Georg Wilhelm Dietrich Saxer

**Georg Wilhelm Dietrich Saxer** (*1700? – †1740) bol nemecký barokový skladateľ a organista žijúci na začiatku 18. storočia. Vo svojej tvorbe bol však evidentne silno technicky inšpirovaný Dietrichom Buxtehudom, Georgom Böhmom, Johannom Sebastianom Bachom a Johannom Ludwigom Krebsom, pretože náročnosť organovej pedálovej techniky je vyrovnaná technike manuálnej hry, či je pre tvorbu vyššie spomenutých autorov charakteristické. Organové skladby Georga Wilhelma Dietricha Saxera pozostávajú z prelúdia a fúgy, ktorých faktúra pripomína Osem malých prelúdií a fúg (BWV 553- BWV 560), ktorých autor je neznámy.

Georg Wilhelm Dietrich Saxer pôsobil ako organista v Lambertikirche v Lüneburgu. Georg Wilhelm Dietrich Saxer bol žiakom Georga Böhma, ktorého v roku 1734 vystriedal na pozícii organistu v Johanniskirche v Lüneburgu, kde pôsobil až do svojej smrti v roku 1740. 

Hudba Georga Wilhelma Dietricha Saxera nesie štýl Severonemeckej organovej školy, ktorej najznámejším proponentom bol Dietrich Buxtehude.

## Prelúdium a fúga e mol
Prelúdium a fúga e mol (Prelude ex E*♮*) je skladba pre organ s pedálom. Prelúdium je písané virtuóznym *stylus phantasticus.* Téma celého prelúdia je založená na jednoduchej téme, ktorú autor rozpracováva na dĺžke 43&nbsp;taktov. Po úvodnom sóle manuálu nasleduje dlhé virtuózne pedálové sólo. Autor sa následne prihovorí poslucháčom témou zahranou v manuáli v dĺžke jedného taktu, ktorej odpoveď zaznie v pedáli tiež na rozmere jedného taktu. TRakto trikát prebehne dialóg štyroch hlasov hraných manuálom a pedálom a pedálového sóla. Autor následne vloží imitačný dvojhlas paralených sext. V ďalšom úseku prebehne znova trikát dialóg štyroch hlasov hraných manuálom a pedálom a pedálového sóla. Ďalším úsekom je sekvencia *noty cambiata*, tkorá je podporená na ťažkých dobách homofónnymi akordami. Sekvencia je vystriedaná dlhým pedálovým sólom, ktoré je diametrálne odlišné od predchádzajúceho dlhého pedálového sóla: striedajú sa tu menšie intervaly s veľkými. Po krátkom interlúdiu manuálu nasleduje krátke Adagio, ktoré je vystriedané Allegro sekvenciou paralených sext. Auto uzaviera prelúdium kadenciou do dominantnej tóniny (E dur). 

Fúga *(Fuga ex Em*) má dvojtaktovú tému vo štvrtinových notách. Prvá expozícia uvúdza tému v poradí hlasov: soprán - alt - tenor - bas. Po ukončení témy v base nasleduje krátka sekvencia a kadencia končiaca v tonike (e mol). Autor následne uvedie tému fúgy v alte a v sopráne bez prípravy vloží kontrapunkt v šestnástinových a osminových notách. Uvedei tému v alte a base a na dĺžke dvoch taktov predvedie štvorhlasnú moduláciu do tóniny h mol. Tretiu expozíciu začne jednohlasnou témou fúgy v sopráne, pričom sa hneď prippojí rispotta v alte. Nasleduje uvedenie témy v tenore a base. Potom štvorhlasne zmoduluje do toniky e mol. Znova uvedie tému fúgy jednohlasne, tentokrát v tenore, potom v alte a správe (v tomto poradí) a vloží trojhlasnú sekvenciu bez použitia basu. Tému v base uvedie až po sekvencii a zmoduluje do tónony h mol. Nasleduje virtuózny úsek šestnástin v manuáli, ktoré sú sekvenciou paralelných sext. Zmoduluje do H dur. Fúga končí Agagio homofónnymi úsekmi vystriedanými rozloženými akordmi v dvaatricatinách. Fúga končí v E dur.  

## Referencie


## Pozri aj

* Dietrich Buxtehude
* Georg Böhm
* Johann Sebastian Bach
* Johann Ludwig Krebs

## Externé odkazy

* G. W. D. Saxer: Prelúdium a fúga e mol (pdf)
* Prelúdium a fúga e mol (Armin Schoof hrá na Stellwagenorgel v kostole sv. Jakuba v Lübecku)

Kategória:Baroková hudba