Václav Dusil

**Václav Dusil** (* 30. december 1884, Hejčín, dnes časť Olomouca, Česko† 28. december 1960, Olomouc, Česko) bol dôstojník československej armády. Pôsobil v Poprade a vo Vysokých Tatrách, kde aktívne spolupracoval so športovými a turistickými organizáciami a bol činný ako novinár.

## Životopis
Po skončení prvej svetovej vojny 15. decembra 1918 na pancierovom vlaku prišli do Popradu prvé československé jednotky tvorené príslušníkmi Československých légií. Vojaci novovytvorenej československej armády začali obsadzovať strategické miesta v novej Československej republike. Do Popradu prišla 6. januára 1919 Horská brigáda. Jej príslušníkom bol nadporučík - veliteľ  3. roty 7. horského práporu, od roku 1920  štábny kapitán Václav Dusil, neskôr major a podplukovník. 
Krátko po príchode sa príslušníci brigády nasťahovali do Popradu a do barakov v bývalom vojenskom lazarete, ktorý rokoch 19151917 postavila Rakúsko-Uhorská vojenská správa v Tatranských Matliaroch.  Netrvalo dlho a Václav Dusil začal s vojakmi chodiť do vysokohorského prostredia. Bol výborným lyžiarom a zakrátko so svojimi priateľmi na lyžiach urobil viacero túr do tatranských dolín. Nadriadených presvedčil, že príslušníci horskej brigády potrebujú nielen dobrý výcvik v horách, ale  musia vedieť dobre lyžovať. Spracoval metodiku lyžiarskych výcvikov, pohybu a prežitia v horách. 
Vo februári - marci 1920  boli vojaci, okrem dlhých lyžiarskych pochodov, napríklad z Dolného Smokovca na Poľský hrebeň, k *Temnosmrečianskym plesám*, na Kôprovské sedlo, k *Hincovým plesám*, schopní absolvovať túry na Lomnický hrebeň,  Rysy i Širokú vežu. Horský prápor č. 4 dokonca prešiel cez Kôprovské sedlo aj s delostrelectvom. Guľomety a rozobrané delá niesli na chrbtoch somáre.
náhľad|Votrubova chata

Okrem iného bol poverený zúčastňovať sa na práci Československo-poľskej delimitačnej komisie, ktorá rokoch 19191934 mala za úlohu s konečnou platnosťou vyriešiť spory o novú hranicu s Poľskom, v tomto prípade vytýčiť severnú hranicu v oblasti Západných, Vysokých a Belianskych Tatier, ktorá mala viesť po hrebeni Tatier.  Územné nároky Poliakov sa aj navonok prejavovali koncentráciou ich vojska v chatách poľských Tatier. Javorová a Bielovodská dolina boli v oblasti poľského záujmu. A to Václavovi Dusilovi vnuklo myšlienku zabezpečiť hranice s Poľskom prítomnosťou vojakov v tatranských dolinách. Navrhol, aby vojsko postavilo v Doline Bielych plies pod Predným Kopským sedlom chatku s dvomi miestnosťami. Bola dokončená v auguste 1923 a pomenovali ju Votrubova chata na počesť vtedajšieho veliteľa Horskej brigády v Spišskej Novej Vsi generála Jana Votrubu. V roku 1920  inicioval výstavbu vojenského prístrešku alebo chaty pod Rysmi, ktorá sa po ustálení pomerov mala premeniť na civilný objekt. Pri jej výstavbe aktívne pomáhali vojaci.
náhľad|Vojenské Zruby, dnes Tatranské Zruby

Vojaci potrebovali v Tatrách stálu a dobre zabezpečenú základňu. Na jej výstavbu Václav Dusil vybral neďaleko Nového Smokovca horskú poľanu. V roku 1923 vojaci postavili prvé drevené zruby. Slúžili ako poľný tábor pre horolezecké kurzy. Boli známe ako „Baraky pri Slavkovskom potoku“. V roku 1926 k nim pribudol dôstojnícky „pavilón“. To už „Baraky“ boli premenované na ''Vojenské zruby''.

Okrem vojenských povinností začal byť od roku 1920 aktívny aj v športových a turistických organizáciách, viedol informačnú kanceláriu  *Tatranskej komisie Klubu československých turistov* ( KČST). Ako podpredseda Tatranskej komisie KČST  vypracoval v roku 1921 projekt značkovaných turistických chodníkov vo Vysokých Tatrách.  Pri výstavbe chodníkov  a ich údržbe a značkovaní zorganizoval pomoc vojakov. Osobitný podiel mali vojaci na výstavbe Tatranskej magistrály. Bol poverený kontrolou práce horských vodcov, podchytil 21 vodcov z podtatranských  dedín a spolu so svojim pobočníkom Františkom Münsterom pripravil ich preskúšanie, doplnenie výstroja, postaral sa, aby dostali nové vodcovské odznaky, vodcovské knižky a jednotné odevy. Spracoval zásady prevádzky záchranných staníc, metodiku záchranných akcií a v roku 1926 predstavil svoju víziu záchrannej služby vo Vysokých Tatrách. Angažoval sa ako spoluzakladateľ a funkcionár *Športového klubu Vysoké Tatry*, *Slovenskej župy Zväzu lyžiarov* a ako zástupca armády pôsobil v komisii pre zriadenie *Tatranského národného parku*. 
Major Dusil bol iniciátorom prvého tatranského lyžiarskeho filmu, v ktorom aj účinkoval. Bol spoluzakladateľom týždenníka *Z Tater a slovenských lázní* v rokoch 1925 - 1930 bol jeho stálym spolupracovníkom a autorom mnohých článkov s turistickou, horolezeckou a lyžiarskou tematikou.  

V roku 1934 odišiel z Vysokých Tatier. "Pomohla" mu k tomu nevšedná popularita a jeho kontakt s civilným životom. To neradi videli jeho predstavení. Povýšili ho do hodnosti podplukovníka a preložili do rodného Olomouca.

## Knihy a publikačná činnosť
* Václav Dusil Sníh, hory, slunce, Starý Smokovec 1935 
* Redaktor časopisu Vysoké Tatry (1932) 
## Referencie

Kategória:Česko-slovenské vojenské osobnosti
Kategória:Osobnosti Vysokých Tatier
Kategória:Osobnosti z Olomouca
Kategória:Českí novinári