikol práve na stránkach časopisu termín „cartoon“, ktorý sa v angličtine pre pomenovanie kreslených karikatúr ujal. Karikatúry pre Punch vytvárali známi doboví karikaturisti, ako napríklad John Leech (1817  1864) alebo neskôr John Tenniel (1820  1914).

Na stránkach Punch-u publikovali aj významnejší spisovatelia ako William Makepeace Thackeray alebo Charles Dickens. Časopis bol najpopulárnejší v 40-tych a 50-tych rokoch 19. storočia, ale značnú čítanosť mal po celú druhú polovicu 19. storočia. Od 50-tych rokov 20. storočia jeho obľuba klesala a napokon v roku 1992 prestal časopis vychádzať. V Roku 1996 ho oživil mediálny magnát Mohamed Al-Fayed, ale časopis bol stratový, takže v máji 2002 napokon zanikol úplne.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Punch online 

## Zdroj

Kategória:Časopisy v Spojenom kráľovstve
Kategória:Humoristické časopisy
Annely Ojastuová

**Annely Ojastuová** (; * 10. august 1960, Tartu) je estónska atlétka. Na Letných paralympijských hrách 1992 v Barcelone vyhrala striebornú medailu v behu na 100 metrov kategórie TS4. Na Letných paralympijských hrách 1996 v Atlante vyhrala zlatú medailu v behu na 100 metrov kategórie T42–46 a dve strieborné medaily v behu na 100 metrov T42–46 a skok do diaľky F42–46.

Ojastuová je dcérou atlétov, jej rodičia boli: Eino Ojastu a Linda Ojastuová (rod. Keppová). Jej mladší brat Aivar bol tiež úspešný atlét.

## Referencie

## Zdroj

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru

Kategória:Estónski paralympionici
Kategória:Estónski atléti
Kategória:Atléti na Letných paralympijských hrách 1992
Kategória:Atléti na Letných paralympijských hrách 1996
Kategória:Víťazi na Letných paralympijských hrách 1996
Kategória:Paralympijskí víťazi v atletike
Kategória:Estónski paralympijskí víťazi
Kategória:Estónski strieborní paralympijskí medailisti
Kategória:Osobnosti z Tartu
Činčilovité

**Činčilovité** (Chinchillidae) sú čeľaď hlodavcov. Patria do nej 3 recentné rody a niekoľko vyhnutých rodov. 

Obývajú Južnú Ameriku, vyskytujú sa predovšetkým v horských oblastiach Ánd, pričom jeden druh žije v nížinách. Sú to stredne veľké až veľké hlodavce, vážiace od 500 gramov do 8 kilogramov. Majú silné zadné končatiny, veľké uši a huňaté chvosty. Všetky druhy majú hustú, jemnú srsť, ktorá je cenená v niektorých kultúrach.

## Opis
Zástupcovia čeľade činčilovitých sú hlodavce podobné králikom a vevericiam, s hmotnosťou od 0,5 do 8 kilogramov. Majú veľké oči, veľké uši, jemnú hustú kožušinu a krátke huňaté chvosty. Predné končatiny sú kratšie ako zadné. Na predných labkách majú 4 prsty, na zadných 4 prsty s malými pazúrikmi u rodov *[[Lagidium]]* (po slovensky viskača) a *[[Chinchilla]]* (činčila), pričom u hrabavého rodu *[[Lagostomus]]* (viskača) sú to na zadných labkách 3 prsty s veľkými pazúrikmi.

Ich dentálna formula je:

* 1.0.1.3
* 1.0.1.3

Rezáky im počas života neustále dorastajú. Vrchná časť tela je väčšinou šedá až hnedo-šedá, spodná časť tela bledá. Viskače pampové majú na tvári charakteristické čierno-biele zafarbenie.

## Rozšírenie
Činčilovité obývajú Južnú Ameriku. Činčily a viskače rodu *Lagidium* žijú v odľahlých horských oblastiach Čile a Peru, na skalnatých terénoch a balvanoch. Viskače pampové (*Lagostomus maximus*) obývajú pláne Argentíny, od oblasti Gran Chaco, až južne do Patagónie.

## Spôsob života
Zástupcovia tejto čeľade sú rastlinožravce a žijú v kolóniach, v ktorých môže žiť až niekoľko stoviek jedincov. Viskače pampové (*Lagostomus maximus*) obývajú rozsiahle podzemné systémy nôr. Horské viskače rodu *Lagidium* a činčily žijú v strmých, skalnatých horských oblastiach, kde obývajú rôzne štrbiny a pukliny, sú to tiež zdatní lezci. Aj keď dokážu skákať, väčšinou sa pohybujú chôdzou alebo behom. Komunikujú pomocou zvukov, čo platí hlavne u viskáč pampových.

## Stupeň ohrozenia
Oba druhy činčíl sú podľa červeného zoznamu IUCN ohrozené. V minulosti boli relatívne bežné, ale po nadmernom love pre kožušiny ich počty klesli. Viskača pampová (*Lagostomus maximus*) má stupeň ohrozenia "najmenej ohrozený". Zdá sa, že tento druh je voči narúšaniu svojich biotopov tolerantný, aj keď niektoré populácie boli kvôli opatreniam voči škodcom a loveniu vyhubené, pričom niektoré sa zasa rozšírili do zón, ktoré boli nedávno vyrúbané. Viskača horská (*Lagidium viscacia*) je “najmenej ohrozený” druh, keďže má veľkú oblasť rozšírenia a v niektorých miestach má početné populácie. Ostatné dva druhy rodu *Lagidium* nemajú pre nedostatok údajov vyhodnotený stupeň ohrozenia. Viskača druhu *Lagostomus crassus* je v červenom zozname IUCN zaradená ako “vyhynutá”, keďže pravdepodobne vyhynula pomerne nedávno, aj keď existencia tohto druhu je spochybnená.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Hlodavce
Hornouhorský maďarský vzdelávací spolok

náhľad|Zástava spolku
**Hornouhorský maďarský vzdelávací spolok** ( alebo *Felsőmagyarországi Magyar Közművelődési Egyesület*; skratka **FMKE** alebo **FEMKE**) bol maďarizačný spolok pôsobiaci na území dnešného Slovenska v rokoch 18831919, ktorého poslaním bolo presadzovať asimilačnú národnostnú politiku voči slovenskému obyvateľstvu prostredníctvom ideológie jednotného maďarského politického národa.

Spolok vznikol 20. novembra 1883 so sídlom v Nitre a pôsobil na území 10 slovenských žúp. Iniciátormi a organizátormi jeho založenia bol Gusztáv Libertiny a Móric Orbók a prvým predsedom spolku bol Július Odescalchi. Členmi spolku boli jednotlivci (7 161) aj korporácie, mestské a obecné zastupiteľstvá, štátne, stoličné a cirkevné úrady, školy a kultúrne inštitúcie (2 031). Spolok bol podporovaný uhorskou vládou i cirkvou.

Spolok sa zameriaval na slovenskú mládež s cieľom asimilácie a odnárodňovania. Náplňou spolku bolo zriaďovanie detských opatrovní, kde bola slovenská mládež vzdelávaná v maďarskom jazyku. Medzi akcie Hornouhorského maďarského spolku patrilo umiestňovanie slovenských detí do služby v maďarských župách, čo vyvolalo verejné protesty slovenskej verejnosti. Spolok bol podporovaný uhorskou vládou i cirkvou.

## Pozri aj
* Szlovenszkói Magyar Kultúregyesület (Maďarský kultúrny spolok na Slovensku)

## Referencie

## Odporúčaná literatúra
* 
* 

Kategória:Dejiny Slovenska
Diāna Dadzīteová

**Diāna Dadzīteová** (; * 4. február 1986) je lotyšská atlétka. Na Letných paralympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro získala zlatú medailu. 

## Paralympiáda
Dadzīteová sa zúčastnila Letnej paralympiády 2016 v Rio de Janeiro. Bola vlajkonosičkou lotyšskej výpravy na otváracom ceremoniáli. V hode oštepom v kategórii F55-F56 sa stala paralympijskou šampiónkou novým svetovým rekordom 23,26 metrov.

Súťažila tiež na Letnej paralympiády 2020 v Tokiu. V hode oštepom v kategórii F56 získala bronzovú medailu a v hode diskom v kategórii F55 získala striebornú medailu.

## Majstrovstvá sveta
Dadzīteová sa tiež zúčastnila Majstrovstiev sveta v roku 2017. Vo vrhu guľou F55, diskom F55 a oštepom F56 získala tri zlaté medaily.

## Referencie

## Zdroj

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru

Kategória:Lotyšskí paralympionici
Kategória:Lotyšské atlétky
Kategória:Lotyšskí diskári
Kategória:Lotyšskí guliari
Kategória:Lotyšskí oštepári
Kategória:Atléti na Letných paralympijských hrách 2016
Kategória:Atléti na Letných paralympijských hrách 2020
Kategória:Paralympijskí víťazi v atletike
Kategória:Lotyšskí paralympijskí víťazi
Kategória:Lotyšskí strieborní paralympijskí medailisti
Kategória:Paralympijskí vlajkonosiči Lotyšska
Martin Žúži

**Martin Žúži** (prezývaný  **Fefe**; * 20. marec 1969, Bratislava) je slovenský gitarista, textár a skladateľ, ktorý je známy ako člen skupiny Hex.

Martin Žúži je autorom viacerých hudobných hitov skupiny Hex. Sú medzi nimi napríklad nahrávky „Keď sme sami“ (Cena SOZA za rok 2020), „V piatok podvečer“, ale je aj autorom novej skladby kapely, „Mesto stratilo dych“, ktorú po smrti speváka kapely Petra Dudáka, spolu s novým spevákom, Petrom „Šarkanom“ Novákom, naspievala dcéra herca Maroša Kramára, Tamara Kramárová.

Martin Žúži je aj autorom skladby „Jedno ráno“, ktorú na Slovensku nahrali: speváčka Tina a herec Tomáš Maštalír. Koncom marca 2022 bola zverejnená aj česko-slovenská verzia tejto piesne, ktorú s Tinou naspieval český herec Martin Hofmann a ktorá je súčasťou soundtracku k filmu *[[Známi Neznámi|Známí Neznámí]]*, premiérovaného v českých kinách ku dňu 31. marcu 2022.

## Referencie

Kategória:Slovenskí gitaristi
Kategória:Slovenskí popoví gitaristi
Kategória:Hex
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Morčatovité

**Morčatovité** (Caviidae) sú čeľaď hlodavcov vyskytujúcich sa v Južnej Amerike.  Táto čeľaď dnes obyčajne pozostáva z 3 podčeľadí, ktoré zahŕňajú 6 recentných a niekoľko vyhynutých rodov. Zahŕňa napríklad rod morča (''Cavia''), do ktorého patrí morča domáce (*Cavia porcellus*) a divé druhy morčiat, a v novších systémoch zahŕňa aj najväčší žijúci druh hlodavca kapybaru močiarnu (*Hydrochoerus hydrochaeris*).

## Výskyt
Morčatovité rozšírené naprieč kontinentom, obývajú rôzne biotopy od mokradí a saván po krovinaté porasty a polopúšte. 

## Opis
náhľad|Lebka morčaťa položená na lebke kapybary
S výnimkou már, ktoré majú stavbu tela podobnejšiu králikom, sa hlodavce z čeľade morčatovité vyznačujú zavalitým telom a pomerne veľkou hlavou. Väčšina nemá viditeľný chvost. Veľkosťou sa pohybujú od malých morčiat dlhých 22 centimetrov s váhou 300 gramov, po kapybary močiarne, najväčšie žijúce hlodavce, ktoré môžu byť dlhé až 134 centimetrov a vážiť 66 kilogramov. Ešte väčšie formy žili počas pliocénu, ako napríklad rod *[[Phugatherium]]*, ktorého príslušníci dosahovali veľkosť tapíra.

Sú to bylinožravce živiace sa tuhšími trávami alebo mäkšími listami, v závislosti od druhu.

Dentálna formula je podobná rôznym ostatným druhom hlodavcom:

* 1.0.1.3
* 1.0.1.3

Samice vrhajú dve až tri plne osrstené a aktívne mláďatá po gravidite, ktorá u väčšiny druhov trvá od 50 do 90 dní, pri kapybare až 150 dní. Väčšina druhov dosahuje pohlavnú zrelosť do niekoľkých mesiacov po pôrode, pričom u kapybár to je až po asi 18 mesiacoch.

Sociálne vzťahy sa výrazne líšia v závislosti od druhu. Mnoho druhov morčiat je promiskuitných, nevytvárajú dlho trvajúce sociálne skupiny, ale u niektorých druhov si samce udržiavajú háremy dvoch alebo viacerých samíc. Toto správanie je v kontraste s marami, ktoré sú monogamné a vytvárajú akési dočasné skupinové "jasle", v ktorých sa jeden pár stará o potomstvo viacerých matiek. Kapybary žijú v skupinách o počte približne 10 jedincov, niekedy v oveľa väčších. Každá skupina má jedného dominantného samca, samice, podriadených samcov a mláďatá.

## Fylogenéza
Morčatovité sú sesterskou čeľaďou agutiovitých. Obe skupiny patria do nadčeľade Cavioidea.Objavy najstarších fosílií sa datujú do obdobia stredného miocénu z oblasti Južnej Ameriky.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Hlodavce
Tomáš Dohňanský

**Tomáš Dohňanský** (prezývaný  **Yxo**; * 4. september 1972, Bratislava) je slovenský podnikateľ, moderátor, ktorý je známy ako jeden zo zakladajúcich členov skupiny Hex.

Tomáš Dohňanský je zakladateľom reklamnej agentúry, pôsobí ako moderátor v Rádiu FM a v kapele Hex má na starosti aj management a stratégiu. Je aj organizátorom mnohých hudobných podujatí a eventov, medzi inými napríklad Žákovic Open.

## Referencie

Kategória:Slovenskí popoví basgitaristi
Kategória:Hex
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Alexandr Kolyadin

**Alexandr Anatolievič Kolyadin** (* 20. február 1973) je kazašský bežec na lyžiach. Na Zimných paralympijských hrách 2018 v Pchjongčchangu získal zlatú medailu. Súťažil aj na Zimných paralympijských hrách 2014 v Soči.

## Šport
S bežeckým lyžovaním začal v roku 1985. Bol v národnom juniorskom tíme, no v roku 1997 prišiel pri dopravnej nehode o pravú nohu. V roku 2013 debutoval na medzinárodnej scéne v paralympijskom behu na lyžiach.

### Paralympiáda
Svoju prvú medailu získal vo veku 45 rokov keď vyhral zlato v šprinte na 1,5 kilometra klasickým štýlom počas Zimných paralympijských hrách 2018 v Pchjongčchangu. Stal sa tak prvým kazašským športovcom akéhokoľvek športu, ktorý vyhral zlatú paraolympijskú medailu.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru

## Zdroj

Kategória:Kazašskí paralympionici
Kategória:Kazašskí bežci na lyžiach
Kategória:Bežci na lyžiach na Zimných paralympijských hrách 2014
Kategória:Bežci na lyžiach na Zimných paralympijských hrách 2018
Kategória:Kazašskí paralympijskí víťazi‎
Kategória:Víťazi na Zimných paralympijských hrách 2018
Nada Matićová

**Nada Matićová** (; * 10. jún 1984, Shkodër, Albánsko) je srbská reprezentantka v stolnom tenise. Zúčastnila sa Letných paralympijských hier 2008 v Pekingu, Letných paralympijských hier 2012 v Lodnýne, Letných paralympijských hier 2016 v Rio de Janeiro a Letných paralympijských hier 2020 v Tokiu (konané v roku 2021). Získala na nich jednu striebornú a dve bronzové medaily.

## Životopis
Základnú školu absolvovala v meste Deçan v Kosove. Počas vojny v Kosove bola 3. mája 1999 zranená pri zásahu civilného autobusu bombou v oblasti Savine Vode pri meste Peć. Napriek prevozu na operáciu do Belehradu zostala pripútaná na invalidný vozík. Počas rehabilitácie v Starom Slankamene začala hrať stolný tenis, od roku 2003 aktívne trénuje v Novom Sade.

## Športová činnosť
Jej prvý turnaj bol v roku 2004 1st Open Terme Lasko, posledným Letné paralympijské hry 2020 v Tokiu, konané v roku 2021.

### Paralympijské hry
Na Letných paralympijských hrách 2008 v Pekingu získala 4. miesto v kategórii Women's Teams 4-5, hrala tiež v súťaži jednotlivcov. Na Letných paralympijských hrách 2012 v Londýne získala 4. miesto v rovnakej kategórii a tiež hrala v súťaži jednotlivcov. Na Letných paralympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro získala bronzovú medailu v súťaži jednotlivcov triedy 4 a striebornú v súťaži tímov triedy 4-5. Na Letných paralympijských hrách 2020 v Tokiu získala bronzovú medailu v súťaži tímov kategórie 4 a 5. Jej spoluhráčkou bola Borislava Perićová Rankovićová.

### Iné podujatia
V tímovej súťaži tried 4-5 získala zlato na európskom šampionáte v rokoch 2011, 2017 a 2018 a tiež na svetovom šampionáte v rokoch 2014 a 2017.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Nada Matićová na stránke Medzinárodného paralympijského výboru
* Nada Matićová na stránke vozíčkového stolného tenisu

Kategória:Srbskí paralympionici
Kategória:Srbské stolné tenistky
Kategória:Srbskí strieborní paralympijskí medailisti
Kategória:Srbskí bronzoví paralympijskí medailisti
Kategória:Stolní tenisti na Letných paralympijských hrách 2008
Kategória:Stolní tenisti na Letných paralympijských hrách 2012
Kategória:Stolní tenisti na Letných paralympijských hrách 2016
Kategória:Stolní tenisti na Letných paralympijských hrách 2020
Kategória:Osobnosti zo Skadaru
Obličkovec západný

**Obličkovec západný** (*Anacardium occidentale*) je tropický stálozelený strom z čeľade obličkovcovité (*Anacardiaceae*), ktorý plodí **akašu**.

Akašu sa skladá zo žltého alebo červeného mäsovitého jablka (stopky). Jablko má vysoký obsah vitamínu C, je jedlé, lisovaním sa z neho vyrába šťava alebo víno. Na konci jablka je semeno v obale (nažka). Semená sú bohaté na proteíny a olej (kyselina olejová). Opražené sa konzumujú ako oriešky **kešu**. Orechy obsahujú 45 % tuku a 20 % proteínu, železo, horčík, fosfor a zinok. Z botanického hľadiska nejde o orech ale o kôstkovicu.

Strom je malý, košatý, rastúci do 6 až 10 m. Pôvodom je z tropickej časti Ameriky, kde rastie v suchých oblastiach. Korunu má symetrickú, borka je drsná, kmeň je často skrútený. Listy sú široké a hladké. Má malé červenkasté kvety v terminálnych súkvetiach.  

Portugalčania introdukovali obličkovec do Indie v 60. rokoch 16. storočia. Odtiaľ sa rozšíril do ostatných častí Ázie. Na začiatku 20. storočia India, ako prvá, začala s medzinárodným obchodom s jeho orechami.

Listy a borka sa používajú pri bolestiach zubov a ústnej dutiny. Jablko je antiskorbutikum. Miazga sa používa ako fermež alebo hmyzí repelent.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Obličkovcovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Liečivé rastliny
Kategória:Tropické ovocie
Vladimir Polkanov

**Vladimir Polkanov** je moldavský stolný tenista. Na Letných paralympijských hrách 1992 v Barcelone získal bronzovú medailu.

## Paralympiáda
Na Letných paralympijských hrách 1992 v Barcelone hral v kategórii Men's Singles 8, Men's Teams 9 a Men's Open 6-10. Bronzovú medailu získal za Singles 8, bol to jeho prvý turnaj.

V kategóriách Men's Singles 8 a Men's Open 6-10 sa tiež zúčastnil Letných paralympijských hier 1996 v Atlante.

## Iné podujatia
Jeho posledným podujatím boli Majstrovstvá Európy 1999.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru

Kategória:Moldavskí paralympionici
Kategória:Moldavskí stolní tenisti
Kategória:Stolní tenisti na Letných paralympijských hrách 1992
Kategória:Stolní tenisti na Letných paralympijských hrách 1996
Kategória:Moldavskí bronzoví paralympijskí medailisti
Bystruška kožovitá

**Bystruška kožovitá** (*Carabus coriaceus L.*), je chrobák z čeľade bystruškovité (*Carabidae*).

Patrí medzi najväčšie stredoeurópske bystružky. Dorastá do dĺžky 34 až 40 mm.

Vyskytuje sa v hájoch, redších lesoch, či blízkosti horských pasienkov. 

Je dravá. Živí sa najmä slizniakmi. V prípade nebezpečenstva nelieta ale zaujíma výhražný postoj. Môže z bruška vystreknúť zapáchajúcu tekutinu a rýchlo utiecť.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Bystruškovité
Vtákopyskovité

**Vtákopyskovité** (lat. Ornithorhynchidae) sú jedna z dvoch žijúcich čeľadí cicavcov radu kloakovce (vajcorodce). Do tejto čeľade patrí napríklad rod vtákopysk (*Ornithorhynchus*).

## Systematika
### Súčasné zloženie čeľade
čeľaď vtákopyskovité (Ornithorhynchidae):
*rod †*[[Monotrematum]]* - zahŕňa jediný druh *[[Monotrematum|Monotrematum sudamericanum]]*; tento taxón sa občas považuje za súčasť rodu *Obdurodon* (ako *Obdurodon sudamericanum*)
*rod †*[[Obdurodon]]*
*rod vtákopysk (*Ornithorhynchus*) - zahŕňa jediný recentný druh vtákopysk divný

### Rody vyňaté z čeľade
Staršie sa do čeľade vtákopyskovité niekedy zaraďoval aj rod *[[Steropodon]]*, ktorý sa dnes už zaraďuje do čeľade Steropodontidae. Rozhodnutie o jeho presune bolo založené na odlišnostiach, ktoré boli zistené z časti dolnej typovej čeľuste rodu *Steropodon*, nájdenej v súvrství Griman Creek v blízkosti mestečka Lightning Ridge v Novom Južnom Walese v Austrálii.

Na začiatku 21. storočia sa občas do čeľade vtákopyskovité zaraďoval aj rod *[[Teinolophos]]* (alternatívne sa zaraďoval napr. do čeľade Steropodontidae). Podľa Rich et al. 2016 však bol rod *Teinolophos* dosť odlišný od zástupcov čeľade vtákopyskovité; ukázalo sa, že nemal zobák, chrup mal podobnejší vyšším cicavcom, ale stále sa u neho zachovali primitívne uši napojené na čeľusť. V roku 2022 bolo navrhnuté premiestniť tento rod do vlastnej čeľade, Teinolophidae.

## Zdroje

## Iné projekty


Kategória:Kloakovce
Kyselina tetrahydrolistová

**Kyselina tetrahydrolistová** je derivát kyseliny listovej. Jej konjugovaná zásada sa označuje ako **tetrahydrofolát** alebo **redukovaný folát**. 

## Metabolizmus

Syntéza u ľudí prebieha z kyseliny dihydrolistovej prostredníctvom dihydrofolátreduktázy. Túto reakciu inhibuje metotrexát.

THFA sa premieňa na 5,10-metyléntetrahydrofolát pôsobením serínhydroxymetyltransferázy.

### Bakteriálna syntéza
Mnohé baktérie používajú dihydropteroátsyntetázu na tvorbu dihydropteroátu, ktorý u ľudí nemá žiadnu funkciu. To umožňuje zameranie tohto enzýmu a použitie sulfónamidových antibiotík, ktoré pôsobia ako kompetitívne inhibítory so substrátom tohto enzýmu, PABA.

## Význam
Kyselina tetrahydrolistová je kofaktorom mnohých reakcií, hlavne v syntéze (teda anabolizme) aminokyselín a nukleových kyselín. Okrem toho pôsobí ako prenášač jednouhlíkových skupín, napríklad metylu, metylénu, metenylu, formylu alebo formimino skupiny. Pri spojení kyselina tetrahydrolistovej a jednej z týchto jednouhlíkových skupín, ako je to napríklad v prípade 10-formyltetrahydrofolátu, pôsobí kyselina tetrahydrolistová ako donor jedného uhlíkového atómu. Tetrahydrofolát získava tento jeden uhlíkový atóm z formaldehydu, ktorý vzniká v iných procesoch. Tieto jednouhlíkové skupiny sú dôležité v tvorbe prekurzorov pre syntézu DNA. Nedostatok kyseliny tetrahydrolistovej môže spôsobiť megaloblastickú anémiu.

Metotrexát pôsobí na dihydrofolátreduktázu ako inhibítor, podobne ako pyrimetamín a trimetoprim, čím znižuje množstvo syntetizovaného tetrahydrofolátu. To môže mať za následok megaloblastickú anémiu. 

Kyselina tetrahydrolistová sa účastní premeny kyseliny formiminoglutámovej na kyselinu glutámovú. Tým môže dôjsť k zníženiu množstva dostupného histidínu na dekarboxyláciu a syntézu proteínov, takže sa môže znížiť hladina histamínu a formiminoglutamátu v moči.

Súbor:Dihydrofolic acid.svg|Kyselina dihydrolistová
Súbor:5,10-methylenetetrahydrofolic acid.svg|Kyselina 5,10-metyléntetrahydrolistová
Súbor:10-formyl-tetrahydrofolic acid.svg|Kyselina 10-formyltetrahydrolistová


## Poznámky


## Referencie

## Zdroj

Kategória:Kofaktory