Tuamotu

**Tuamotu** je súostrovie (najmä atolov) vo Francúzskej Polynézii a najväčšie zoskupenie atolov na svete, zaberajúce územie o rozlohe západnej Európy.

Je obývané najmä Polynézanmi, hovoriacimi tuamotčinou s rôznymi regionálnymi dialektami. Ostrovy boli Tahiťanmi pôvodne nazývané *Paumotus*, čo znamená "podriadené ostrovy", ale po intervencii francúzskych autorít to zmenili na *Tuamotus*, čo znamená "odľahlé ostrovy".

## Administratívne rozdelenie
Francúzska Polynézia je poloautonómne územie a zámorská správna korporácia Francúzska. Tuamotu sa v rámci piatich aministratícnych celkov Francúzskej Polynézie spája s Gambiérami.

Tuamotu má šesťnásť departementov (obcí): Anaa; Arutua; Fakarava; Fangatau; Hao; Hikueru; Makemo; Manihi; Napuka; Nukutavake; Puka-Puka; Rangiroa; Reao; Takaroa; Tatakoto; and Tureia.

## Demografia
Podľa sčítania v roku 2007 má populácia Tuamotu (vrátane Gambiér) 18 317 obyvateľov (15 862 v roku 2002 a 8 100 v roku 1983). Z nich 769 žije v okruhu 400 km (215 námorných míľ) okolo atolov Mururoa a Fangataufa, kde v minulosti prebiehali atómové testy.

Všeobecne používaným jazykom (okrem francúzštiny ako oficiálneho úradného jazyka) je tuamotština s výnimkou atolu Puka-Puka, kde sa hovorí dialektom markézštiny. Na Gambiérach sa používa mangarevština.

## Ekonomika
náhľad|Mapa oblasti Tuamotu
náhľad|Pohľad na oblasť Tuamotu z vesmíru
Prežitie ostrovných komunít je zväčša postavené na sebestačnom poľnohospodárstve a rybolove. Dodatočné príjmy sú najmä z produkcie čiernych (Tahitských) perál a prípravy kopry. Príjmy z turistiky sú len veľmi slabé, pretože infraštruktúra a organizácia je, na rozdiel od oblasti Spoločenských ostrovov, veľmi nízka. Na atoloch ako Rangiroa alebo Manihi sú vybudované certifikované centrá pre rekreačné a športové potápanie s výstrojou.

## Geografia
Aj napriek rozsiahlej ploche, ktorú Tuoamotu zaberá, je celková plocha súše iba 885&nbsp;km2. Klíma je horúca morská tropická bez výraznejších zmien ročných období. Celoročná priemerná teplota je 26°C. Prakticky vôbec sa na atoloch nevyskytujú rieky alebo sladkovodné jazerá. Zásoby pitnej vody sú získavané z dažďa, u väčších komunít aj odsoľovaním, ktoré je však energeticky veľmi náročné. Ročný zrážkový priemer je 1400&nbsp;mm. Výrazné obdobie dažďov alebo sucha, ako to napríklad býva u vnútrozemských tropických krajín, sa prakticky nekoná, štatisticky najmenej zrážok však dopadne na zem v septembri a novembri.

Geologická stabilita oblasti je dobrá, už po stáročia neboli zaznamenané žiadne výraznejšie zemetrasenia alebo výbuchy sopiek.

## Flóra a fauna
náhľad|Perlová farma na Tuamotu
náhľad|Typické domy na Tuamotu
Nedostatok pôdy koralových atolov neumožňuje rôznorodú vegetáciu. Najbežnejšou je kokosová palma, ktorá tvorí základ pre produkciu kopry a je teda aj dôležitým ekonomickým činiteľom. Poľnohospodárstvo slúži prakticky len pre sebestačnosť obyvateľstva. K najčastejšie pestovanej zelenine môžeme zaradiť yam, taro a chlebovník. Tropického ovocia sa pestuje široká škála. Pandánové listy sú používané k výrobe klobúkov, rohoží a pre konštrukciu striech obydlí, aj keď v poslednej dobe sa už na to častejšie využíva vlnitý plech.

Útesy sú naopak na rôznorodosť, najmä vodnej fauny a flóry, veľmi bohaté. Zo živočíchov nad hladinou je tu najmä vodné vtáctvo, hmyz a drobné plazy. na Tuamotu žije asi 57 druhov vtákov, ale približne pätina z nich je endemická. Trinásť druhov je ohrozených a jeden už vyhynul.

## Geológia
Všetky atoly sú koralové nízke ostrovy, teda piesočnaté vyvýšeniny na povrchu koralového útesu. Juhozápadne od ostrova Palliser je Makatea, jeden z troch veľkých fosfátových kamenných ostrovov v Tichom oceáne. Ďalšie dva sú Banaba v Kiribati a Nauru. Gambiéry sú síce ako juhovýchodný koniec oblasti geograficky súčasťou Tuamotu, geologicky aj kultúrne sú však vzdialené.

Na severozápade súostrovia je kruhový atol Taiaro, ktorý je jedným z mála príkladov úplne uzavretej lagúny. Atol bol organizáciou UNESCO v roku 1977 prehlásený *Biosférickou rezerváciou*.

## História
Dávna história súostrovia ostáva tajomstvom kvôli problematickosti archeológie a neexistencii písomných dokumentov z tejto oblasti. Archeologické nálezy naznačujú, že západné Tuamotu bolo osídlené od ostrovov Spoločnosti okolo roku 700. Na atoloch Rangiroa, Manihi a Mataiva sa našli zvyšky ceremoniálnych plošín (nazývaných *marae*) vytvorených z koralových blokov, ale ich presný vek nie je známy.

Prvým zdokumentovaným Európskym návštevníkom bol portugalský moreplavec Fernando Magalhaes, ktorý oblasť navštívil v rámci jeho objaviteľskej plavby okolo sveta v roku 1521 v službách španielskej Koruny. Po ňom nasledovali:
*Portugalský moreplavec Pedro Fernandes de Queirós v roku 1606, taktiež sa plavil pod španielskou vlajkou;
*Holandskí námorníci Willem Schouten a Jacob Le Maire v roku 1616;
*Jakob Roggeveen (ktorý ako prvý uvidel Veľkonočný ostrov) v roku 1722;
*John Byron v roku 1765;
*Louis Antoine de Bougainville v roku 1768;
*James Cook počas jeho prvej plavby v roku 1769; 
*Španielsky navigátor Domingo de Bonechea v roku 1774 a
*Nemecký navigátor Otto von Kotzebue, plachtiaci pod vlajkou Ruského cárstva v roku 1815.

Ani jedna z týchto návštev nemala politické následky, ostrovy ostali naďalej pod vplyvom Polynézskej kráľovskej dynastie Pōmare z Tahiti. 

Toto vládnutie narušili až prví kresťanskí misionári v 19. storočí. Následne začal prekvitať aj obchod s perlami, z ktorých Európski obchodníci spravili veľmi lukratívny tovar. Francúzsko prinútilo Tahitského kráľa Pōmare V. k abdikácii a obsadilo ostrovy bez nutnosti anexie.

Robert Louis Stevenson a Fanny Stevensonová cestovali medzi Paumotu na plachetnici *Casco* v roku 1888. Ich plavba bola opísaná v knihe *In the South Seas* (V južných moriach). Jack London napísal príbeh "The Seed of McCoy" na základe incidentu z roku 1900 keď s horiacou loďou *Pyrenees* bezpečne pristál na atole Mangareva. V príbehu ale London viedol loď ďalej Mangarevou cez Tuamotu až k atolu Fakarava.

Tuamotu sa dostali do celosvetových titulkov aj v roku 1947, keď nórsky archeológ a dobrodruh Thor Heyerdahl po dlhej plavbe na balzovej plti *[[Kon-Tiki]]* stroskotal na atole Raroia. Naposledy bola časť atolov stredobodom pozornosti počas francúzskych nukleárnych testov na atoloch Mururoa and Fangataufa.

## Skupiny atolov
Súostrovie Tuamotu sa delí na sedem menších skupín ostrovov a atolov:

Súvisiace súostrovia zahŕňajú:
* **[[Gambiéry]]**: Akamaru; Angakauitai; Aukena; Kamaka; Kouaku; Makapu; Makaroa; Mangareva; Manui; Mekiro; Papuri; Puaumu; Taravai; Tokorua; a Totengengie.
* **[[Vonkajšie Gambiéry]]**: Marutea (južná); Maria Est; Morane; a Temoe.
* **[[Skupina Acteon]]**: Matureivavao; Tenararo; Tenarunga; a Vahanga.

## Referencie

## Pozri aj
:Kategória:Oblasti testov jadrových zbraní

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stevenson, Robert L. (1896), *[http://www.gutenberg.org/dirs/etext96/sseas10.txt In the South Seas]*
*Official site (Tahiti Tourism board)
*Official site (Geography)
*Official site (Administration) 
*http://earthobservatory.nasa.gov/IOTD/view.php?id=44596

## Zdroj
* 


Kategória:Francúzska Polynézia
Kategória:Súostrovia