open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Magurka (vrch vo Veľkej Fatre)

**Magurka** () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad obcou Hubová, približne  západne od Ružomberka. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šiprúň. Vrch leží na katastrálnom území obce Ľubochňa v okrese Ružomberok, v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Hrboltová a Černová, východne leží Ružomberok a Vlkolínec a severne Hubová a Ľubochňa.

## Opis
Magurka leží v rázsoche, ktorá sa z liptovskej vetvy hlavného hrebeňa odpája v masíve Chabzdovej () a pokračuje súbežne severným smerom cez Maguru () a následne severozápadne na Červený grúň (). Východným úpätím vedie Bystrá dolina, ktorou voda z tejto časti odteká Bystrým potokom do Váhu. Západné svahy pozvoľna klesajú do doliny potoka Salatín, vetvy Ľubochnianskej doliny, odkiaľ voda odteká do Ľubochnianky. Masív patrí do Národného parku Veľká Fatra a v blízkosti vrcholu vedie značený turistický chodník. 

Severným smerom sa nachádza Tlstá hora (), Plieška (), Veľký Smrekovec (), Kútnikov kopec () a Červený grúň (), západným Nižná Lipová (), Chládkové (), Chovanová () a Kľak (), južným Čierňavský vrch (), Magura (), Maďarová () a Chabzdová () a východne Malinné (), Sidorovo (), Vtáčnik () a Čutkovo ().

### Výhľady
Súvislý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Vzhľadom na nadmorskú výšku a polohu je z vhodných lokalít možné pozorovať okolité vrcholy Veľkej Fatry a Malú Fatru.

## Prístup
* po  modro značenom turistickom chodníku popod vrchol:
** z Ľubochne cez sedlo Poľana
** z rázc. Chabzdová () cez Maguru ()

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šiprúň (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy vo Veľkej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Ružomberok
Kategória:Ľubochňa
Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom IV.

[náhľad|Pápež [Mikuláš IV. na detaile mozaiky v Bazilike Panny Márie Väčšej (Jacopo Torriti, asi 1295, Rím)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Mikuláš IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12881292) šiestich kardinálov v jednom konzistóriu.

Hlava Cirkvi vymenovala 5 Talianov a 1 Francúza. Najmladšou zdokumentovanou vymenovanou osobou bol 25-ročný Napoleone Orsini Frangipani. Naopak najstarším zdokladovaným kreovaným kardinálom bol 63-ročný Pietro Peregrosso.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Mikuláš IV., bol Napoleone kardinál Orsini Frangipani. Skonal 23. marca 1342, teda 50 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium 16. mája 1288
[náhľad|[Matteo di Aquasparta bol vymenovaný za kardinála 16. mája 1288. (autor Niccolò Alunno)]]
# Bernardo kardinál de Berardi (?1291)
# Hugh kardinál Aycelin, OP (12301297)
# Matteo kardinál di Acquasparta, OFM (12371302)
# Pietro kardinál Peregrosso (12251295)
# Napoleone kardinál Orsini Frangipani (12631342)
# Pietro kardinál Colonna (12601326)

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam žjiúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Celestínom V. (nástupcom)

## Zdroj

Mikuláš 04
Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom III.

[náhľad|Pápež [Mikuláš III. (detail fresky, Sancta Sanctorum, Rím, 13. storočie)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom III.**

## Menovacia politika
Pápež Mikuláš III. vymenoval počas svojho pontifikátu (12771280) 9 kardinálov v jednom konzistóriu.

Hlava Cirkvi vymenovala 6 Talianov, 1 Francúza, 1 Taliana a 1 Portugalčana. Najmladšou potvrdenou vymenovanou osobou bol 38-ročný Jacopo Colonna. Naopak najstarším zdokumentovaným kreovaným kardinálom sa stal 80-ročný Ordoño Alvares. Pápež vymenoval za kardinálov aj členov svojej rodinykardinálsky titul dostal jeho brat Giordano Orsini a synovec Latino Malabranca Orsini. Medzi hodnostármi bol vymenovaný aj Girolamo Masci, ktorý sa neskôr stal pápežom Mikulášom IV.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Mikuláš III., bol Jacopo Colonna. Skonal 14. augusta 1318, teda 38 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium 12. marca 1278
[náhľad|[Bentivenga da Bentivengi sa stal kardinálom 12. marca 1278. (Fabrizio Boschi a spoločníci, detail maľby, Florencia)]]
# Ordoño kardinál Alvares (11981285)
# Bentivenga kardinál da Bentivengi (12301289)
# Latino kardinál Malabranca Orsini, OP (?1294), pápežov synovec
# Robert kardinál Kilwardby, OP (12151279)
# Erhard kardinál de Lessines (12301278)
# Gerardo kardinál Bianchi (1220?1302)
# Girolamo kardinál Masci (12271292), neskôr pápež Mikuláš IV.
# Giordano kardinál Orsini (?1287), pápežov brat
# Jacopo kardinál Colonna (12501318); 10. mája 1297 bol exkomunikovaný; kardinálsky titul mu bol prinavrátený 15. decembra 1305

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom X. (najbližším predchodcom, ktorý kreoval kardinálov)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Martinom IV. (nástupcom)

## Zdroj

Mikuláš 03
Sudža (rozlišovacia stránka)

**Sudža** môže byť:

* mesto v Rusku v Kurskej oblasti, pozri Sudža
* rieka v Rusku, pozri Sudža (rieka)
* malé vidiecke sídlo v Buriatsku, pozri Sudža (Buriatsko)
Graffiti zoskupenie

**Graffiti zoskupenie** (v danej komunite známe ako crew /krew, cru/) je označenie pre skupinu tvorcov, ktorí tvoria kolektívnu identitu so špecifickým názvom. Zapisovanie názvu v rámci verejného priestoru môže byť skracované v kratšej, časovo prijateľnejšej podobe.

## Definícia
Za graffiti zoskupenie sa všeobecne považuje skupina graffitistov, ktorí spolupracujú obvykle pod čiastočnou kolektívnou identitou. Názov skupiny býva pri danej aktivite skracovaný často do dvoj alebo troj písmennej podoby (na základe rôznych aspektov). V rámci zoskupení môže dochádzať k vytváraniu rôznych mocenských štruktúr. Členovia potom k svojim pseudonymom môžu pripisovať aj skratky či celé názvy crew, ktorých sú súčasťou alebo naopak.

## Referencie

Kategória:Graffiti
Kategória:Graffiti zoskupenia
Sudža

**Sudža** () je mesto v Kurskej oblasti v Rusku. Je centrom rajónu. Cez mesto preteká rieka Sudža, ktorá sa asi 5 km južne od mesta vvlieva do rieky Psiol. Sudža bola založená v roku 1661 kozáckymi osadníkmi. Mestom prechádza železničná trať a severným okrajom katastrálneho územia prechádza diaľnica z Kurska na Ukrajinu. V januári 2024 žilo v Sudži 4&nbsp;941 obyvateľov. Mesto je dôležitým tranzitným bodom pre zemný plyn z Ruska do Európy: nachádza sa v ňom kompresorová stanica, kde sa transsibírsky plynovod stretáva s plynovodom Bratstvo. 

V auguste 2024 mesto v rámci rusko-ukrajinskej vojny obsadili ukrajinské vojská.

vľavo|náhľad|Chrám Premenenia Pána (Preobraženskij sobor) v Sudži
V meste sa nachádzajú: Chrám Najsvätejšej Trojice, Chrám Premenenia Pána, Chrám Ochrany Presvätej Bohorodičky a Kostol svätého Eliáša. Okrem toho sa v Sudži zachovali obchodné domy zo začiatku 19. storočia, pomník Michaila Semionoviča Ščepkina (1895) a regionálne múzeum (1962). Ekonomicky významný je závod na výrobu traktorových agregátov, podniky potravinárskeho priemyslu a výrobne stavebných hmôt.

V neďalekej obci Gornaľ sa nachádza Gornaľský svätomikulášsky mužský monastier založený v roku 1671, zrušený v roku 1785; obnovený ako pustovňa v roku 1863; zrušený v roku 1922 a obnovený v roku 2001). V kláštore sa nachádza ikona Priaževskej Bohorodičky (). V blízkosti obce sa nachádza komplex archeologických pamiatok Gornaľ. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Mestá v Rusku
Červený grúň (vrch vo Veľkej Fatre)

**Červený grúň** () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad obcou Hubová, približne  západne od Ružomberka. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šiprúň. Vrch zasahuje na katastrálne územie obcí Ľubochňa a Hubová v okrese Ružomberok, v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Ľubochňa, Hubová a Švošov, východne leží Hrboltová, Černová a Ružomberok.

## Opis
Červený grúň leží v rázsoche, vedúcej z masívu Chabzdovej () v liptovskej vetve hlavného hrebeňa Veľkej Fatry na severozápad cez Magurku () na Kútnikov kopec (). Západné svahy klesajú do údolia Stupecké, ktorou vodu odvádza rovnomenný potok do Ľubochnianky. Východne leží Bystrá dolina, ktorou voda z tejto časti odteká Bystrým potokom do Váhu. Hrebeňom cez vrchol prechádza hranica ochranného pásma a Národného parku Veľká Fatra a vrchol traverzuje značený turistický chodník. 

Severným smerom sa nachádza Prieval (), Kútnikov kopec () a Veľký Smrekovec (), východným leží Plieška (), Tlstá hora () a Vtáčnik (), južným Chabzdová (), Magurka (), Magura (), Čierňavský vrch () a Chovanová () a západným Kľak (), Chládkové (), Nižná Lipová () a Magura ().

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však možné pozorovať okolité vrcholy Veľkej Fatry, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské vrchy a časť Západných Tatier.

## Prístup
* po  modro značenom turistickom chodníku popod vrchol:
** z Ľubochne cez sedlo Poľana a Sedlo pod Červeným grúňom
** z rázc. Chabzdová () cez Maguru ()
* po  zelenej turistickej značke z Černovej cez rázc. Na Jame

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šiprúň (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy vo Veľkej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Ružomberok
Kategória:Ľubochňa
Kategória:Hubová (okres Ružomberok)
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom X.

[náhľad|Pápež [Gregor X. (Buonamico Buffalmacco, asi 1300, freska, katedrála v Arezze)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom X.**

## Menovacia politika
Pápež Gregor X. vymenoval počas svojho pontifikátu (12711276) piatich kardinálov v jednom konzistóriu. Niektoré zdroje uvádzajú, že pápež vymenoval ešte ďalších dvoch kardinálov v roku 1275, ale posledné výskumy preukazujú, že ide o nepravdivé informácie. Kým pri údajnom kardinálovi Teobaldovi de Ceccano neexistujú žiadne dôkazy o jeho povýšení a v dobových prameňoch je označovaný ako opát, pápežov synovec Giovanni Visconti nemohol byť údajným kardinálom s titulárnym kostolom Sabina, pretože tento chrám bol pridelený Bertrandovi de Saint-Martin, o čom explicitne písal aj pápež Ján XXI.

Pontifex vymenoval 4 Francúzov a 1 Portugalca. Najstarší potvrdený vymenovaný kardinál bol 63-ročný pápežov synovec Vicedomino de Vicedominis. Naopak najmladšou vymenovanou osobou bol 48-ročný Pierre de Tarentaise, ktorý sa neskôr stal pápežom Inocentom V. Ďalším pontifikom z týchto kardinálskych radov bol Pedro kardinál Julião ako pápež Ján XXI.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Gregor X., bol Bertrand de Saint-Martin. Skonal 28. marca 1278, teda len dva roky po pontifikovej smrti. Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi je od 14. apríla 1482 rozšírený aj svätého Bonaventúru.

## Konzistórium 3. júna 1273
[náhľad|[Vicedomino de Vicedominis bol vymenovaný za kardinála 3. júna 1273.]]
# Pedro kardinál Julião (1215?1277), neskôr pápež Ján XXI.
# Vicedomino kardinál de Vicedominis (1210?1276), pápežov synovec
# sv. Bonaventúra kardinál z Bagnoregia, OFM (12211274)
# Pierre kardinál de Tarentaise, OP (12251276), neskôr pápež Inocent V.
# Bertrand kardinál de Saint-Martin, OSB (?1278)

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom III. (najbližším nástupcom, ktorý kreoval kardinálov)

## Zdroj

Gregor 10
Rémy Julienne

**Rémy Julienne** (* 17. apríl 1930, Cepoy, Francúzsko† 21. január 2021, Amilly, Francúzsko) bol francúzsky koordinátor kaskadérov, kaskadér a herec. Ako kaskadér sa špecializoval na triky s dopravnými prostriedkami, najmä autami. Ako kaskadér sa podieľal na stovkách filmov, z ktorých bolo šesť aj o agentovi 007. Zomrel vo veku 90 rokov na Covid-19. Často spolupracoval s Jeanom-Paulom Belmondom na jeho filmoch.

## Životopis
V 50. a začiatkom 60. rokov sa Julienne profesionálne venoval motokrosu. K filmu sa prvýkrát dostal za pomoci kaskadéra Gila Delamara, ktorý ho najal na film *[[Fantomas]]* z roku 1964. Vo filme Julienne zaskakuje za Jeana Maraisa pri jazde na motorke. Po tragickej smrti Delamareho počas natáčania *Le Saint prend l'affût* (1966) sa v ďalších Maraisových filmoch o automobilové kaskadérske kúsky postaral práve Julienne. Počas šesťdesiatych rokov Julienne robil automobilového kaskadéra v približne 25 filmoch. 70. a 80. roky patria medzi jeho najproduktívnejšie, podieľal sa na okolo 200 filmových počinoch. Robil kaskadérske sekvencie k rôznym filmovým sériám ako Žandári, Taxi či Bond, ale aj k mnohým zahraničným produkciám. Počas jeho kariéry si ho často vyberali režiséri Georges Lautner, John Glen, Gérard Oury ako aj Jean Girault. V 90. a začiatkom 20. storočia bol súčasťou ďalších sto filmov. Na filmoch s ním často spolupracovali jeho synovia Michel Julienne a Dominique Julienne a ďalší jazdci ako Jean-Claude Lagniez či Jean-Claude Houbart.

### Nehoda
Ku koncu jeho kariéry došlo (16. augusta 1999) k nehode počas natáčania ''Taxi 2''. Kameraman Alain Dutartre tragicky zomrel po tom, čo ho pri natáčaní zrazil Peugeot 406, ktorý pri preskoku tanku dopadol príliš ďaleko. Julienne zodpovedný za kaskadérske kúsky bol odsúdený na pár mesiacov väzenia a taktiež musel zaplatiť finančné odškodnenie. Nešťastie bolo vo veľkej miere zavinené aj nedostatočnými podmienkami nácviku kaskadérskeho kúsku z časového i finančného hľadiska.

## Galéria

Súbor:Remy Julienne Cannes 2009.JPG|Rémy Julienne v Cannes v roku 2009.
Súbor:Rémy Julienne.jpg


## Referencie

## Literatúra
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:Osobnosti z Centre-Val de Loire
Kategória:Francúzski kaskadéri
Kategória:Francúzski filmoví herci
Kategória:Úmrtia na COVID-19
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IV.

[náhľad|Pápež [Klement IV. (freska v Tour Ferrande, Pernes les Fontaines vo Francúzsku, 13. storočie)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Klement IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12651268) jedného kardinála francúzskeho pôvodu vo veku 45 rokov. Prelát umrel 4. apríla 1282, teda 14 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium v roku 1265?
# Bernard kardinál Ayglier, OSB (12161282)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom X. (nástupcom)

Klement 04
Šalvia včelia

**Šalvia včelia** alebo **šalvia biela** (lat. *Salvia apiana*) je druh rastliny z rodu šalvia (*Salvia*). Je to vždyzelený trvácny ker. 

## Výskyt
ktorý pochádza z juhozápadných Spojených štátov a severozápadného Mexika. Vyskytuje sa hlavne v južnej Kalifornii a v Baja California v Mexiku, na západnom okraji Mohavskej a Sonorskej púšte. Rastie na suchých svahoch v chaparralských vegetáciách a borovicových lesoch v nadmorskej výške menej ako 

## Opis
náhľad|Šalvia včeliavydymovací zväzok|vľavo
Šalvia včelia je ker, ktorý dorastá až do výšky a šírky 1,5 metra. Bledo-zelené listy sú dlhé 39 centimetrov. Listy sú husto pokryté chĺpkami a majú silnú arómu, ktorú cítime najmä pri pošúchaní prstami. Kvety sú lákadlom pre včely, vďaka čomu rastlina dostala aj druhové meno *apiana* (lat. apis = včela). Kvety sú bielej až svetlo levanduľovej farby. Preferuje slnečné miesto, dobre priepustnú pôdu a dobrú cirkuláciu vzduchu. Ľahko sa hybridizuje s inými druhmi.

## Použitie
Šalviu včeliu používajú domorodí Američania na tichomorskom pobreží Spojených štátov. Semeno sa používa ako tradičná príchuť v pinole, základnej potravine vyrobenej z kukurice. Príslušníci kmeňa Cahuilla vyrábali zo semien zmiešaných s múkou a cukrom tradičné sušienky. Kmeň Chumash využíva listy a stonky v tradičných jedlách a nápojoch.

Rôzne časti rastliny používajú pri rituálnej očiste viaceré domorodé americké kultúry. Používa sa na vydymovanie a je obľúbenou vôňou vonných tyčiniek.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

včelia
Kategória:Liečivé rastliny
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Sergio Basáñez

**Sergio Manuel Basáñez Rodríguez** (* 4. máj 1970, Poza Rica de Hidalgo, Veracruz, Mexiko) je mexický televízny, divadelný a filmový herec.

## Životopis
Sergio začal s hereckou kariérou v mladom veku. Predtým, ako získaval hlavné úlohy v telenovelách, účinkoval v nich v menších rolách ešte počas štúdia herectva. Zároveň vyštudoval právo a stal sa právnikom.

Vo veku 22 rokov získal svoju prvú hlavnú úlohu v telenovele *Sueño de amor* (1992 – 1993) z produkcie spoločnosti Televisa. V roku 1994 sa presťahoval do Miami kvôli hlavnej úlohe v telenovele *Morelia*, v roku 1995 sa vrátil do Mexika, aby si zahral v telenovele *Marisol*.

V roku 1998 odohral svoje posledné úlohy v telenovelách Televisy: *La usurpadora* and *[[Skrytá vášeň (mexická telenovela)|Skrytá vášeň]]*. Neskôr, v roku 1999, začal účinkovať v televízii TV Azteca, kde dostal hlavnú úlohu v telenovele *Catalina y Sebastián* po boku mexickej herečky Silvie Navarro. Potom nasledovali telenovely *La calle de las novias* (2000) a *[[Keď budeš moja]]* (2001), za ktorú získal ocenenie Najlepší herec v hlavnej úlohe.

V roku 2003 hral v telenovelách *[[Nová láska]]* s Vanessou Acosta a *La heredera*.

V rokoch 2005 – 2006 získal hlavnú úlohu v najúspešnejšej telenovele televízie TV Azteca, *[[Zakázaná vášeň]]*, po boku Margarity Gralia, slávnej herečky z Argentíny.

## Filmografia
### Televízia

### Filmy
* *Mar de fondo* (2012)
* *Contracorriente* (2006)

### Divadlo
* *Aventurera* (1997)
* *Ya mátame, por favor* (2012)
* *Antes de morir* (2014)
* *Un corazón normal* (2014)

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* Sergio Basáñez na Instagrame

Kategória:Mexickí televízni herci
Kategória:Mexickí divadelní herci
Kategória:Mexickí filmoví herci
Divoška Rosaura

***Divoška Rosaura*** ( *Gata salvaje*) je venezuelsko-americká telenovela z produkcie spoločností Venevisión a Fonovideo v rokoch 2002 – 2003. Hlavné postavy stvárnili herci Marlene Favela a Mario Cimarro, v záporných rolách účinkovali Carolina Tejera, Mara Croatto, Marjorie de Sousa a Ariel López Padilla. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV JOJ od 2. mája 2006 do 9. marca 2007 a JOJ Plus od 6. októbra 2008 do 14. februára 2009.

## Obsadenie

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Venezuelské telenovely
Kategória:Telenovely USA
Kategória:Telenovely z 2002
Kategória:Televízne seriály z roku 2002
Kategória:Telenovely televízie Venevisión
Superpohár UEFA 2024

**Superpohár UEFA 2024** bol 49. ročníkom európskej klubovej futbalovej súťaže Superpohár UEFA, organizovanej Európskou futbalovou asociáciou UEFA, kedy sa spolu stretávajú víťaz Ligy majstrov a víťaz Európskej ligy.

V zápase proti sebe nastúpili víťaz Ligy majstrov UEFA 2023/24 Real Madrid a víťaz Európskej ligy UEFA 2023/24 Atalanta BC. Zápas sa odohral dňa 14. augusta 2024 na štadióne PGE Nadowory vo Varšave. Predchádzajúci víťaz, tím Manchester City sa  do zápasu nekvalifikoval a nemohol tak svoje víťazstvo obhajovať.

## Účasti v Superpohári UEFA

*Poznámka*: 1 hrubým je označené víťazstvo

## Zápas

## Referencie

Kategória:Superpohár UEFA
Kategória:Športové podujatia vo Varšave
Kategória:Futbal v 2024
Věra Šťovíčková-Heroldová

**Věra Šťovíčková-Heroldová** (* 3. november 1930, Praha – † 30. október 2015, Praha) bola česká rozhlasová novinárka a prekladateľka.

## Životopis
Narodila sa v rodine taxikára a posluhovačky. Otec jej z finančných dôvodov nechcel dovoliť študovať, ale štúdium si vyvzdorovala – prihlásila sa na reálne gymnázium Ch. Masarykovej v Prahe, ktoré ako jediné nevyžadovalo súhlas rodičov; ten nakoniec spätne získala pod podmienkou, že si na štúdium zarobí sama. Po maturite v roku 1949 nastúpila do Československého rozhlasu, od roku 1959 bola rozhlasovou spravodajkyňou v Afrike a o svojom tamojšom pôsobení vydala štyri knihy reportáží (*Africké perokresby*, 1960; *Afrika rok jedna*, 1963; *Prostor pro naději*, 1967; *Bouře nad rovníkem*, 1967). Po invázii vojsk Varšavskej zmluvy sa zapojila do protiokupačného vysielania. V reakcii na to bola najskôr v roku 1969 preradená a neskôr, v roku 1970, z rozhlasu aj z KSČ vyhodená. Po odchode z rozhlasu bola krátko asistentkou v Náprstkovom múzeu, kde sa zoznámila so svojím budúcim manželom a vtedajším riaditeľom múzea, etnológom Erichom Heroldom (* 1928 – † 1988). Z vôle komunistickej strany však bola opäť nútená odísť. Ďalej pracovala ako upratovačka a ako obchodníčka s kyselinou sírovou v Ústředných skladoch (na odporúčanie Petra Pitharta), kde zostala až do Nežnej revolúcie. Predovšetkým sa však venovala prekladom beletrie z angličtiny a francúzštiny. Podpísala Chartu 77, kvôli čomu sa ocitla v hľadáčiku Štátnej bezpečnosti, ktorá sa ju snažila ešte v 80. rokoch opakovanými výsluchmi psychicky zlomiť a prinútiť tak k tomu, aby svoj podpis odvolala. Pretože v 70. a 80. rokoch nesmela publikovať, vydávala svoje preklady pod menami priateľov (Libuše Boháčková, Věra Bystřická, Zlata Černá, Josef Kandert, Hana Knížková, Greta Mašková, Eva Musilová, Dušan Zbavitel). Spoločne s manželom Věra Šťovíčková napísala knihu o africkom orálnom umení a preložila do češtiny klasickú knihu Jamesa Frazera *[[The Golden Bough|Zlatá ratolest]]*.

S Náprstkovým múzeom odborne spolupracovala aj po svojom nútenom odchode, aj po revolúcii – napríklad roku 1993 ako spoluautorka výstavy *Africký ornament a tvar* (s Josefom Kandertom).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Českí novinári
Kategória:Českí prekladatelia
Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Pracovníci Československého rozhlasu
Kategória:Signatári Charty 77
Kategória:Osobnosti z Prahy
Vojtěch Vodochodský

**Vojtěch Vodochodský** (* 3. august 1994, Hradec Králové) je český herec.

## Životopis
Jeho otcom je herec a kuchár Ivan Vodochodský, sestrou herečka Tereza Vodochodská. Vyrastal v Hradci Králové. V piatich rokoch sa po prvýkrát objavil na divadelných doskách spoločne so svojím otcom a svojou sestrou v inscenácii Vladimíra Morávka. Vyštudoval jazykové gymnázium a potom herectvo na pražskej DAMU, potom prešiel na voľnú nohu a hosťoval v niekoľkých pražských divadlách.

Stvárnil menšie role v seriáloch *[[Ohnivý kuře]]*, *[[Případ Roubal]]* alebo *[[Ochránce (seriál, 2021)|Ochránce]]*. V roku 2022 vstúpil do širšieho povedomia rolou Petra Sepešiho v minisérii *[[Iveta (seriál)|Iveta]]*. Vodochodský a Anna Fialová (predstaviteľka titulnej hrdinky, speváčky Ivety Bartošovej) spievali všetky party sami.

## Filmografia

## Divadelné role (výber)
* 2016 William Shakespeare: *Večer tříkrálový aneb Cokoli chcete*, prvý strážny a sluha, Letné shakespearovské slávnosti, réžia Jana Kališová
* 2018 Zdeněk Jirotka, Petr Vacek: *Saturnin*, Milouš (v alternácii s Martinom Letákom), Divadlo Na Jezerce, réžia Petr Vacek
* 2019 Ivan Hlas, Adam Skala, Kamila Krbcová: *Šakalí léta*, Eda (v alternácii s Danielom Krejčíkom), Divadlo Na Fidlovačce, réžia Adam Skala
* 2019 David Ebershoff, Kateřina Jonášová: *Dánská dívka*, Henrik (v alternácii s Petrom Kolmanom), Divadlo na Fidlovačce, réžia Jakub Čermák
* 2019 David Foster Wallace: *Krátké rozhovory s odpornými muži*, Kluk 2, Divadlo Na zábradlí, réžia Adam Svozil
* 2021 Tomáš Vorel, Lumír Tuček, Michal Vích: *Kouř*, Arnoštek (v alternácii s Martinom Písaříkom), Divadlo na Fidlovačce, réžia Šimon Caban

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Českí televízni herci
Kategória:Českí filmoví herci
Kategória:Českí divadelní herci
Kategória:Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Kategória:Osobnosti z Hradca Králové
Kategória:Držitelia Slnka v sieti
Kútik

**Kútik** () je vrch v južnej časti Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Vrícko, približne  juhozápadne od Martina.

## Poloha
Nachádza sa v južnej polovici Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Kýčery. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Žilina a zasahuje na katastrálne územie obcí Vrícko a Rajecká Lesná. Najbližším sídlom je juhovýchodne situované Vrícko, západne sa nachádza Fačkov a severozápadne Rajecká Lesná.
 
## Opis
Kútik leží v hlavnom hrebeni Malej Fatry, medzi Ostrou skalou () a Skalkami (). Západne sa nachádza Vríčanské sedlo, v ktorom je dôležitá križovatka turistických trás. Hrebeňovka v tomto úseku vedie traverzom po južnom úbočí vrchu. Južné svahy klesajú do údolia potoka Vríca, ktorá odvádza vodu do rieky Turiec, severné sa zvažujú do Rajeckolesnianskej doliny, ktorou voda do Rajčanky odteká potokom Lesnianka.

Severným smerom sa nachádza Koziarsky vrch (), Grúň (), Kukla (), Jablonská (), Kýčera () a Rajecká skala (), východne Úplaz (), Prípor (), Janková (), Skalky () a Dutá skala (), južným Závozy (), Partizán (), Bukovec () a Reváň () a západným Kľak (), Malý Kľak (), Ostrá skala () a Kýčera ().

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však možné pozorovať okolité vrcholy Malej Fatry a ojedinele i Súľovské a Strážovské vrchy a časť Vtáčnika.

## Prístup
* po  červeno značenom turistickom chodníku popod vrchol:
** od juhozápadu z Kľaku () cez Ostrú skalu () a Vríčanské sedlo
** od severovýchodu zo Sedla pod Úplazom () cez Skalky ()
* po  žltej turistickej značke cez Vríčanské sedlo:
** od juhu z rázc. Bak nad Vríckom
** od severu z rázc. Široká v Rajeckolesnianskej doline

## Referencie

## Pozri aj
* Lúčanská Fatra
* Kýčery
* Zoznam vrcholov v Malej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v Malej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Martin
Kategória:Vrchy v okrese Žilina
Kategória:Rajecká Lesná
Kategória:Vrícko
Kategória:Vrchy v Lúčanskej Fatre
100 (rozlišovacia stránka)

**100** môže byť:

* 100 (číslo) – prirodzené číslo
* 100 – rok
* 100 pred Kr. – rok
* Beh na 100 metrov – ľahká atletická disciplína
* Messier 100 – špirálová galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky
* 100 % – viacej významov
101 (rozlišovacia stránka)

**101** môže byť:

* 101 (číslo) – prirodzené číslo
* 101 – rok
* 101 pred Kr. – rok
* Messier 101 – špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica
* STS-101 – let raketoplánu Atlantis v máji 2000
* Cesta II. triedy 101 – cesta II. triedy v Česku – aglomeračný okruh okolo Prahy
* Jednotka 101 – bývalá špeciálna jednotka Izraelských obranných síl
* 101st Airborne Division – 101. výsadková divízia Spojených štátov amerických
* 101 (vzdelávanie) – označenie základného kurzu v americkom školstve
104 (rozlišovacia stránka)

**104** môže byť:

* 104 (číslo) – prirodzené číslo
* 104 – rok
* 104 pred Kr. – rok
* Messier 104 – špirálová galaxia v súhvezdí Panna
* Peugeot 104 – typ automobilu značky Peugeot
* Škoda 104 – typ úžitkového automobilu značky Škoda
* Cesta II. triedy 104 – cesta v Česku
* STS-104 – let raketoplánu Atlantis v júli 2001
Zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom IV.

[vpravo|náhľad| Pápež [Alexander IV. (pápež)|Alexander IV. (autor Rinaldo Conti)]]

Toto **je zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Alexander IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12541261) dvoch kardinálov v dvoch konzistóriách. Obidvaja boli talianski benediktíni. Riccardo kardinál di Montecassino ako dlhšie žijúci kardinál skonal 1. marca 1262, teda 9 mesiacov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium v auguste 1255
# Riccardo kardinál di Montecassino, OSB (?1262)

## Konzistórium v decembri 1255
# Tesauro kardinál dei Beccheria, OSB (?1258)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom IV. (nástupcom)

## Zdroj

Alexander 04
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom IV.

[vpravo|náhľad| Pápež Inocent IV. (Chevalier Artaud de Montor: ''The Lives and Times of the Popes'', [New York (mesto)|New York, pôvodne uverejnené v roku 1842)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Inocent IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12431254) 15 kardinálov v dvoch konzistóriách, ktoré sa konali so sedemročným odstupom.

Hlava Cirkvi kreovala za kardinálov 9 Talianov, 5 Francúzov, 1 Angličana a 1 Uhra. Medzi vymenovanými prelátmi boli aj budúci pontifikovia: Ottobono Fieschi sa neskôr stal pápežom Hadriánom V. a Giovanni Gaetano Orsini pápežom Mikulášom III. Uhorsko získalo kardinála v osobe vacovského biskupa Istvána Báncsu.

Posledným žijúcou osobou, ktorú pápež Inocent IV. kreoval za kardinála, bol Giovanni Gaetano Orsini. Skonal 22. augusta 1280, teda 26 rokov po Inocentovej smrti.

## Konzistórium 28. mája 1244
[vpravo|náhľad| [Eudes de Châteauroux sa stal kardinálom 28. mája 1244.]]
# Pierre kardinál de Colmieu (?1253)
# Guglielmo kardinál di Modena, O.Carth. (11841251)
# Eudes kardinál de Châteauroux (11901273)
# Pierre kardinál de Bar (?1253?)
# Guillaume kardinál de Talliante, OSB Clun. (?1250?)
# John kardinál of Toledo, O.Cist. (?1275)
# Hugues kardinál de Saint-Cher, OP (1190?1263)
# Goffredo kardinál da Trani (?1245)
# Ottaviano kardinál Ubaldini (12131273)
# Pietro kardinál Capocci (12001259)
# Giovanni Gaetano kardinál Orsini (12161280), neskôr pápež Mikuláš III.
# Guglielmo kardinál Fieschi (12101256?)
# Otto z Tonenga (1200/12101250?)

## Konzistórium v decembri 1251
[náhľad| [István Báncsa bol vymenovaný za kardinála v decembri 1251.]]
# Giacomo kardinál da Castell'arquato (?1253)
# István kardinál Báncsa (?1270)
# Ottobono kardinál Fieschi (12051276), neskôr pápež Hadrián V.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom IX. (najbližším predchodcom, ktorý kreoval kardinálov)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom IV. (nástupcom)

## Zdroj

Inocent 04
Turistická značkovaná trasa číslo 2457

**Turistická značkovaná trasa číslo 2457** je krátka modrá trasa v Bielych Karpatoch. Začína v obci Horné Srnie a končí v sedle pod Hrachovým. Dĺžka trasy je 7,3 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Bielych Karpatoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

2457
2457
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom IX.

[náhľad| [Gregor IX. (pápež)|Pápež Gregor IX. (iluminácia z rukopisu z 13. storočia)]]
Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom IX.** 

## Menovacia politika
Pápež Gregor IX. vymenoval počas svojho pontifikátu (12271241) 16 kardinálov v piatich konzistóriách, ktoré sa konali v nepravidelných intervaloch. Na najväčšom z nich pápež kreoval šiestich kardinálov. 

Hlava Cirkvi vymenovala 7 Talianov, 6 Francúzov, 2 Angličanov a 1 Španiela. Medzi vymenovanými boli aj budúci pontifikovia: Gregorovým nástupcom sa stal Goffredo kardinál Castiglioni ako pápež Celestín V., po ktorom sa Sinibaldo kardinál Fieschi stal Inocentom IV. a Rinaldo kardinál Conti di Segni bol pápežom Alexandrom IV.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Gregor IX., bol Riccardo kardinál Annibaldi. Skonal 4. októbra 1276, teda 35 rokov po pontifikovej smrti. Spomedzi týchto kardinálov bol Ramón Nonato od 31. augusta 1626 uctievaný ako blahoslavený a od 13. augusta 1669 je svätým.

## Konzistórium 18. septembra 1227
# [náhľad|[Barthélemy (kardinál)|Barthélemy sa stal kardinálom 18. septembra 1227.]]Jean kardinál Halgrin, OSB Clun. (11801237)
# Goffredo kardinál Castiglioni (?1241), neskôr pápež Celestín V.
# Rinaldo kardinál Conti di Segni (11991261), neskôr pápež Alexander IV.
# Sinibaldo kardinál Fieschi (11951254), neskôr pápež Inocent IV.
# Kardinál Barthélemy (?1231)
# Oddone kardinál de Monferrato (?1250?)

## Konzistórium v decembri 1228
# [náhľad|Francúz [Jacques de Vitry sa stal členom kardinálskeho kolégia v decembri 1228. (medaila z roku 1518)]]Jacques kardinál de Vitry (11601240)
# Niccolò kardinál Conti di Segni (?1239)

## Konzistórium v septembri 1231
# Giacomo kardinál da Pecorara, O.Cist. (11701244)
# Simon kardinál de Sully (?1232)
# Raymond kardinál de Pons (?1232)

## Konzistórium v 1237
# [náhľad|Náhrobník [Riccardo Annibaldi|Riccarda Annibaldiho, ktorý bol vymenovaný v roku 1237. (San Giovanni in Laterano, Rím)]]Riccardo kardinál Annibaldi (1200?1276)
# François kardinál Cassard (?1237)
# Kardinál Guy (?1239)

## Konzistórium v 1239
# Robert kardinál Somercotes (?1241)
# sv. Ramón kardinál Nonato (1200?1240)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom III. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom IV. (najbližším nástupcom, ktorý kreoval kardinálov)

## Zdroj

Gregor 09
Zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom IV.

[náhľad|Pápež [Urban IV. (detail maľby, Taddeo di Bartolo, 1403, Philadelphia Museum of Art)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Urban IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12611264) 14 kardinálov v dvoch konzistóriách, ktoré sa konali pravdepodobne s polročným odstupom. Presné dátumy týchto konzistórií nie sú jasné. Súčasné výskumy naznačujú, že sa konali 24. decembra 1261 („sobota pred Vianocami“) a v máji 1262. Niektorí novodobí autori však spochybňujú správnosť týchto výskumov, pretože sú v rozpore s vtedajším zaužívaným zvykom, podľa ktorého sa povýšenia kardinálov slávili v sobotu počas kántrových týždňov. Tie vtedy pripadli na 17. decembra 1261 a 3. júna 1262.

Hlava Cirkvi vymenovala 7 Talianov a 7 Francúzov. Z tejto generácie kardinálov vzišli neskôr traja pápeži: Urbanovým nástupcom sa stal Guido Foucois ako pápež Klement IV., Simon de Brion sa stal pápežom Martinom IV. a Giacomo Savelli si zvolil meno Honorius IV.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Urban IV., bol Matteo Rosso Orsini. Skonal 4. septembra 1305, teda 41 rokov po pontifikovej smrti. 

## Konzistórium z decembra 1261
[náhľad|[Raoul Grosparmi bol povýšený do kardinálskeho stavu pravdepodobne v decembri 1261.]]
# Guido kardinál Foucois (1200?1268), neskôr pápež Klement IV.
# Raoul kardinál Grosparmi (?1270)
# Simone kardinál Paltineri (12001277)
# Simon kardinál de Brion (12101285), neskôr pápež Martin IV.
# Uberto kardinál Coconati (?1276)
# Giacomo kardinál Savelli (12101287), neskôr pápež Honorius IV.
# Goffredo kardinál da Alatri (?1287)

## Konzistórium z mája 1262
[náhľad|Francúz [Ancher Pantaleon získal kardinálsky titul pravdepodobne v máji 1262.]]
# Enrico kardinál Segusio (11941271)
# Ancher kardinál Pantaleon (12101286)
# Guillaume kardinál de Bray (?1282)
# Guy kardinál de Bourgogne, O.Cist. (?1272)
# Annibale kardinál Annibaldi, OP (12201272)
# Giordano kardinál Pironti (?1269)
# Matteo kardinál Rosso Orsini (12301305)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IV. (nástupcom)

## Zdroj

Urban 04
François Nadal

**François Nadal** (* 1. február 1924, Paríž, Francúzsko† 14. marec 2007, Paríž) bol francúzsky tréner koní, jazdec a kaskadér. Vo filmovej branži sa špecializoval na koordinovanie konských kaskád. Zomrel v stredu 14. marca vo svojom parížskom dome vo veku 83 rokov.

## Životopis
Od 50. rokov do 90. rokov spolupracoval na vyše 100 filmov, prevažne historických. Asistoval mnohým hercom pri ich kinematografických výkonoch ohľadom koní (medzi najznámejších patria: Jean Marais, Jean-Paul Belmondo, Louis de Funès, Gérard Philipe, Gérard Barray, Philippe Noiret či Jean Rochefort) a bol žiadaný aj v americkej, anglickej alebo talianskej produkcii. Podieľal sa napríklad na filmoch *Hrbáč* (1959), *Kapitán* (1960), *Traja mušketieri* (1961), *Cartuche* (1962), *[[Fantomas kontra Scotland Yard]]* (1967) či na bondovke *[[James Bond: Vyhliadka na smrť|Vyhliadka na smrť]]* (1985). Počas svojej kariéry často spolupracoval s niektorými hercami a kaskadérmi, vrátane Claude Carlieza, Rémyho Julienna, Bernarda Sachsého či Maria Luraschiho. Je autorom knihy *Ces Chevaux Qui Font Du Cinéma* (doslovne Tieto kone, ktoré robia kino), ktorá vyšla v roku 1986.

## Referencie

## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* François Nadal (1924 – 2007) – ''Dresseur de chevaux, (cinéma) Témoignage écrit en 2004'' – PDF

Kategória:Francúzski kaskadéri
Kategória:Francúzski filmoví herci
Kategória:Osobnosti z Paríža
Ľubovniansky zlatý

náhľad|Rub a líce súčasnej mince ľubovniansky zlatý podľa návrhu Mgr. Art. Jozefa Česlu
**Ľubovniansky zlatý** (, /*lubowieński*/*lubowieyski*) bola historická peňažná jednotka, ktorá sa spomína medzi rokmi 17531765 v účtoch miest Spišského zálohu.

Ľubovniansky zlatý je predmetom polemiky. Pravdepodobne existoval ako platidlo, avšak nie je zrejmé, či šlo o priamo označenú mincu ako ľubovniansky zlatý alebo poľskú mincu razenú v Starej Ľubovni či hodnotu uvádzanú v písomnostiach. Faktom je, že doteraz nebola objavená minca s týmto označením. Predpokladu existencie napomáha fakt, že v Starej Ľubovni fungovala mincovňa, ktorá je doložená písomnosťami krátko po jej zániku v roku 1769, kedy bola poškodená vojskom Barskej konfederácie. Ďalšími faktormi môže byť záujem spišských starostov o banícku činnosť na Spiši a ľahko dostupné drahé kovy. Zároveň zálohované územie predstavovalo v istom zmysle štát v štáte, čo nevylučuje možnosť razby vlastných mincí zo strany dedičných spišských starostov z poľského vplyvného rodu Lubomirských.

Najstaršia písomná zmienka pochádza z roku 1706, kedy vo svojom testamente Alžbeta Herteli odkazuje manželovi aj 20 ľubovnianskych zlatých. Neskôr sa pravidelne spomína v písomnostiach spišských zálohovaných miest. Príkladom je dlžobný úpis vyhotovený magistrátom mesta Hniezdne, podľa ktorého si richtár, prísediaci a ostatní členovia mestskej rady požičali v roku 1753 od Jána Jaglinského, farára z Ružbách, 400 holandských auresov (zlatých) na opravu a výstavbu domov zničených po požiari. Okrem správy o požiari v Hniezdnom poskytuje informácie o dobovej hodnote ľubovnianskeho zlatého, keďže čiastka 400 holandských zlatých bola prerátaná na 3320 ľubovnianskych zlatých v pomere 8,3:1. Navyše sa zázname spomína, že 1 ľubovniansky zlatý zodpovedá 30 poľským grošom, prípadne 20 poltorákom. Pomer odpovedá podobnej úrovni 9 poľských zlatých k 1 poľskému dukátu (9:1) v polovici 18. storočia. Prípadne 1 poľskej dvojzlatke k 8 poľským grošom (8:1).  Okrem ľubovnianskeho zlatého občas figuruje aj drobná minca (*pieniezek*).

V roku 2006 zhotovila Štátna mincovňa v Kremnici raziace matrice podľa návrhu Mgr. Art. Jozefa Česlu, ktorý vzišiel z verejnej súťaže organizovanej Mestskou agentúrou pre cestovných ruch a regionálneho rozvoja (MARMON). Minca má dve varianty. Obidve majú spoločný rub, kde je vyobrazený svätý Mikuláš, patrón mesta, pochádzajúci z mestskej pečate 18. storočia s latinským kruhopisom: „*Sigillum civitatis lubloviensis*” (znak/pečať ľubovnianskych mešťanov). Na líci jednej z nich je zobrazená podoba Ľubovnianskeho hradu z 18. storočia a nápis: Ľubovniansky zlatý. Druhý variant obsahuje štylizovanú hlavu vlkolaka ako odkaz na udalosti z 18. storočia a kruhopis: Ľubovniansky zlatý. Mincu je možné si vyraziť alebo zakúpiť v expozícii múzea Dom ľubovnianskeho mešťana, prípadne v informačnom centre v Starej Ľubovni alebo stredovekom vojenskom tábore pod Ľubovnianskym hradom.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Externé odkazy
* Ľubovniansky zlatý bude opäť v obehu

Kategória:Numizmatika 
Kategória:Mince
Kategória:Stará Ľubovňa
Síran ceritý

**Síran ceritý**, tiež nazývaný **sulfát ceritý,** je anorganická zlúčenina so vzorcom . Je to jedna z mála solí, ktorých rozpustnosť vo vode so stúpajúcou teplotou klesá.

Síran ceritý (anhydrát) je hygroskopická biela tuhá látka, ktorá sa začína rozkladať pri teplote nad 600 °C. Má monoklinickú kryštálovú štruktúru.

Tetrahydrát síranu ceritého je biela pevná látka, ktorá uvoľňuje svoju kryštalizačnú vodu pri 220 °C. Má (podobne ako biely oktahydrát) monoklinickú kryštálovú štruktúru s priestorovou grupou *P*21/*c* ( priestorová grupa 14). Nonahydrát má hexagonálnu kryštálovú štruktúru s priestorovou grupou *P6<sub>3</sub>*/*m* (priestorová grupa 176). Hydráty tejto zlúčeniny sú známe s 12, 9, 8, 5, 4 a 2 dielmi kryštalickej vody.

## Referencie

## Pozri aj
* Síran ceričitý
* Dusičnan ceritý

## Zdroj

Ceritý
Kategória:Zlúčeniny céru
110 (rozlišovacia stránka)

**110** môže byť:

* 110 (číslo) – prirodzené číslo
* 110 – rok
* 110 pred Kr. – rok
* Cesta II. triedy 110 – cesta v Česku
* Elektrický rušeň 110 – rad jednosmerných elektrický rušňov firmy Škoda Plzeň
* Messier 110 – špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica
* STS-110 – let raketoplánu Columbia
* Beh na 110 metrov cez prekážky – atletická disciplína
Zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom III.

[vpravo|náhľad| Pápež [Honorius III. (Aikin J., Einfield W.: *General biography; or, Lives, critical and historical, of the most eminent persons of all ages, countries, conditions, and professions, arranged according to alphabetical order*, 1818)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom III.**

## Menovacia politika
Pápež Honorius III. vymenoval počas svojho pontifikátu (12161227) deviatich kardinálov v šiestich konzistóriách, ktoré sa konali v nepravidelných intervaloch. Hlava Cirkvi vymenovala 6 Talianov, 2 Nemcov a 1 Španiela.

Posledným doloženým žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Honorius III., bol Gil kardinál Torres. Skonal 5. novembra 1254, teda 27 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium v decembri 1216
[náhľad|Španiel [Gil de Torres prijal kardinálsky titul v decembri 1216.]]
# Gil kardinál de Torres (?1254)
# Bertrando kardinál Savelli (?1223)
# Kardinál Niccolò (?1227?)

## Konzistórium 8. januára 1219
[náhľad|[Konrad von Urach sa stal členom kardinálskeho kolégia 8. januára 1219. (Andreas Meinrad von Ow**,** 18. storočie)]]
# Konrad kardinál von Urach, O.Cist. (11701227)

## Konzistórium v októbri 1219
# Pietro kardinál Capuano (?1242)

## Konzistórium v 1219
# Niccolò kardinál de Chiaramonte, O.Cist. (?1227)

## Konzistórium v 1221
# Kardinál Leone (?1228?)
# Roberto kardinál Rainaldi (??)

## Konzistórium 28. septembra 1225
# Oliver kardinál von Paderborn (11701227)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom III. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom IX. (nástupcom)

## Zdroj

Honorius 03
Grúň (1 056,6 m n. m.)

**Grúň** () je vrch v južnej časti Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Rajecká Lesná, približne  južne od Rajca.

## Poloha
Nachádza sa v južnej polovici Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Kýčery. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a na katastrálnom území obce Rajecká Lesná. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Rajecká Lesná, západne sa nachádza Fačkov a juhovýchodne Vrícko.
 
## Opis
Grúň leží v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z oblasti Vríčanského sedla v hlavnom hrebeni Malej Fatry, medzi Ostrou skalou () a Kútikom (). Západné svahy klesajú do Lesnej doliny, ktorú odvodňuje potok Rybná do Rajčanky, východné sa zvažujú do doliny Široká, odkiaľ voda steká do Rajeckolesnianskej doliny a potoka Lesnianka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

Severným smerom sa nachádza Jablonská (), Baba () a Kukla (), západným Kýčera () a Košiarka (), južným Malý Kľak (), Kľak (), Ostrá skala (), Partizán (), Koziarsky vrch () a Kútik () a východným Skalky (), Janková (), Prípor (), Úplaz (), Hnilická Kýčera (), Skalky () a Kýčera ().

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Malej Fatry a ojedinele i Súľovské a Strážovské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z Rajeckolesnianskej doliny, resp. z neďalekého Vríčanského sedla. Rajeckolesniansku dolinu a sedlo spája popod hrebeň dolinou Široká  žltá turistická značka.

## Referencie

## Pozri aj
* Lúčanská Fatra
* Kýčery
* Zoznam vrcholov v Malej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v Malej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Žilina
Kategória:Rajecká Lesná
Kategória:Vrchy v Lúčanskej Fatre
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom III.

[náhľad|Pápež [Inocent III.]]Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom III.**

## Menovacia politika
Pápež Inocent III. vymenoval počas svojho pontifikátu (11981216) 41 kardinálov v 10 konzistóriách. Spočiatku sa konali v dvojročných intervaloch, neskôr boli noví preláti kreovaní v rozmedzí jedného až štyroch rokov. Na najväčšom konzistóriu, ktoré sa konalo v roku 1205, vymenoval až 12 osôb.

Medzi vymenovanými boli 33 Taliani, 3 Francúzi, 2 Nemci, 2 Angličania a 1 Portugalec. Hneď na prvom konzistóriu hlava Cirkvi vymenovala za kardinála Ugolina kardinál dei Conti di Segniho, ktorý sa neskôr stal pápežom Gregorom IX.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Inocent III., bol Stefano kardinál Normandis dei Conti. Skonal 8. decembra 1254, teda 42 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium v decembri 1198
[náhľad|[Giovanni Conti di Segni bol vymenovaný za kardinála v decembri 1200.]]
# Ugolino kardinál dei Conti di Segni (11701241), neskôr pápež Gregor IX.
# Kardinál Gérard, O.Cist (?1200)

## Konzistórium v decembri 1200
# Kardinál Gregorio (?1216)
# Kardinál Benedetto (?1216)
# Leone kardinál Brancaleone (?1230)
# Kardinál Matteo (?1205)
# Giovanni kardinál dei Conti di Segni (?1213)

## Konzistórium v decembri 1202
# Kardinál Roger (?1213)
# Kardinál Gualterio (?1205)
# Raoul kardinál de Neuville (?1221)

## Konzistórium v 1205
[náhľad|[Pietro Sasso získal kardinálsky titul v roku 1205.]]
# Nicola kardinál de Romanis (?1219)
# Guido kardinál Pierleone (?1228)
# Pietro kardinál di Morra (?1206)
# Uberto kardinál da Pirovano (?1211)
# Giovanni kardinál da Ferentino (?1216)
# Guala kardinál Bicchieri (11501227)
# Ottaviano kardinál dei Conti di Segni (?1231)
# Giovanni kardinál Crescenzi (?1230?)
# Kardinál Giovanni (?1217?)
# Pelagio kardinál Galvani, OSB (11651230)
# Stephen kardinál Langton (1160?1228)
# Pietro kardinál Sasso (?1219)

## Konzistórium v marci 1206
[náhľad|[Giovanni Colona sa stal členom kardinálskeho kolégia 18. februára 1212.]]
# Siegfried kardinál von Eppstein (11651230)

## Konzistórium v 1207
# Kardinál Pietro, OSB Cas. (?1210)
# Kardinál Mauro (?1225)

## Konzistórium v júni 1211
# Gerardo kardinál da Sesso, O.Cist (?1212)

## Konzistórium 18. februára 1212
# [náhľad|[Stefano di Ceccano prijal kardinálske galero 18. februára 1212.]]Kardinál Angelo (?1215)
# Giovanni kardinál Colonna (?1244)
# Pierre kardinál Duacensis (?1221?)
# Kardinál Bertrando (?1216)
# Stefano kardinál di Ceccano, O.Cist (?1227)
# Robert kardinál Curzon (11601219)

## Konzistórium v 1213
# Kardinál Rainiero (?1217)
# Giovanni Domenico kardinál Trinci (?1219?)

## Konzistórium v 1216
# Gregorio kardinál Theodoli (?1227)
# Raniero kardinál Capocci, O.Cist (11801250?)
# Romano kardinál Bonaventura (?1243?)
# Stefano kardinál Normandis dei Conti (?1254)
# Tommaso kardinál da Capua (?1243)
# Pietro kardinál Campano (?1217)
# Aldobrandino kardinál Caetani (?1223)

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Celestínom III. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom III. (nástupcom)

## Zdroj

Inocent 03
Mutant (séria)

**Mutant** je americká filmová séria s prvkami žánrov ako sci-fi, hororu a akčného filmu. Séria pozostáva z troch na seba nadväzujúcich filmov a jedného samostatného filmu.

## Filmy zo série
***[[Mutant (film z roku 1995)|Mutant]]*** je prvý film série, natočený v roku 1995. 

:V hlavných úlohách sa predstavili: Natasha Henstridge, Alfred Molina, Ben Kingsley, Michael Madsen, Marg Helgenberger, Whip Hubley, Richard Fancy, Patricia Belcher, Forest Whitaker, Frank Welker, Dana Hee a Michelle Williams. 

***[[Mutant 2]]*** je druhým filmom série, natočený v roku 1998. 

:V hlavných úlohách sa predstavili: Natasha Henstridge, Michael Madsen, Marg Helgenberger, Justin Lazard, James Cromwell, Sarah Wynter, Mykelti Williamson, George Dzundza, Myriam Cyr, Peter Boyle a Richard Belzer.

***[[Mutant 3]]*** je tretím filmom série, natočený v roku 2004. 

:V hlavných úlohách sa predstavili: Robin Dunne, Robert Knepper, Natasha Henstridge, Christopher Neame, Sunny Mabrey, Amelia Cooke, Jim Cody Williams a Michael Warren.

****** je štvrtým filmom série, natočeným v roku 2007.

:V hlavných úlohách sa predstavili: Helena Mattsson, Marlene Favela, Dominic Keating, Meagen Fay, Ben Cross.

## Zdroj

Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmové série USA