open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Neighbourhood

**The Neighbourhood** *(The NBHD)* je americká rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v auguste roku 2011. Jej členmi sú spevák Jesse Rutherford, gitaristi Jeremy Freedman a Zach Abels, bubeník Brandon Alexander Fried, a basgitarista Mikey Margott. Bývalý bubeník, Bryan Sammis, odišiel z kapely v januári 2014. Preslávili sa svojím prvým singlom „Sweater Weather“ z albumu *I Love You*, ktorý bodoval v hitparádach aj na Slovensku a hrávali ho aj v rádiách.

## Tvorba
Ich prvá vydaná pieseň, Female Robbery, bola zverejnená spolu s videoklipom v roku 2012. V tomto roku tiež vydali ďalšiu pieseň *Sweater Weather.* Ďalej vydali aj tri EP – *I'm Sorry...* (máj 2012, producent Justyn Pilbrow), *Thank You* (december 2012) a *The Love Collection*. Vydali tiež mixtape s názvom *#000000 #FFFFFF* (november 2014) a v októbri 2015 vydali album *Wiped Out.* Okrem skladby „Sweater Weather“, v októbri predstavili aj klip k skladbe „Afraid“.

### Album I Love You

Album I Love You bol uverejnený 23. apríla 2013. Obsadil 39. miesto v *Billboard 200 album chart*.

## Kontroverzný videoklip
Klip k skladbe „Afraid“ bol však na YouTube nahlásený ako nevhodný, nakoľko sa vo videu prelínajú krátke videá o trvaní 2 sekundy, ktoré sú oddeľované žmurknutím oka. Takéto rýchle striedanie blikaní, videí a obrázkov môže vyvolať fotosenzitívnu epilepsiu u ľudí, ktorí týmto ochorením trpia. Okrem toho vo videu je záber, kde sedí spevák Jesse Rutherford na stoličke celkom nahý a je mu vidno aj intímne partie.

## Diskografia
### Štúdiové albumy
* 2013 *[[I Love You]]* 
* 2015 Wiped Out!
* 2018 *The Neighbourhood*
* 2020 *Chip Chrome & the Mono-Tones*
* 2025 *Ultrasound*

### EP
* 2012 *I'm Sorry...* 
* 2012 *Thank You,* 
* 2013 *The Love Collection* 
* 2017 *Hard*
* 2018 *To Imagine*
* 2020 *Chip Chrome & The Mono-Tones*

Kategória:Hudobné skupiny z Los Angeles
Kategória:Hudobné skupiny z 2011
Kategória:Alternatívnorockové hudobné skupiny USA
Karpatské drevené chrámy v Poľsku a na Ukrajine

**Karpatské drevené chrámy v Poľsku a na Ukrajine** sú východokatolícke, alebo grécko-pravoslávne kostoly v severných Karpatoch v dnešnom južnom Poľsku a východnej Ukrajine. 16 týchto cerkví bolo vybudovaných medzi 16. a 19. storočím.

21. júna 2013 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Zoznam

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva na Ukrajine
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Poľsku
Kategória:Stavby v Ľvovskej oblasti
Kategória:Stavby v Ivanofrankivskej oblasti
Kategória:Stavby v Zakarpatskej oblasti
Olimpijskij stadion Fišt

náhľad|Mapa Olympijského parku so štadiónom „Fišt“
**Olimpijskij stadion „Fišt“** () je multifunkčný štadión v ruskom meste Soči. Pôvodne bol postavený pre potreby otváracieho a záverečného ceremoniálu Zimných olympijských hier 2014 a Zimných paraolympijských hier 2014. Vedúcim spoločnosti je Veniamin Vasilievich Bogomolov

## Charakteristika
Štadión Fišt je najväčším štadiónom Zimných olympijských hier 2014. Na pozemku s veľkosťou  budova vysoká takmer  zaberá  zastavanej plochy, pričom celková plocha je až . Štadión má 40 000 diváckych miest, ale po skončení olympijských a paraolympijských hier sa plánuje rozšírenie kapacity na 45 000 miest. Vďaka umiestneniu majú diváci unikátny výhľad z jednej strany na horské štíty a z druhej na hladinu Čierneho mora.

Pri návrhu riešenia sa architekti inšpirovali vzhľadom ľadovcov, ktoré pokrývajú stráne viacerých štítov Veľkého Kaukazu, vytvárajúceho horskú kulisu pobrežného mesta Soči. Pri pohľade na hory spred na štadióna má pozorovateľ dojem, akoby bola aréna pokračovaním horského masívu. Podľa iných zdrojov má štadión predstavovať horu snehu.

## Názov
náhľad|Pohľad na štíty tzv. ''Fišt-oštenského masívu'' z Krasnej Poľany. Zľava: Fišt (), Pšecho-Su (), Ošten ()
Štadión dostal pomenovanie po jednom z najpopulárnejších ruských vrchov. Hora „*Fišt*“ s výškou  sa rozprestiera na západnom okraji pohoria Veľký Kaukaz na území Adygejska v Krasnodarskom kraji v Rusku. Z dejiska Zimných olympijských hier 2014, z mesta Soči a Krasnej Poľany je na tento štít, ako aj na celý Kaukaz impozantný pohľad. Fišt v adygejčine znamená „*Biela inovať*“, „*Biela hlava*“, resp. „*Sivohlavec*“, čo sa vzťahuje na ľadovce, ktoré pokrývajú stráne hory. Tieto ľadovce boli zároveň inšpiráciou pre vzhľad štadióna.

## Referencie

## Pozri aj
* Zimné olympijské hry 2014

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Štadión „Fišt“  na oficiálnej stránke Zimných olympijských hier 2014    
* Galéria s fotografiami štadióna „Fišt“ 

Kategória:Štadióny v Rusku
Kategória:Športoviská na Zimných olympijských hrách 2014
Kategória:Šport v Soči
Kategória:Architektúra z 2013
Šarlota I. (Luxembursko)

**Šarlota I.** (lux. *Charlotte Adelgonde Elisabeth Marie Wilhelmine vu Lëtzebuerg*, * 23. január 1896, Colmar-Berg, Luxembursko - † 9. júl 1985, Fischbach) bola vládnuca luxemburská veľkovojvodkyňa.

## Životopis
Narodila sa ako druhá dcéra veľkovojvodu Viliama IV. a Márie Anny Portugalskej.

Jej staršia sestra, veľkovojvodkyňa Mária-Adela, bola 14. januára 1919 prinútená k abdikácii. Šarlota nastúpila na jej miesto a musela sa potýkať s revolučnými náladami. V referende 28. septembra 1919 sa 77,8% voličov vyjadrilo pre zachovanie monarchie, nová ústava však výrazne obmedzila právomoci hlavy štátu. Na rozdiel od svojej sestry sa rozhodla príliš nezasahovať do politických záležitostí.

Po nemeckej okupácii Luxemburska 10. mája 1940 odišla i s rodinou cez Francúzsko, Portugalsko a USA do Montrealu v Kanade, a nakoniec do Londýna. V rokoch 19401944 sa cez rozhlasové vysielanie BBC stala symbolom luxemburskej nezávislosti. Do vlasti sa vrátila 14. apríla 1945.

## Abdikácia a smrť
12. novembra 1964 abdikovala v prospech svojho syna Jána. Zomrela 9. júla 1985 na rakovinu a bola pochovaná vo vojvodskej krypte luxemburskej katedrály Notre-Dame.

## Rodina
6. novembra 1919 sa vydala za svojho vzdialeného bratranca Félixa Bourbonsko-parmského (* 1893 – † 1970), brata cisárovnej Zity (ich spoločným prastarým otcom bol portugalský kráľ Michal I.) Mali šesť detí:
* Ján (* 1921 - † 2019)
* Alžbeta (* 1922 - † 2011)
* Marie-Adélaïde (* 1924 - † 2007)
* Marie-Gabrielle (* 1925)
* Charles (1927 - † 1977) 
* Alix (* 1929 - † 2019)

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Nasavsko-weilburgská dynastia
Kategória:Princezné
Kategória:Vládcovia Luxemburska
Kategória:Katolícki panovníci
Kategória:Osobnosti na belgických poštových známkach
Kategória:Panovníci, ktorí abdikovali
Kategória:Nositelia Radu holandského leva
Kategória:Rytieri Radu svätého Andreja
Kategória:Nositelia veľkokríža Radu čestnej légie
Kategória:Rytieri veľkokríža Rádu Kristovho
Kategória:Rytieri Rádu slona
Kategória:Nositelia Radu bielej orlice
Prístav Komárno

náhľad|Prístav v Komárne

**Prístav Komárno** je riečny prístav na Dunaji a na rýnsko-mohansko-dunajskej vodnej ceste.

Nachádza sa pred ústím Váhu a skladá sa z dvoch častí, z nákladného a osobného prístavu. Patrí medzi dva medzinárodné prístavy na Slovensku, druhý je prístav v Bratislave.

## Iné projekty

Komárno
Kategória:Doprava v okrese Komárno
Kategória:Dunaj
Elektrický rušeň 124

**Elektrický rušeň 124** (predtým **E 469.3030**, továrenské označenie **Škoda 57E**) je rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV používaný najmä pri testoch na skúšobnom okruhu pri Velimi. Vyrobila ho plzenská firma Škoda, vtedy nazývaná Závody V. I. Lenina, v roku 1971. Patrí k československých elektrickým rušňom tzv. I. generácie.

## Vývoj
Jediný rušeň dnešnej série 124 bol vyrobený ako posledný kus série strojov rady 123 a bol označený podľa vtedajšieho systému značenia ako E 469.3030, teraz 124.601-6. Od výroby však bol vybavený podvozkami nového typu, ktoré sa tu mali vyskúšať pre neskoršie rušne tzv. II. generácie.

## Konštrukcia
Rušeň sa z väčšej časti zhoduje s radom 123. Hlavné rozdiely sú: nový typ podvozku, motory s vyšším výkonom, iný prevodový pomer kvôli vyššej rýchlosti a odlišný brzdný systém. Čo sa týka vzhľadu, je rušeň poznateľný okrem odlišného náteru tiež bezpečnostnými mrežami na čelných oknách.

## Prevádzka
Rušeň v roku 1972 dosiahol na skúšobnom okruhu rýchlosť 219 km/h, čím dosiahol český rýchlostný rekord, ktorý prekonalo až v roku 2004 Pendolino. Ďalší rýchlostný rekord dosiahol na železničnej trati v ZSSR - 224 km/h, čo je rýchlostný rekord rušňov Škoda. Mimo tieto výnimočné prípady je rýchlosť rušňa obmedzená na 160 km/h. Vlastníkom rušňa je firma Výzkumný Ústav Železniční (VUZ).

## Modernizácia
Počas modernizácie rušňa v 2004 bol vymenený brzdič samočinnej tlakovej brzdy za novší typ DAKO BSE. Okrem výmeny brzdiča bol počas modernizácie do rušňa pridaný aj vlakový zabezpečovací systém ETCS L1.

## Externé odkazy
* Atlas lokomotív: Rušeň radu 124
* Rušeň radu 124 na stránkach zameraných na prototypy a unikátne stroje

## Zdroj

124
124
Miroslav (rozlišovacia stránka)

**Miroslav** môže byť:

* mužské krstné meno, pozri Miroslav
* obec v Česku, pozri Miroslav (okres Znojmo)
* časť obce Postupice v Česku, pozri Miroslav (Postupice)
Varšavské geto

náhľad|Obyvatelia židovskej národnosti na Chłodnej ulici.
**Varšavské geto** (, ) bolo najväčšie zo všetkých židovských get v nacistami okupovanej Európe počas druhej svetovej vojny. Bolo založené ako štvrť v poľskom hlavnom meste Varšava od októbra do novembra 1940. V oblasti veľkej  sa nachádzalo viac ako 400 000 ľudí židovskej národnosti, ktorí však mali vlastné bydlisko. Odtiaľto boli niektorí židovskí obyvatelia vysielaní do rôznych vyhladzovacích táborov.

Počet obetí medzi židovskými obyvateľmi sa odhaduje na 300 tisíc.

## Začiatok geta
Stavba múru geta začala 1. apríla 1940 a varšavské geto bolo založené nemeckým generálnym guvernérom Hansom Frankom 16. októbra 1940. Frank nariadil Židom vo Varšave a jeho predmestiach, aby sa neodkladne zhromaždili pred getom. V tejto dobe bol počet obyvateľov v gete odhadnutý na 400 000 ľudí, čo bolo 30 % celkového obyvateľstva Varšavy.

Nemci uzavreli varšavské geto s okolitým svetom 16. novembra 1940. Múr bol spravidla  vysoký a prikrývali ho ostatným drôtom. Utečenci mohli byť zastrelení na mieste. Hranica geta sa v priebehu nasledujúcich rokov mnohokrát menila.

Geto sa nachádzalo na mieste dnešnej Chłodnej ulice, ktorá vzhľadom na jej výnimočnosť (varšavská hlavná ulica vedúca na východ) bola výlučne preň. Ulica sa delila na dve časti: severnú, kde sa nachádzalo tzv. *Veľké geto* a južnú, kde sa nachádzalo *Malé geto*. Tieto dve časti spájala brána na Żelaznej ulici. V januári 1942 drevená lávka, ktorá sa po vojne stala jedným zo symbolov holokaustu, bola postavená pre ľahšiu pešiu prevádzku. Celé geto strážila polícia SS, ktorej komisárom bol Waldemar Schön a po ňom nasledoval Heinz Auerswald.

Začiatkom roku 1943 nacisti pristúpili k realizácii likvidácie geta a jeho obyvateľov. Vojenská akcia sa začala 18. januára 1943. Ozbrojeným obyvateľom geta sa podarilo vojakov SS vyhnať. 18. apríla 1943 bolo geto obkľúčené a nacistické jednotky prikročili nasledujúceho dňa k jeho obsadzovaniu. Beznádejný odpor obyvateľov geta sa zapísal do dejín ako povstanie vo varšavskom gete.

## Referencie

## Pozri aj
* Povstanie vo varšavskom gete

## Iné projekty

Kategória:Holokaust
Kategória:Varšava
Kategória:Dejiny Poľska
Galerie Colbert

náhľad|Galerie Colbert
**Galerie Colbert** je pasáž v Paríži v 2. obvode. Vstupy do pasáže sa nachádzajú na ulici *Rue des Petits-Champs* v dome č. 6 a na *Rue Vivienne* č 4. Pasáž končí ako slepá ulica.

Od roku 1992 je zaradená medzi Monument historique.

## Dejiny
Galerie Colbert bola vytvorená v roku 1826 ako konkurencia pre susednú Galerie Vivienne, ale nikdy nezískala taký ohlas ako ona. Vznikla na mieste bývalého paláca, ktorého majiteľom bol minister financií Colbert, po ktorom tiež nesie svoje meno. Uprostred pasáže sa nachádza presklený oválny priestor s priemerom  nazývaný rotunda.

V 70. rokoch 20. storočia musela byť kvôli zlému technickému stavu uzavretá. Dom s pasážou kúpila susediaca Bibliothèque nationale de France. Pasáž bola v 80. rokoch renovovaná a opäť otvorená pre verejnosť. Po presídlení knižnice do 13. obvodu budovu prevzali *Institut national d'histoire de l'art* (Národný ústav dejín umenia) a *Institut national du patrimoine* (Národný ústav kultúrneho dedičstva).

## Referencie

## Literatúra
* Jean-Claude Delorme/Anne-Marie Dubois: *Passages couverts parisiens*. Parigramme, Paris 2002 (1. Auflage Paris 1996), ISBN 2-84096-264-0
* Bertrand Lemoine: *Les passages couvertes en France*. Délégation à l'Action Artistique de la Ville de Paris, Paris 1990, ISBN 2-905118-21-0

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Pasáž na stránkach mesta Paríža 
* Galerie Colbert v Monuments historiques

## Zdroj

Colbert
Kategória:2. obvod (Paríž)
Kategória:Historické pamiatky v Paríži
Aopo

**Aopo** je dedina, severozápadne od najväčšieho vrcholu Samoy Silisili na ostrove Savai’i. Nachádza sa v okrese Gaga'ifomauga, vo volebnom obvode *Gaga'ifomauga III*.

## Populácia

## Pozri aj
* Zoznam samojských miest, obcí

Kategória:Sídla v Samoe
Galerie Vivienne

thumb|Galerie Vivienne
**Galerie Vivienne** je pasáž v Paríži v 2. obvode. Vstup do pasáže je cez domy č. 4 na *Rue des Petits-Champs*, č. 5 – 7 na *Rue de la Banque* a č. 6 na *Rue Vivienne*.

Od roku je 1974 chránená ako historická pamiatka.

## Dejiny
Pasáž dal postaviť v roku 1823 predseda notárskej komory Marchoux podľa plánov architekta Françoise Jeana Delannoy. Ten ju vyzdobil novoklasicistickými oknami, mozaikami, obrazmi a sochami. Za veľkou galériou dlhou  bola vybudovaná presklená rotunda. Pre verejnosť bola pasáž otvorená v roku 1826 pod názvom *Galerie Marchoux*, ale rýchlo získala meno *Vivienne* podľa susednej ulice. Pasáž bola až do doby druhého cisárstva významným obchodným miestom medzi Palais Royal, Burzou a Veľkými bulvármi. Potom ale galéria stratila svoje renomé v prospech obchodov okolo La Madeleine a na Avenue des Champs-Élysées a tiež prestavbou Paríža za prefekta Haussmanna.

Od 60. rokov 20. storočia sa pasáž postupne stala opäť veľmi aktívnou. Objavili sa tu obchody s módou a dekoráciami, konajú sa tu prehliadky haute couture. Obnovenie prestíže pre pasáž znamenal rok 1986, kedy sem presťahoval svoj obchod Jean-Paul Gaultier. Dnes sa tu nachádza mnoho obchodov prêt-à-porter a s dekoratívnymi predmetmi.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky pasáže
* Záznam v evidencii historických pamiatok
* Ulica na stránkach mesta Paríža

## Zdroj

Vivienne
Kategória:Neoklasicistické stavby vo Francúzsku
Kategória:2. obvod (Paríž)
Kategória:Historické pamiatky v Paríži
Rue de Montmorency

**Rue de Montmorency** (*Montmorencyho ulica*) je ulica v Paríži. Nachádza sa v historickej štvrti Marais v 3. obvode.

## Poloha
Ulica vedie od križovatky s Rue du Temple a končí pri Rue Saint-Martin. Ulica je orientovaná od východu na západ.

## Dejiny
Ulica vznikla v 13. storočí, kedy boli rozparcelované pozemky kláštora Saint-Martin-des-Champs.

Svoje súčasné meno nesie ulica od roku 1768 a je pomenovaná po významnej šľachtickej rodine Montmorency, ktorá bývala v jednom z palácov.

Úsek medzi ulicami *Rue Saint-Martin* a Rue Beaubourg sa už od 14. storočia nazýval *Rue du Seigneur de Montmorency*. Časť medzi ulicami *Rue Beaubourg* a Rue du Temple sa už v roku 1328 nazývala *Ruelle au Villain* a neskôr bola premenovaná na *Rue Cour-au-Villain*.

Počas Veľkej francúzskej revolúcie bola *Rue de Montmorency* premenovaná na *Rue de la Réunion* a v roku 1806 sa vrátila späť k svojmu pôvodnému názvu.

## Významné stavby
* Dom č 5: mestský palác *[[Hôtel Thiroux de Lailly]]*, ktorý do roku 1624 patril rodine Montmorency. V rokoch 1651 – 1658 tu žili Nicolas Fouquet a jeho druhá manželka Marie-Madeleine de Castille. Býval tu aj spisovateľ Théophile de Viau (1590 – 1626). V záhrade paláca sa dochovala klasicistická fontána.
* Dom č 8: v rokoch 1676 – 1677 tu bývala madame de Sévigné.
* Dom č 10: po druhej svetovej vojne tu bola zriadená tlačiareň *La Ruche ouvrière*, ktorá vydávala anarchistickú literatúru v španielčine, bulharčine, taliančine, francúzštine a ruštine. Budovu zničil požiar v roku 1980 a potom bola rekonštruovaná.
* Dom č 51: dom Nicolasa Flamela z roku 1407 je najstarším domom v Paríži.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ulica na stránkach mesta Paríža 

## Zdroj

Montmorency
Kategória:Le Marais
Alkidamas (otec Ktésylly)

**Alkidamas** (*Alkidamas*, ) je v gréckej mytológii otec Ktésylly z ostrova Keós.
 
Do Alkidamovej tancujúcej dcéry Ktésylly sa počas pýtických hier v Delfách, ktoré sa konali na počesť boha Apolóna, (boli to hudobné súťaže a pôvodne sa konali každý ôsmy rok) zahľadel aténsky mladík Hermochares a zamiloval sa do nej. Hermochares, aby na seba upozornil, hodil k jej nohám jablko s vyrytým nápisom, že prisahá v mene bohyne Artemis, že si ju chce vziať. Ktésylla jablko zdvihla a keďže text nahlas prečítala, mala sa mu zaviazať. Ktésylla ale zjavne o neho nejavila záujem, otočila sa a odišla. Hermochares preto vyhľadal Alkidama, od ktorého dostal pod prísahou na boha Apolóna súhlas, že sa s ňou môže oženiť. 

Hneď ako však pýthijské hry skončili, Alkidamas zabudol na svoju prísahu a Ktésyllu prisľúbil inému mužovi. Oklamaný Hermochares preto náhlivo odišiel za ňou k chrámu bohyne Artemis, kde Ktésylla vykonávala obvyklé obete, aby si získal jej srdce. Pri chráme bohyne Artemidy sa potom Ktésylla ovplyvnená vôľou bohyne do Hermochara na prvý pohľad zamilovala a utiekla s ním do Atén, kde sa zobrali. 

Aj keď Alkidamas sám nedodržal sľub, pykala za to jeho dcéra Ktésylla, ktorá zomrela pri pôrode, avšak počas smútočného obradu, z jej pohrebného lôžka vyletela holubica a telo Ktésylly zmizlo. Ľudia na otázku, že aký úmysel mali s tým bohovia, dostali vo veštiarni v Delfách orákulum (odpoveď božstva), aby na ostrove Keós postavili bohyni Afrodite chrám, lebo si ju bohyňa zobrala k sebe.  Od tej chvíle obyvatelia ostrova Keós prinášali obetné dary k chrámu bohyne lásky Afrodite, ktorá u nich dostala prídomok Ktésylla. (Afrodita Ktésylla) 

V starovekom Grécku jednotlivec patril mimo svojej pominuteľnej existencie predovšetkým k istému rodu, teda potomstvu svojich predkov. Život človeka mal sčasti spoločné črty so životom svojich predkov, takisto na neho prechádzalo morálne i duchovné dedičstvo rodu, jeho sláva i dávne hriechy, za ktoré mohol byť bohmi potrestaný.

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Milan Mareček

**Milan Mareček** (* 18. december 1923, Myjava – 28. február 1945, Nové Mesto nad Váhom) bol slovenský básnik, účastník protinacistického odboja, popravený Gestapom.

## Životopis
Narodil sa na Myjave v rodine kominára Pavla Marečka a jeho manželky Zuzany rod. Ilovičnej. Na tradíciu kominárov v rodine bol primerane hrdý: "...Kto pozná lepšie všetok ľud ako kominár? Nik."

V Myjave vychodil ľudovú a meštiansku školu. Jeho vzorom bol M. R. Štefánik, po ktorom aj dostal meno. Vyučil sa za nástrojára a pracoval v továrni Tauš (neskôr Slovenská armatúrka) v Myjave. Zlom v jeho živote nastal, keď v Sučanoch uniesli a ťažko zranili v apríli 1939 evanjelického kňaza: "...Od Mníchovskej dohody a po viedenskom rozhodnutí vládne medzi ľuďmi neistota o ďalšom jestvovaní nášho štátu..."

Na jeseň 1944 sa zapojil do protinacistického odboja. Bol príslušníkom partizánskej jednotky Za ideál pod vedením Š. Čúvalu. Neskôr sa stal príslušníkom 2. čs. brigády J. V. Stalina, ktorej velil J. Brunovský. 27. februára 1945 bol zajatý nacistickými oddielmi, brutálne vypočúvaný a následne popravený na židovskom cintoríne v Novom Meste nad Váhom.

## Dielo
Hral divadlo, viedol Združenie evanjelickej mládeže, spieval v Spevokole našim, recitoval, písal básne. Vyjadroval v nich hlbokú nespokojnosť, pocit bezprávia a neslobody: „Slovíčko sloboda má kúzelný, ba dokonca opojný význam, či sa už týka jednotlivca, či národa...“ Verše mu uverejňovali v niektorých časopisoch, najmä *[[Tvorba]]* a *[[Nový rod]]*, tiež v Krmanovom dedičstve.

Pokračoval v kraskovsko-lukáčovskej poetickej línii, vplýval naňho Majakovskij.

Jeho dielo bolo vydané posmrtne:
* *Odkaz* (1946) - básnická zbierka
* *Odpusťte, mamička...* (1974) - rukopisná antológia (zostavil Ondrej Sliacky)

## Referencie

## Zdroj
* Peter Cabadaj, Mladí vo večnosti, Dostupné online 
* pásmo Spomienka na básnika, Myjava 2013 

Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Osobnosti z Myjavy
Branná povinnosť

náhľad|Mapa krajín s rôznymi typmi vojenskej povinnosti (2008).
**Branná povinnosť** je povinnosť občana štátu pripravovať sa na obranu štátu a osobne sa zúčastňovať na plnení úloh armády.

Podľa slovenského Zákona č. 150/2025 branná povinnosť predstavuje povinnosť podrobiť sa odvodu (zvyčajne vo veku 19 rokov – okrem prípadov, v ktorých zákon ustanovuje inak) a vykonať mimoriadnu (vojenskú) službu alebo alternatívnu službu. Od roku 2016 je možné na Slovensku absolvovať dobrovoľnú vojenskú prípravu.

História brannej povinnosti siaha až do staroveku, v mnohých krajinách pokračuje s rôznymi obmenami až do súčasnosti. Branná povinnosť, resp. povinná vojenská služba v modernom ponímaní bola zavedená po prvýkrát vo Francúzsku počas francúzskej revolúcie. Umožnila Francúzom vytvoriť početne silné armády, ktoré sa mohli postaviť zahraničným silám, ktoré ohrozovali revolúciu. Väčšina európskych krajín v dôsledku jeho efektivity tento systém neskôr okopírovala. Muži aj v čase mieru v určitom veku museli slúžiť 1-3 roky v aktívnej službe a následne prešli do zálohy, odkiaľ ich mohli povolať do aktívnej služby v prípade vojnového konfliktu.

Na začiatku 21. storočia, mnoho štátov všeobecnú brannú povinnosť zrušilo, a spolieha sa namiesto toho na menšie profesionálne armády s profesionálnymi vojakmi, ktorí do armády narukovali dobrovoľne. Existencia profesionálnych armád, ktoré sú menšie ako armády krajín s všeobecnou brannou povinnosťou pre všetkých mužov v určitom veku, však má svoje obmedzenia. Tieto krajiny zväčša musia zvažovať a predvídať budúce vojenské konflikty, v ktorých by s menšou armádou nemohli, napr. proti početnejšiemu nepriateľovi obstáť. Aj preto mnoho štátov, ktoré zrušili brannú povinnosť si stále si vyhradzuje právo obnoviť ju počas prípadného vojnového konfliktu alebo v dobe krízy.

Branná povinnosť je v modernej dobe považovaná viacerými skupinami obyvateľstva za kontroverznú. Je odsudzovaná kvôli výhrade svedomia v prípade vojnového konfliktu, z náboženských, filozofických alebo politických dôvodov. Alebo v prípadoch ak občania nesúhlasili s politikou vlády a boli proti vojnovému konfliktu (tzv. nepopulárne vojny) alebo z ideologických dôvodov, keď ju považujú za porušenie svojich individuálnych práv. Takto povolané osoby sa môžu vyhnúť službe, napr. tým, že opustia krajinu. Niektoré krajiny preto svoj branný systém prispôsobili tak, aby bol brancom umožnený výber alternatívnych služieb mimo bojové operácie alebo aj mimo armádu, ako je napr. civilná služba.

V niektorých krajinách, boli alebo aj naďalej sú branci povolávaní nielen do ozbrojených síl, ale aj do rôznych polovojenských organizácií, jednotiek ministerstva vnútra, polície alebo nebojovej civilnej obrany.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vojsko
Somnium

***Somnium*** je piaty radový album skupiny Konflikt vydaný roku 2011.

## Zoznam skladieb
# "To Sme My" – 5:02
# "Na Zdravie!" – 4:05
# "Nezmeníte Nás!" – 2:40
# "Mediálna Mafia" – 3:59
# "Víťazný Pochod" – 3:33
# "Justičný Omyl" – 3:19
# "Slzavé Ráno" – 3:46
# "Konzum" – 3:38
# "Hrdina Za Nickom" – 3:39
# "Život Obyčajného Človeka" – 2:46
# "Punk Girl" – 3:05
# "Lojzova Fazuľa" – 2:43
# "Superstar" – 3:16
# "Posledné Pogo" – 3:16
# "In Memoriam (Bonus)" – 3:43

## Skupina
* Jury – spev, gitara
* Palo "Pali" Chodelka – gitara, vokály
* Viktor Krajči – basa
* Lojzo Horník – bicie, vokály

## Hostia
* Ota (Alkehol) – spev
* Wlasta (Odpad) – akordeón
* Petko (Polemic) – trúbka
* Lublo (Polemic) – trombón
* Pepe (Polemic) – saxofón
* Dušan Drobný – triangel
* Michal Bobáň – husle
* Marek Krištofík – husle
* Tomáš Gašpierik – kontrabas

## Externé odkazy
* Domáca stránka

Kategória:Albumy skupiny Konflikt
Kategória:Hudobné albumy z 2011
Muzealizácia

**Muzealizácia** označuje umiestnenie v múzeu alebo zo všeobecného hľadiska premenu náplne alebo centra života na určitý druh múzea. Striktne z muzeologického pohľadu muzealizácia je činnosť smerujúca k vyňatiu, fyzicky či obrazne, predmetu z jeho pôvodného kultúrneho či prírodného prostredia a k prideleniu múzejného statusu tomuto predmetu, jeho premene v muzeálií čiže „múzejný predmet”, a teda jeho začlenenie do rámca múzea.

Z. Z. Stránský chápe muzealizáciu ako osobité osvojovanie si ako prírodnej, tak ľudskej skutočnosti. Každé uchovávanie je však nie vždy muzealizáciou (napr. staré odložené veci na povale).

Kategória:Muzeológia
Ošetrovateľ

**Ošetrovateľ** je odborný pracovník v zdravotníctve, venujúci sa ošetrovateľskej činnosti.

## Štúdium
Absolvent študijného programu *ošetrovateľstvo – bakalársky stupeň* sa uplatní ako sestra v ošetrovateľskej praxi na lôžkových pracoviskách zdravotníckych zariadení, a v ambulantnej zdravotnej starostlivosti, v riadení, vo výskume a vo výchove. Môže pracovať súkromne aj samostatne v rámci platných predpisov. Sestra sa môže ďalej vzdelávať v rámci celoživotného vzdelávania podľa Nariadenia vlády Slovenskej republiky č. 296/2012 Z. z. o spôsobe ďalšieho vzdelávania zdravotníckych pracovníkov, sústave špecializačných odborov a sústave certifikovaných pracovných činností v znení neskorších predpisov.

Absolventi študijného programu *ošetrovateľstvo – magisterský stupeň* sú schopní plniť požiadavky disciplín, ktoré v sebe integrujú ošetrovateľské teórie s vedeckými poznatkami z iných odborov, potrebné pre poskytovanie zdravotníckych služieb verejnosti v rámci primárnej, sekundárnej a terciárnej prevencie, ako aj starostlivosti v chorobe, rehabilitácii a následnej starostlivosti. Absolventi sú schopní poskytovať ošetrovateľskú starostlivosť jednotlivcom, rodine, skupine či komunite v zdraví alebo chorobe a prispievať k zdraviu, uzdraveniu alebo pokojnému a dôstojnému umieraniu a smrti. Profesionálna príprava je založená na výsledkoch vedy a výskumu. Sestra samostatne vykonáva výskum a výsledky výskumu aplikuje v praxi.

Absolventi študijného programu *ošetrovateľstvo – 3. stupeň* sú schopní vykonávať samostatnú vedeckú a tvorivú činnosť v oblasti ošetrovateľstva s uplatnením predovšetkým na vysokých školách a vzdelávacích inštitúciách v zmysle príslušných direktív Európskej komisie. Podieľajú sa na vedeckom výskume pre potreby zdravotníctva (napr. MZ SR, Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou).

Kategória:Povolania
Kategória:Zdravotnícke povolania
Pôrodná asistentka

**Pôrodná asistentka** (muž **pôrodný asistent**) je odborná pracovníčka či pracovník, asistujúci pri pôrode. Kedysi sa používalo i označenie baba, babica. 

## Štúdium
Absolvent študijného programu *pôrodná asistencia* sa uplatní ako pôrodná asistentka v ošetrovateľskej praxi na lôžkových gynekologicko-pôrodníckych pracoviskách, v ambulantnej starostlivosti o ženu, v riadení, vo výskume, vo výchove a vzdelávaní. Môže pracovať súkromne a samostatne v rámci platných predpisov. Pôrodná asistentka sa môže ďalej vzdelávať  v rámci celoživotného vzdelávania podľa Nariadenia vlády Slovenskej republiky č. 296/2010 Z. z. o spôsobe ďalšieho vzdelávania zdravotníckych pracovníkov, sústave špecializačných odborov a sústave certifikovaných pracovných činností v znení neskorších predpisov. 

## Pozri aj
* Pôrodná babica
* Dula

## Externé odkazy
*  Ambro, Ján / Kniha o pôrodníctve pre baby. Skalica: Fr. X. Škarnicl, 1873. 376 s. - dostupné online v Digitálnej knižnici UKB

Kategória:Pôrod
Kategória:Zdravotnícke povolania
Fyzioterapeut

**Fyzioterapeut** je odborný pracovník, venujúci sa fyzioterapii.

## Štúdium
Absolvent študijného programu *fyzioterapia – bakalársky stupeň* sa uplatní ako fyzioterapeut v nemocničných a ambulantných zariadeniach, v kúpeľných liečebniach, v odborných liečebniach a rehabilitačných ústavoch, prípadne v iných zariadeniach, ktoré poskytujú preventívnu a liečebnú zdravotnú starostlivosť, ochranu a podporu zdravia. Ďalej sa môže uplatniť v odbornom riadení, vo výskume a vo výchove a vzdelávaní fyzioterapeutov. Fyzioterapeut sa môže ďalej vzdelávať v rámci celoživotného vzdelávania podľa Nariadenia vlády SR č. 296/2010 Z.z. ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 296/2010  Z.z. o spôsobe ďalšieho vzdelávania zdravotníckych pracovníkov, sústave špecializačných odborov a sústave certifikovaných pracovných činností v znení neskorších predpisov.    

Absolvent študijného programu *fyzioterapia – magisterský stupeň* je kvalifikovaný vysokoškolský zdravotnícky pracovník, ktorý má odbornú spôsobilosť vykonávať preventívne, diagnostické a terapeutické metódy  a postupy fyzioterapie na úrovni zodpovedajúcej jeho kvalifikácii v odbore fyzioterapia v zmysle medzinárodných štandardov a kvalifikačných predpokladov na výkon povolania v krajinách EÚ, tak ako je to uvedené v profile absolventa.


Kategória:Zdravotnícke povolania
Kategória:Fyzioterapia
Dentálny hygienik

náhľad|Dentálna hygienička
**Dentálny hygienik**, resp. **dentálna hygienička** je osoba, ktorá absolvovala študijný program dentálna hygiena a poskytuje služby dentálnej hygieny v rámci parametrov klinických kompetencií ako súčasti komplexného systému zdravotnej starostlivosti o pacientstvo. Pracuje samostatne pod dohľadom a na odporúčanie zubného lekára, resp. zubnej lekárky a vykonáva činnosti v preventívnej, liečebnej a edukačnej starostlivosti o stomatologickom pacientstve, resp. klientele v oblasti dentálnej hygieny.

Kategória:Povolania
Kategória:Zubné lekárstvo
Kategória:Zdravotnícke povolania
Záchranár

**Záchranár** je absolvent študijného programu *urgentná zdravotná starostlivosť*. Uplatní sa ako profesionálny záchranár v jednotlivých zložkách Integrovaného záchranného systému v záchrannej praxi, v prednemocničnej urgentnej starostlivosti, na centrálnom príjme, v urgentnej ambulancii, na oddeleniach resuscitačnej a intenzívnej starostlivosti, v riadení, vo výskume, vo výchove a vzdelávaní, v zdravotníckych činnostiach ozbrojených zložiek, v požiarnom zbore, v  zložkách činných v záchrane zdravia a života. Je kvalifikovaný zdravotnícky pracovník, ktorý samostatne, pod dohľadom lekára a na jeho odporúčanie vykonáva činnosti v preventívnej, liečebnej a edukačnej starostlivosti.

Kategória:Povolania
Kategória:Zdravotnícke povolania
Vasylivka (Tuľčynský rajón)

**Vasylivka** () je dedina (*село*) na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 495 obyvateľov.

## Externé odkazy
* Najvyššia Rada Ukrajiny 

Kategória:Dediny v Tuľčynskom rajóne
Panamerické majstrovstvá v korfbale 2014

**Panamerické majstrovstvá v korfbale 2014** boli 1. Panamerické majstrovstvá v korfbale, ktoré organizuje Americká korfbalová federácia (IKF America's). Konali sa od 31. januára2. februára 2014 v São Paulo, v Brazílii, za účasti 3 tímov. Pôvodne sa na turnaji malo predstaviť aj družstvo Argentíny, ale svoju účasť kvôli finančným problémom na poslednú chvíľu odrieklo. Mimosúťažne ho nahradilo B družstvo Brazílie. Všetky zápasy sa odohrali v aréne *Ginásio Roberto Polati*. Víťazom sa stalo domáce družstvo Brazílie.

Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia v Belgicku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.

## Účastníci

 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IKF k 4. novembru 2012.

## Výsledky
### Základná skupina

### Play off
#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Brazílskej korfbalovej federácie  

## Zdroje
* Panamerické majstrovstvá 2014 na stránke Medzinárodnej korfbalovej federácie 
* Panamerické majstrovstvá 2014 na stránke worldkorfball.org 
* Panamerické majstrovstvá 2014 na stránke Brazílskej korfbalovej federácie  

Kategória:Korfbal v 2014
Kategória:Panamerické majstrovstvá v korfbale
Korfbal
Agorizmus

**Agorizmus** je politická filozofia, ktorej cieľom je podporovať vytvorenie bezštátnej spoločnosti založenej na dobrovoľnej výmene. Ide o revolučný smer libertariánskeho anarchizmu. Princípy agorizmu zhrnul začiatkom 80. rokov Kanaďan Samuel Edward Konkin III (SEK3) vo svojom diele Nový libertariánsky manifest. Agoristická filozofia rozoberá najmä stratégiu pre dosiahnutie slobodnej (bezštátnej) a decentralizovanej spoločnosti. Konkin (a iní) skúmal možnosti súkromnej iniciatívy (podnikania, organizovania) a vytvárania alternatívnych štruktúr hospodárstva (súkromná ochrana, neštátne súdy) v oblastiach tzv. šedej a čiernej ekonomiky, ktorá by časom mohla nahradiť a vytlačiť štátny monopol. Agoristi uznávajú princípy trhovej ekonomiky, ale zároveň, na rozdiel od iných libertariánskych prúdov, kritizujú veľké korporácie a dnešnú podobu kapitalizmu. Okrem teoretických prác sa agoristi často podieľajú aj na konkrétnych pro-agoristických aktivitách, väčšinou na lokálnej či mestskej úrovni (najmä v USA). 

Agorizmus má korene v európskom humanizme, klasickom liberalizme, americkom libertarianizme, individualistickom anarchizme (anarchokapitalizme) a v niektorých ľavicových anarchistických smeroch. Zástancovia tejto filozofie odmietajú angažovanie v politike a účasť na voľbách. Rozdiel medzi agorizmom a anarchokapitalizmom je ten, že agoristi odmietajú politický vznik voľného trhu (pomocou volieb), na rozdiel od anarchokapitalistov, ktorí pripúšťajú aj politickú cestu. V súčasnosti sa agorizmus dostáva do povedomia verejnosti v súvislosti s narastajúcim záujmom o kryptomarkety a internetové digitálne meny, akými sú Bitcoin, Litecoin a iné.

## Referencie

Kategória:Ekonomické ideológie
Kategória:Libertarianizmus
Kategória:Politická filozofia
Kategória:Anarchokapitalizmus
Pavian Records

náhľad|Sídlo na Medenej 19 v Bratislave

**Pavian Records** je slovenské hudobné vydavateľstvo, založené začiatkom deväťdesiatych rokov v Bratislave. Je exkluzívnou značkou obchodu s hudobnými nosičmi Dr. Horák, ktorý vlastní a vedie Pavol Maruščák.

Spočiatku sa Pavian Records zameriavali slovenskú bluesovú, folkovú a rockovú scénu (Ján Litecký-Šveda, Zóna A, Jednofázové kvasenie), resp. reedície nahrávok slovenskej rockovej „klasiky“ (Collegium musicum, Prúdy) a brniansku alternatívu (Iva Bittová, Fajt/Meneses, Dunaj), neskôr sa spektrum vydaných nahrávok rozšírilo aj na iné žánre a hudobné smery (ethno/world music, džez, alternatíva, vážna hudba). Výber interpretov sa programovo sústreďoval skôr na menšinové žánre, výnimkou boli reedície niektorých albumov zlatého fondu slovenskej rockovej hudby.

Dôležitým momentom v činnosti Pavian Records bolo rozšírenie vydavateľskej dramaturgie na oblasť vážnej hudby. Toto nielen že umožnilo prienik značky do nových oblastí a mimo slovenské a české trhy, ale prinieslo aj výrazné komerčné úspechy, keď najpredávanejším titulom Pavian Records sa paradoxne stala nahrávka z oblasti vážnej hudby, Mater (album) slovenského skladateľa Vladimíra Godára v interpretácii Ivy Bittovej a Solamente naturali. Len na Slovensku a v Česku sa jej do roku 2009 predalo viac ako päť tisíc kusov, vo svete presiahol predaj 10 000 kusov. Pre zahraničie nahrávku do distribúcie prevzalo prestížne nemecké vydavateľstvo ECM.

Do roku 2013 vydali Pavian Records viac ako 60 titulov, niektoré z nich prevzali vo forme licencií iné zahraničné vydavateľstvá (Iva Bittová, Vladimír Godár, Zuzana Homolová a Vlasta Redl).

V roku 2014 získal Pavol Maruščák špeciálnu cenu Radio Head Awards 2013 za prínos do hudby.

K umelcom, vydávaným na tejto značke, patria (radené abecedne):

## Referencie

Kategória:Slovenské hudobné vydavateľstvá
Saze (francúzska obec)

**Saze** je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.

## Poloha
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený  a najnižší bod 

## Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je  ().

Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.

## Referencie

## Pozri aj
*Zoznam obcí departementu Gard

Kategória:Obce v departemente Gard
Marina Diamandis

**Marina Lambrini Diamandis** vystupujúca pod menom **MARINA** (predtým **Marina and the Diamonds**) (* 10. október 1985, Abergavenny, Wales, Spojené kráľovstvo) je britská speváčka, textárka gréckeho pôvodu. Jej album ''Electra Heart'' debutoval na vrchole britského rebríčka. Je držiteľkou nominácie na Brit Awards, People's Choice Award či Ivor Novello Award, v roku 2010 obdržala cenu MTV Europe Music Award.

## Biografia
Marina sa narodila gréckemu otcovi a waleskej matke. Chodila na dievčenskú školu, kde vraj podľa nej našla v sebe talent. Po rozvode jej rodičov sa Marina odsťahovala do Grécka, kde žila len dva roky. Ako osemnásťročná sa vrátila do Británie a začala žiť v Londýne. Začala navštevovať tanečnú školu. V roku 2005 nasledoval jednoročný kurz spevu na Tech Music School. Potom sa zapísala na štúdium hudby na University of East London, v druhom ročníku prešla na Middlesex University, ktorú však nedokončila. Bola aj nominovaná na cenu kritikov na Brit Awards 2010 a zvíťazila na MTW Europe Music Awards v kategórií "Best UK & Irish Act".

## Diskografia
### Štúdiové albumy
* *[[The Family Jewels]]* (2010)
* *[[Electra Heart]]* (2012)
* *[[Froot]]* (2015)
**[[Love + Fear]]* (2019)
**[[Ancient Dreams in Modern Land]]* (2021)
**[[Princess of Power (album)|Princess of Power]]* (2025)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka   


Kategória:Waleské popové speváčky
Kategória:Waleskí skladatelia modernej hudby
Kategória:Waleskí speváci-skladatelia
Kategória:Waleskí textári piesní
Kategória:Waleské osobnosti gréckeho pôvodu
Hedviga Bystrická

Doc. RNDr. **Hedviga Bystrická**, CSc. (* 2. február 1924, Močarany, dnes súčasť Michaloviec - † 8. január 2018, Bratislava) bola slovenská mikropaleontologička a vysokoškolská pedagogička.

## Život
V roku 1948 absolvovala vysokoškolské štúdium na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor učiteľstvo prírodopisu-zemepis. Následne pôsobila ako asistentka, odborná asistentka a technička na Katedre geológie a paleontológie Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1951 získala titul RNDr. Venovala mikropaleontológii a biostratigrafii, najmä na základe foraminifer a neskôr aj nanoplanktónu. V rámci biostratigrafického výskumu vápnitého nanoplanktónu patrila medzi priekopníkov. V roku 1966 obhájila kandidátsku prácu a získala titul kandidáta geologických vied (CSc.). Nasledujúceho roku bola habilitovaná za docentku. Viedla prednášky a cvičenia z mikropaleontológie a v tomto obore viedla aj viacerých diplomatov a ašpirantov. V roku 1989 odišla do dôchodku. Bola manželkou geológa a paleontológa Jána Bystrického.

## Publikácie
Vedecké výsledky publikovala v približne 40 publikáciách. Okrem odborných článkov sa podieľala na príprave *[[Malá encyklopédia biológie|Malej encyklopédie biológie]]* ako spoluautorka (v kolektíve V. Betinu, vydal Obzor, Bratislava, 1975).

## Ocennie
Bola ocenená:
* Zlatá medaila Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
* Medaila Jána Slávika (2007)

## Referencie

Kategória:Slovenskí paleontológovia
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Michaloviec
Pygmalión (Tyros)

**Pygmalión** (*Pygmalión*, ) je v gréckej mytológii tyrský kráľ, brat Dido, zakladateľky mesta Kartága.
 
Dido, sestra tyrského kráľa Pygmalióna, sa vydala za kňaza Sychaea, najbohatšieho muža zo všetkých Feničanov. Chamtivého Pygmalióna túžba po jeho bohatstve zaslepila a aby sa jeho majetku zmocnil, dal ho úkladne zavraždiť. Po dlhú dobu to potom pred svojou sestrou dokázal utajiť. Ale Dido sa pravdu aj tak dozvedela. Počas spánku sa jej zjavil duch jej manžela, ukázal jej svoju prepichnutú hruď, odhalil jej svojho vraha a poradil jej, aby čo najskôr opustila svoj domov a ukryla sa v ďalekej cudzine. Dido manžela poslúchla a po dlhom putovaní sa usadila ďaleko na západe, na severnom pobreží Afriky, kde založila mesto, ktoré nazvala Kart-hadašt, Kartágo, čo znamená Nové hlavné mesto.

Povesť o Pygmaliónovi je negréckeho pôvodu. Niektorí historici ho identifikovali ako Pygmalióna (fenicky, Pumai-adta), syna a nástupcu mýtického kráľa Mattana I. (alebo Matgena) z Tyru, ktorý vraj vládol v rokoch cca 841814 pred Kr.   

## Referencie a bibliografia

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Kategória:Vládcovia Tyru
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2000

**Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2000** boli v poradí 3. Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien, druhé najvyššie kontinentálne podujatie v roku 2000, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 28.30. januára 2000 v Liévin, vo Francúzsku, za účasti 6 tímov. Jediným nováčikom ME bolo družstvo Grécka.

Litva a Francúzsko, ako 2 najlepšie družstvá, sa kvalifikovali v roku 2002 na hlavné podujatie Majstrovstiev Európy.  

## Účastníci

## Výsledky

## Konečné poradie

## Pozri aj
* Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji žien 2000

## Zdroj
* ME II. divízie 2000 na oficiálnej stránke EHF 

Kategória:Pozemný hokej v 2000
Ženy
Pozemný hokej
Život bez konca

***Život bez konca*** je viac ako 700 stranový, posmrtne vydaný moderný európsky román 20. storočia slovenského prozaika Františka Švantnera z roku 1956. Román je prerozprávaný prostredníctvom rozprávačskej tretej osoby a využitím zmiešanej štylistickej techniky (pásmo rozprávania) a polopriamej reči (pásmo postáv). Vo všeobecnosti je témou románu zobrazenie života v jeho plynulosti a v kontinuite a pomalý rozvrat robotnícko-remeselníckej rodiny, pretože ambície a ilúzie jej príslušníkov, vyradených z pôvodného sociálneho prostredia, inšpiruje väčšmi hlas krvi ako imperatív rozumu.

## Obsah

Hlavnou hrdinkou románu je *Paulínka* jediná dcéra po pôrode ochrnutej *Hermíny* a dedinského skupáňa *Matúša*. Román je o Paulínkinom celom živote, o jej nevydarených manželstvách, Paulínka prechádza všetkými úskaliami života neporazená.

## Referencie

Kategória:Knihy z 1956
Kategória:Slovenské romány
John Boynton Priestley

**John Boynton Priestley** (13. september 1894, Bradford, Spojené kráľovstvo - 14. august 1984, Stratford-upon-Avon) bol anglický prozaik, novinár a literárny kritik. Jeho tvorba sa vyznačovala vtipom a humorom, ktoré vystihli ducha vtedajšej doby.

## Dielo (výber)
### Novely
**Adam in Moonshine* (1927)
**Benighted* (1928) House")
* *The Good Companions* (1929) (po slovensky Dobrí kamaráti, 1973))
**Angel Pavement* (1930)
**Faraway* (1932)
**Wonder Hero* (1933)
**They Walk in the City* (1936)
**The Doomsday Men* (1937)
**Let the People Sing* (1939)
**Blackout in Gretley* (1942)
**Daylight on Saturday* (1943)
**Three Men in New Suits* (1945)
**Bright Day* (1946)
**Jenny Villiers* (1947)
**Festival at Farbridge* (1951)
**Low Notes on a High Level* (1954)
**The Magicians* (1954)
**Saturn over the Water* (1961)
**The Thirty-First of June* (1961)
**Salt Is Leaving* (1961)
**The Shapes of Sleep* (1962)
**Sir Michael and Sir George* (1964)
**Lost Empires* (1965)
**It's an Old Country* (1967)
**The Image Men Vol. 1: Out of Town* (1968)
**The Image Men Vol. 2: London End* (1968)
**King of Lies* (2013)

### Hry
**Dangerous Corner* (1932)
**Laburnum Grove* (1933)
**Eden End* (1934)
**Cornelius* (1935)
**Time and the Conways* (1937)
**I Have Been Here Before* (1937)
**When We Are Married* (1938)
**Johnson Over Jordan* (1939)
**The Long Mirror* (1940)
*'hey Came to a City* (1943)
**An Inspector Calls* (1946)
**The Linden Tree* (1947)

== Literatúra ==
* John Braine: *J. B. Priestley.* Weidenfeld and Nicolson, London, 1978, ISBN 0-297-77505-7
* Diana Collins: *Time and the Priestleys. The story of a friendship.* Stroud: Alan Sutton, 1994, ISBN 0-7509-0828-9
* Judith Cook: *Priestley.* London: Bloomsbury, 1998, ISBN 0-7475-3508-6
* Alan Edwin Day: *J.B. Priestley. An annotated bibliography.* New York u.a.: Garland 1980. ISBN 0-8240-9798-X
* Holger Klein: *J. B. Priestley's fiction.* Lang, Frankfurt am Main u.a., 2002, ISBN 3-631-38869-1
* Ladislaus Löb, „Mensch und Gesellschaft bei J.B. Priestley.“ Bern, Francke Verlag 1962
* Reiner Poppe: *Erläuterungen zu John Boynton Priestley, Ein Inspektor kommt.'' 3., überarb. Aufl., Hollfeld Bange, 1998, ISBN 3-8044-1658-6

## Externé odkazy
* J.B. Priestley Society

## Zdroj

Kategória:Anglickí spisovatelia
A. C. Eringen Medal

**A. C. Eringen Medal** je ocenenie americkej Society of Engineering Science (SES). Udeľuje sa od roku 1976 za vynikajúci výkon v inžinierstve. Je pomenovaná po Ahmedovi Cemalovi Eringenovi a dotovaná sumou 2000 dolárov. Víťaz je doživotným členom SES.

## Laureáti
*1976 Lotfi Zadeh
*1977 A. C. Eringen, C. C. Ting
*1978 Raymond Flory
*1979 Ian Sneddon
*1980 E. A. Teller
*1981 Joseph B. Keller
*1982 Harold Grad
*1983 R. Byron Bird
*1984 Kenneth Wilson
*1985 Bernard Budiansky
*1986 Paul Naghdi
*1988 George Herrmann
*1989 J. Tinsley Oden
*1991 James K. Knowles
*1992 Ray W. Clough
*1993 Pazil Erdogan
*1994 Charles F. Curtiss
*1995 Satya N. Atluri
*1996 S. Chandrasekhar
*1998 Pierre-Gilles de Gennes
*1999 Michael F. Ashby
*2000 E. Kroner
*2003 Gérard Maugin
*2004 K. R. Rajagopal
*2005 Cornelius O. Horgan
*2008 Subra Suresh
*2010 Robert Ritchie
*2011 Ares Rosakis
*2012 David Barnett
* 2013 Guruswami Ravichandran
* 2014 John A. Rogers
* 2016 Gang Chen
* 2017 Xiang Zhang
* 2019 Evelyn Hu

## Referencie


## Externé odkazy
*Oficiálna stránka

## Zdroj
* 

Kategória:Vedecké ocenenia
Saw III

**Saw 3** alebo **Saw III**, **Hra o prežitie 3** je kanadsko-americký hororový film z roku 2006. Jeho režisérom je Darenna Lynn Bousmana, a je to druhé pokračovanie úspešného hororu ** (2004). 

Kategória:Filmy z 2006
Kategória:Hororové filmy USA
Kategória:Kanadské hororové filmy
Kategória:Filmové pokračovania
Kategória:Filmy zo série Saw
Kategória:Filmy podľa názvu
ACM Software System Award

thumb|ACM Software System Award 2005

**ACM Software System Award** je ocenenie, ktoré sa udeľuje každoročne jednotlivcom alebo organizáciám, ktoré majú vynikajúce príspevky v oblasti vývoja softvérových systémov. Udeľuje ho Association for Computing Machinery (ACM) od roku 1983.

## Laureáti

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj
* 

Kategória:Vedecké ocenenia
Hra o prežitie 2

**Hra o prežitie 2** alebo **Saw II**, **Saw 2** je kanadsko-americký hororový film z roku 2005. Jeho režisérom bol Darenna Lynn Bousmana, a išlo o pokračovanie úspešného hororu ** (2004). 

Film vykresľuje príbeh detektíva Erica Matthewsa. Ten sa snaží oslobodiť osem ľudí, ktorých uväznil Jigsaw v hre na život a na smrť.

## Referencie

Kategória:Filmy z 2005
Kategória:Hororové filmy USA
Kategória:Kanadské hororové filmy
Kategória:Filmové pokračovania
Kategória:Filmy zo série Saw
Kategória:Filmy podľa názvu
Saw IV

**Saw 4** alebo **Saw IV** je kanadsko-americký hororový film z roku 2007. Jeho režisérom je Darenna Lynn Bousmana, a je to tretie pokračovanie úspešného hororu ** (2004). 

Vykresľuje príbeh veliteľa zásahovej jednotky Rigga.

Kategória:Filmy z 2007
Kategória:Hororové filmy USA
Kategória:Kanadské hororové filmy
Kategória:Filmové pokračovania
Kategória:Filmy zo série Saw
Kategória:Filmy Lions Gate Entertainment
Kategória:Filmy podľa názvu
Saw: Hra o život

**Saw: Hra o život** je úspešná hororová séria. Prvý diel bol natočený v roku 2004 Jamesom Wanom a posledný v roku 2010 Kevinom Greutertom. Má sedem častí. Finančne najúspešnejšie bol na tom tretí diel, od kritikov získal najväčšie pozitíva prvý diel.

## Popis série

Séria je o Johnovi Kramerovi, mužovi známom ako Skladačkový vrah. Tento muž chce, aby si ľudia vážili svoj život, preto ich vystavuje krutým skúškam. Johnovi pomáhajú jeho učni, ktorí stále pribúdajú. Medzitým je Johnovi na stope polícia na čele s detektívom Hoffmanom. John sa okrem polície musí vysporiadať aj s agentmi FBI, ktorí sú mu takisto na stope. Vydarí sa Johnovo dielo alebo padne do rúk polícii? Koľko tajomstiev John skrýva a koľko má vlastne učňov? Séria odhaľuje prekvapivé odhalenia a nečakané zvraty.

## Diely

* Saw
* Saw II 
* Saw III
* Saw IV
* Saw V
* Saw VI
* Saw 3D

Kategória:Hororové filmy USA
Saw VI

**Saw 6** alebo **Saw VI** je psychologický hororový film z roku 2009. Jeho režisérom je Kevin Greutert, a je to piate pokračovanie úspešného hororu ** (2004). 

Vykresľuje príbeh poisťovateľa Williama Eastona.

Kategória:Filmy z 2009
Kategória:Hororové filmy USA
Kategória:Kanadské hororové filmy
Kategória:Filmové pokračovania
Kategória:Filmy zo série Saw
Kategória:Filmy Lions Gate Entertainment
Kategória:Austrálske hororové filmy
Kategória:Britské hororové filmy
Kategória:Filmy podľa názvu