Milan Kundera

**Milan Kundera** (* 1. apríl 1929, Brno† 11. júl 2023, Paríž, Francúzsko) bol česko-francúzsky spisovateľ, žijúci od roku 1975 vo Francúzsku a od konca 80. rokov píšuci po francúzsky. Je svetovo najúspešnejším a najprekladanejším autorom českého pôvodu a jeho romány a eseje výrazne prispeli k vývoju románu ako žánru. V mladosti publikoval tiež básne, drámy a preklady.

## Životopis
Je synom významného muzikológa Ludvíka Kunderu, bratrancom básnika a prekladateľa Ludvíka Kunderu. V roku 1948 maturoval na brnianskom gymnáziu a zapísal sa na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Štúdium však skoro prerušil a prešiel na štúdium hudobnej skladby. Absolvoval potom aj Filmovú fakultu AMU a v rokoch 1958 – 1970 tu prednášal svetovú literatúru (od roku 1964 ako docent.)

V rokoch 1948 – 1950 bol členom KSČ (spoločne s Janom Trefulkom vylúčený pre „protistranícku činnosť“). V roku 1956 mu bolo obnovené členstvo. V 60-tych rokoch sa angažoval v reformnom hnutí, napr. v júni 1967 vystúpil na IV. zjazde *Zväzu československých spisovateľov*, ktorý je všeobecne považovaný za začiatok tzv. Pražskej jari s prejavom, v ktorom kritizoval cenzúru umenia zo strany vládnucej komunistickej strany. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy do Československa bol v roku 1970 zo strany znova vylúčený a počas normalizácie sa stal pre komunistov definitívne nepohodlným - a tajnou službou sledovaným - umelcom. V bývalom Československu prestali oficiálne vychádzať jeho diela, stal sa disidentom. 

V roku 1975 mu bolo ponúknuté miesto hosťujúceho profesora na univerzite vo francúzskom Rennes, ktoré prijal, a hneď nato do Francúzska odišiel. Neskôr prednášal aj na univerzite *École des Haute Études* v Paríži. Z dôvodu emigrácie mu bolo v roku 1979 odobrané česko-slovenské štátne občianstvo. Zostal teda vo Francúzsku a v roku 1981 získal tamojšie občianstvo. 

Kundera bol dvakrát ženatý. Prvou jeho manželkou bola dcéra hudobného skladateľa Pavla Haasa Olga, druhou televízna hlásateľka Věra Hrabánková (sobáš v roku 1963). 

Do Česka sa po roku 1989 vracal len sporadicky a aj vydávanie svojich diel v češtine výrazne obmedzoval (napríklad román *[[Neznesiteľná ľahkosť bytia]]* vyšiel v Česku až v roku 2006). Svoje posledné diela napísal po francúzsky a do roku 2020 blokoval ich preklad do češtiny. V roku 2019, na podnet premiéra Babiša, požiadal o navrátenie českého občianstva, ktoré mu bolo vrátené. Milan Kundera zomrel 11. júla 2023 v Paríži vo svojom byte.

## Kontroverzia
Podľa informácií, ktoré zverejnil týždenník Respekt 13. októbra 2008, poslalo na začiatku 50. rokov 20. storočia udanie mladého Kunderu do komunistického väzenia Miroslava Dvořáčka. V článku Petr Třešňák a Adam Hradilek z Ústavu pre štúdium totalitných režimov tvrdí, že na základe ním objaveného záznamu, sa mal 14. marca 1950 Kundera dostaviť na ZNB vypovedať, že si nejaký muž nechal v úschove kufor u jednej Kunderovej spolubývajúcej na internáte. Majiteľ kufra Dvořáček bol potom zatknutý a odsúdený na 22 rokov väzenia, z ktorých strávil takmer 14 rokov v ťažkých podmienkach pracovných táborov, kde fáral do uránových baní. Dôvodom mal byť obsah kufru, z ktorého ZNB usúdila že Dvořáček je západný agent. O údajnej Kunderovej účasti v tejto kauze má svedčiť aj dokument z roku 1952, kde je uvedená spolupráca Kunderu s orgánmi ZNB. Spisovateľ sa k celej záležitosti vyjadril s prekvapením a udavačstvo poprel. Existuje výpoveď svedka, ktorá za udavača označuje inú osobu, nie Kunderu alebo úvahy, že Kundera bol do záznamu zapísaný len ako jeden zo študentov prítomných na koleji Letná. Z Kunderových neskorších textov čitatelia pochopili, že z oduševneného študenta - stalinistu sa stal dospelý muž, ktorý komunistický režim odmietal, respektíve, ktorý jasne videl, ako život v komunizme človeka morálne zdeformoval. Hriechy z mladosti mu odpustili. Nie však všetci. 

3. novembra 2008 podporilo obhajobu Kunderu jedenásť medzinárodne uznávaných spisovateľov vrátane štyroch laureátov Nobelovej ceny Orhana Pamuka, Gabriela Garcíu Márqueza, Nadine Gordimer a J. M. Coetzee, ako aj Carlosa Fuentesa, Juana Goytisola, Philipa Rotha, Salmana Rushdieho a Jorgeho Semprúna.

## Tvorba
Veľký úspech zaznamenal Kundera prvým románom Žert z roku 1967. Bol to však jediný román, ktorý vyšiel v bývalom Československu. Po roku 1989 sa opäť na pultoch kníhkupectiev objavil až v roku 1996.

Po básnických začiatkoch písal filozoficky založené poviedky a romány modelujúce ľudské osudy na pozadí krízy dejinného vedomia. Jeho rané diela boli poplatné komunistickej ideológii; neskôr ich zavrhol. Vo vrcholnej exilovej tvorbe zachytil problémy vnútornej a vonkajšej slobody človeka a zodpovednosti.

## Dielo
*1953 – *Člověk zahrada širá*, básnická zbierka, debut
*1955 – *Poslední máj*, poéma rozvíjajúca obraz pokušenia väzneného Júlia Fučíka gestapáckym komisárom Böhmom z dobovej mytológie
*1957 – *Monology*, posledná básnická zbierka, milostne deziluzívna poézia
*1960 – *Umění románu: Cesta [[Vladislav Vančura|Vladislava Vančury]] za velkou epikou*, marxistická literárnovedná štúdia
*1962 – *Majitelé klíčů*, dráma o konflikte generácie, ktorá má skúsenosti z vojny a dorastajúcej mládeže
*1970 – *Směšné lásky*, poviedková séria (středoškolská synopse)
*1963 – *[[Směšné lásky]]* (podtitul *tři melancholické anekdoty*)
*1965 – *Druhý sešit směšných lásek*
*1968 – *Třetí sešit směšných lásek*
*1965 – *[[Žert (kniha)|Žert]]*, román, tragický obraz dezilúzie hlavného hrdinu zo série žartov, kvôli ktorým sa zaplieta do sveta komunistických fanatikov a udavačov; najprv sa jeho nevinný študentský žart berie smrteľne vážne a je zaňho prenasledovaný, túži sa pomstiť, ale odplata (zvedenie udavačovej ženy) sa minie účinku, pretože sa prijíma s vďakou (aj on je žene neverný), celá situácia je najväčší žart osudu. Román bol sfilmovaný.
*1973 – *[[Život je jinde]]* (napísané v 1969; francúzsky 1973, česky Sixty-Eight Publishers Toronto 1978), román o deformácii osobnosti básnika, ktorý sa zapredá komunistickému režimu
*1969 – *Ptákovina*, divadelná hra
*1971 – *Jakub a jeho pán: Pocta [[Denis Diderot|Denisu Diderotovi]]*, dramatizácia Diderotovho románu
*1976 – *Valčík na rozloučenou* (francúzsky 1976, Toronto 1978, Brno 1997), román o živote plnom intríg a neuveriteľných náhod
*1978 – *Kniha smíchu a zapomnění*, román, niekoľko príbehov s témou mravnej devastácie českých ľudí doma aj v cudzine
*1984 – *[[Nesnesitelná lehkost bytí]]* (francúzsky 1984, česky Toronto 1985), román, mnohovýznamová filozofická próza, prelínanie dejových línií. Román bol sfilmovaný.
*1986 – *L’Art du roman* (Umenie románu), eseje
*1990 – *L’Immortalité* (česky *Nesmrtelnost* 1993), román, dielo postmodernizmu, prelína sa veľké množstvo dejových línií a vystupuje rad historických osobností (Johann Wolfgang Goethe, Ernest Hemingway atď.)
*1993 – *La Lenteur* (Pomalosť), román
*1995 – *Les Testaments trahis* (Zradené testamenty), eseje
*1997 – *L’Identité* (Identita), román
*2003 – *L’Ignorance* (Nevedomosť), román
*2004 – *Můj [[Leoš Janáček|Janáček]]* (Atlantis, 80 s., ISBN 80-7108-256-2), dve eseje a záznam rozhlasového rozhovoru
*2005 – *Zneuznávané dědictví [[Miguel de Cervantes|Cervantesovo]]* (Atlantis, 48 s., ISBN 80-7108-258-9), dve eseje z knihy *L’Art du roman*, okrem titulného aj *Jeruzalémský projev: Román a Evropa*
*2006 – *Kastrující stín svatého Garty* 
*2006 – *Nechovejte se tu jako doma, příteli*
*2013 – *La Fête de l’insignifiance* (sk: *Sviatok bezvýznamnosti*, Artforum, 2020, preložila Elena Flašková, ISBN 97-8808-1503016)

## Ocenenia
*1963 – Štátna cena Klementa Gottwalda za drámu Majitelia kľúčov
*1968 – Cena Zväzu československých spisovateľov
*1973 – Prix Médicis – najlepší zahraničný román za román Život je inde
*1978 – Premio Mondello za román Valčík na rozlúčku
*1981 – American Common Wealth Award za Knihu smiechu a zabudnutia
*1985 – Jerusalem Prize pre Freedom Individual in Society
*1987 – Rakúska štátna cena za európsku literatúru
*1987 – Cena Nelly Sachsovej
*1987 – Cena kritikov Francúzskej akadémie za esej Umenie románu
*1990 – Rad čestnej légie
*1991 – Cena britského denníka The Independent (Independent Foreign Fiction Award) 
*1992 – Cena Vilenice (Slovinsko)
*1993 – novinárska cena Prix Aujourd'hui za Les testaments trahis
*1994 – Cena Jaroslava Seiferta 
*1995 – Medaila Za zásluhy – I. stupeň
*1997 – Cena prepelíc
*2000 – Herderova cena
*2004 – Cena mesta Brna v oblasti literárnej činnosti
*2001 – Veľká cena Francúzskej akadémie za celoživotné dielo
*2007 – Štátna cena za literatúru za román Neznesiteľná ľahkosť bytia s prihliadnutím na doterajšiu prozaickú a esejistickú tvorbu
*2009 – Svetová cena Nadácie Simone a Cino del Duca za celoživotné dielo
*2010 – čestné občianstvo mesta Brna za celoživotné dielo a ako brnenský rodák
*2020 – Cena Franza Kafku

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stránka venovaná spisovateľovi Milanu Kunderovi
* Heslo v encyklopedii ''KDO BYL KDO v našich dějinách ve 20. století'' 
* Kunderov prejav  na IV. zjazde česko-slovenských spisovateľov roku 1967
* Články o Kunderovi, recenzie anglických prekladov nových kníh atď. v *Britských listech*


Kategória:Spisovatelia postmoderny
Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Francúzski spisovatelia
Kategória:Českí spisovatelia románov
Kategória:Francúzski spisovatelia románov
Kategória:Českí básnici
Kategória:Českí dramatici
Kategória:Českí emigranti a exulanti
Kategória:Nositelia Radu čestnej légie
Kategória:Českí ateisti
Kategória:Francúzski ateisti
Kategória:Spisovatelia píšuci po česky
Kategória:Francúzske osobnosti českého pôvodu
Kategória:Osobnosti z Brna
Kategória:Nositelia Medaily Za zásluhy (Česko)