Elia Levita

[náhľad|Strana z Levitovho [Jidiš-hebrejsko-latinsko-nemeckého slovníka]]
[náhľad|Vytlačené vydanie ''Bovo-Bukh'', [Isny im Allgäu, 1541]]

**Elia Levita** (; * 13. február 1469, Neustadt an der Aisch, Nemecko† 28. január 1549, Benátky, Taliansko), známy tiež pod menami **Elijah Levita**, **Elias Levita**, **Élie Lévita**, **Elia Levita Ashkenazi**, **Eliahu Levita**, **Eliyahu haBahur** („Elijah the Bachelor“), **Elye Bokher**, bol renesančný hebrejský jazykovedec, lexikograf, učeň a básnik. Bol autor románu *[[Bovo-Bukh]]* (napísaný v rokoch 15071508), najobľúbenejšieho rytierskeho románu napísaného v jazyku Jidiš. Žil počas dekády v dome Kardinála Egidia da Viterba a bol tiež jedným z popredných učiteľov významných kresťanských osobností v hebrejčine a židovského mysticizmu počas renesancie.

## Osobný a pracovný život
Narodil sa v Neustadte pri Norimbergu do židovskej rodiny Levitov a bol najmladším z deviatich bratov. Preferoval aby bol oslovovaný „Ashkenazi“ a bol tiež nositeľom mena „Bachur“ čo v preklade znamená mladý, mladý muž alebo mladý študent a toto meno neskôr použil v podobe názvu svojej hebrejskej gramatiky.

Počas jeho rannej dospelosti boli Židia vyhnaní z oblasti, v ktorej žili, preto sa presťahoval do Talianska, ktoré sa stalo jeho domovom. V roku 1504 v Padove napísal 650 Stanca slôh *Bovo-Bukh*, založených na obľúbenom románe *[[Buovo d’Antona]]*, ktorý bol napísaný na základe anglo-normanského románu Sira Bevisa z Hamptonu.

Do roku 1514 žil v Benátkach, kde napísal dva kriticko-satirické paškvily. V tom istom roku sa presťahoval do Ríma, kde získal kamaráta a patróna, renesančného humanistu a Kardinála Egidia da Viterba (14711532) z Viterbo, v ktorého paláci žil počas viac než desať rokov. Elia Levita učil Egidia da Viterba hebrejčinu a prepisoval hebrejské rukopisy väčšinou súvisiace s Kabalou pre kardinálovu knižnicu. Prvé vydanie Levitovho Bahur (Rím, 1518) je venované Egídiovi a Elia Levita k nemu vypracoval dokument s abecedným zoznamom slov, ktoré sú v knihe použité (Concordance) (1521).

Plienenie Ríma v roku 1527 spôsobilo že Levita bol znovu poslaný do exilu, naspäť do Benátok, kde zastával funkciu korektora a vyučoval hebrejčinu. Levita v Benátkach publikoval rozpravu o pravidlách napoly spievaného prednesu () pomenovanú *Sefer Tuv Ta’am*.

70 ročný Elia Levita odišiel od svojej manželky a detí v roku 1540 do mesta Isny im Allgäu v Bavorsku na pozvanie Paula Fagiusa aby tam spravoval jeho hebrejský tlačiarenský lis. Počas svojho zotrvania u Paula Fagiusa (do roku 1542 v Isny im Allgäu) zverejnil nasledujúce práce: *Tishbi*, slovník zameriavajúci sa na slová, ktoré sa nenachádzajú v práci *Arukh*, obsahujúci 712 slov používaných v Talmude a Midraši s vysvetleniami v nemčine a latinským prekladom od Fagiusa (Isny im Allgäu, 1541); *Sefer Meturgeman*, vysvetľujúci všetky aramejské slová nájdené v Targúme (Isny im Allgäu, 1541); *Shemot Devarim*, abecedne zoradený zoznam odborných hebrejských slov (Isny im Allgäu, 1542); a nové a revidované vydanie *Bachuru*. Počas svojho pobytu v Nemecku vydal tiež *Bovo-Bukh*. Pri návrate do Benátok, napriek svojmu vysokému veku, Elia Levita pracoval na vydaniach viacerých prác vrátane práce *Miklol* od Davida Kimchiho, ktorú tiež komentoval.

Elia Levita zomrel 28. januára 1549 v Benátkach 80 ročný. Jeho pamätník na cintoríne Židovskej komunity v Benátkach obsahuje pochvalu: „Osvetlil tmavé časti gramatiky a premenil ich na svetlo“.

V období, ktoré zaznamenalo vzostup reformácie a dalo štúdiu Hebrejskej Biblie a jej jazyka svetový význam, Elia Levita podporoval štúdium hebrejčiny v kresťanských kruhoch svojou vzdelávacou a vydavateľskou činnosťou. Medzi jeho učencov patrí hlavne Sebastian Münster, ktorý preložil Levitove gramatické práce do latinčiny a Georges de Selve, lavaurský biskup a francúzsky veľvyslanec v Benátkach. Počas tohto obdobia sa tiež zoznámil so Samsonom Ha-Nakdanom.

Medzi jeho potomstvo patrí bývalý britský premiér David Cameron, ktorý ho opísal slovami „môj predok Elijah Levita, ktorý napísal román, ktorý sa považuje za prvý jidišský román vôbec.“

## Práce
* *Elia Levita Bachur's Bovo-Buch*: *A Translation of the Old Yiddish Edition of 1541 with Introduction and Notes by Elia Levita Bachur*, preklad a poznámky od Jerry C. Smitha, Fenestra Books, 2003, ISBN 1-58736-160-4.
* *Paris and Vienna* (prisudzované)
* Viaceré krátke básne
* The Massoreth Ha-Massoreth of Elias Levita, je ukážka Masoretských poznámok o hebrejskej Biblii, alebo staroveký kritický „súbor“ () zo starého zákona v hebrejčine s anglickým prekladom a kritickými a vysvetľujúcimi poznámkami, Londýn, Longmans, 1867.

## Referencie

*

## Literatúra
* Gottheil, Richard and Jacobs, Joseph Baba Buch, *[[Jewish Encyclopedia]]*, 19011906
* Liptzin, Sol, *A History of Yiddish Literature*, Jonathan David Publishers, Middle Village, NY, 1972, ISBN 0-8246-0124-6.
* Tento článok obsahuje text z publikácie, ktorá je teraz na verejnej doméne: Joseph Jacobs and Isaac Broydé (19011906). „Levita, Elijah“. In Singer, Isidore; et al. (eds.). *[[Jewish Encyclopedia|The Jewish Encyclopedia]]*. New York: Funk & Wagnalls.

## Externé odkazy
* Práce Elia Levitu na Post-Reformation Digital Libary

Kategória:Nemecké osobnosti židovského pôvodu
Kategória:Básnici židovského pôvodu
Kategória:Jazykovedci židovského pôvodu
Kategória:Spisovatelia píšuci po hebrejsky
Kategória:Spisovatelia židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Bavorska
Kategória:Spisovatelia píšuci v jidiš