4 Vesta

**4 Vesta** je tretia najväčšia planétka v hlavnom pásme planétok s priemerom od 468 do  a čo sa týka hmotnosti dokonca druhá najhmotnejšia. Je to jediná planétka viditeľná za priaznivých podmienok zo Zeme voľným okom. Podľa charakteru obežnej dráhy patrí do skupiny I v hlavnom pásme. Súčasne je materským telesom rodiny Vesta.

Vesta je zatiaľ jedinou známou kamennou protoplanétou (s diferencovaným vnútrom), ktoré vytvárali terestriálne planéty. Preskúmaná bola kozmickou sondou Dawn.

## História
Planétku objavil 29. marca 1807 v Brémach nemecký astronóm Heinrich Wilhelm Olbers. V tom čase bola ešte považovaná za planétu a dostala dokonca aj grafický symbol (pozri hore v tabuľke). Ani objav ďalšej planétky 5 Astraea o 38 rokov neskôr na tom nič nezmenil; až v 50. rokoch 19. storočia, keď objavov planétok rýchlo pribúdalo, začala byť spolu s ostatnými podobnými telesami pokladaná iba za obyčajnú planétku.

## Pôvod mena
Planétka bola pomenovaná podľa rímskej bohyne Vesty, ochrankyni cnosti, čistoty a domáceho krbu. Vesta bola tiež sestrou Cerery, podľa ktorej bola pomenovaná prvá z objavených planétok, 1 Ceres. Na žiadosť objaviteľa meno vybral významný nemecký matematik C. F. Gauss, ktorý vypracoval matematickú metódu umožňujúcu určiť elementy dráhy z menšieho počtu pozorovaní, čo bolo dôležité práve v prípade novoobjavených planétok.

## Opis objektu
Planétka Vesta patrí vzhľadom na svoju veľkosť a relatívnu blízkosť k Zemi k najlepšie preskúmaným objektom pásma planétok. Na rozdiel od väčšiny planétok má veľmi vysoké albedo (0,423), čo spôsobuje, že pri blízkej opozícii, keď sa môže priblížiť k Zemi až na 1,14 astronomických jednotiek (AU), môže dosiahnuť maximálnu možnú zdanlivú hviezdnu veľkosť 5,5m. Vďaka tomu je výnimočne na hranici viditeľnosti voľným okom.

Čo do veľkosti a hmotnosti je najväčšou planétkou vo vnútornej časti hlavného pásma planétok, medzi dráhou Marsu a Kirkwoodovou medzerou vo vzdialenosti 2,50 AU od Slnka.

Vesta rotuje pomerne rýchlo okolo svojej osi; rotačná perióda je 5 h 20 min 31 s.

### Vzhľad planétky
Tvarovo sa vďaka rozmerom a hmotnosti dostala do izostázy a jej tvar sa blíži trojosému elipsoidu. Jej rozmery a tvar boli v minulosti zisťované na základe zákrytov hviezd týmto telesom. Podrobnejšie znalosti o vzhľade, vrátane rozlíšenia povrchových útvarov, priniesli až Hubblov vesmírny ďalekohľad a najmodernejšie pozemné ďalekohľady, ako napr. Keckov ďalekohľad na Havajských ostrovoch. Najpodrobnejší pohľad poskytla kozmická sonda Dawn, ktorá ju skúmala v rokoch 2011 a 2012.

thumb|200px|left|Výškový profil Vesty pri pohľade od južného pólu. Čierna = najnižšia, biela = najvyššia (HST, 1996)

Najdlhšie známym útvarom na povrchu Vesty je veľká tmavá oblasť s veľkosťou približne , líšiacou sa od svojho okolia významne nižším albedom. Bola na počesť objaviteľa planétky nazvaná *Olbers*. Jej geometrický stred slúži ako referenčný bod začiatku vestografických súradníc (0º vestografickej dĺžky).

Najvýznamnejším povrchovým útvarom však je veľký kráter Rheasilvia s priemerom  blízko južného pólu planétky; jeho priemer teda predstavuje asi 80 % rozmeru Vesty. Jeho dno sa nachádza asi  pod úrovňou okolitého terénu, zatiaľ čo jeho valy okolie prevyšujú o 4 až 12 , teda maximálne prevýšenie je až . Stredový vrcholok sa týči do výšky až  nad dnom krátera. Vzhľadom na to, že nebol dopadmi meteoroidov výrazne zmenený, odhaduje sa, že nie je starší viac ako 1 miliarda rokov. Dopad telesa, ktorým bol kráter vytvorený, vymrštil do priestoru asi 1 % materiálu Vesty. Tieto horniny sa stali materiálom, z ktorého vznikli telesá *rodiny Vesta*, nazvané *[[vestoid]]y* a meteoroity, ktoré na Zemi poznáme ako *[[HED meteority]]*. Vďaka ich analýze máme dobré znalosti o chémii, mineralógii a geológii Vesty. 
Na povrchu planétky bol identifikovaný celý rad ďalších kráterov s priemerom okolo  a hĺbkou až .

Pologule Vesty sa od seba podstatne líšia. Z analýzy snímok, vyhotovených Hubblovým kozmickým ďalekohľadom vyplýva, že východná pologuľa je pokrytá svetlejším materiálom, regolitom a je na nej veľké množstvo kráterov, zasahujúcich do hlbších vrstiev vyvretých hornín; istým spôsobom je obdobou „horských“ oblastí na našom Mesiaci. Západná pologuľa má nižšie albedo a pripomína mesačné moria; je pravdepodobne tvorená výlevnými bazaltami.
right|thumb|Veľký kráter Rheasilvia so svojím centrálnym vrcholkom na južnom póle planétky (17. júl 2011)
### Geológia planétky
Predpokladá sa, že Vesta má vďaka uskutočnenej diferenciácii kovové jadro zo železa a niklu, ukryté v olivínovom plášti. Podľa údajov zo sondy Dawn má toto jadro priemer okolo . Najvyššiu vrstvu tvorí povrchová kôra, ktorú smerom do hĺbky tvoria štyri základné vrstvy:
* litifikovaný (spevnený) regolit, z ktorého pochádzajú howardity a brekciové eukrity. Podľa japonských astronómov sú v regolite obsiahnuté aj hydratované alebo hydroxylované minerály;
* bazaltové lávové výlevy, z ktorých pochádzajú nekumulované eukrity;
* plutonické horniny vzniknuté z magmy tvorenej pyroxénmi, pigeonitmi a plagioklasmi, z ktorých pochádzajú kumulované eukrity;
* plutonické horniny, bohaté na ortopyroxény vo veľkých zrnách, z ktorých pochádzajú diogenity.

thumb|200px|left|Spektrálna (dole) a albedová mapa Vesty (HST, 1994)

Podľa najnovších teórií vývoj Vesty, začatý pred 4,75 miliardami rokov, pravdepodobne prebiehal nasledujúcim spôsobom:
* vznik Vesty akréciou bol ukončený počas prvých 2 až 3 miliónov rokov jej existencie;
* úplné, alebo takmer úplné roztavenie vnútra planétky v dôsledku tepla vznikajúceho rádioaktívnym rozpadom <sup>26</sup>Al, smerujúce k oddeleniu a vzniku kovového jadra, v dobe 4 až 5 miliónov rokov po vzniku planétky;
* postupná kryštalizácia hornín v roztavenom plášti so silnými konvektívnymi prúdmi; konvekcia (prúdenie) sa zastavila, keď asi 80 % materiálu kryštalizovalo asi 6 až 7 mil. rokov po vzniku Vesty;
* extrúzia (vytlačenie) zvyšného roztaveného materiálu hore, ktorý vytvoril kôru planétky a to alebo formou postupných erupcií bazaltovej lávy, alebo krátkodobým vytvorením magmatického oceánu;
* vznik plutonických hornín kryštalizáciou spodných vrstiev kôry; staršie bazalty metamorfovali v dôsledku tlaku novo vytvorených vyšších vrstiev hornín;
* postupné chladnutie vnútra planétky.

Zdá sa, že Vesta je jedinou planétkou, u ktorej prebehla táto diferenciácia a ktorá sa dožila súčasnosti. Existencia sideritov (kovových meteoritov) a achondritov však dokazuje, že museli existovať aj iné planétky, pri ktorých prebehla podobná diferenciácia, ale tie boli následnými zrážkami zničené.

Vďaka výnimočne vysokému albedu a prítomnosti pyroxénu na jej povrchu je hlavným predstaviteľom planétok chemickej klasifikácie triedy V.
[right|thumb|Animácia poskladaná zo snímok sondy [Dawn (sonda)|Dawn znázorňujúca rotáciu Vesty (1. august 2011)]]
## Prieskum planétky
Podľa pôvodných plánov mala byť v júni 2006 vypustená sonda Dawn, ktorá mala doraziť v októbri 2011 k tejto planétke a z dráhy jej družice ju mala až do mája 2012 zblízka skúmať. Potom sonda mala pokračovať k planétke 1 Ceres. Vzhľadom na finančné a technické problémy bolo však rozhodnuté jej štart odložiť. Sonda Dawn napokon odštartovala 27. septembra 2007, po niekoľkoročnom približovaní sa k dráhe planétky Vesta pomocou iónových motorov 16. júla 2011 úspešne zakotvila na jej obežnej dráhe a spustila jej detailný prieskum. Vestu skúmala z viacerých typov obežných dráh, ktoré sa postupne znižovali až na úroveň  nad povrchom (túto dráhu Dawn dosiahla v decembri 2011). Neskôr začala sonda svoju dráhu opätovne zvyšovať a  Vestu definitívne opustila 5. septembra 2012 a zamierila k planétke Ceres.

## Referencie

## Literatúra
* Josip Kleczek: *Velká encyklopedie vesmíru*. Praha: Academia, 2002. S. 535. ISBN 80-200-0906-X
* SCHMADEL, L. D.: *Dictionary of Minor Planet Names*, Springer Verlag (5. vyd., 2003), ISBN 3540002383 (po anglicky)
* THOMAS, P. C. et al.: *Impact excavation on asteroid 4 Vesta: Hubble Space Telescope results*, Science, Vol. 277, s. 1492 (1997). (po anglicky)
* THOMAS, P. C. et al.: *Vesta: Spin Pole, Size, and Shape from HST Images*, Icarus, Vol. 128, s. 88 (1997). (po anglicky)
* GHOSH, A., McSWEEN, H. Y.: *A Thermal Model for the Differentiation of Asteroid 4 Vesta, Based on Radiogenic Heating*, Icarus, Vol. 134, p. 187 (1998). (po anglicky)
* RIGHTER, K., DRAKE, M. J.: ''A magma ocean on Vesta: Core formation and petrogenesis of eucrites and diogenites'', Meteoritics & Planetary Science, Vol. 32, s. 929 (1997). (po anglicky)
* DRAKE, M. J.: ''The eucrite/Vesta story'', Meteoritics & Planetary Science, Vol. 36, s. 501 (2001). (po anglicky)
* TAKEDA, H. ''Mineralogical records of early planetary processes on the HED parent body with reference to Vesta'', Meteoritics & Planetary Science, Vol. 32, s. 841 (1997). (po anglicky)
* MICHALAK, G.: ''Determination of asteroid masses - I. (1) Ceres, (2) Pallas and (4) Vesta'' *[[Astronomy and Astrophysics]]*, Vol. 360, s. 363 – 374 (08/2000). (po anglicky)
* BINZEL, R. P. et al.: ''Vesta: Impact Crater Topography from Hubble Space Telescope WFPC2 Images'', *Bulletin of the American Astronomical Society*, Vol. 29, s. 973 (American Astronomical Society, DPS meeting #29, 1997). (po anglicky)
* BINZEL, R. P. et al.: *Geologic Mapping of Vesta from 1994 Hubble Space Telescope Images*, *Icarus*, Vol. 128, s. 95 (1997). (po anglicky)
* ZELLNER, B. J. et al.: *Hubble Space Telescope Images of Asteroid Vesta in 1994*, *Icarus*, Vol. 128, s. 83 (1997). (po anglicky)
* KELLEY, M. S. et al.: *Quantified mineralogical evidence for a common origin of 1929 Kollaa with 4 Vesta and the HED meteorites*, *Icarus*, Vol. 165, s. 215 (2003). (po anglicky)
* KEIL, K.: *Geological History of Asteroid 4 Vesta: The Smallest Terrestrial Planet* in *Asteroids III*, William Bottke, Alberto Cellino, Paolo Paolicchi, and Richard P. Binzel, (Eds), Univ. of Arizona Press (2002), ISBN 0816522812 (po anglicky)
* HASEGAWA, S. et al.: *Evidence of hydrated and/or hydroxylated minerals on the surface of asteroid 4 Vesta*, *Geophysical Research Letters*, Vol. 30, č. 21 (11/2003) (po anglicky) 
* McSWEEN, H. Y.: *Meteorites and Their Parent Planets*, Cambridge University Press, (2. vyd., 1999), ISBN 0521583039 (po anglicky)
*  ASPHAUG, E.: ''Impact origin of the Vesta family'', ''Meteoritics & Planetary Science'', Vol. 32, č. 6, s. 965-980 (11/1997) (po anglicky)
* MIGLIORINI, F. et al: ''Vesta fragments from v6 and 3:1 resonances: Implications for V-type NEAs and HED meteorites'', *Meteoritics & Planetary Science*, Vol. 32, č. 6, s. 903 – 916 (11/1997) (po anglicky)

## Iné projekty

## Externé odkazy

* (4) Vesta  (graf dráhy) 
* Heavens Above (angl., hviezdna mapka pre vyhľadanie na oblohe)
* 4 Vesta (elementy dráhy a ďalšie údaje) 
* When Did the Asteroids Become Minor Planets?  
* Vesta - Views of the Solar System 
* Hubble Maps the Asteroid Vesta. - HubbleSite 
* Hubble Reveals Huge Crater on the Surface of the Asteroid Vesta. - HubbleSite 
* Hubble Space Telescope. - HubleSite (krátky videoklip zo snímok HST z novembra 1994) 
* Adaptive optics views of Vesta. - Keck Observatory 
* Evidence of hydrated and/or hydroxylated minerals. - Sagamihara: ISAS, 2002 . 
* E. V. Pitjeva, ''Estimations of Masses of the Largest Asteroids and the Main Asteroid Belt From Ranging to Planets, Mars Orbiters And Landers'' Solar System Resarch, Vol. 39 pp. 176 (2005). 
* Supplemental IRAS Minor Planet Survey
* T. G. Mueller and L. Metcalfe ''ISO and Asteroids'', ESA bulletin Vol. 108, p. 38 (2001). 
* TSCHAN-GRIMM, K.: ''Vesta''. Los Angeles: UCLA, 2004  

Vesta
Vesta
Kategória:Planétky 1 – 250
Kategória:Planétky navštívené sondou
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1807
Vesta