open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dogoni

náhľad|Dogoni
**Dogoni** (úplné alebo čiastočné synonymá: **Dogon, Dagom, Tombo, Hambde, Makbe, Kado**) sú etnikum v južnom Mali a severnej Burkine zaoberajúce sa prevažne roľníctvom. Hovoria dogonskými jazykmi (donedávna považovanými za jeden jazyk).

Dogoni veria, že boli pôvodnými obyvateľmi údolia rieky Niger. Boli objektom pozorovania mnohých antropologických štúdií a ich umelecká práca je oceňovaná zberateľmi na celom svete. Počas tisícročí Dogoni obývali obydlia vytesané do útesu na dĺžke 200 kilometrov nazývané Bandiagara. Hoci väčšina z 200 000 Dogónov sa premiestnilo z ich ochranných útesových obydlí na rovinu trochu nižšie, staroveké dediny stále zdobia útesy. Najlepšou a najpopulárnejšou turistickou cestou do dogonských dedín je cesta pozdĺž útesu.

## Náboženstvo
Kľúčovými postavami v dogonskom náboženstve sú dvojčatá Nummo a Nommo (často stotožňovaní ako jeden), prapôvodní duchovia dogonských predkov, niekedy chápaní ako božstvá. Ide o hermafroditné vodné tvory, nazerané obdobne ako vodné božstvá (to-vodun) v západoafrickom vodune; môžu byť znázorňovaní s ľudským telom a rybím chvostom. Nommo má byť prvý živý tvor stvorený najvyšším bohom Ammou. Krátko po svojom stvorení sa Nommo rozmnožil do štyroch párov dvojčiat, pričom jeden pár sa vzoprel rádu založenému stvoriteľom. Pre obnovenie rádu boh Amma obetoval ďalšieho tvora, ktorého telo rozrezal a rozptýlil po celom stvorení – na každom mieste, kam dopadol fragment tela, mala byť postavená svätyňa. Kľúčový význam má v dogonskom náboženstve problematika dvojčiat: rozpráva sa, že prapôvodne sa tvorovia rodili ako dvojčatá a každý bol hermafroditný, na svet však prišiel šakal, ktorý sa narodil sám; tým sa porušilo stvorenie a začali sa rodiť jedinci s jedným pohlavím. Väčšina bádateľov sa zhoduje, že v dogonskom náboženstve existuje vedomie dávnej udalosti, ktorá onedlho po stvorení spôsobila narušenie harmónie, poruchu štruktúry stvorenia. Preto je šakal (podľa inej verzie líška piesočná) spájaný so smrťou a je mu zasvätený významný náboženský festival Sigi. Dualita má v dogonskom náboženstve centrálne postavenie, aj nebeské sily majú duálny charakter: najvyšší boh Amma má mužské i ženské charakteristiky. Narodenie dvojčiat je oslavované zvláštnym náboženským rituálom, pretože dvojčatá odkazujú k pôvodnej duálnej štruktúre stvorenia ak harmónii medzi pozemským a nebeským. Existuje mýtus o pôvode dogonského vedenia, alebo (podľa inej verzie) dokonca Dogonov samých, na hviezde Sirius (prípadne Sirus B či ďalšej neznámej hviezde v ich okolí). Tento kontroverzný mýtus verejnosti odovzdal etnograf Marcel Griaule. Väčšina bádateľov tento mýtus považuje za vymyslený Griaulom.

## Referencie

Kategória:Mali
Kategória:Burkina
Kategória:Africké etniká, národy a národnosti
Timbuktu (mesto)

**Timbuktu** (francúzsky Tombouctou, anglicky Timbuktu) je mesto v Mali s 54 453 obyvateľmi (2009).

Pred storočiami bolo Timbuktu spolu s Djenné dôležitým mestom na transsaharskej obchodnej ceste prinášajúce obrovské bohatstvo. Obchodníci v týchto mestách profitovali z transportu zlata, slonoviny a soli zo západnej Afriky. Od 16. storočia sa stali tieto mestá legendami v predstavách Európanov, predstavujúc všetko exotické bohatstvo Afriky.

Toto všetko sa zmenilo, keď Portugalčania objavili Guinejský záliv a nahradili prepravu po zastaraných transsaharských obchodných cestách námornou lodnou prepravou. Sláva Timbuktu a Djenné zbledla a upadli do úpadku, z ktorého sa už nikdy nedostali.

Dnes sú mekkami pre cestovateľov. Timbuktu je v porovnaní s Djenné viac obnovené. Ponechalo si niečo zo starovekej štruktúry a taktiež je stále vyhľadávanou destináciou. Djenné na druhej strane vyzerá ako zamrznuté v čase. Veľkolepý monument z hlinených tehál v impériu, ktoré sa rozpadlo pred päťsto rokmi.

Timbuktu bolo významnou križovatkou karavan, kde sa vymieňala soľ zo Sahary za zlato, slonovinu a otrokov zo Sahelu a južných oblastí od prelomu 1. a 2. tis. n. l., ale osady tu boli preukázateľne už v dobe železnej. Oddávna museli karavany dorazivé do Timbuktu platiť poplatok za vstup, respektíve pobyt v Timbukte. Tento zvyk sa dodnes uchoval, a tak bývajú po cestovateľovi obvykle vymáhané drobné peniaze. Rieka Niger fungovala ako dopravná tepna, po ktorej prúdil tovar z južných subsaharských oblastí. V Timbukte sa tovar zobchodoval a pokračoval po Nigeri na západ alebo s karavanami na sever. V 13. stor. mesto obývalo asi 10 000 ľudí a začal kultúrny rozvoj. Snáď už v 14. stor. boli v Timbukte vybudované tri veľké a významné mešity s madrasami, na ktoré bola neskôr viazaná výučba na slávnej Timbuktskej univerzite. Univerzita bola toho času voľným združením týchto madrás, ktoré vyučovali študentov na nádvorí mešít alebo v priľahlých domoch. Mesto zbohatlo najmä sprostredkovaním obchodu so zlatom, so silnejúcim významom univerzity dosahoval stále väčšiu profitabilitu aj obchod s knihami. Podľa afrikanistu Ondreja Havelku sa v Timbukte študovala islamská teológia, islamské právo, arabčina, ale aj medicína, matematika, astronómia, filozofia, geografia a ďalšie vedy. Najväčšiu slávu dosiahlo univerzitné mesto v 16. stor. Hlavné madrasy boli spojené s mešitami Sankore, Djinguereber a Sidi Yahya. Timbuktu vládne v náboženskej oblasti islam. Žije tu množstvo etník vrátane Tuaregov. Timbuktu je považované za tuarežské hlavné mesto.

## Galéria

Súbor:World Wind Globe NASA Timbuktu 1.jpg|Poloha mesta v Afrike
Súbor:Empty street in Timbuktu.jpg|Typická ulica v Timbuktu
Súbor:Timbuktu Mosque Sankore.jpg|Pohľad na Mosque Sankore
Súbor:CEDRHAB Timbuktu.jpg|CEDRHAB


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Mestá v Mali
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Mali
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v ohrození
Niger (rozlišovacia stránka)

**Niger** môže byť:
* štát v Afrike, pozri Niger
* rieka v západnej Afrike, pozri Niger (rieka) 
* federálny štát v Nigérii, pozri Niger (štát v Nigérii)
* olejnaté semeno rastliny rantila abesínska, pozri niger (semeno)
* názov niekoľkých britských vojnových lodí, pozri HMS ''Niger''
* dominikánsky teológ, kazateľ a polemik, pozri Peter Georg Niger

## Pozri aj
* Niger Innis (konzervatívny americký aktivista)
Niger (rieka)

**Niger** je jednou z najväčších riek v Afrike, tiahnuca sa cez  vo veľkom oblúku, ktorý sa rozširuje k severu z Guiney do Mali predtým ako sa vracia späť na juh a raziac si cestu Nigerom a Nigériou sa vlieva do Guinejského zálivu.

Rieka má relatívne čistú vodu, unáša totiž asi len desatinu sedimentov v porovnaní s Nílom. Rieka preteká štítovými oblasťami, ktoré neposkytujú toľko jemného materiálu, predovšetkým ílu a prachu. Niger sa každoročne rozvodňuje. Záplavy začínajú v septembri a končia v máji. Jeho povodie má rozlohu asi 1 milión km², jeho väčšiu časť tvoria savany.

## Delta rieky
Delta rieky Niger ústi do Guineiského zálivu, teda do Atlantického oceánu. Je jednou z najväčších delt, ktorej nadmorská časť zaberá  a má šírku asi . Hrúbka nanesených sedimentov v delte dosahuje .. Jej najstaršie sedimenty majú spodnokriedový (albský) vek, ale samotný vývoj delty nastal až počas paleocénu a eocénu. Nadmorská časť delty bola pôvodne pokrytá dažďovými pralesmi. Od 19. storočia však bolo toto územie kultivované, rozvinulo sa tu pestovanie palmy olejovej. Oblasť je husto obývaná, hlavne v oblasti mesta Port Harcourt. V súčasnosti tu nadobúda rozmach ťažba ropy.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Rieky v Guinei
Kategória:Rieky v Mali
Kategória:Rieky v Nigeri
Kategória:Rieky v Benine
Kategória:Rieky v Nigérii
William Parsons Rosse

**William Parsons Rosse** (* 17. jún 1800 – † 31. október 1867) bol anglický astronóm.

Stal sa tretím lordom Rossom po tom, ako zomrel jeho otec v roku 1841. Predtým bol jeho titul Lord Oxmantown.

V 40-tych rokoch 19. storočia zostrojil svoj „Leviathan of Parsonstown“, 72-palcový (183 cm) teleskop v meste Birr, ktoré bolo potom známe ako Parsonstown v grófstve Offaly. Ďalekohľad, ktorý sa stal na mnoho desaťročí najväčším na svete. Rosse bol nútený vynájsť množstvo techník použitých na konštrukciu svojho teleskopu, pretože jeho veľkosť bola v tej dobe bezkonkurenčná a tiež preto, lebo vtedajší konštruktéri teleskopov si svoje patenty chránili alebo nedokázali publikovať svoje metódy. Jeho ďalekohľad bol považovaný za veľký technický a architektonický pokrok.

## Iné projekty

Kategória:Írski astronómovia
Kategória:Prezidenti Kráľovskej spoločnosti
Kategória:Členovia Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva
Malý Šturec

**Malý Šturec** () je sedlo v južnej časti Veľkej Fatry.

## Poloha
Sedlo sa nachádza na južnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Hranica Kremnických vrchov vedie južnejšie od sedla, nie ako sa mylne často prezentuje. Sedlo Malý Šturec leží medzi Holým kopcom () a Priečnym vrchom () a priamo pod sedlom pramení Biela voda, ľavostranný prítok Teplice. 

Vedie ním hranica medzi Žilinským a Banskobystrickým krajom a zároveň okresmi Banská Bystrica a Turčianske Teplice. V sedle sa stretávajú katastrálne územia obcí Čremošné a Dolný Harmanec.

## Doprava
Sedlom vedie významná cestná spojnica Turca s Pohroním, cesta I/14. Železničná trať Vrútky – Zvolen prechádza popod sedlo Čremošnianskym tunelom (najdlhší železničný tunel na Slovensku – 4&nbsp;698&nbsp;m). V sedle je vybudované parkovisko s peknými výhľadmi na severovýchod.

Prívlastok *"Malý"* súvisí s existenciou neďalekého priesmyku Veľký Šturec, ktorý leží vo väčšej nadmorskej výške. Cez oba tieto priesmyky v minulosti viedli dôležité severo-južné dopravné spojnice. Nakoľko v 60. rokoch 20. storočia bola cestná doprava z Veľkého Šturca odklonená na Donovaly, Veľký Šturec stratil svoj dopravný význam a vytratil sa aj z bežnej reči. Z týchto dôvodov sa v súčasnosti priesmyk Malý Šturec zvykne laicky nazývať len *"Šturec"* (bez prívlastku), a to najmä v súvislosti s automobilovou dopravou.

## Turizmus
Sedlom prechádza  červená značkovaná turistická trasa, súčasť Cesty hrdinov SNP (E8) zo sedla Turecká cesta na Kráľovu studňu (). Je pomerne ľahko prístupné, vďaka komunikácii, ktorá ním prechádza.

## Referencie

## Pozri aj
* Šturec (vrch)
* Veľký Šturec

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Veľkej Fatry
Kategória:Geografia okresu Banská Bystrica
Kategória:Geografia okresu Turčianske Teplice
Spišská Magura

**Spišská Magura** je flyšové pohorie a geomorfologický celok na severnom Slovensku, súčasť Podhôľno-magurskej oblasti. 

## Vymedzenie
Susedí z juhu s Podtatranskou brázdou, Tatrami a Podtatranskou kotlinou, Spišsko-šarišským medzihorím a na severe s Pieninami. Západnú a časť severnej hranice tvorí štátna hranica s Poľskom. 

Spišská Magura sa delí na dva geomorfologické podcelky: Repisko na juhozápade a Veterný vrch na severe. Celok má tiež 3 časti: v Repisku je to Osturnianska brázda, v podcelku Veterný vrch potom Staroveská kotlina a
Ružbašské predhorie. Hranica medzi podcelkami vedie údolím Rieky a cez Magurské sedlo. Najvyšším vrchom pohoria je Repisko () v juhozápadnej okrajovej časti pohoria.

Hlavný hrebeň podcelku Repisko vedie po línii Repisko – Magurka – Bukovina – Smrečiny – Spádik – Magurské sedlo, kde nadväzuje na hlavný hrebeň podcelku Veterný vrch v trase Javor – Toporecké sedlo – Kameniarka – Riňava – Plontana (najvyšší vrch podcelku) – Veterný vrch.

Pohorie je rozdelené na viaceré rázsochy údoliami potokov a riečok: Frankovský potok, Rieka, Jordanec, Lesniansky potok, Toporský potok, Šoltýsa a ďalšie. Údolie Dunajca na severe je hranicou s Pieninami, toky Javorinky a Bielej od Tatier a v údolí Popradu, v tzv. Ružbašskej bráne sa stýka s pohorím Levočské vrchy.

V časti Osturnianska brázda a na priľahlých svahoch Spišskej Magury sa zachovali viaceré jazierka zosuvného charakteru. Napr. Malé jazero, Veľké jazero, Ksenino jazierko, Osturnianske jazero. V podcelku Repisko sa zachovalo Jezerské jazero tiež zosuvného charakteru. Na styku pohoria s kotlinami vyvierajú minerálne pramene (Vyšné Ružbachy, Toporec).

## Pozri aj
* Zoznam vrcholov v Spišskej Magure

## Iné projekty

## Referencie


Kategória:Pohoria na Slovensku
Kategória:Geomorfologické celky na Slovensku
Ružbašská brána

**Ružbašská brána** je geomorfologický útvar vytvorený riekou Poprad. Rieka sa na tomto území prelamuje flyšovými súvrstviami medzi Spišskou Magurou na severozápade a Levočskými vrchmi na juhovýchode.

Zároveň spája vyššie položený stupeň Popradskej kotliny s nižšie položeným stupňom Ľubovnianskej kotliny. V Ružbašskej bráne vytvára rieka Poprad dva veľké zaklesnuté meandre. Brána vystupuje v krajine medzi mestom Podolínec a obcou Forbasy, kým na území brány leží jediná obec Nižné Ružbachy.

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Geomorfologické útvary na Slovensku
Kategória:Brány (geomorfologické) na Slovensku
Magurské sedlo

**Magurské sedlo** () je sedlo v hlavnom hrebeni Spišskej Magury. Je nazývané tiež Hanušovské alebo Reľovské sedlo.

Nachádza sa medzi vrchmi Javor () a Spádik (). Oddeľuje dva podcelky pohoria - Repisko na juhozápade a Veterný vrch na severovýchode. Spája Podtatranskú kotlinu so Zamagurím. Sedlom viedla jedna z dávnych kolonizačných ciest. Na západnej strane sedla pramení potok Ščerbová (pravostranný prítok Rieky), kým na východnej strane Toporský potok vlievajúci sa do Popradu.

Sedlom prechádza významná cestná spojnica II/542 medzi Spišskou Belou a Spišskou Starou Vsou a tiež modroznačkovaná turistická trasa, vedúca od Toporeckého sedla ďalej na západ po hlavnom hrebeni pohoria (Bukovina, Repisko).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá v Spišskej Magure
Kategória:Reľov
Kategória:Toporec
Kategória:Slovenská Ves
Nemrut Dağı (vrch)

thumb|vpravo|250px|Východná terasa
**Nemrut Dağı** (iné názvy: **Nemrut Dağ**, **Nemrud Dağ(ı)**, **Nemrut**, **Nemrud**) je vrch v juhovýchodnej Anatólii (Turecko), vysoký . Od roku 1987 je zapísaný v zozname Svetového dedičstva UNESCO.

## Antiochove mauzóleum

Na vrchole tohto vrchu Antiochios I., kráľ Kommageny, v rokoch 69 až 34 pred Kr., postavil nezvyčajný monument. Mal pripomínať jeho vlastnú slávu a slávu bohov, a pravdepodobne je to aj jeho hrob. Bol to obrovský pomník bezvýznamného kráľa, ktorý sa sám radil medzi nesmrteľných.

Ide o mohylu pozostávajúcu z kopy voľne uložených kameňov. Na severnej a východnej strane ju strážia dva levy, dva orly a deväťmetrové sochy, ktoré predstavujú Herakla, Dia, Oromadesa (perzský boh Ahura Mazdá), Tyché, Apolóna-Mithru a samotného Antiocha. Figúry sú stvárnené posediačky, hlavy majú poodpadávané a ležia naokolo. Po stranách  vysokého návršia hrobu s priemerom  stoja rovnaké figúry. Na dobre zachovaných reliéfoch na západnej terase sa Antiochos zobrazuje, ako si potriasa rukou s Apolónom, Diom a Herkulom.

Osobitne významná je kamenná doska, na ktorej je zobrazený lev pod hviezdnou konšteláciou. Usporiadanie hviezd, planét Jupitera, Merkúra a Marsu ukazuje zvláštnu astronomickú konšteláciu, ktorá bola pozorovateľná 7. júla 62 pred Kr. Tento dátum sa pokladá za začiatok výstavby hrobu.

Na východnej strane hrobového návršia sa nachádza oltár. Celý komplex pravdepodobne denne slúžil na náboženské obrady, kým Nemrut Dağı v roku 1881 neobjavil nemecký inžinier Karl Sester.

Antiochov hrob sa síce nenašiel, predpokladá sa však, že je pochovaný na tomto mieste.

## Významní bádatelia
* Friedrich Karl Dörner
* Theresa Goell
* Osman Hamdi Bey
* Karl Humann
* Otto Puchstein
* Karl Sester

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka ''International Nemrud Foundation'' 
* Mount Nemrud Guide and Photo Album  

Kategória:Vrchy v Turecku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Turecku
Alma Mahlerová

**Alma Mahler-Gropius-Werfelová** (* 31. august 1879, Viedeň, Rakúsko – † 11. december 1964, New York, USA), rodená **Alma Schindlerová**, bola rakúska autorka memoárovej literatúry. Je známa ako „múza“ mnohých popredných umelcov prvej polovice 20. storočia, napríklad hudobného skladateľa Gustava Mahlera, maliara Oskara Kokoschku, či spisovateľa Franza Werfela.

## Životopis
Narodila sa v rodine v tom čase známeho a obľúbeného maliara krajín Emila Jakoba Schindlera a jeho ženy Anny von Bergen. Medzi priateľov manželov Schindlerovcov patrili ďalšie významné osobnosti viedenskej kultúry, ako napríklad maliar Gustav Klimt, ktorý s Almou prežil krátku romancu. Medzi ďalších ctiteľov Almy Schindlerovej patrili riaditeľ Burgtheatru Max Burckhard či hudobný skladateľ Alexander Zemlinsky. 

V roku 1901 sa v salóne svojej priateľky Berty Zuckerkandlovej zoznámila s popredným viedenským hudobným skladateľom Gustavom Mahlerom za ktorého sa o rok neskôr vydala. Žili spolu až do Mahlerovej smrti v roku 1911. Mali spolu dve dcéry, Mariu Annu (1902 - 1907) a Annu (1904 - 1988). Alma sa musela vzdať svojej sľubnej kariéry hudobnej skladateľky, pretože Mahler z nej chcel mať gazdinú a nie konkurenciu (zložila desiatky piesní a jednu klavírnu sonátu). Alma sa preto rozhodla umelecky realizovať umelecky ako sochárka. 

Ešte počas Mahlerovho života začal Almin vášnivý pomer s architektom a čelným predstaviteľom štýlu Bauhaus Walterom Gropiom. Po Mahlerovej smrti sa za neho v roku 1915 vydala. O rok neskôr sa im narodila dcéra Manon (1916 - 1935).

Avšak už v roku 1912 zahorela Alma láskou k poprednému expresionistického maliarovi, spisovateľovi a buričovi Oskarovi Kokoschkovi, ktorý oboch zachytil spolu v milostnom objatí na obraze *Die Windsbraut* (po slovensky *Nevesta vetra*). Ich vzťah však netrval dlho a Alma sa vrátila ku Gropiovi. Vzťah s Gropiom a s Kokoschkom definitívne skončil, keď Alma spoznala nemeckého spisovateľa Franza Werfela, ktorému porodila v roku 1918 syna Martina, ktorý však onedlho zomrel. 

Po anexii Rakúska Treťou ríšou roku 1938 ušli s Werfelom najprv do Francúzska a v roku 1940 do USA, kde Alma ovdovela (1945). So svojim mužom žila v Los Angeles, po jeho smrti sa však presťahovala do New Yorku, kde stála na čele umeleckej elity až do svojej smrti v roku 1964.

Napísala niekoľko spomienkových kníh, jej autobiografia *Mein Leben* (*Môj život*) vyšla v roku 1960.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Životopis
* A Monster of our Century - interview s Almou Mahlerovou 

Kategória:Rakúski spisovatelia
Kategória:Naturalizované osobnosti USA
Kategória:Osobnosti z Viedne
Toporecké sedlo

**Toporecké sedlo** () je sedlo v hlavnom hrebeni pohoria Spišská Magura medzi vrchmi Javor () a Kamenianka (). Na severnom úpätí sedla pramení Lesniansky potok.

Sedlom viedla v minulosti cesta, po ktorej prenikala kolonizácia z Popradskej kotliny do oblasti Zamaguria. V súčasnosti tadeto vedie cesta 3. triedy medzi obcami Toporec a Veľká Lesná a taktiež turistický chodník (modrá značka) z Magurského sedla do kúpeľov Vyšné Ružbachy.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá v Spišskej Magure
Ľubovnianska vrchovina

**Ľubovnianska vrchovina** je flyšové pohorie na severe východného Slovenska. Je geomorfologický celok oblasti Východné Beskydy v subprovincii Vonkajšie Východné Karpaty.

## Opis

Na západe hraničí s Pieninami, na juhu so Spišsko-šarišským medzihorím a Čergovom a na východe s Ondavskou vrchovinou. Geomorfologický celok je na území Slovenska rozdelený dolinou Popradu a Spišsko-šarišským medzihorím na väčšiu západnú a menšiu východnú časť. Severnú hranicu tvorí štátna hranica s Poľskom, pričom hranicu tvorí v západnej časti pohoria aj rieka Poprad.

Ľubovnianska vrchovina dosahuje maximálnu nadmorskú výšku na vrchole Eliášovky () v severozápadnej okrajovej časti pohoria (na slovensko-poľskej hranici). Hlavný hrebeň vedie z Eliášovky cez Medvedelicu, sedlo Vabec, Široký vrch, Sulínske sedlo na Sliboň. Vo východnej časti pohoria prechádza po hlavnom hrebeni štátna hranica v línii Obručné – Nad dolinkou – Kamenný hrb – Pustá – Javor – Kurovské sedlo – Polianka – Dzielec (v Poľsku).

Údoliami vodných tokov je pohorie rozdelené na menšie rázsochy, ide predovšetkým o potoky: Veľký Lipník, Hraničná, Pálenický jarok,Pasterník Lipník, Kurovec a ďalšie. Pri obci Sulín vyviera prameň minerálnej vody Sulínka.

## Pozri aj
* Zoznam vrcholov v Ľubovnianskej vrchovine

## Referencie

## Iné projekty


Kategória:Pohoria na Slovensku
Kategória:Vrchoviny na Slovensku
Kategória:Geomorfologické celky na Slovensku
Kurovské sedlo

**Kurovské sedlo** (staršie: **Tyličské sedlo**; ; ) je sedlo vo východnej časti pohoria Ľubovnianska vrchovina. Podľa niektorých zdrojov ním vedie hranica medzi Západnými a Východnými Karpatmi. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.

Leží medzi vrchmi Javor () a Hora (). Sedlom vedie slovensko-poľská štátna hranica, ktorá vedie po hlavnom hrebeni východnej časti pohoria. Poľský názov sedla je *Przełęcz Tylicka*. Na slovenskej strane pramení pod sedlom potok Kurovec, tečúci na juh.

Sedlom vedie cesta 3. triedy z Tarnova do poľskej obce Tylicz a križujú sa tu červeno-značkovaná trasa (súčasť európskej diaľkovej trasy E3), vedúca hrebeňom pohoria so žlto-značkovanou trasou do obce Kurov (podľa nej názov sedla).

## Prístup
* cestou III. triedy z Kurova
* po  značenej medzinárodnej trase E3 
* po  značke z Kurova

## Referencie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá v Ľubovnianskej vrchovine
Podjavorník

**Podjavorník** je osada a miestna časť obce Papradno. 

Nachádza sa v prostredí pohoria Javorníky, pod hlavným hrebeňom, v pramennej oblasti Papradnianky.

Zachovaná drevená ľudová architektúra kopaničiarskeho osídlenia sa postupne mení na rekreačné objekty. Stojí tam i zrekonštruovaný hotel Podjavorník s možnosťou ubytovania a s nočným barom, bowlingom, plavárňou a masážou, saunou a vírivou vaňou. V blízkosti hotela je lyžiarsky vlek s najdlhšou traťou v okolí (920 m) a 1 detský vlek. V okolí Podjavorníka sa nachádzajú viaceré osady, z ktorých najväčšia je osada Kŕžeľ. Ďalšie osady sú Chuchmalovce Bartkovce, Hruškovce,Hanajovce, Levčovce, či Pätkové. Podjavorník je v súčasnosti rekreačnou oblasťou s možnosťami letnej aj zimnej turistiky. Žlto označený turistický chodník a lyžiarska turistická trasa vedú na hrebeň Javorníkov.

Kategória:Miestne časti na Slovensku
Kategória:Papradno
Vabec

**Vabec** () je sedlo v hlavnom hrebeni západnej časti pohoria Ľubovnianska vrchovina. Vedie ním ceste I/68 zo Starej Ľubovne do Poľska.

## Poloha
Nachádza sa medzi vrchmi Čertova skala () a Oslí vrch (). Priamo pod sedlom pramení potok Hraničná, ktorý tečie na sever a potok Malý Lipník, tečúci na juh. Sedlo leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Jarabina.

Sedlom prechádza významná cestná spojnica Stará ĽubovňaMníšek nad Popradom a ďalej do Poľska (I/68). Je to križovatka turistických chodníkov - modro-značkovaného zo Starej Ľubovne cez Jarabinský prielom do obce Jarabina a žlto-značkovaného na Oslí vrch (). Zo sedla sú pekné výhľady do okolia.

## Prístup
* po ceste I/68 zo Starej Ľubovne alebo Kremnej
* po  modrej značke:
** od západu z obce Jarabina cez rázc. Čierťaže
** od juhu zo Starej Ľubovne cez rázc. Pri vykrývači
* po  žltej značke: 
** od východu z Oslieho vrchu cez rázc. Pri vykrývači
** od severozápadu z Medvedelice cez rázc. Čierťaže

## Referencie

## Pozri aj
* Ľubovnianska vrchovina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá v Ľubovnianskej vrchovine
Kategória:Jarabina (okres Stará Ľubovňa)
Cock Sparrer

**Cock Sparrer** je jednou z najstarších Oi! skupín, vznikla už v roku 1974, skupina je jednou z najvýznamnejších idolov streetpunku.

## Zakladajúci členovia
* Steve Bruce
* Mick Beaufoy
* Steve Burgess
* Colin McFaull
* neskôr sa k nim pripojil Garrie Lammin

## História
Zakladajúci členovia založili skupinu s názvom Cock Sparrow.

* na začiatku kariéry skupina hrala najmä pubrock a R'n'b, neskôr vytvorili mnohé z kultových skladieb, napr. Running Riot, Trouble On The Terraces.

* do roku 1980 skupina kvôli finančným problémom nevydávala žiadne platne, no keď vzklýčilo hnutie Oi!, vzrástol aj záujem o skupinu

* v roku 1982 uzrel svetlo sveta ich nový singel, England belongs to me, skupina sa odvrátila od svojich R'n'b koreňov a pridala sa k punkrocku

* v roku 1984 skupina (Micka Beafouya vymenil Chris Skepis) vydala nový album, Running Riot – Running Riot in ´84.

* v roku 1992 vyšla nahrávka, Guilty as Charged, v roku 1997 zatiaľ posledný album – Two Monkeys.

## Diskografia
* 1982 – *[[Shock Troops Carrere]]*
* 1984 – *[[Running Riot in '84 Syndicate]]*
* 1987 – *[[True Grit Razor]]*
* 1994 – *[[Guilty as Charged Bitzcore]]*
* 1997 – *[[Two Monkeys Bitzcore]]*
* 2007 – *[[Here We Stand Captain Oi!]]*

### 10" EP
* *Run Away EP,* 1995, Bitzcore

### Koncertné albumy
* *Live and Loud,* 1987, Link
* *Live: Runnin' Riot Across the USA", 2000
* *Back Home,* 2003, Captain Oi!

=== Kompilácie ===
* *England Belongs To Me,* 1997, Harry May
* *Bloody Minded,* 1999, Dr. Strange/Bitzcore
* *The Decca Years,'' 2006

### 7" Single
* "Running Riot" b/w "Sister Suzie", 1977, Decca
* "We Love You" b/w "Chip on my Shoulder", 1977, Decca
* "England Belongs to Me" b/w "Argy Bargy", 1982, Carerre
* "Run Away", 1995, Bitzcore
* "Too Late" b/w "Because You're Young", 2007, Captain Oi!

## Externé odkazy
* www.cocksparrer.com  oficiálna stránka skupiny 

Kategória:Britské punkrockové hudobné skupiny
Vlkov

**Vlkov** je:
* miestna časť obce Horná Mariková, pozri Horná Mariková#Vlkov
* obec v okrese Náchod (Česko), pozri Vlkov (okres Náchod)
* obec v okrese Tábor (Česko), pozri Vlkov (okres Tábor)
* obec v okrese České Budějovice (Česko), pozri Vlkov (okres České Budějovice)
* obec v okrese Žďár nad Sázavou (Česko), pozri Vlkov (okres Žďár nad Sázavou)
* obec v okrese Nymburk (Česko), pozri Vlkov pod Oškobrhem
Flash

**Flash** (po anglicky „blesk“) môže byť:

* komiksová postava, pozri Flash (komiks)
* pieseň skupiny Queen, pozri Flash (pieseň, Queen)
* druh kryptomeny, pozri Flash (kryptomena)
* v informačných technológiách skrátene:
** zrýchlená elektricky mazateľná pamäť typu ROM, pozri flash pamäť
** pamäťové médium integrujúce flash pamäť a rozhranie USB, pozri jednotka USB flash

**The Flash** môže byť:
* film z roku 1990, pozri The Flash (film)
* televízny seriál z rokov 19901991, pozri The Flash (seriál z roku 1990)
* televízny seriál z roku 2014, spin-off seriálu *Arrow*, pozri The Flash (seriál z roku 2014)

## Pozri aj
* fleš
* Adobe Flash (zastaraná multimediálna softvérová platforma)
* flashmob (zábavná blesková akcia)
Build

**Build** (z angl. slova *build* – *stavať*, *budovať*) je označenie procesu (kompilácie) ako aj výsledku zostavenia vydania verzie počítačového programu. Obvykle sa tým označuje najnižšia alebo nízka úroveň verziovania, keď sa v rámci danej verzie-subverzie vydávajú jednotlivé buildy (obvykle pre ladiace a testovacie účely, príp. kvôli záplate nejakej menšej chyby). Napríklad MySQL 5.2.0 pre verziovanie major.minor.build.revision znamená piatu hlavnú verziu, druhú subverziu, build nula bez uvedenia čísla revízie.

Kategória:Programovacie techniky
Františka Jakabčinová

**Františka Jakabčinová** (* 1873 – † 1933), bola prvá organizátorka slovenského ženského hnutia v USA.

Stala sa významnou funkcionárkou prvej Katolíckej slovenskej ženskej jednoty a podpredsedníčkou Združenia slovenských katolíkov.

Narodenia v 1873
Úmrtia v 1933
Slovenské náboženské osobnosti
Ľudmila Ivanovna Černychová

**Ľudmila Ivanovna Černychová** (, * 13. jún 1935, Šuja, Rusko – 28. júl 2017) bola ruská astronómka. 

Narodila sa v meste Šuja, v Ivanovskej oblasti. Absolvovala Štátnu pedagogickú univerzitu v Irkutsku. Medzi rokmi 1959 až 1963 pracovala vo výskumnom ústave pre fyzikálno-technické a rádio-technické merania, kde vykonávala astronomické pozorovania. 

Od roku 1963 pracovala spolu so svojim manželom Nikolajom v Krymskom astrofyzikálnom observatóriu. V období medzi 1964 a 1998 bola výskumnou spolupracovníčkou Inštitútu teoretickej astronómie Ruske akadémie vied.

Objavila 268 asteroidov, vrátane asteroidov 2212 Hephaistos a 3147 Samantha.

Na počesť manželov Černychových bol pomenovaný asteroid 2325 Černych.

## Referencie

## Externé odkazy

* Ľ. I. Černychová v Astrophysics Data System

Kategória:Ruskí astronómovia
Kategória:Objavitelia planétok
Kategória:Ženy v astronómii
Furmint

náhľad|Hrozno odrody Furmint
**Furmint** je odroda viniča hroznorodého registrovaná na území Slovenska od roku 1952, ktorej pestovanie je povolené vo vinohradníckej oblasti Tokaj.

## Charakteristika
Furmintu vyhovujú ľahšie, piesočnaté ale aj kamenisté pôdy. Má sklon k opadavosti kvetov, sucho znáša pomerne dobre, nepatrí však medzi mrazuvzdorné odrody. Je citlivý na peronospóru, za daždivého počasia ho poškodzuje hniloba.
Strapec furmintu je stredne veľký až veľký, šupka bobúľ je tenká, dužina sladká a harmonická. Hrozno dozrieva začiatkom októbra, avšak v suchých rokoch sa ponecháva na kríku za účelom tvorby cibéb, ktoré sú základom pre výrobu tokajských výberov.

Kategória:Odrody viniča
Kategória:Tokajské víno
Lipovina

**Lipovina** je odroda viniča hroznorodého registrovaná na území Slovenska od roku 1952, ktorej pestovanie je povolené vo vinohradníckej oblasti Tokaj.

Lipovina si vyžaduje hlboké, teplé pôdy dobre zásobené živinami. Rastie veľmi bujne. Ako všetky tokajské odrody je aj Lipovina málo mrazu odolná, neznáša tiež dlhotrvajúce suchá, citlivá je na peronospóru aj múčnatku.

Strapec lipoviny je dlhý, valcovitý a redší. Bobule sú guľaté, stredne veľké bez výraznej chute.

 

Kategória:Víno
Kategória:Odrody viniča
Kategória:Slovenské vína
Kategória:Tokajské víno
Tom Gehrels

**Anton M.J. "Tom" Gehrels** (* 21. február 1925, Haarlemmermeer, Holandsko - † 11. júl 2011, Tucson, Arizona, USA) bol americký astronóm holandského pôvodu.

## Životopis
Narodil sa v Haarlemmermeere v Holandsku. Počas druhej svetovej vojny ako teenager bol aktívnym členom holandského odboja. Po úteku do Británie sa vrátil ako parašutista Special Operations Executive a organizátor sabotáži proti nacistom.

Po vojne vyštudoval univerzitu v Leidene, kde promoval v roku 1951 z fyziky a astronómie. V štúdiu pokračoval na University of Chicago, kde získal doktorát z astronómie a astrofyziky v roku 1956. V roku 1960 nastúpil na University of Arizona, spolu s Kuiperom, kde pôsobil ďalších 50 rokov.

Podieľal sa na štruktúre programu Spacewatch na objavovanie asteroidov v blízkosti Zeme. Objavil viacero komét, medzi inými 64P/Swift-Gehrels, 78P/Gehrels, 82P/Gehrels a 90P/Gehrels.

Okrem toho sa podieľal na objavení 4 329 asteroidov, medzi nimi blízkozemských planetiek 1864 Daedalus, 5011 Ptah a 4587 Rees, ako aj asteroidov zo skupiny Trójan.

Väčšinu svojich neskorších objavov urobil v spolupráci s holandskými astronómami, manželmi Ingrid van Houten-Groeneveldovou a Cornelisom Johannesom van Houtenom. Gehrels robil pozorovania oblohy 48-palcovým-Smchidtovym teleskopom v Palomar Observatory v USA. Fotografické platne boli posielané do Holandska na univerzitu v Leidene, kde ich van Houtenovci vyhodnocovali.

## Bibliografia
**Physical Studies of Minor Planets*, edited by Tom Gehrels (1971), NASA SP-267
**Planets Stars and Nebulae Studied With Photopolarimetry*, edited by Tom Gehrels (1974) Tucson: University of Arizona Press ISBN 0-8165-0428-8
**Jupiter: Studies of the Interior, Atmosphere, Magnetosphere, and Satellites*, edited by Tom Gehrels and Mildred Shapley Matthews (1976) Tucson: University of Arizona Press ISBN 0-8165-0530-6
**Protostars & Planets: Studies of Star Formation and of the Origin of the Solar System*, edited by Tom Gehrels and Mildred Shapley Matthews (1978) Tucson: University of Arizona Press ISBN 0-8165-0674-4
**Asteroids*, edited by Tom Gehrels and Mildred Shapley Matthews (1979), ISBN 0-8165-0695-7
**Saturn*, edited by Tom Gehrels and Mildred Shapley Matthews (1984) Tucson: University of Arizona Press ISBN 0-8165-0829-1
**Asteroids II*, edited by Richard P. Binzel, Tom Gehrels, and Mildred Shapely Matthews (1989)Tucson: University of Arizona Press ISBN 0-8165-1123-3
**Hazards Due to Comets and Asteroids*, edited by Tom Gehrels, Mildred Shapley Matthews, and A. M. Schumann (1994) Tucson: University of Arizona Press ISBN 0-8165-1505-0
**On the Glassy Sea, in Search of a Worldview*, Tom Gehrels (2007, originally published in 1988), ISBN 1-4196-8247-4
**Survival Through Evolution: From Multiverse to Modern Society*, Tom Gehrels (2007), ISBN 1-4196-7055-7

## Referencie


## Externé odkazy
*Gehrels  
*Obituary 
*Memorial  

## Zdroj

Kategória:Astronómovia USA
Kategória:Holandskí astronómovia
Kategória:Objavitelia asteroidov
Kategória:Objavitelia komét
Muškát žltý

náhľad|Muškát žltý strapec hrozna
**Muškát žltý** je muštová a stolová odroda viniča hroznorodého registrovaná na území Slovenska od roku 1941, ktorej pestovanie je povolené vo vinohradníckej oblasti Tokaj.

Muškát žltý obľubuje južné svahovité plochy, teplé, kamenisté pôdy dobre zásobené živinami. Má dobrý až silný vzrast, je však náchylný na opadávanie a poškodzujú ho hlavne mrazy. Dobre znáša suché polohy.

Strapec Muškátu žltého je stredne veľký, cylindrický, veľmi hustý. Šupka bobúľ je tenká, dužina je štavnatá s výrazne muškátovou chuťou. Pri nižších úrodách poskytuje, najmä ak hrozno cibébovatie, mušty a vína vynikajúcej kvality.

## Literatúra
* 

## Iné projekty

Kategória:Odrody viniča
Kategória:Tokajské víno
Kazimír Bezek

**Kazimír Bezek** (pseudonymy **Ivan Žiar**, **Peter Blen**, **Peter Civrun**) (* 31. august 1908, Žibritov – † 14. december 1952, Praha) bol slovenský básnik, dramatik a verejný činiteľ.

## Životopis

Narodil sa v rodine evanjelického farára Jána Bezeka a jeho manželky Ľudmily, rodenej Cimrákovej. Vzdelanie získaval v Liptovskom Mikuláši, na lýceu v Nîmes vo Francúzsku a v rokoch 1928 – 1936 na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Pracoval v Československých dráhach v Prahe, v rokoch 1939 – 1942 pôsobil na Ministerstve dopravy a verejných prác. Počas 2. svetovej vojny bol zatknutý za ilegálnu činnosť a počas Slovenského národného povstania bol predsedom Revolučného národného výboru v Dolnom Kubíne. Po skončení vojny sa stal prezidiálnym šéfom Povereníctva dopravy, v rokoch 1945 – 1952 bol poslancom Slovenskej národnej rady, v rokoch 1946 – 1949 pôsobil ako povereník dopravy a v rokoch 1949 – 1952 ako generálny riaditeľ Československých dráh v Prahe.

## Tvorba

Prvé literárne diela publikoval v študentských časopisoch (Nový rod, Svojeť, Studentský časopis), knižne debutoval v roku 1927 zbierkou básní *Horúci deň*, ktorú vydal vlastným nákladom. Vo svojich dielach sa venuje sociálnym témam, využíval motívy odporu a vzbury (jánošíkovské, partizánske), písal protivojnové básne, no najmä v závere svojho tvorivého obdobia sa venoval ako prírodnej, tak i ľúbostnej a meditatívnej lyrike. Publikoval väčšinou časopisecky (DAV, Luk, Slovenské smery, Slovenské pohľady, Elán, Tvorba a i.), no mnoho jeho diel ostalo len v rukopisnej podobe. Okrem básní sa pokúšal i o divadelnú tvorbu. Písal veršované drámy a veselohry, no väčšina z nich taktiež zostala v rukopisnej podobe.

## Dielo
### Básnické zbierky

*1930 – *Horúci deň*
*1942 – *Valpurgina noc*
*1948 – *Bol Váh čiernobiely*

### Výbery

*1955 – *Básne a satiry
*[[1972]] – *Valpurgina noc a iné

### Dráma

*1926 – *Pastieri*, vianočná scénka (vyšlo v časopise Nový rod)
*1939 – *Klietka*, jediná dokončená celovečerná hra, ktorá bola v tomto roku inscenovaná v Slovenskom národnom divadle, no hneď po premiére bola cenzúrou zakázaná
*1940 – *Bezmenná komédia*, jednoaktovka (vyšlo v zborníku Sen a skutočnosť)

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí dramatici
Kategória:Osobnosti zo Žibritova
Cornelis Johannes van Houten

**Cornelis Johannes van Houten** (* 18. február 1920, Haag, Holandsko – † 24. august 2002) bol holandský astronóm.

## Externé odkazy

* C.J. (van) Houten v Astrophysics Data System
* In memoriam dr. C.J. van Houten 

Kategória:Holandskí astronómovia
Kategória:Objavitelia planétok
Kategória:Osobnosti z Haagu
Ingrid van Houten-Groeneveldová

**Ingrid van Houten-Groeneveldová** (* 21. október 1921, Berlín, Nemecko – † 30. marec 2015, Oegstgeest, Holandsko) ) bola holandská astronómka, ktorá pracovala na Universiteit Leiden, manželka astronóma Cornelia van Houtena.

Spoločne s Tomom Gehrelsom a svojim manželom objavila niekoľko tisíc asteroidov. Gehrels robil pozorovania oblohy 48-palcovým Schmidtovým teleskopom na Palomar Observatory v USA. Fotografické platne boli posielané do Holandska na univerzitu v Leidene, kde ich vyhodnocovali.

Je po nej pomenovaný asteroid 1674 Groeneveld.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Symposium 85e verjaardag 
* I. van Houten-Groeneveld v Astrophysics Data System

## Zdroj

Kategória:Holandskí astronómovia
Kategória:Objavitelia planétok
Kategória:Ženy v astronómii
Kategória:Osobnosti z Berlína
Zlatica Balažovjech-Klincová

**Zlatica Balažovjech-Klincová** (* 13. november 1920, Brezno – † 5. február 2006 bola slovenská akademická maliarka, jej dielo tvorí vyše 3000 obrazov. Venovala sa žánrovej figurálnej maľbe a krajinomaľbe, často maľovala deti.

Je pochovaná v Bratislave na Martinskom cintoríne.

## Referencie

## Externé odkazy
*Diela Zlatice  Balažovjech-Klincovej 

*Životopis  na nedbalka.sk

Kategória:Slovenské maliarky
Kategória:Osobnosti z Brezna
Oracle

**Oracle** môže byť:

* jednu z najväčších softvérových firiem sveta, pozri Oracle Corporation
** jej známy databázový produkt, pozri Oracle (databázový systém)
* obchodné centrum v Readingu v Anglicku, pozri The Oracle (Reading)
* prvý román držiteľa Pulitzerovej ceny Edwina O'Connora, pozri The Oracle (román)
* model rakety vybavenej digitálnou kamerou vyrábanou firmou Estes Industries, pozri Oracle (raketa)

* fiktívne postavy:
** postava z Matrix trilógie, pozri Oracle (Matrix)
** postava z filmu Scary Movie 3 ako paródia na túto postavu

**ORACLE** môže byť:

* **O**ak **R**idge **A**utomatic **C**omputer and **L**ogical **E**ngine, raný počítač vytvorený Oak Ridge National Laboratory, pozri ORACLE (počítač)

* **O**ptional **R**eception of **A**nnouncements by **C**oded **L**ine **E**lectronics britská teletextová služba, pozri ORACLE (teletext)
Bohumil Haluzický

**Bohumil Haluzický** (* 8. marec 1879, Bzová, Česko – † 11. január 1957, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, publicista, literárny historik a kritik.

## Životopis
Vzdelanie získaval v Uherskom Hradišti, Brne a na univerzite v Prahe, Lipsku a Heidelbergu, kde študoval slovanskú a germánsku filológiu. V rokoch 1906 – 1908 učil na strednej škole v Prahe, v rokoch 1908 – 1910 v Uherskom Hradišti, v roku 1919 bol riaditeľom gymnázia v Ružomberku, v rokoch 1919 – 1926 v Bratislave a od roku 1920 taktiež pôsobil ako lektor slovenčiny na Univerzite Komenského v Bratislave. V rokoch 1926 – 1939 pôsobil ako redaktor Lidových novín v Brne a od roku 1939 ako dôchodca žil v Uherskom Brode a neskôr od roku 1946 v Bratislave.

Jeho synom bol zbormajster, dirigent, vysokoškolský pedagóg Juraj Haluzický.

## Tvorba
V oblasti publicistiky bol autorom mnohých kritík, komentárov, jubilejných článkov, nekrológov a úvah, ktoré uverejňoval najmä v časopisoch a periodikách ako Lidové noviny, Prúdy, Slovenský denník, Slovenské hlasy a iné. Ako slovakofil a slovakista sa venoval dejinám slovenskej literatúry a účinne prispieval k osvetľovaniu vzťahov medzi slovenskou a českou literatúrou. Spočiatku sa zaoberal štúdiom štúrovského obdobia, neskôr sa zaujímal o dielo Martina Kukučína, no celý život zasvätil skúmaniu obdobia romantizmu. Poznatky zo svojej celoživotnej práce vydával knižne.

## Dielo
* 1928 – *Martin Kukučín*, monografia o slovenskom spisovateľovi
* 1952 – *Božena Němcová a Slovensko*, celoživotné výskumy obdobia romantizmu
* 1956 – *Stopami rozpomienok*, kniha čŕt obsahujúca spomienka na jeho vrstovníkov

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1879
Kategória:Úmrtia v 1957
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí literárni vedci
Šaman King

**Šaman King** (jap.: シャーマンキング, *Šáman Kingu*) je japonská manga séria, podľa ktorej neskôr vznikol aj rovnomenný anime seriál. Autorom mangy je Hirojuki Takei. Manga aj anime sú už v Japonsku ukončené, pri čom manga má 32 zväzkov a anime 64 epizód a 3 špeciály.

## Príbeh

Dej sa točí okolo mladého šamana menom Yoh Asakura, ktorý prichádza do Tokia, aby sa zúčastnil na veľkom Boji šamanov, ktorý sa koná len raz za 500 rokov. V tomto boji sa víťaz stane kráľom šamanov a bude vládnuť kráľovi duchov a bude mať moc zničiť svet alebo ho naopak spraviť lepším. Na ceste sa k nemu pridá veľa priateľov, ako napríklad Morty (jap. Manta),Trey (jap. Horohoro), Len (jap. Ren), Rio, Faust alebo Lyserg. Konečným cieľom ich výpravy je, okrem víťazstva v súboji šamanov, aj poraziť legendárneho Zeka Asakuru (jap. Hao Asakura), ktorého snaha je zničiť obyčajný život a ponechať na žive len pár šamanov.

## Anime epizódy
Názvy všetkých japonských epizód seriálu Šaman King preložených do slovenčiny.

## Hlavné postavy
;Jó Asakura
:Mladý šaman, ktorý sa chce stať kráľom šamanov. Aj keď je dôverčivý, je dosť lenivý a spolieha sa len na to, že sa všetko spraví samo. Má 13 rokov, bol narodený 12. mája, je v znamení býka a jeho krvná skupina je A. Jóov strážny duch je Amidamaru a jeho snúbenica je Anna. Jeho vnútornou schopnosťou je prejaviť v človeku city. Jeho snom bol v súboji šamanov spočiatku lenivý život, no neskôr sa jeho cieľom stal boj proti Haovi.
:*Hlas:* Júko Satová
;Amidamaru
:Samuraj, ktorý žil pred 600 rokmi. Vďaka svojmu najlepšiemu priateľovi Mosukemu získal označenie diabol, pretože zabil mnoho ľudí. Vo veku 24 rokov ho dal zabiť miestny šógun. Amidamaru sa nemal ako brániť, pretože jeho najlepší meč Harusame mu mal vylepšený doniesť Mosuke, no ten to nestihol. Jeho duša potom zotrvávala v tomto svete, lebo na Mosukeho stále čakal. Je Jóovým strážnym duchom a veľkým priateľom.
:*Hlas:* Kacujuki Koniši, Micki Sajgová (mladý Amidamaru)
;Manta Ojamada
:Manta je Jóov najlepší priateľ. Spoznali sa hneď počas prvej epizódy, kde Manta dokázal vidieť duchov, i keď nikto mu neuveril. Jediný prípad, keď sa Jó a Manta rozdelili bol, keď Jó prehral zápas s Faustom VIII. Je to inteligentný chlapec, ktorý rád používa počítač, no nie je šaman. Neskôr sa v ňom prejavia šamanské schopnosti a spojí sa s duchom Mosukeho, aby ochránil svojich priateľov.
:*Hlas:* Inuko Inujamová
;Anna Kjójamová
:Anna, Jóova snúbenica, sa chce veľmi stať kráľovnou šamanov a robí pre to všetko. Je veľmi panovačná, sebecká, no niekedy dokáže byť aj citlivá.
:*Hlas:* Megumi Hajašibarová

## Externé odkazy
* oficiálna stránka – TV Tokyo 
* oficiálna stránka – Jetix (po česky)
* anidb.net 

Kategória:Anime
Kategória:Anime seriály
Kategória:Anime z roku 2001
Kategória:Manga
Pálava (odroda viniča)

**Pálava** (skr. *Pa*) je moravská muštová odroda viniča hroznorodého pomenovaná podľa Chránenej krajinnej oblasti Pálava, ktorá vznikla krížením odrôd Tramín červený a Müller Thurgau. Odroda bola (podobne ako Aurelius) vyšľachtená Ing. Josefom Veverkom, ktorý jej šľachtenie začal v roku 1953 v Šľachtitelskej stanici vo Veľkých Pavloviciach a neskôr v ňom pokračoval v Pernej. Do štátnej odrodovej knihy bola zapísaná v roku 1977. Odrodu je možné pestovať vo všetkých vinohradníckych oblastiach Slovenska, viacmenej sa zatiaľ pestuje iba roztrúsene na malých plochách. V roku 2004 bola vysadená na 0,32&nbsp;% plochy všetkých viníc na Slovensku .

## Popis odrody
Kríky sú stredne bujné s hustými listami. Listy sú stredne veľké, zvyčajne plytko päťlaločnaté. Na rube je husté ochlpenie, povrch čepele je neurčito zvlnený a kožovitý. Kvety sú obojpohlavné, samosprašné a päťpočetné. Strapce sú stredne veľké, 100–160 mm dlhé, kónické a niekedy krídlaté. Bobule sú svetlo červené so sivým nádychom a majú oválny tvar s priemernou dĺžkou 14 mm. Šupka je tuhá a dužina šťavnatá, aromatická, s tramínovo korenistou chuťou. Priemerná hmotnosť strapca je 169 g, priemerná hmotnosť bobule je 1,1 g. 

Proti zimným mrazom je stredne odolná, proti jarným mrazom je kvôli skorému pučaniu odolná menej. Je náchylná na napadnutie oidiom, pretože má kvôli zálistkom veľmi husté kríky. Proti ostatným hubovým chorobám je odolnosť priemerná.

## Vlastnosti vína
Víno má podobný charakter ako Tramín červený, je plné, harmonické (jemnejšie než Tramín), korenisté a s výraznou arómou. Má zlatožltú farbu, vôňa je podobná ako pri Tramíne, obsahuje však navyše vanilkové tóny. Vo vôni a v chuti je možné hľadať korenie, muškát a vanilku. Pre zachovanie príjemnej chuti je nutný dostatočný obsah kyselín. Je možné ho miešať do cuvée s neutrálnymi a menej kvalitnými vínami, ktorým dodajú buket.

Víno sa podobne ako Tramín hodí ku koreneným jedlám, k paštétam, k mäsu upravenému na sladký spôsob a k ovčím alebo kozím syrom.

## Literatúra a externé odkazy
* Vilém Kraus, Zuzana Foffová, Bohumil Vurm, Dáša Krausová: Nová encyklopedie českého a moravského vína, 1. díl. Praga Mystica, 2005. Str. 69. ISBN 80-86767-00-0.
* http://www.znovin.cz/article.asp?nArticleID=11&nDepartmentID=20&nLanguageID=1  – Popis odrody na stránkách firmy Znovín Znojmo.

Kategória:Víno
Kategória:Odrody viniča
Jaromír Spěšný

**Jaromír Spěšný** (* 11. február 1975) je český cyklotrialový pretekár, momentálne žijúci v Liberci. 

Je držiteľom profesionálnej licencie od roku 1995, 3 roky žil v Japonsku, kde spolupracoval na projekte japonskej vlády, ktorý mal za úlohu popularizovať cyklotrial medzi tamojšou mládežou formou verejných vystúpení.

Medzi jeho najvýznamnejšie športové úspechy patria: 2. miesto (1996) a 3. miesto (1999) v majstrovstvách sveta v trial, kategória profesionálov.

Od roku 2001 spolupracuje s českou značkou Author. Zúčastňuje sa na trialových exhibíciách po celej Európe, kde odjazdí priemerne 5 - 7 ukážok do mesiaca.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Narodenia v 1975
Kategória:Českí cyklisti
Radón

**Radón** (*radon*) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku **Rn** a protónové číslo 86. Je to najťažší prvok v skupine vzácnych plynov. Je rádioaktívny, a nemá žiadny stabilný izotop.

## Fyzikálno-chemické vlastnosti
Je to bezfarebný plyn bez chuti a zápachu. Vzniká ako produkt rádioaktívneho rozpadu rádia a uránu a vďaka svojej nestálosti zaniká ďalším radioaktívnym rozpadom. Poznáme približne 20 nestabilných izotopov radónu. Chemické zlúčeniny tvorí iba zriedkavo s fluórom, chlórom a kyslíkom, podobne ako kryptón a xenón. Radón je veľmi dobre rozpustný vo vode (51% svojho objemu), ale lepšie sa rozpúšťa v nepolárnych organických rozpúšťadlách. Pri veľmi nízkych teplotách sa dá zachytiť na aktívnom uhlí.

Radón sa podobne ako ostatné vzácne plyny ionizuje, a v ionizovanom stave žiari. Dalo by sa to využívať pri výrobe osvetlenia, ale nie je to možné kvôli vysokej radioaktivite. Vydáva jasné biele svetlo.

## História
Tento prvok bol objavený v roku 1900 Friedrichom Ernstom Dornom pri skúmaní rozpadu rádia, a bol nazvaný ako rádiová emanácia. William Ramsay charakterizoval rádiovú emanáciu v roku 1910, určil hustotu a atómovú hmotnosť a navrhol názov *Niton -* **NT.** Meno sa ešte niekoľkokrát zmenilo, ale v roku 1923 sa schválil názov **Radón.**

## Literatúra
* Geochemický atlas Slovenskej republiky. Časť IV: Daniel, J., Lučivjanský, L., Stercz, M.: Prírodná rádioaktivita hornín. Bratislava, Uranpres, 1996, ISBN 80-85314-77-0
* AVRORIN, V.V. et al. The Chemistry of Radon.*Russian Chemical Reviews*. 1982, roč. 51, čís. 1, s. 12 – 20

## Referencie

## Externé odkazy
* Mapa Slovenska s prognózou radónového rizika (r. 2001, Štátny geologický ustav Dionýza Štúra)

## Iné projekty


Kategória:Vzácne plyny
Kategória:Nekovy
Kategória:Plyny
Kategória:Rádioaktívne prvky
Kategória:Karcinogény IARC skupiny 1