open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
TOUCHIT

**TOUCHIT** (označovaný aj ako **touchIT**, **Touch IT** alebo **touchIT hard**) je slovenský magazín o najnovších technológiách, smartfónoch, počítačoch a spotrebnej elektronike, ktorý vychádzajúca od mája 2015. Zakladateľom a zároveň šéfredaktorom magazínu je Ondrej Macko, ktorý predtým pôsobil v časopise PC REVUE.

Časopis vychádza 10-krát ročne v tlačenej forme a elektronickej forme, v roku 2020 však boli kvôli dopadom koronakrízy niektoré vydania spojené do dvojčísiel. Elektronická podoba je dostupná cez aplikáciu pre mobilné zariadenia so systémom Android alebo iOS.

TOUCHIT je jediný slovenský člen expertnej asociácie EISA (Expert Imaging and Sound Association).

## Redaktori
* Ondrej Macko - šéfredaktor
* Roman Kadlec
* Michal Reiter
* František Urban
* Katka Šimková
* Xénia Rybáková
* Peter Hupka

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Staršie čísla časopisu na stiahnutie

Kategória:Slovenské periodiká
Kategória:Časopisy na Slovensku
Schneeberg (Alpy)

**Schneeberg** () je mohutný vrch v severovýchodnej časti Rakúska. Leží v masíve Rax-Schneeberg-Gruppe, ktorý je súčasťou pohoria Schneeberg v Severných vápencových Alpách.

## Poloha
Najvyšší vrch Dolného Rakúska sa nachádza v rovnomennom pohorí, približne  juhozápadne od Viedne. Jeho dominancia a mohutnosť ho robia viditeľný zo širokého okolia, no pri vhodných podmienkach je pozorovateľný z mnohých vrchov na Západnom a Strednom Slovensku.

## Prístup
Na vrchol vedú viaceré značkované trasy z okolitých sídiel a vďaka nenáročnému prístupu je vrch častým cieľom turistov.

## Referencie

## Pozri aj
* Nördliche Kalkalpen
* Alpy

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Vrchy v Alpách
Kategória:Vrchy v Dolnom Rakúsku
Kategória:Dvojtisícovky v Rakúsku
Torisaši

náhľad|Torisaši
**Torisaši** je japonské jedlo z kuracieho mäsa nakrájané na prúžky a varené iba tak dlho, aby sa prepiekla vonkajšia vrstva a vnútro zostalo ružové. Existuje veľa rizík spojených s konzumáciou torisaši, pretože vnútro zostáva surové.

## Referencie


## Zdroj
*

Kategória:Japonské jedlá
Nitran

**Nitran** môže byť:

* obyvateľ mesta Nitra
* druh salámy, pozri Nitran (saláma)
* priezvisko, pozri Nitran (priezvisko)
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile

**Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile**, predtým *Hôtel Concorde La Fayette* (1974 - 2013), je mrakodrap, ktorý sa nachádza v Paríži vo Francúzsku v 17. obvode neďaleko *Porte Maillot*. Vlastní ju spoločnosť Constellation Hotels Holdings.

So svojimi 137 metrami je to jeden z najvyšších francúzskych hotelov po *[[Tour Part-Dieu]]* v Lyone a tretia najvyššia budova v Paríži (bez obchodnej štvrte La Défense) po Eiffelovej veži, veži Montparnasse; anténa umiestnená na jej streche jej dokonca umožňuje dosiahnuť výšku 190 metrov. Má tridsaťosem poschodí a je v ňom umiestnených 995 izieb a apartmánov. S *Palais des Congrès*, ktorý sa nachádza hneď vedľa, je jedným z kongresových centier v Paríži.

## Iné projekty

Kategória:Architektúra z 1974
Kategória:Mrakodrapy v Paríži
Kategória:17. obvod (Paríž)
Athebyne

**Athebyne** alebo Al Dhibain Prior (označenie éta Draconis/η Dra/η Draconis) je hviezda v súhvezdí Drak. Má zdanlivú hviezdnu veľkosť 2,74 mag a je to žltý obor. Delí ju od nás vzdialenosť 88 svetelných rokov.

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznamy hviezd

Kategória:Súhvezdie Drak
Kategória:Bayerove objekty
Kategória:Žlté obry
Kategória:Dvojhviezdy
Ján VII. (konštantínopolský patriarcha)

**Ján VII. Grammatikos** (iné mená: **[[Ján Grammatikos]]**, ; * koniec 8. storočia, Konštantínopol† pred 867, Európa) bol byzantský mních a úradník, konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 837/838843. Spočiatku patril k prívržencom ikonodúlie, neskôr sa za vlády Leva V. stal horlivým nasledovníkom obrazoborectva. Keď sa cisárovná Theodora rozhodla obnoviť kult ikon, bol Ján pre svoj odpor zosadený a vyhnaný do exilu. Prezývku grammatikos získal pre svoju veľkú učenosť. Možno bol kompilátorom zbierky *Gnómai*.

## Životopis
Ján sa narodil v Konštantínopole do aristokrarickej rodiny Morocharzianovcov (aj Morokardaniovci, Morocharzamiovci). Rod mal možno arménsky pôvod. Niekedy v rokoch 811813 (vláda cisára Michala I.) sa stal nižším klerikom *anagnostom* v monastieri Hodegon. V tomto období bol zástancom písania ikon a podľa neskoršieho patriarchu Fótia ich zrejme i sám písal. Jeho postoj potvrdzujú aj tri dochované listy, ktoré mu adresoval horlivý ikonodul Theodoros Studitský. Po tom, čo sa cisárom stal Lev V., zmenil Ján stranu a stal sa horlivým obrazoborcom. V roku 814 bol cisárom vybraný, aby preštudoval patristické texty, ktoré by podporili obrazoboreckú doktrínu. Výsledkom Jánovej činnosti bolo florilegium, ktoré bolo následne o rok neskôr použité na obrazoboreckom koncile. Ján bol za svoju podporu odmenený postom igumena Monastiera svätých Sergia a Bakcha. V nasledujúcom období Ján viedol mnohé učené dišputy a bola mu dokonca zverená výchova princa Theofila.

Po tom, čo sa Theofilos stal cisárom, bol Ján menovaný synkellom a ako diplomat bol v rokoch 829/830 vyslaný k abbásovskému kalifovi Al-Ma’múnovi. Misia dosiahla veľký úspech a po smrti patriarchu Antónia bol v roku 837 menovaný patriarchom. O jeho patriarcháte sa veľa nevie, niesol sa však v obrazoboreckom duchu. Náuka v tomto období už ale nemala veľký ohlas a okrem Konštantínopola a intelektuálnych kruhov veľkú podporu nemala. V roku 842 cisár Theofilos zomrel a za maloletého Michala III. začala ako regentka vládnuť jeho matka Theodora. Theodora sa rozhodla obnoviť kult ikon a Ján, ktorý patril k rozhodným prívržencom obrazoborectva bol v roku 843 zosadený. Novým patriarchom sa stal Metod I. a za oficiálnu bola na synode obnovená ikonodulská doktrína. Ján bol poslaný do vyhnanstva, kde neskôr zomrel.

## Referencie

Kategória:Konštantínopolskí ekumenickí patriarchovia
Kategória:Byzantské osobnosti z Konštantínopola
Kategória:Byzantskí úradníci
Kategória:Narodenia v 8. storočí
Kategória:Úmrtia v 9. storočí
Kategória:Byzantskí mnísi
Kategória:Byzantskí obrazoborci
Ján X. (konštantínopolský patriarcha)

**Ján X. Kamatéros** (iné mená: **Ján Kamatéros**, ; * ?† apríl/máj 1206, Didymoteichon) bol konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 11981206. Za jeho patriarchátu sa uskutočnila štvrtá križiacka výprava, ktorá skončila dobytím Konštantínopola.

## Životopis
Ján sa narodil nevedno kedy do rodiny Kamatérovcov. Jeho príbuznou bola Eufrozýna Dukaina Kamatéra, manželka Alexia III. Bol vzdelávaný v literatúre a klasickej filozofie. Po tom, čo vystriedal viacero cirkevných funkcií, sa stal chartofylaxom a po smrti Juraja II. Xifilina sa v roku 1198 stal konštantínopolským patriarchom. Zúčastnil sa diskusie so Západom a už počas prvých dvoch rokov v úrade si vymenil viacero listov s pápežom Inocenta III. Odmietol pápežský primát i Filioque. Pápež mal podľa neho prvenstvo v rámci patriarchátov iba preto, že Rím bol raným cisárskym sídlom. Podľa latinských zdrojov sa však po príchode Alexia IV. do Konštantínopola v roku 1203 pápežovi podriadil. Po páde Konštantínopola do rúk križiakov v roku 1204 Kamatéros odišiel do Didymoteichonu. Theodoros I. Laskaris ho síce pozval do Nikáje, avšak Ján odmietol. Dôvodom mohol byť jeho vysoký vek. V roku 1206 v exile zomrel.

## Referencie

Kategória:Konštantínopolskí ekumenickí patriarchovia
Kategória:Kamatérovci
Kategória:Narodenia v 12. storočí
Kategória:Úmrtia v 1206
Slovenská plavecká federácia

**Slovenská plavecká federácia** (skr. **SPF**) je športová organizácia, plniaca úlohy národného športového zväzu. Združuje športy ako plávanie, synchronizované plávanie, diaľkové plávanie, vodné pólo a skoky do vody. Od 17. apríla 2019 je prezidentom organizácie Ivan Šulek, jeho predchodkyňou bola Irena Adámková. Organizácia sídli na adrese Za kasárňou 1, 831 03 v Bratislave.

## Spolupráca
Slovenská plavecká federácia je členom Medzinárodnej plaveckej federácie, Európskej plaveckej ligy a Slovenského olympijského a športového výboru.

## Dianie
Irena Adámková odstúpila k 11. marcu 2019. K 9. marcu 2020 federácia zrušila všetky športové podujatia kvôli pandémii ochorenia COVID-19.

## Referencie

## Externé odkazy
* 


Kategória:Plavecké organizácie
Plávanie
Kategória:Vodné pólo na Slovensku
Ján XI. (konštantínopolský patriarcha)

**Ján XI. Bekkos** (iné mená: **Ján Bekkos**, ; * 1230 až 1240, možno Nikaia/Konštantínopol† marec 1297, pevnosť svätého Juraja, Izmitský záliv ) bol byzantský klerik, teológ a spisovateľ, konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 12751282. Za vlády Michala VIII. podporoval cisárove snahy o cirkevnú úniu, za čo bol po jeho smrti odsúdený a neskôr aj uväznený. Medzi jeho hlavné diela patrí *Epigrafai*, antológia patristických spisov o teológii Ducha Svätého; traktát o mieri a zjednotení východnej a západnej cirkvi ako aj rôzne polemické pojednania navrhujúce uznanie pápežského primátu.

## Životopis
Prvýkrát sa Bekkos v historických prameňoch spomína ako chartofylax v chráme Hagia Sofia. Značnej obľube sa tešil u patriarchu Arsenia, ktorý sa ho dokonca zastal v akomsi spore s cisárom. Počas vlády Michala VIII. pôsobil ako cisársky vyslanec na misiách v Srbsku (Štefan Uroš I., 1268) a v Tunise (Ľudovít IX., 1270). O cisárovu priazeň prišiel po tom, čo v roku 1273 odporoval Michalovej politike smerujúcej k cirkevnej únii. V roku 1273 bol dokonca uväznený. Vo väzení študoval práce latinských i gréckych cirkevných otcov, ako aj materiály o schizme a svoj pohľad na západnú cirkev zmenil. Následne bol z väzenia prepustený a stal sa jedným z hlavných propagátorov cirkevnej únie zjednanej na Lyonskom koncile v roku 1274.

V roku 1275 bol menovaný konštantínopolským ekumenickým patriarchom. Na poste nahradil Jozefa I., ktorý bol v otázke únie zdržanlivý. V roku 1277 sa v Konštantínopole konala nová synoda, ktorá opätovne schválila dojednanú úniu a unijné ustanovenia potvrdil Bekkos aj v liste pápežovi Jánovi XXI. Sám Bekkos počas svojho patriarchátu volil v rozhovoroch s odporcami únie zmierlivú cestu a k miernosti nabádal aj cisára Michala. Otázka prístupu k odporcom nakoniec viedla k menšej roztržke s cisárom. Aby cisára prinútil k citlivejšej náboženskej politike, vzdal sa dočasne v marci až auguste 1279 patriarchálneho stolca.

Po Michalovej smrti v roku 1282 sa cisárom stal protiunijný Andronikos II. Proti Bekkovi povstala silná opozícia na synode v Konštantínopole (1283) bol zosadený a vyhnaný do maloázijskej Prusy. O dva roky neskôr (1285) bol povolaný na koncil v Blachernai. Na koncile Bekkos opätovne obhajoval západné doktríny, takže bol nakoniec odsúdený a uvrhnutý do väzenia. Vo väzení v roku 1297 zomrel.

## Referencie

Kategória:Konštantínopolskí ekumenickí patriarchovia
Kategória:Byzantskí teológovia
Kategória:Byzantskí spisovatelia
Kategória:Narodenia v 13. storočí
Kategória:Úmrtia v 1297
Chrysotriklinos

[náhľad|Cisárska štvrť v Konštantínopole, Chrysotriklinos sa nachádzalo na južnej strane od [Veľký palác (Konštantínopol)|Veľkého paláca]]
**Chrysotriklinos** () bola slávnostná sieň Veľkého paláca v Konštantínopole. Dnes už neexistuje. Postavená bola asi v 6. storočí, za vlády Justína II. Slúžila na recepciu významných hostí či na slávenie významných sviatkov.

[náhľad|Budova mala byť predlohou Chrámu [San Vitale v Ravenne|vľavo]]
Architektonicky tvorila budova osemuholník s kupolou na vrchu. V stenách sa nachádzalo 16 okien. Podobala sa na dnes ešte stojaci chrám Malá Hagia Sofia (Kostol svätých Sergia a Bakcha) a bola zrejme predlohou chrámu San Vitale. Vnútro haly bolo bohato vybavené nábytkom. Miesto dostalo názov podľa veľkého centrálneho stola (tabule), ktorý bol buď zo zlata alebo z pozláteného striebra. Okrem neho sa do haly mohli umiestniť ďalšie stoly pre menej významných hostí. Cisárovo miesto bolo podľa niektorých prameňov vyhradené zvlášť pri menšom stole stranou. V apside sa nachádzal mozaikou zdobený cisársky trón. Ďalším významným kusom nábytku bol *pentapyrgion*, veľká skriňa s vežičkami. Boli v nej uskladnené vzácne predmety ako vázy či koruny. Z budovy sa dalo prejsť do ostatných priestorov paláca (napr. *[[Tripeton]]u*, *[[Horologion]]u*, *[[Kainourgion]]u*,..) a dokonca aj do neďalekého hipodrómu.

## Referencie

## Externé odkazy
* FEATHERSTONE, Michael: ''The Chrysotriklinos as Seen through De Cerimoniis'' (po anglicky)

Kategória:Veľký palác (Konštantínopol)
Matilda Čechová

**Matilda Čechová** (* 21. marec 1908, Čičmany† 1. november 1995, Bratislava) bola slovenská maliarka a výtvarníčka. Venovala sa maľbe, grafike, kresbe a textilným technikám.

## Životopis
Matilda Čechová sa narodila v Čičmanoch, okres Žilina. Od roku 1912 žila s rodinou v Južnom Tirolsku, kde sa jej otec stal putovným obchodníkom. V roku 1921 sa vrátila a striedavo žila na Slovensku a v Česku.

V rokoch 19291931 absolvovala Učiteľský ústav v Martine zameraný na prípravu pedagógov v odborných školách. Výtvarné vzdelanie získala na Škole umeleckých remesiel v rokoch 19351936 a na Oddelení kreslenia a maľovania pri Slovenskej vysokej škole technickej, resp. na Pedagogickej fakulte v Bratislave v rokoch 19411947 u profesorov Gustáva Mallého a Maximiliána Schurmanna. V rokoch 19471948 bola na študijnom pobyte v Taliansku, kde na Akadémií umenia navštevovala školu Mina Maccariho. Po návrate z Ríma sa zapája do výtvarného života.

Zdrojom inšpirácie sa pre ňu stali krajina, folklór a život ľudí na vidieku. Mnohé krajinomaľby vznikli na Orave, ktorá jej poskytovala mnoho podnetov a motívov na obrazové stvárnenie. Významná bola aj jej zberateľská činnosť, sama zozbierala bohatú kolekciu ľudového umenia – výšivky, keramiku, kroje, plastiky a sklomaľby.

Bola členkou skupiny Hollar, Umeleckej besedy slovenskej, neskôr Skupiny výtvarných umelcov 29. augusta, ZSVU a Spolku grafikov a priateľov grafiky. Od roku 1931 striedavo pedagogicky pôsobila na Odbornej škole pre ženské povolania v Bratislave.

Matilda Čechová zomrela 1. novembra 1995 v Bratislave.

## Taliansko
Taliansko sa stalo pre Matildu Čechovú celoživotnou láskou a inšpiráciou. Nepravidelne ho navštevovala od roku 1947, keď v Ríme najprv študovala, neskôr sa tam pravidelne vracala.

Maliar Ernest Zmeták, s ktorým Taliansko Matilda Čechová navštívila prvý krát a absolvovala aj spoločnú študijnú cestu naprieč celým Talianskom od Benátok, cez Rím až na ostrov Capri v roku 1947 spomína vo svojej monografii na cestu nasledovne: *„...táto talianska cesta bola po Paríži rozhodujúcim obratom v mojom vývoji. Bez tejto cesty by som nikdy nekreslil a nemaľoval tak, ako ma usmernila talianska kra­jina i umenie staré i nové. Vlastne keď sa nad tým zamyslím, [[Masaccio]], [[Giotto di Bondone|Giotto]], Fra Angelico, Ucello, Mantegna, Tura – a mohol by som menovať aj ďalších – mi boli presne tak blízki ako Boccioni, Sironi, Carrá, Severini či ďalších dvadsať súčasných maliarov. Isteže, súčasný prejav ma viac priťahoval, ale v tej kontinuite som videl prejav veľkej sily ich národnej výtvarnej kultúry.“* Citácia platí v plnej miere aj o Čechovej, ktorej umelecké východiská boli podobné ako Zmetákove. Vzájomnú príbuznosť ich tvorby možno vidieť najmä na prácach, ktoré vznikli počas ich spoločného pobytu v Taliansku.

## Tvorba
* *Talianska krajina* (19471948)
* *Tanec* (1957)
* *Matka* (1957)

## Referencie

Kategória:Slovenské maliarky
Kategória:Slovenskí výtvarníci
Kategória:Osobnosti z Čičmian
Salko

**Salko** môže byť:
* hovorový názov pre kondenzované mlieko
* kondenzované mlieko od značky Tatra, pozri Salko (Tatra)
Viktor Madarász

**Viktor Madarász** (* 14. december 1830, Štítnik† 10. január 1917, Budapešť) bol maďarský revolucionár a maliar. Je známy ako maliar historických scén a portrétov.

Študoval na Akadémii výtvarných umení vo Viedni u Ferdinanda Georga Waldmüllera. Jeho prvý historický obraz *Kuruc a Labanc* (zobrazujúci bratov, ktorí bojovali na opačných stranách) bol vrelo prijatý. V roku 1856 odišiel do Paríža, kde študoval v ateliéroch Léona Cognieta a na École des Beaux-Arts. Ako prvý uhorský maliar získal v roku 1860 zlatú medailu parížskeho Salónu za obrazy z uhorských dejín.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Maďarskí maliari
Kategória:Uhorskí maliari
Kategória:Osobnosti zo Štítnika
Kategória:Pochovaní na cintoríne Kerepesi
Kategória:Absolventi Akadémie výtvarných umení vo Viedni
Kategória:Maďarskí portrétni maliari
Tankard (hudobná skupina)

**Tankard** je thrash metalová skupina pochádzajúca z mesta Frankfurt v Nemecku. Založili ju Frank Thorwarth, Andreas Geremia, Bernhard Rapprich, Axel Katzmann a Oliver Werner v roku 1982 pod názvom *Vortex*. Spolu s kapelami Sodom, Kreator a Destruction sú neoficiálne označovaní za „veľkú štvorku“ nemeckého thrash metalu. Skladby Tankard pojednávajú prevažne o alkohole.

## Diskografia
;Štúdiové albumy

## Zostava
;Súčasná

* Andreas „Gerre“ Geremiaspev (od 1982)
* Frank Thorwarthbasová gitara (od 1982)
* Olaf Zisselbicie (od 1994)
* Andy Gutjahrgitara (od 1999)

;Bývalí členovia

* Oliver Wernerbicie (19821989)
* Axel Katzmanngitara (19821995)
* Andy Boulgaropoulosgitara (19821998)
* Arnulf Tunnbicie (19891993)
* Bernhard Rapprichgitara (1992)

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hudobné skupiny z 1982
Kategória:Nemecké thrashmetalové hudobné skupiny
Kaštieľ v Horných Turovciach

náhľad|Kaštieľ - Horné Turovce
náhľad|Kaštieľ - Horné Turovce (2020)
**Kaštieľ** v obci **[[Horné Turovce]]** (, ) je klasicistická, prízemná budova štvorcového tvaru postavená asi na začiatku 19. storočia. Postavili ju pravdepodobne Nedeczkyovci a cez Emmu Nedeczky sa do kaštieľa (kúrie) dostal Lajos Pongrácz.

## Dejiny, geografická poloha a význam
Horné Turovce ležia v blízkosti hlavného sídla bývalej historickej Hontianskej župy, na sever od Šiah v romantickom údolí potoka Krupinica, neďaleko od známej bitky pri Plášťovciach v roku 1552, v nadmorskej výške 143 m. Chotár obce je rôznorodý, obkolesujú ho vrchy, kopce.

O presnom vzniku kaštieľa neexistuje presný záznam, avšak už na historických mapách z rokov 1782 - 1785 je možné rozpoznať zakreslený objekt kaštieľa ako aj objekt kaštieľa Istvána Pongrácza.

Samotné prostredie hontianskej župy bolo kvôli príjemnému klimatu a neveľkej vzdialenosti od Budapešti vyhľadávaným miestom na budovanie šľachtických letohrádkov a usadlostí. Kaštieľ v Horných Turovcich je jedným z troch zachovaných objektov tohto druhu na území obce. V okolitých obciach bývalej hontianskej župy môžeme nájsť množstvo kaštieľov a kúrií budovaných v tomto duchu.

Oproti kaštieľu (kúrii) stál objekt iného kaštieľa s vežou, postavený pravdepodobne na základoch iného objektu, ktoré boli položené už v stredoveku. Objekt bol podpivničený. Kaštieľ patril pravdepodobne Istvánovi Pongráczovi a prostredníctvom jeho dcéry Varburgy sa dostal do vlastníctva Fogarassyovcov, neskôr patril Lakyovcom. Túto pamiatkovú stavbu v roku 1978 bez povolenia zbúrali.

V blízkosti kaštieľa stála kúria (kaštieľ) Lajosa Pongrácza, ktorá je ešte na mapách z polovice 19. storočia zaznačená.

## Osobnosti spojené s kaštieľom
Okrem zakladateľov kaštieľa, rodiny Nedeckých, tu žil aj Lajos Pongrácz aj László Pongrácz. Po ňom kúriu obýval Károly Laky. Neskôr bola majetkom Sándora Katonu a potom sa dostala do vlastníctva Hibskyovcov. V súčasnosti (2020) je budova po rekonštrukcii.

## Obec Horné Turovce a kaštieľ v diele Mihályho Matunáka z Brezna (1866 - 1932)
So zaujímavou informáciou o pôvode kaštieľa sa dočítame v diele činovníka Mihályho Matunáka z Brezna, ktorý prisudzuje pôvod kaštieľa rodine Forgassyovcov. Poukazuje na to aj dochovaná pohľadnica, ktorá dokumentuje vlastníctvo kaštieľa Plukovníkom honvédov Károlym Lakym.

## Referencie

Kategória:Kaštiele na Slovensku
Kategória:Horné Turovce
Cena Grammy za najlepší melodický rapový výkon

**Cena Grammy za najlepší melodický rapový výkon** (angl. Grammy Award for Best Melodic Rap Performance – do roku 2017 udeľované ako **Najlepšia rapovo-spievaná spolupráca**: angl. Best Rap/Sung Collaboration a v rokoch 2018 – 2020 ako **Najlepší rapovo-spievaný výkon**: angl. Best Rap/Sung Performance) je ocenenie udeľované na slávnostnom odovzdávaní cien Grammy Awards hudobným umelcom za kvalitu piesní, na ktorých spolupracujú reperi a speváci. Vyznamenania vo viacerých kategóriách každoročne udeľuje Národná akadémia umení a vied Spojených štátov s cieľom „oceniť umelecké úspechy, technické znalosti a celkovú excelentnosť v hudobnom priemysle bez ohľadu na predaj albumov alebo pozíciu v hudobných rebríčkoch“.

Názov v definícia tejto kategórie bola zmenená v júni 2020 s okamžitou platnosťou, aby predstavovali rastúci trend hybridných výkonov v oblasti rapového žánru. Podľa Recording Academy „má táto kategória za cieľ oceniť sólové vystúpenia ako i spolupráce obsahujúce prvky rapu a melódie modernej produkcie. Pieseň si vyžaduje silnú a jasnú prítomnosť melódie kombinovanej s rapovou kadenciou a zahŕňa dialekty, texty alebo prvky z iných ako rapových žánrov vrátane R&B, rocku, country, elektroniky a ďalších. Produkcia môže obsahovať tradičné prvky rapu alebo prvky charakteristické pre vyššie uvedené žánre, ktoré nie sú rap.“

Ocenenie je udelené umelcovi (umelcom). Producent, inžinier a skladateľ môžu požiadať o certifikát pre víťazov.
[alt=|náhľad|275x275bod|[Eve, víťazka prvého ročníka a tiež dvakrát nominovaná v tejto kategórii]]
[alt=|náhľad|245x245bod|[Gwen Stefani, víťazka prvého ročníka a tiež dvakrát nominovaná v tejto kategórii]]
[alt=|náhľad|188x188bod|[Jay-Z je 7-násobným víťazom s 11 nomináciami v tejto kategórii]]
[alt=|náhľad|251x251bod|4-násobný víťaz so 14 nomináciami – [Kanye West]]
[alt=|náhľad|254x254bod|5-násobná víťazka s 9 nomináciami – [Rihanna]]

## Príjemcovia

## Referencie

* 

Kategória:Hudobné ocenenia USA
Kategória:Grammy Award
Kategória:Rep (hudba)
Sodom

**Sodom** je thrash metalová skupina pochádzajúca z mesta Gelsenkirchen v Nemecku. Spolu s kapelami Tankard, Kreator a Destruction sú neoficiálne označovaní za „veľkú štvorku“ nemeckého thrash metalu.

## Diskografia

* *[[Obsessed by Cruelty]]* (1986)
* *[[Persecution Mania]]* (1987)
* *[[Agent Orange (album)|Agent Orange]]* (1989)
* *[[Better Off Dead]]* (1990)
* *[[Tapping the Vein]]* (1992)
* *[[Get What You Deserve]]* (1994)
* *[[Masquerade in Blood]]* (1995)
* *[['Til Death Do Us Unite]]* (1997)
* *[[Code Red]]* (1999)
* *[[M-16]]* (2001)
* *[[Sodom (album)|Sodom]]* (2006)
* *[[The Final Sign of Evil]]* (2007)
* *[[In War and Pieces]]* (2010)
* *[[Epitome of Torture]]* (2013)
* *[[Decision Day]]* (2016)
* *[[Genesis XIX]]* (2020)

## Zostava
;Súčasná

* Tom Angelripper - spev, basová gitara (od 1982)
* Frank Blackfire - gitara (1987-1989, od 2018)
* Yorck Segatz - gitara (od 2018)
* Toni Merkel - bicie (od 2020)

;Bývalí členovia

* Husky - bicie (2018-2020)
* Witchhunter - bicie (1982-1992, 2007-2008)
* Rainer Focke - bicie (1982)
* Grave Violator - gitara (1984-1985)
* Destructor - gitara (1985-1986)
* Andy Brings - gitara (1991-1995)
* Makka - bicie (2010-2018)
* Bobby - bicie (1997-2010)
* Bernemann - gitara (1997-2018)
* Guido Richter - bicie (1993-1996)
* Dirk Strahlmeier - gitara (1995-1996)
* Uwe Christophers - gitara (1986)
* Uwe Baltrusch - gitara (1989-1990)
* Michael Hoffmann - gitara (1990)

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hudobné skupiny z 1981
Kategória:Nemecké thrashmetalové hudobné skupiny
Kategória:Nemecké speedmetalové hudobné skupiny
Kategória:Štvorice v hudbe
Saurer 4TIILM

**Saurer 4TIILM** je typ vysokopodlažného švajčiarskeho trolejbusu. V roku 1957 bolo vyrobených celkom 12 vozidiel, všetky boli dodané do švajčiarskeho mesta St. Gallen.

## História
V 50. rokoch 20. storočia bolo na základe referenda, ktoré sa konalo medzi obyvateľmi švajčiarskeho mesta Sankt-Gallen, rozhodnuté nahradiť električkový systém trolejbusovým. Pre potreby rozšíreného trolejbusového systému bola v roku 1957 zakúpená séria dvanástich trolejbusov 4TIILM. Vozňovú skriňu vyrobila spoločnosť Carosserrie Hess AG, mechanickú časť podnik Adolph Saurer AG, a elektrickú výzbroj Zurich Oerlikon.

## Konštrukcia
Saurer 4TIILM je dvojnápravový trolejbus, ktorého karoséria je vyrobená z hliníka. V pravej bočnici sa nachádza päť dvojkrídlových skladacích dverí. Pohon zabezpečuje jeden jednosmerný trakčný motor typu GLM 1202 DK. Vo vozidlách 4TIILM bola použitá odporová elektrická výzbroj. Sedadlá pre cestujúcich sú usporiadané priečne a sú drevené.

## Prevádzka
### Varšava
thumb|Varšavský trolejbus T019 v miestnom múzeu techniky
thumb|Smerová tabuľa varšavských Saurerov
Kvôli zlému technickému stavu trolejbusov ZiU-9 zakúpil v roku 1992 mestský dopravný podnik vo Varšave 11 trolejbusov Saurer 4TIILM a 8 prívesov Moser zo St. Gallenu. Trolejbusy si do značnej miery zachovali svoj pôvodný vzhľad (zelené a biele farby, erby a evidenčné čísla St. Gallenu, nápisy v nemčine a francúzštine, schémy verejnej dopravy v St. Gallene). Trolejbusy jazdili na varšavskej linke č. 51 až do prerušenia prevádzky trolejbusov 31. augusta 1995 a následne boli odstavené vo vozovni trolejbusov a autobusov v Piaseczne. Po roku 2001 sa začal predaj trolejbusov Saurer:

* trolejbus T005 bol predaný spoločnosti Skrzeliński Piaseczno,
* trolejbusy T010 a T011 boli predané spoločnosti TROBUS,
* trolejbusy T013 a T030 boli predané spoločnosti Lubelskie Towarzystwo Ekologicznej Komunikacji,
* trolejbus T014 bol predaný spoločnosti Przedsiębiorstwo Komunikacji Trolejbusowej w Gdyni,
* trolejbus T018 bol predaný Múzeu Otrębusy,
* trolejbus T019 bol predaný Technickému múzeu vo Varšave,
* trolejbusy T031 a T036 boli predané spoločnosti Harpia.

Trolejbus T005 sa vrátil do St. Gallenu v roku 2010. Vo Varšave bol pre muzeálne účely zachovaný trolejbus T016, ktorý patrí do klubu milovníkov mestskej dopravy vo Varšave.

### Gdyňa
thumb|Gdynský trolejbus Saurer 4TIILM
V roku 2002 bol do Gdyne predaný jeden varšavský trolejbus Saurer 4TIILM s označením T014. Vozidlo prešlo rekonštrukciu v podniku TROBUS, počas ktorej bol obnovený vonkajší plášť. Po rekonštrukcii bol trolejbus odovzdaný spoločnosti Przedsiębiorstwo Komunikacji Trolejbusowej w Gdyni, ktorá ho uviedla do prevádzky na turistickej linke č. 326. V roku 2012 trolejbus znovu získal dekoratívny prúžok na prednej strane s logom výrobcu a tmavo zelenou farbou karosérie, podobne ako v čase prevádzky v St. Gallene.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Trolejbusy
Sociálna poisťovňa

::*Sociálna poisťovňa s malým s je všeobecné označenie pre poisťovňu pôsobiacu v oblasti sociálneho poistenia, pozri pod [[sociálne poistenie]].*

**Sociálna poisťovňa** je na Slovensku verejnoprávna inštitúcia založená v novembri 1994, ktorá (podľa právneho stavu platného od roku 2005) vykonáva sociálne poistenie v zmysle zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení, t.j. nemocenské poistenie, dôchodkové poistenie, úrazové poistenie, garančného poistenia a poistenia v nezamestnanosti, a niektoré činnosti v rámci starobného dôchodkového sporenia. Jej vlastníkom je štát. Sídlo má v Starom meste v Bratislave na Ulici 29. augusta.  

## Dejiny a predmet činnosti
Ku dňu vzniku samostatného Slovenska, t.j. 1. januára 1993, bola na Slovensku zriadená Národná poisťovňa ako verejnoprávna inštitúcia na vykonávanie povinného zdravotného poistenia, nemocenského poistenia (a zabezpečenia) a dôchodkového zabezpečenia (resp. "poistenia"). Národnú poisťovňu 1. novembra 1994 nahradila jednak Všeobecná zdravotná poisťovňa (pre oblasť zdravotného poistenia) a jednak Sociálna poisťovňa (pre ostatné oblasti). Spomínaná Sociálna poisťovňa bola konkrétne zriadená zákonom o Sociálnej poisťovni (zák. č. 274/1994 Z.z.) ako verejnoprávna inštitúcia na vykonávanie nemocenského poistenia (vrátane nemocenského zabezpečenia) a dôchodkového zabezpečenia. . 

Sociálna poisťovňa od Slovenskej poisťovne prevzala 1. apríla 2002 aj poistenie zodpovednosti zamestnávateľa za škodu pri pracovnom úraze a pri chorobe z povolania – úrazové poistenie.  

Podľa nového zákona o sociálnom poistení od 1. januára 2004 Sociálna poisťovňa prevzala od Národného úradu práce vykonávanie poistenia v nezamestnanosti a garančného poistenia a dôchodkové zabezpečenie bolo zmenené na dôchodkové poistenie.

Od 1. januára 2005 Sociálna poisťovňa vykonáva aj činnosti v rámci starobného dôchodkového sporenia – predovšetkým vyberá príspevky, postupuje ich dôchodkovým správcovským spoločnostiam a registruje zmluvy o starobnom dôchodkovom sporení (§ 226 zákona o sociálnom poistení). 

## Orgány
Orgány Sociálnej poisťovne sú: 
*a) generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne,
*b) Dozorná rada Sociálnej poisťovne,
*c) riaditeľ pobočky Sociálnej poisťovne.

## Zdroje

Kategória:Poisťovne na Slovensku
Kategória:Sociálne poistenie
Universidade Federal de Goiás

thumb|Univerzita vstup
**Universidade Federal de Goiás** (skrátene **Universidade de Goiás** alebo **UFG**) je významná verejná univerzita v Goiás. Bola založená roku 1960 v Goiânia v brazílskom štáte Goiás. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Webová stránka UFG (portugalčina)

Kategória:Univerzity v Brazílii
Kategória:Goiânia
Kostol svätej Heleny (Poprad - Kvetnica)

**Kostol svätej Heleny** je rímskokatolícky filiálny kostol v Poprade – Kvetnici.

## História
Kostolík dal postaviť Peter Ráth, generálny riaditeľ Košicko-bohumínskej železnice, v rokoch 19091910. Výstavba kostolíka sa realizovala podľa projektovej dokumentácie nezisteného autora a zo zbierok Petra Rátha, jeho manželky, dcéry Aranky a zaťa Eugéna Karácsonyho. Ďalším darcom bol manžel Gabriely Éder-Dávidovej z vďačnosti za uzdravenie. Dôkazy o tom sú zaznamenané na nápisoch vitráží piatich okien, ktoré sú dielom budapeštianskeho sklomaliara a výrobcu vitráži, Waltera Gidu. Kostolík na počesť sv. Heleny vysvätil spišský biskup Alexander Párvy 10. júla 1910. Počas prevádzky liečebného ústavu poskytoval pacientom duchovnú útechu. V roku 1952 kostolík prestal plniť svoje duchovné poslanie a stal sa skladom agitačného materiálu a kníh kúpeľnej správy. Neskôr bola dohoda medzi cirkvou a Okresným národným výborom v Poprade o zmene užívania kostolíka v prospech štátu, kedy došlo aj v zmene vlastníctva na štát.

Obrat nastal po novembri 1989, kedy tu veriaci po mnohých desaťročiach slávili 24. decembra polnočnú svätú omšu. Kostolík bol znova posvätený na sviatok sv. Heleny 18. augusta 1990 vtedajším spišským biskupom Františkom Tondrom. Zničené pôvodné zariadenie bolo nahradené novým. Zozbierali sa naň miestni veriaci v roku 1993 pod vedením kaplána Miloslava Marušiaka. Dôkladnú opravu sklenených vitráží uskutočnil v roku 2000 Stanislav Hudzík a Peter Fedor. Kostol v súčasnosti patrí Farnosti Poprad – Juh. Sväté omše sú v kostole každú nedeľu o 10:00. Majitelia kostola sa v priebehu času menili, v roku 2010 kostol prenajalo Seniorcentrum Kvetnica rímskokatolíckej cirkvi na 15 rokov, o rok na to však zmluvu nečakane vypovedalo. V roku 2020 kostol patril rímskokatolíckej cirkvi.
náhľad|293x293bod|Kaplnka Panny Márie Lurdskej
Blízko kostola je kaplnka Panny Márie Lurdskej, posvätená 6. júna 1948. 

## Referencie


Poprad
Kategória:Kostoly v Poprade
Poprad
Kategória:Kvetnica
Kategória:Architektúra z 1910
Moshing

náhľad|Moshing na koncerte
[náhľad|Moshing na koncerte [Toxic Holocaust v roku 2011]]
**Moshing** (iné názvy: **slam dance**, **slamming**) je tanečný štýl vychádzajúci z hardcore punkovej komunity. Typicky sa tancuje na živých koncertoch pri počúvaní živšej a agresívnejšej hudby, pričom do seba jednotliví tanečníci nekontrolovane vrážajú alebo so sebou nechajú hádzať. Ide o silne kontaktný druh tanca pôvodom z USA, ktorý dosiahol vrchol popularity v 80. rokoch s rozvojom žánru grunge. Od tej doby sa stal moshing fenoménom, ktorý prestupuje naprieč väčšinou hudobných žánrov, pokiaľ je hudba na koncertoch dostatočne energická. Názory na tento druh tanca sa rôznia, niektorí ho vnímajú ako pozitívnu odozvu umelcom, niektorí ako rušivý element na koncerte.

[náhľad|Tabuľa s nápisom „No moshing“, [Seattle]]

Moshing je považovaný za brutalnejšiu verziu pogovania, t. j. nekontrolovaného tanca, pričom najtypickejším druhom moshingu je tanec v kruhu (*circle pit*), kde jednotliví účastníci behajú a narážajú do seba, aby vytvorili točiaci sa kruh. Takýto mosh pit sa zvyčajne nachádza v pomyslnom strede hľadiska, zatiaľ čo pogo sa väčšinou tancuje v *kotli* priamo pri pódiu. Najtvrdšou verziou moshingu je potom odnož spojená so žánrom thrash metal, kedy sa tanečníci rozdelia na dve skupiny a navzájom do seba s rozbehom vrážajú. Tento tvrdý spôsob tanca, nazvaný príznačne *wall of death*, so sebou nesie riziko zranenia alebo dokonca úmrtia. Niektoré metalové a rockové hudobné skupiny, ako napríklad The Smashing Pumpkins, stáli v priamej opozícii proti tomuto druhu tanca, hlavne po tom, čo boli na niektorých ich koncertoch pri agresívnom tanci zabití niektorí diváci.

## Referencie

* 

## Pozri aj
* pogo

Kategória:Tanec
Kategória:Heavy metal
Kategória:Hardcore punk
Kategória:Grunge
Wall of death

**Wall of death** alebo **Wall of Death** môže byť:

* po anglicky stena smrti
* druh tanca moshing
* americký názov pre film *[[There Is Another Sun]]*
* verejná umelecká inštalácia v Seattli v štáte Washington, pozri The Wall of Death
Medzinárodná agentúra pre obnoviteľnú energiu

**Medzinárodná agentúra pre obnoviteľnú energiu** (angl. *International Renewable Energy Agency*, *IRENA*) je medzinárodná medzivládna organizácia, ktorej cieľom je podporovať využívanie obnoviteľných zdrojov energie, spoluprácu a vývoj nových technológií. Je to prvá medzinárodná organizácia zameriavajúca sa výlučne na obnoviteľné zdroje energie v priemyselných aj rozvojových krajinách. Bola založená v roku 2009 a jej štatút nadobudol účinnosť 8. júla 2010. Sídlo agentúry je v Masdar City v Abú Zabí. Generálnym riaditeľom je Francesco La Camera. IRENA je oficiálnym pozorovateľom OSN.

## História
Prvé návrhy na založenie Medzinárodnej agentúry pre obnoviteľnú energiu vychádzajú z aktivít Brandta Reporta z roku 1980. Mimovládne organizácie a priemyselné lobistické skupiny ako Eurosolar, Svetová rada pre obnoviteľnú energiu (WCRE) a Svetová asociácia pre veternú energiu (WWEA) podporovali založenie Medzinárodnej agentúry pre obnoviteľnú energiu niekoľko desaťročí. V roku 1990 navrhla rakúska vláda pod vedením spolkového kancelára Franza Vranitzkého založenie agentúry na pôde OSN. Jedným z iniciátorov bol aj Hermann Scheer, nemecký politik a lobista, ktorý pôsobil ako prezident asociácie Eurosolar a predseda WCRE.

Na svojom výročnom podujatí 15. júna udelila WWEA Svetovú cenu za veternú energiu za rok 2010 zakladajúcim členským štátom IRENA. Uviedli: „Založenie IRENA možno považovať za najdôležitejšie rozhodnutie, aké sa kedy prijalo na globálnej úrovni v prospech obnoviteľnej energie. Založenie IRENA vyslalo svetovému spoločenstvu veľmi silný signál, že obnoviteľná energia bude musieť hrať a bude hrať kľúčovú úlohu v budúcich dodávkach energie do celého sveta. Týmto ocenením by WWEA chcela naznačiť, že WWEA je odhodlaná úzko spolupracovať s IRENA a bude ju naďalej plne podporovať.“

Zakladajúca konferencia Medzinárodnej agentúry pre obnoviteľnú energiu sa konala v nemeckom Bonne 26. januára 2009. Štatút IRENA podpísalo 75 krajín.

## Ciele
Cieľom IRENA je stať sa hlavnou hnacou silou pri podpore prechodu k využívaniu obnoviteľnej energie na globálnej úrovni:  „*IRENA bude pôsobiť ako globálny hlas v oblasti obnoviteľných energií, poskytne praktické rady a podporu priemyselným aj rozvojovým krajinám, pomôže im zlepšiť ich regulačné rámce a budovať kapacity. Agentúra uľahčí prístup ku všetkým dôležitým informáciám vrátane spoľahlivých údajov o potenciáli obnoviteľnej energie, najlepších postupoch, účinných finančných mechanizmoch a najmodernejších technologických znalostiach.*“: Hermann Scheer IRENA poskytuje vládam rady a podporu v oblasti politiky obnoviteľnej energie, budovania kapacít a transferu technológií.

## Členské štáty
Štatút na získanie členstva v IRENA vyžaduje, aby bol štát členom OSN a regionálnych medzivládnych organizácií pre ekonomickú integráciu.

K októbru 2021 bolo členmi IRENA 165 štátov a Európska únia a ďalších 18 krajín je v procese pristúpenia.

## Referencie

*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Organizácie založené v 2009
Kategória:Medzinárodné organizácie
Kategória:Obnoviteľné zdroje energie
Ospalá diera

***Ospalá diera*** () je americký mysteriózny film z roku 1999. Film režíroval Tim Burton. Ide o filmovú adaptáciu poviedky „*Legenda Sleepy Hollow*“. V hlavných úlohách Johnny Depp a Christina Ricci, vo vedľajších úlohách sa predstavili Miranda Richardson, Michael Gambon, Casper Van Dien a Jeffrey Jones. Dej sa sústreďuje na detektíva Ichaboda Cranea, ktorý je poverený ísť vyšetriť sériu vrážd záhadného bezhlavého jazdca v dedine Sleepy Hollow.

## Obsadenie
* Johnny Depp
* Christina Ricci
* Michael Gambon
* Casper Van Dien
* Christopher Walken
* Richard Griffiths
* Christopher Lee
* Miranda Richardson
* Martin Landau
* Lisa Marie

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Filmy USA
Kategória:Hororové filmy USA
Kategória:Filmy z 1999
Kategória:Filmy režírované Timom Burtonom
Kategória:Filmy štúdia Paramount Pictures
Kategória:Filmy podľa názvu
Cesta III. triedy 2356 (Slovensko)

**Cesta III. triedy číslo 2356** (*III/2356*, staré číslo *III/072001*) je cesta III. triedy na Slovensku. Spája horno-liptovskú obec Kráľova Lehota s obcou Liptovská Teplička a Šuňava. Jej dĺžka je 22,3 km. Takmer celá cesta je v správe Slovenskej republiky, až na začiatočnú časť. ktorú spravuje obec Kráľova Lehota. Cesta vedie údolím rieky Čierny Váh cez územie Nízkych Tatier.

## Význam
Cesta spája obec Kráľova Lehota s prečerpávacou vodnou elektrárňou Čierny Váh, osadou Svarín a miestnymi lesníckymi osadami a horárňami. Cesta je vo veľkom využívaná lesníkmi a cyklistami, pretože ňou vedie niekoľko cyklotrás. Okrem toho cesta výrazne skracuje trasu motoristom do najvýchodnejšej liptovskej dediny a nadväzujúcich spišských obcí. 

## Priebeh
Cesta začína križovatkou s cestou I. triedy I/72 v katastri obce Kráľova Lehota. Pokračuje smerom popri železnici a rieke Váh, až po sútok Bieleho a Čierneho Váhu, kde odbočuje a spolu s pozostatkami starej lesnej železnice pokračuje súbežne s tokom rieky Čierny Váh až do osady Svarín. Odtiaľ ďalej pokračuje popri vodnej nádrži Čierny Váh až k lesníckej osade na konci nádrže. Tu sa k nej pripája sčasti asfaltová lesnícka cesta z doliny riečky Ipoltica, ktorá vedie až do horehronskej obce Heľpa. Cesta ďalej pokračuje lesnatým údolím Čierneho Váhu, okolo starej železničnej stanice Bnekovo a horárne Brezová. Cesta končí na križovatke s cestou III/3061, ktorá smeruje z podtatranskej obce Štrba smerom do Liptovskej Tepličky.

2356
Kategória:Doprava v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Doprava v okrese Poprad
Miranda Richardsonová

**Miranda Jane Richardsonová** (neprechýlene Miranda Jane Richardson; * 3. marec 1958, Southport, Spojené kráľovstvo) je anglická divadelná, filmová a televízna herečka. V rokoch 1993 a 1995 bola nominovaná na Academy Awards a je držiteľkou dvoch cien Zlatý glóbus. Je známa z filmov ako *[[Ríša slnka]]* (1987), ''Hra na plač'' (*The Crying Game*, 1995) *[[Ospalá diera]]* (1999), *The Phantom of the Opera* (2004) či *Made in Dagenham* (2011). Známa je jej interpretácia kráľovnej Mab v televíznom filme Merlin z roku 1998. Hrala vo viac ako 90 filmoch.

## Detstvo a mladosť
Richardsonová sa narodila v meste Southport, v Spojenom kráľovstve. Už od malička vystupovala v rôznych školských predstaveniach a rada vystupovala pred publikom.

## Kariéra
Richardsonová študovala na Bristol Old Vic Theatre School po boku Daniela Day-Lewisa.

Má za sebou úspešnú a rozsiahlu divadelnú kariéru. Prvýkrát vystúpila v Manchester Library Theatre v roku 1979.

V roku 1985 debutovala vo filme *Dance with a Stranger* po boku Ruperta Everetta. V roku 1987 odmietla úlohu Alex v dráme *Fatal Attraction*, ktorú neskôr získala Glenn Closová.

V roku 1992 hrala v dráme *Damage* po boku Juliette Binocheovej, kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na Academy Awards a získala cenu BAFTA.

V roku 1995 získala znovu nomináciu na Academy Awards, tentokrát za film *Tom & Viv*. V roku 1999 prijala úlohu Lady Van Tassel v mysterióznej dráme Tima Burtona *[[Ospalá diera]]*.

V roku 2002 stvárnila sestru Virginie Woolfovej v oscarovej dráme *The Hours*. V rovnakom roku si zahrala trojitú rolu v trileri *Spider*.

V roku 2010 hrala vo filme *Made in Dagenham* spolu so Sally Hawkins. V roku 2014 stvárnila menšiu rolu vo vojnovej dráme *Testament of Youth*. V rovnakom roku si tiež mala zahrať vo filme Angeliny Jolie *[[Vládkyňa zla]]*, ale jej scény boli z filmu neskôr vystrihnuté.

V roku 2017 stvárnila manželku Winstona Churchilla v životopisnej dráme *Churchill*.

## Súkromný život
Richardsonová žije v západnom Londýne. Medzi jej záľuby patrí sokoliarstvo, kreslenie, prechádzky, záhradkárčenie či móda. Je známa pre svoj nenáročný a jednoduchý spôsob života. Miluje zvieratá a má doma dve mačky a jedného psa. Podporuje tiež niekoľko charitatívnych organizácii. Nie je vydatá a nemá deti.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Anglické divadelné herečky
Kategória:Anglické filmové herečky
Kategória:Anglické televízne herečky
Kategória:Anglické rozhlasové herečky
Kategória:Anglické dabingové herečky
Kategória:Rozprávači audiokníh
Kategória:Držitelia ceny BAFTA
Kategória:Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme
Maryja Aľaksandravna Kalesnikavová

**Maryja Aľaksandravna Kalesnikavová** (; * 24. apríl 1982, Minsk, Sovietsky zväz) je bieloruská flautistka a politická aktivistka. Bola jednou z vodcovských osobností bieloruskej opozície počas protestov, ktoré v krajine nasledovali po prezidentských voľbách v roku 2020 a ktoré boli namierené proti prezidentovi Alexandrovi Lukašenkovi. Od roku 2020 bola bieloruskými orgánmi držaná vo väzení, až kým sa v decembri 2025 nedostala na slobodu v rámci hromadného prepustenia politických väzňov.

Kalesnikavová je členkou vedenia Koordinačnej rady opozície, ktorú založila formálne neúspešná prezidentská kandidátka z roku 2020 Sviatlana Cichanovská.

## Politická aktivita
Kalesnikavová sa dostala do politiky ako vedúca prezidentskej kampane opozičného politika Viktara Babaryku. Ten po svojom uväznení v júli 2020 nemohol v kampani ďalej pokračovať, a tak spolu so Sviatlanou Cichanovskou a Veranikou Capkalovou vytvorila Kalesnikavová trojicu, ktorá spolu viedla kampaň za Cichanovskej zvolenie. Vo voľbách však podľa oficiálnych výsledkov, ktoré opozícia a západné krajiny odmietli uznať, drvivo zvíťazil úradujúci prezident Lukašenko a Cichanovská tesne po voľbách z krajiny utiekla.

Kalesnikavová bola následne podľa dostupných správ 7. septembra 2020 spolu s ďalšími dvoma opozičníkmi unesená na ulici v Minsku. O deň neskôr skoro ráno ich doviezli na hranicu s Ukrajinou. Kalesnikavová roztrhala svoj pas a preto ju z auta vyhodili. Námestník ukrajinského ministra vnútra Anton Geraščenko uviedol, že Kalesnikavová "úspešne zabránila násilnej deportácii zo svojej rodnej zeme". Po tom, čo odmietla Bielorusko opustiť, bola údajne zadržaná. Niekoľko dní nebolo jasné, kde sa nachádza. Podľa ďalších správ ju z Minsku previezli do väznice v neďalekom meste Žodzina.

## Osobný život
Kalesnikavová je učiteľka hudby a flautistka. Niekoľko rokov žila a pôsobila v nemeckom Stuttgarte.

Je slobodná a bezdetná.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Bieloruskí politici
Kategória:Bieloruskí aktivisti
Kategória:Osobnosti z Minska
Kategória:Laureáti Ceny Václava Havla za ľudské práva
Vojenské lesy a majetky Slovenskej republiky

**Vojenské lesy a majetky Slovenskej republiky** (VLM SR) je štátny podnik, ktorý vznikol pre potreby efektívneho a ekologického obhospodarovania lesnej a poľnohospodárskej pôdy vo vojenských výcvikových priestoroch armády SR. Podnik vznikol po rozdelení Československa v roku 1993 so sídlom v Pliešovciach. Podnik hospodári na výmere 65 431 ha lesnej pôdy s ročnou ťažbou cca 300 000 m³. Súčasným generálnym riaditeľom je Ján Jurica.

## Odštepné závody
Štátny podnik je tvorený generálnym riaditeľstvom a tromi závodmi v Malackách, Kežmarku a Kamenici nad Cirochou.

*Odštepný závod Malackysídli na Zámockej ulici č. 7 v Malackách. Obhospodaruje územie VVP Záhorie

*Odštepný závod Kežmaroksídli na ulici Gen. Štefánika č. 26 v Podolínci. Obhospodaruje územie bývalého VVP Javorina.

*Odštepný závod Kamennica nad Cirochousídli na ulici Osloboditeľov č. 131 v Kamennici nad Cirochou. Obhospodaruje územie VVP Valaškovce.

## Referencie

Kategória:Slovenské štátne podniky
Kategória:Ministerstvo obrany Slovenskej republiky
Kategória:Podniky založené v 1993
Kategória:Lesy na Slovensku
Novičok

**Novičok** (rus. Новичок – nováčik) je skupina organofosfátových nervovoparalytických látok, inhibítorov acetylcholínesterázy, enzýmu pôsobiaceho v neurónoch. Ide o skupinu viac ako šesťdesiatich podobných zlúčenín. Najznámejšie z nich sú:
* A-230: mrzne v chladnom počasí, a je pravdepodobne porovnateľný s bojovým plynom VX
* A-232: bol vyvinutý a testovaný na použitie ako bojová otravná látka a mal by byť niekoľkonásobne jedovatejší ako A-230;
* A-234: podobný viskóznej masti a nešíri sa vzduchom, poškodzuje telo pri kontakte s pokožkou, je stabilný a odolný voči poveternostným podmienkam.

Látky Novičok boli výsledkom vývoja chemických zbraní, ktorý v priebehu 70. rokov prebiehal pod krycím označením projekt FOLIANT. Ich vysoká toxicita spôsobuje, že na útok stačí veľmi malé množstvo látky, ktoré je problematické detegovať bežným spôsobom. Podobne ako iné nervovoparalytické látky spôsobuje nekontrolované sťahy svalov, zastavuje dýchanie a srdce. Liečba otravy látkami novičok je podobná liečbe iných nervovovoparalytických látok.

Informácií o látkach Novičok nie je veľa. Väčšina pochádza zo správy V.S. Mirzajanova, jedného z výskumníkov, ktorý sa na ich výskume podieľal v inštitúte GosNIIOChT a neskôr utiekol zo Sovietskeho zväzu na Západ.

14. januára 2019 sa na 62. zasadaní výkonného výboru Organizácie pre zákaz chemických zbraní navrhlo pridať do Zoznamu 1 jedovatých látok, na ktoré sa vzťahuje Dohovor o chemických zbraniach, skupiny látok vrátane A-230, A-232, A-234. Dokumenty tohto zasadania presne definujú dve skupiny chemických látok (v súlade s prítomnosťou určitých fragmentov v ich štruktúrnych vzorcoch, ale bez použitia výrazu „novičok“ alebo iného odkazu na ich sovietsky, ruský alebo iný pôvod) ako nebezpečných toxických látok.

## Referencie

Kategória:Organofosfáty
Kategória:Chemické zbrane
Siarhej Leanidavič Cichanovski

**Siarhej Leanidavič Cichanovski** (biel. Сярге́й Леані́давіч Ціхано́ўскі; rus. Серге́й Леони́дович Тихано́вский - *Sergej Leonidovič Tichanovskij;* * 18. august 1978, Homeľ, Bieloruská sovietska socialistická republika, Sovietsky zväz) je bieloruský podnikateľ, youtuber, disident a politický aktivista. Je známy najmä svojim vystupovaním proti bieloruskému prezidentovi Alexandrovi Lukašenkovi.

V máji 2020 oznámil svoj zámer kandidovať v bieloruských prezidentských voľbách, ale zatkli ho a k voľbám odmietli zaregistrovať, pretože podľa volebnej komisie jeho prihláška k registrácii nebola riadne podpísaná. Následne podporil svoju manželku Sviatlanu, ktorá sa rozhodla kandidovať namiesto neho.

## Politika a videá
V roku 2016 v aukcii kúpil chátrajúci dom v dedinke neďaleko ruských hraníc. Dom chcel zrekonštruovať, prevádzkovať v ňom hotel a agroturistiku. V roku 2019 ho novinári navštívili znova, projekt však príliš nepokročil, podľa Cichanovského najmä kvôli veľkej miere byrokracie.

V marci 2019 založil YouTube kanál „Krajina pre život“ (Страна для жизни); prvé video sa venovalo byrokratickým problémom pri rekonštrukcii domu. Začal natáčať videá čoraz viac častejšie, publikoval aj niekoľko videí za deň. Videá sa týkajú najmä ekonomiky a politiky. V novembri 2019 mal kanál 37 tisíc odberateľov, v auguste 2020 už takmer 300 tisíc odberateľov.

V roku 2019 ho za účasť na nepovolenej demonštrácii proti integrácii s Ruskom odsúdili na 15 dní väzenia. V máji 2020 oznámil svoj zámer kandidovať v bieloruských voľbách prezidenta, znovu ho však zatkli a k voľbám nezaregistrovali, keď podľa volebnej komisie jeho prihláška k registrácii nebola riadne podpísaná. Po návrate z väzenia zistil, že prihlášku za seba podala jeho manželka, čo ho prekvapilo. Svoju manželku však podporil a pomohol jej so zberom 100 tisíc podpisov potrebných na registráciu k voľbám.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Bieloruskí politici
Kategória:Bieloruskí podnikatelia
Kategória:Bieloruskí aktivisti
Kategória:Youtuberi
Kategória:Disidenti