open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Francis Arinze

**Francis Arinze** (* 1. november 1932, Onitsha, Koloniálna Nigéria, Britské impérium) je nigérijský kardinál, emeritný prefekt Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí.

## Životopis
Narodil sa neďaleko mesta Onitsha. Bol pokrstený vo veku 9 rokov. Už vo veku 18 rokov vyštudoval filozofiu a neskôr študoval teológiu na Pápežskej univerzite Urbaniane v Ríme a získal doktorát z teológie. Počas štúdií ho 23. novembra 1959 vysvätil za kňaza kardinál Gregorio Pietro Agagianian. Po vysviacke pokračoval na štúdiách v Ríme a v Londýne.

### Biskup
V roku 1965 ho pápež Pavol VI. vymenoval biskupa-koadjútora (s právom nástupníctva) arcidiecézy Onitsha. Biskupské svätenie mu udelil miestny arcibiskup metropolita Charles Heerey 29. augusta 1965. Stal sa v tom čase najmladším katolíckym biskupom na svete, keďže biskupské svätenie prijal vo veku 32 rokov. Po dvoch rokoch prebral po svojom predchodcovi úrad arcibiskupa. V tom istom roku vypukla v Nigérii občianska vojna, ktorá zachvátila aj región, v ktorom leží Onitsha. Arcibiskup Arinze musel zo svojej diecézy utiecť a žil niekoľko rokov ako utečenec. Vykonával pritom sociálnu a misijnú prácu medzi ľuďmi bez ohľadu na ich náboženskú príslušnosť. Po návrate do svojej diecézy ho čakali nové výzvy súvisiace s obnovou zničeného regiónu a rôznymi ďalšími politickými a sociálnymi problémami. Pápež Ján Pavol II. ocenil činnosť arcibiskupa Arinzeho a v roku 1979 ho menoval za hlavu Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg. Do roku 1985 zostal pôsobiť aj na svojom poste v Nigérii.

### Kardinál
V apríli 1985 arcibiskup Arinze odstúpil zo svojho úradu v Nigérii a dňa 25. mája 1985 bol menovaný kardinálom s titulárnym kostolom *San Giovanni della Pigna*. V súvislosti so svojou funkciou cestoval po svete a reprezentoval pápeža na medzináboženských stretnutiach. Neskôr, 1. októbra 2002 ho pápež menoval za prefekta Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí. Po úmrtí pápeža Jána Pavla II. sa v súlade s kuriálnymi pravidlami vzdal svojej funkcie, no novozvolený pápež Benedikt XVI. ho v nej opätovne potvrdil. O niekoľko dní po svojom zvolení ho menoval za kardinála-biskupa suburbikárnej diecézy Velletri-Segni. Pápež prijal rezignáciu kardinála Arinzeho z plnených funkcií 9. decembra 2008.

## Zaujímavosti
* Kardinál Arinze bol pred konkláve v roku 2005 považovaný za papabile.
* Pápež Benedikt XVI. mu zveril titulárny post kardinála-biskupa Velletri-Segni, ktorý pred svojim zvolením sám zastával.
* Rodina kardinála Arinzeho konvertovala na katolícku vieru po jeho narodení, predtým vyznávala tradičné africké náboženstvo.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil v biografickom slovníku kardinálov Salvadora Mirandu 
* Biografia na catholic-hierarchy.org
 

Kategória:Nigérijské náboženské osobnosti
Kategória:Nigérijskí rímskokatolícki biskupi
Kategória:Nigérijskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Nigérijskí kardináli
Kategória:Prefekti Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí
Kategória:Osobnosti Druhého vatikánskeho koncilu
Kategória:Prefekti Dikastéria pre medzináboženský dialóg
Chemická informatika

**Chemická informatika** sa zaoberá uchovávaním, indexovaním, vyhľadávaním, vyberaním, vizualizáciou a použitím informácií o chemických zlúčeninách. Za prvého chemického informatika možno považovať už Dmitrija Ivanoviča Mendelejeva, ktorý v roku 1869 publikoval periodický zákon v tabulárnej forme (periodická tabuľka chemických prvkov). V súčasnosti je chemická informatika súčasťou chemických informačných systémov. Jej koncepciu definoval v roku 1998 Frank Brown ako *miešanie informačných zdrojov s cieľom pretransformovať údaje na informácie a informácie na vedomosti na účely rýchlejšieho prijímania správnych rozhodnutí v oblasti identifikácie a optimalizácie nosných štruktúr liečiv*. Neskôr Johann Gasteiger zaviedol oveľa všeobecnejšiu definíciu chemickej informatiky: *Chemická informatika spočíva vo využití metód informatiky na riešenie chemických problémov*. Do chemickej informatiky sa zaraďujú nasledovné postupy a metódy: vytváranie databanky zlúčenín, prístup k primárnym a sekundárnym zdrojom vedeckej literatúry, QSAR (angl. *quantitative structure–activity relationships*) a podobné nástroje štúdia vzťahov medzi štruktúrou a biologickou aktivitou, databanky chemických štruktúr a vlastností zlúčenín, projektovanie a vytváranie chemických knižníc, metódy ich analýzy a štatistické metódy.

## Referencie



Kategória:Počítačová chémia
Syndróm krátkeho QT intervalu

**Syndróm krátkeho QT intervalu** (angl. *Short QT Syndrome, SQTS*) je vzácna vrodená srdcová kanalopatia pri ktorej je QT interval abnormálne skrátený, je spájaný so zvýšeným rizikom malingných komorových tachykardií a s fibriláciou predsiení, charakteristickým znakom na EKG je skrátený QT interval spravidla QTc < 340ms. Hlavnou diagnostickou metódou je klasický 12-zvodový EKG záznam podporený abnormálnymi symptómami pacienta (synkopa, fibrilácia predsiení v mladom veku, komorová fibrilácia bez zjavnej štrukturálnej príčiny). Syndróm sa zaraďuje do skupiny autosomálne dominantných dedičných chorôb, kde bývajú postihnuté celé rodiny, veľmi častá je incidencia srdcového zlyhania v rodine.

## Diagnóza
Diagnostika je zložitý proces, presné hodnoty dĺžky krátkeho QT intervalu stále nie sú presne zadefinované (niektorí pacienti so syndrómom krátkeho QT intervalu mali dĺžku korigovaného QTc intervalu aj viac ako 370ms, číže hodnoty normálnej populácie) preto je potrebné spracovať podrobnú anamnézu pacienta), v niektorých prípadoch najmä pri hraničných hodnotách QT intervalu je diagnóza nejasná.

### 12-zvodové EKG
prvým článkom diagnostiky je natočenie klasického 12-zvodového EKG, odporúča sa hodnotiť ho pri frekvencii srdca menej ako 80/min keďže vyššie frekvencie môžu pri korigovaní QT intervalu umelo vytvárať dojem normálnej dĺžky. QT interval v zdravom človeku je závislý od frekvencie srdca čím rýchlejšie bije tým kratší Qt interval namerame, ako srdce spomaľuje predlžuje sa aj QT interval, v pacientoch so SQTS ostáva QT interval fixný a nemení sa s frekvenciou.

### 24-hodinový EKG Holter
náhľad|Typická morfológia vĺn u pacienta so SQTS
Lekár sleduje odozvu QT intervalu počas 24 hodín pri rôznych frekvenciách srdca, sleduje možný výskyt komorových tachykardií, a sleduje morfológiu T vlny ktorá zvykne byť hrotnatá a úzka.

### Genetické testovanie
V súčasnosti poznáme 6 genetických mutácií ionových kanálikov spôsobujúcich SQTS, genetické testovanie môže odhaliť niektoré nejasné prípady pri hraničných hodnotách.

### Bodovanie podľa Golloba
Dr. Michael Gollob v spolupráci s poprednými kardiológmi na základe doteraz známych prípadov vyvinuli v roku 2011 tabuľku jednoduchého bodovania na diagnostiku.

*Vysoká pravdepodobnosť SQTS  ≥4body
*Stredná pravdepodobnosť SQTS  3body
*Nízka pravdepodobnosť SQTS  ≤2body

## Symptómy
Ochorenie často prebieha bez príznakov, prvým symptómom môže byť v 40% až náhla srdcová smrť. Medzi ďalšie príznaky patrí aj synkopa a fibrilácia predsiení, riziko rozvoja príznakov trvá počas celého života s hlavným výskytom medzi narodením a 40. rokom života.

## Liečba
Liečba zahŕňa najmä prevenciu komorových tachykardií pomocou implantovateľného kardioverter-defibrilátora (ICD), v posledných rokoch sa osvedčila účinnosť niektorých antiarytmík (sotalol, chinidín) ktoré účinne predlžujú QT interval.

## Prevalencia
V súčasnosti existuje viac ako 200 dokumentovaných prípadov, možným dôvodom nízkej prevalencie ochorenia je stále nedostatočná znalosť odbornej verejnosti o tomto ochorení. Na Slovensku nebol zaznamenaný zatiaľ žiadny prípad.

## Referencie

Kategória:Choroby srdca
Kategória:Arytmie
Hovgarden

**Hovgarden** () je zaniknuté stredoveké sídlo a archeologická lokalita na ostrove Adelsö v jazere Mälaren západne od Štokholmu.

Osadu založili Vikingovia v 7. storočí a opustená bola v 10. storočí. Nachádzajú sa tu pozostatky domu obývaného tunajším kráľom (Alsnö hus), mohylový cintorín a runové kamene. V blízkosti ruín sa nachádza románsky kostol, ktorý patrí k najstarším kresťanským objektom vo Švédsku. 

V roku 1993 bol Hovgården spolu so susednou Birkou zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Galéria

Beorn at the Mound's alleged tumulus 2009 Hovgården Ekerö (3).jpg|Mohyla.
Hovgarden runsten 2008a.JPG|Runový kameň spomínajúci Haakona Červeného.
Alsnö hus September 2013 03.jpg|Ruiny Alsnö hus.
Hovgården - KMB - 16000700013914.jpg|Pohľad.


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Švédsku
Kategória:Dejiny Švédska
Alabastrón

**Alabastrón** (*alabastron*) je typ starovekej keramickej nádoby.
 
Alabastrón, malá nádoba na drahé masti, oleje (na natieranie) alebo voňavky, patril medzi základné, často používané keramické nádoby v starovekom Grécku. Zvyčajne bol keramický, (napr. v sarkofágu Filipa II. vo Vergine sa našiel strieborný alabastrón na drahé masti) mal štíhly tvar, úzke hrdlo, vypuklé dno, bez úch (iba zriedka mali menšie ušká, zrejme aby sa cez ne prevliekol povrázok alebo remienok), najčastejšie bol bez podstavca (iba niektoré mali podstavec). Mohol mať kožený remienok pre zavesenie. Zdá sa, že bol primárne nádobou na parfumovaný olej, lebo ako to naznačujú scény na vázach, používali ho najmä ženy po kúpaní.náhľad|vľavo|120px|Egyptský alabastrón z obdobia 26. dynastie (664 – 525 pred Kr.)
 
Tieto nádoby sa vyrábali z rôznych materiálov vrátane z alabastra, jemnozrnného sadrovca bielej alebo ružovkastej farby, čiastočne priesvitného, z ktorého v starovekom Egypte a Sumere vyrábali drobné nádoby (vázy, misy, džbány a v Egypte aj nádobky v tvare alabastrónu) a Asýrčania ho používali na reliéfy. V staroveku sa alabaster ťažil hlavne v egyptskom meste *Alabastron* (dnes archeologická lokalita El Amarna) a pri Damasku v Sýrii. Používal sa hlavne pri výrobe malých nádob na vonné masti a oleje, preto je grécky termín pre alabastrón pravdepodobne egyptského pôvodu, aj keď sa alabastróny vyrábali i z iných materiálov (hlina, kov či sklo). Grécki umelci (v Atike) egyptskú nádobku v tvare (základného tvaru) alabastrónu (v Egypte inšpirovanú palmou) prijali okolo roku 600 pred Kr. 

Gréci mali aj odlišné a aj staršie typy alabastrónov: 

Najstarší typ cibuľovitého tvaru sa vyrábal približne od roku 1400 pred Kr. (keramika neskoroheladská) Neskorším typom bol alabastrón korintský, ktorý sa objavil okolo roku 700 pred Kr. (mierne baňatého tvaru s nízkym podstavcom v štýle orientalizujúcom).

## Galéria

Mycenaean pottery. Alabastron, from Mycenae. AshmoleanM, AN 1936.184, 142512.jpg|Neskoroheladský alabastrón (mykénsky, cibuľovitého tvaru, geometrický)
Alabastron (cropped).jpg|Korintský alabastrón (mierne baňatého tvaru, orientalizujúci) z konca 7. stor. pred Kr. (má otvor pre remienok)
Unguentario punico3.jpg|Fenický alabastrón
Alabastron Mochlos 01.jpg|Minojský alabastrón, cca 1500 – 1450 pred Kr.
Terracotta alabastron (perfume vase) MET DP119632.jpg|Etruský terakotový alabastrón, cca 6. stor. pred Kr.

 
## Referencie

 
## Iné projekty

 
## Pozri aj
* Typológia starogréckej keramiky

Kategória:Staroveká grécka keramika
Kategória:Nádoby
Zdobené farmy v Hälsinglande

**Zdobené farmy v Hälsinglande** je sedem poľnohospodárskych statkov na území historickej provincie Hälsingland. Sú ukážkou tradičnej výstavby z dreva na švédskom vidieku. 

Obytné budovy sú väčšinou dvojpodlažné, viacgeneračné s bohatou vnútornou výzdobou múrov nástenným maľbami a tapetami. Vnútornou i vonkajšou dekoráciou (umelecké stvárnenie vstupných portálov, šambrán okien) dávali majitelia najavo svoje sociálne postavenie a bohatstvo. Okrem obytných budov sa na statkoch nachádzajú stajne, sýpky, sušiarne a ďalšie hospodárske stavby. 

## Prehľad lokalít

## Galéria

Gästgivars 2.jpg|Gästgivars
Kristofers i Stene - KMB - 16001000295694.jpg|Kristofers
Bommars - KMB - 16001000291144.jpg|Bommars
Asta by - KMB - 16001000283436.jpg|Erik Anders
Jon-Lars1.jpg|Jon Lars
Pallars4.jpg|Pallars
Fågelsjö - KMB - 16001000298904.jpg|Bortom Åa


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Hälsingegårdar

## Zdroj

Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Švédsku
Kategória:Dejiny Švédska
Rádiová stanica vo Varbergu

**Rádiová stanica vo Varberg** je technická stavba v juhozápadnom Švédsku. Nachádza sa pri obci Grimeton, komúna Varberg, kraj Halland.

Zachovalá rádiová stanica, postavená v rokoch 1922 až 1924, bezdrôtovo prenášala informácie pomocou dlhých vĺn z/do Severnej Ameriky (predovšetkým komunikovala so stanicou na Long Island). V 20. až 40. rokoch 20. storočia prenášala telegramy s využitím Morseovej abecedy. Dnes je technickou pamiatkou so zachovalým tzv. Andersonovým alternátorom - predelektronickým rádiovým vysielačom. Prístroje sú stále prevádzkyschopné a raz za rok sa vykonáva ich skúška. V areáli stanice sa nachádza šesť vysielacích veží v rozpone 380 m, každá o výške 127 m.

V roku 2004 bola zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Galéria

Grimeton VLF masts.jpg
Alexandersson1.JPG
Grimetons radiostation - KMB - 16000300026162.jpg
Grimetons radiostation - KMB - 16000300026156.jpg


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Dejiny Švédska
Kategória:Lokality Svetového dedičstva vo Švédsku
Kategória:Vysielače vo Švédsku
Aerobraking

**Aerobraking**, brzdenie trením o atmosféru, je spôsob brzdenia telesa pri lete cez atmosféru, ktorý je využívaný niektorými kozmickými sondami na zníženie rýchlosti a tým na zníženie výšky apsidy. Trenie o atmosféru vedie k spomaľovaniu telesa, čo šetrí palivo, ktoré by sa inak muselo na brzdenie použiť.
náhľad|MRO pri Aerobrakingu
Tento spôsob je možné využiť iba u telies, ktoré majú okolo seba atmosféru (napr. Zem, Venuša či Mars). Pri trení vzniká plazma, ktorá sondu zahrieva na určitú teplotu, ktorá ale nemá žiaden vplyv na bezchybné fungovanie sondy. Túto metódu využíva napríklad Mars Reconnaissance Orbiter.

## Referencie


Kategória:Astrodynamika
Kategória:Kozmonautika
Delta-v

[náhľad|Schematický diagram zobrazujúci hodnoty delta-v k viacerým miestam, napr. [Zem, Mesiac, Slnko, Mars a ich obežné dráhy. Hodnoty sú uvedené v km/s, červené šípky označujú možnosť zníženia rýchlosti pomocou brzdenia o vyššie vrstvy atmosféry.]]

**Delta-v** (Δv) označuje v astrodynamike zmenu rýchlosti. Táto skalárna veličina vyjadruje úsilie, ktoré je nutné vyvinúť na vykonanie daného orbitálneho manévru, napríklad prechod na inú obežnú dráhu.

## Výpočty
Výpočet potrebnej delta-v: 

:\Delta{v} = \int_{t_0}^{t_1} {\frac  {m}}\, dt 
:T je okamžitý ťah
:m je okamžitá hmotnosť

Pri zanedbaní atmosferického trenia a keď bude ťah považovaný za konštantný, bude rovnica zjednodušená:

:\Delta{v}=  \int_{t_0}^{t_1} \, dt = | {v}_1 - {v}_0 | 

čo je obyčajný rozdiel rýchlostí.

V prípade rakiet je zanedbané trenie vplyvom atmosféry aj atmosférický tlak, pôsobiaci na plyny vystupujúce z trysky a preto sa pri výpočtoch používajú parametre motora (ťah, I <sub>sp</sub>) vo vákuu. Potrebná delta-v sa potom počíta podľa Ciolkovského rovnice:

\Delta v\ = v_e\times \ln \frac {m_0} {m_1}

Ak výtokovú rýchlosť vyjadríme zo špecifického impulzu: 

:v_\text{e} = g_0 \times I_\text{sp},
:*I_\text{sp} - špecifický impulz v sekundách
:* g_0 je gravitačné zrýchlenie, 9.80665 m/s2

**Delta-v** ( Δv ) teda môžeme zapísať

\Delta v= g_0\times I_\text{sp}\times\ln\bigl(C\bigl)

* I_\text{sp} - špecifický impulz v sekundách [s]
* C- Ciolkovského číslo C=m0/m1

\Delta v= I_\text{sp}\times\ln\bigl(C\bigl)



* I_\text{sp} - špecifický impulz v Newton sekundách na kg [ N . s / kg ]

Z definície vyplýva, že čím je hodnota delta-v menšia, tým jednoduchšie sa daný manéver vykoná. 

## Príklady
Pre vynesenie nákladu na nízku obežnú dráhu je teoreticky potrebná hodnota delta-v približne 8 km/s. Vzhľadom na prítomnosť atmosféry a tomu, že po časť letu musí raketa prekonávať gravitačné zrýchlenie, je potrebné pridať ďalšie asi 2 km/s. Pre prechod z nízkej na geostacionárnu dráhu je potrebná delta-v 3,8 km/s.  V praxi sa však používa prechodová dráha, na ktorú je družica navedená posledným stupňom nosnej rakety a delta-v je tu 2,5 km/s. Družica po dosiahnutí apogea spustí vlastný motor, ktorý ju urýchli o ďalších 1,6 km/s a zrovná tak jej dráhu z eliptickej na kruhovú (pozri Hohmannova prechodová dráha )

## Referencie

## Pozri aj
* Hohmannova prechodová dráha

## Zdroj

Kategória:Astrodynamika
Kategória:Nebeská mechanika
Kategória:Kozmonautika
Som mama (seriál)

***Som mama*** je slovenský komediálny seriál, ktorý sa vysielal na od 5. septembra 2018 do 6. marca 2019 na TV JOJ. Seriál sa skončil po dvoch sériách.

## Obsadenie

## Série

## Časti

### 1. séria (2018)

### 2. séria (2019)

## Referencie

Kategória:Slovenské televízne seriály
Kategória:Slovenské televízne komediálne seriály
Kategória:Televízne seriály TV JOJ
Kategória:Televízne seriály z roku 2018
Amforiskos

**Amforiskos** (*amforiskos*) je typ starogréckej keramickej nádoby.

Amforiskos (malá amfora, zdrobnenina slova amfora) bola malá až stredná nádoba pripomínajúca amforu (dvojuchá s plynulou krivkou tela), v ktorej sa uchovával parfumovaný olej alebo masť (na rozdiel od amfory, do ktorej sa okrem tekutín dávali aj sypké látky). Informácie o jeho využití nám poskytujú najmä zobrazenia z atických stél a maľby na vázach, z ktorých je zrejmé, že ho používali hlavne ženy podobne ako alabastrón (v kozmetike, olej po kúpaní). 560 – 550 pred Kr. Terakotový amforiskos

## Tvary

Amphoriskos in the form of an almond MET 41162162.jpg|Atický amforiskos v tvare mandlí, cca 400 pred Kr.
Amphoriskos (oil flask) MET sftr41112015.jpg|Juhoitalský amforiskos, cca 340 – 320 pred Kr.
Amphoriskos corinzio con teorie di animali, tra cui capre, pantere e gru, 600-575 ac ca., dai dintorni di perugia.jpg|Korintský amforiskos, orientalizujúci, cca 600 – 575 pred Kr. 
Amphoriskos Camiros Louvre A334.jpg|Amforiskos z mesta Kameiros (Rodos), cca 550 – 525 pred Kr.

 
## Referencie

 
## Iné projekty

 
## Pozri aj
* Typológia starogréckej keramiky

Kategória:Staroveká grécka keramika
Kategória:Nádoby
Hrobka Askia

**Hrobka Askia** sa nachádza v meste Gao v Mali. 

Je to hlinená pyramídovitá stavba vysoká 17 m, ktorú dal na postaviť v roku 1495 postaviť vládca Songhajskej ríše Askia Muhammad potom, čo sa vrátil z púte do Mekky a zaviedol islam ako štátne náboženstvo svojej ríše. Komplex okrem samotnej hrobky zahŕňa aj dve budovy mešity (stále v prevádzke), cintorín a oplotené nádvoria. Hrobka je pozostatkom, svedkom moci a bohatstva Sonhajskej ríše, ktorá existovala v 15. a 16. storočí a ktorá kontrolovala obchod v regióne Sahary - predovšetkým so zlatom a soľou. Hlinené stavby v oblasti Sahelu majú dlhú tradíciu (okrem hrobky Askia aj napr. Timbuktu alebo Djenné).

V roku 2004 bola zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO, od roku 2012 je aj na zozname svetového dedičstva v ohrození 

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Pyramídy
Kategória:Mali
Kategória:Architektúra v 15. storočí
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Mali
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v ohrození
Veľký kanál

**Veľký kanál** (iné názvy pozri nižšie) je najdlhšia staroveká umelá rieka sveta. Začína v pekinskom obvode Tchung-čou, prechádza Tiencinom a provinciami Che-pej, Šan-tung, Ťiang-su a Če-ťiang až do mesta Chang-čou. 

## Názvy
Slovenské názvy tejto stavby sú: **Veľký kanál**, **Veľký prieplav**, **Cisársky kanál**, **Cisársky prieplav**, **Veľký cisársky prieplav**, **Veľký cisársky kanál**, **Veľký čínsky prieplav**, **Veľký čínsky kanál**, **Veľký čínsky cisársky prieplav**, **Veľký prieplav** [alebo **kanál**] **Peking - Chang-čou**.

Čínske názvy sú: 
*čín.  大运河 - v slov. prepise: Ta jün-che - v pchin-jine: Dà Yùnhé - doslova: veľký prieplav, veľký kanál
*čín. 京杭大运河 - v slovenskom prepise: Ťing-Chang ta jün-che - v pchin-jine: Jīng-Háng Dà Yùnhé - doslova: Veľký prieplav (kanál) Peking-Chang-čou

## Charakteristika
Najstaršia časť kanála bola vybudovaná v 5. storočí pred Kr., rôzne samostatné úseky boli spojené za vlády dynastie Suej na prelome 6. a 7. storočia.

Celková dĺžka Veľkého kanála je zhruba 1 776 km. Je najstarším a najdlhším kanálom v Číne a zrejme aj na celom svete Najvyššiu úroveň hladiny má kanál v horách Šan-tungu s prevýšením okolo 42 m Lode nemali problém s prekonávaním prevýšenia vďaka sérii stavidiel, budovaných od 10. storočia počas vlády dynastie Sung. Veľkosť a veľkoleposť diela si získala obdiv počas storočí jeho trvania, príkladom sú zápisky japonského mnícha Ennina (* 794† 864), perzského historika Rašída-al-dín Hamadáního (* 1247† 1318) alebo kórejského úradníka Čchö Pua (* 1454† 1504).

Povodne Žltej rieky, krížiacej kanál, periodicky ohrozovali bezpečnosť a funkčnosť kanála. Počas vojen boli vysoké hrádze spútavajúce Žltú rieku občas prekopané v úmysle zaplaviť nepriateľské vojská. To spôsobovalo katastrofy a dlhodobé ekonomické problémy. Napriek občasným obdobiam chátrania a nepoužívania kanál podporoval rozvoj domácej ekonomiky jednoduchým a rýchlym spojením obchodných centier po celú dobu od suejskej vlády.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* The Reinvigoration of the Grand Canal
* Hangzhou Section of The Grand Canal 

## Zdroj
* 

Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Číne
Kategória:Doprava v Číne
Kategória:Vodná doprava
Kategória:Stavby v Pekingu
Graf rezov charakteristickej energie C3

[alt=|náhľad|'''Graf rezov charakteristickej energie C<sub>3</sub> pre let k Marsu 13.5.2018''' ''(horizontálna os: dátumy odletu, vertikálna os: dátumy príletu)'' <br />  Uzavreté krivky, rezy, predstavujú ekvipotenciály [Charakteristická energia C3|charakteristickej energie C<sub>3</sub>.   Rez v strede  je optimálnym riešením s najnižším C3. ]]
**Graf rezov [[Charakteristická energia C3|charakteristickej energie C<sub>3</sub>]]**, skrátene graf rezov C3, anglicky porkchop plot,  je graf, ktorý zobrazuje kontúry rovnakej charakteristickej energie C<sub>3</sub> pre kombinácie dátumov štartu a príletu medziplanetárneho letu.  

Preskúmaním výsledkov grafu môžu letový inžinieri určiť, kedy existujú možnosti štartu (*[[štartovacie okno]]*), vhodné pre konkrétnu kozmickú raketu. Kontúra rezu predstavuje konštantnú C3 a stred týchto kontúr v grafe zobrazuje optimálne minimum charakteristickej energie C3.  Orbitálne prvky riešenia, kde sú fixné hodnoty dátum odletu, dátum príletu a dĺžka letu, prvýkrát matematicky vyriešil  Johann Heinrich Lambert a rovnica je všeobecne známa ako *Lambertov problém* (alebo *veta*). Lambertova veta môže byť použitá na výpočet orbitálnych parametrov trajektórie medzi dvoma bodmi a daný čas letu.

Porkchop plot sa vykresľuje aj s kontúrami v delta-v.  

## Použitie
V programe Voyager inžinieri v JPL vykreslili približne 10 000 potenciálnych trajektórií pomocou grafu rezov C3, z ktorých vybrali približne 100, ktoré boli optimálne pre ciele misie. 

## Referencie

## Pozri aj
* Štartovacie okno 
* Špecifická orbitálna energia 
* Obežná dráha 
* Charakteristická energia C<sub>3</sub> 

## Externé odkazy
*Pork-chop plot online computation tool 
*A MATLAB Script "Interplanetary Pork Chop Plots"

Kategória:Astrodynamika
Kategória:Kozmonautika
Euthykrates zo Sikyónu

náhľad|Socha atléta Agia, mramorová kópia bronzového originálu, ktorý zhotovil zrejme Lysippos alebo jeho syn Euthykrates, cca 337 pred Kr.
**Euthykrates** (*Euthykratés*) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
 
Euthykrates, syn a žiak sochárskeho majstra Lysippa zo Sikyónu, bol činný zrejme v 2. polovici 4. stor. pred Kr. Rímsky spisovateľ Plínius, ktorý jeho tvorbu datuje do čias 113. olympiády (do rokov 328 – 324 pred Kr.), zaznamenal, že jeho bronzové sochy neboli až také dynamické a realistické (elegantné) ako sochy jeho otca a uvádza tiež, že bol autorom sochárskych diel, Herakla v Delfách, lovca Alexandra z boiótskeho mesta Thespiai, bojujúcich jazdcov, štvorzáprahu, lovcov so psami a sochy Trofónia z Lebadeie, o ktorej sa zmienil aj grécky cestovateľ Pausanias: „*V jaskyni vyvierajú pramene rieky, sú tam i stojace sochy so žezlami ovinutými hadmi. Mnohí by ich mohli považovať za [[Asklépios|Asklépia]] a [[Hygieia (bohyňa)|Hygieiu]], v skutočnosti však je to Trofónios a [[Herkyna]], pretože sú Trofóniovi hady zasvätené rovnako ako Asklépiovi*“

Podľa apologéta Tatiana, ktorý zatracoval grécku kultúru, Euthykrates zhotovil aj sochy niekoľkých hetér. Niektorí znalci antického umenia ho pokladajú za možného autora sochy atléta Agia, lebo sa im nezdá, že je táto socha zhotovená úplne podľa Lysippových princípov symetrie. Jeho žiakom bol Teisikrates, syn Thoinia, ktorý tiež patril medzi umelcov slávnej sikyónskej sochárskej školy.
    
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Myrmecia

***Myrmecia*** je rod mravcov. Existuje okolo 90 druhov, takmer všetky sa vyskytujú v Austrálii a na okolitých ostrovoch. *M. apicalis* sa vyskytuje v Novej Kaledónii. Mravce merajú 840 mm, majú veľké oči, dlhé a štíhle hryzadlá a sú vyzbrojení jedovatým žihadlom. Mravce *Myrmecia* sú agresívne a ich bodnutie je bolestivé.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* ''Myrmecia'' 

Kategória:Mravcovité
Gabriela Drobová

**Gabriela Drobová Ruman** (* 13. apríl 1974, Bratislava) je slovenská dramaturgička, producentka a riaditeľka módnej televízie.

Bola nezávislou kandidátkou na post prezidenta SR v prezidentských voľbách v roku 2019, svoju kandidatúru oznámila 16. septembra 2018. 31. januára 2019 oznámila, že kandidovať nebude, pre nízky záujem podporovateľov o prispievanie na jej transparentný účet.

## Životopis
Gabriela Drobová, rodená Ďurovková, sa narodila v Bratislave do rodiny stavebného inžiniera a ekonómky. Absolvovala Gymnázium Ladislava Sáru, na čo následne vyštudovala sociológiu na Fakulte humanistiky Trnavskej univerzity.

Od roku 1996 stála pri zrode Televízie Markíza a pôsobila v nej dlhoročne ako producentka a šéfdramaturgička, tiež ako moderátorka. V súčasnosti je riaditeľkou a dramaturgičkou módnej televízie Fashion TV.

## Osobný život
Drobová je exmanželkou súčasného predsedu Bratislavského samosprávneho kraja Juraja Drobu. Je bezdetná, v súčasnosti je jej manžel Karol Ruman, s ktorým spolupracujú vo Fashion TV.

## Referencie


Kategória:Slovenskí dramaturgovia
Kategória:Slovenskí producenti
Kategória:Kandidáti na prezidenta Slovenskej republiky (2019)
Kategória:Absolventi Trnavskej univerzity v Trnave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Golestánsky palác

**Golestánsky palác** (, doslova *Záhrada ruží*) je komplex budov a parkov v centre Teheránu, ktorý bol v roku 2013 zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.

## Dejiny
Areál vznikol ako pevnosť (*Arg*) za vlády Tahmáspa I. a koncom 18. storočia, keď Kádžárovci urobili z Teheránu hlavné mesto, sa stal oficiálne panovnícku rezidenciou. Najväčšia časť paláca vznikla roku 1865 podľa projektu architekta Hadži Abol-hasan Mimar Navaí, ktorý spojil tradície perzského staviteľstva vyznačujúceho sa bohatou ornamentikou s najnovšími západnými vplyvmi.

Šáh Rezá Šáh Pahlaví v rámci svojho reformného programu presídlil do nového paláca *Nijávarán* na severnom predmestí a dal zbúrať hradby citadely, aby uvoľnili priestor modernej výstavbe. Golestánsky palác potom slúžil k rôznym dvorským slávnostiam, neskôr bol premenený na múzeum a sprístupnený verejnosti.

Posledná veľká rekonštrukcia prebehla v roku 2004.

## Súčasti komplexu
Ku Golestánskemu palácu patrí sedemnásť budov obklopených okrasnými záhradami. Nachádza sa tu audienčná sála s mramorovým trónom z polovice 18. storočia, zrkadlová sála, slonovinová sála, sála briliantov, palác veterných veží, ktorý si vďaka dômyselnému systému vetrania udržuje príjemnú teplotu aj v najväčších horúčavách, etnografické múzeum, výstava darov, ktoré šáhovia dostali od zahraničných návštev, expozícia venovaná histórii iránskej fotografie, knižnica, archív početné vyhliadkové terasy, vodné nádrže a fontány.

V roku 2013 bol palác zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 
* World Heritage Site

## Zdroj

Kategória:Stavby v Teheráne
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Iráne
Kategória:Paláce v Iráne
Génius (seriál)

***Génius*** () je americký životopisný seriál stanice National Geographic. Jeho tvorcami sú Noah Pink and Kenneth Biller. Seriál mal v USA premiéru 25. apríla 2017.

Prvá séria mapuje život Alberta Einsteina, od jeho raných rokov, cez jeho čas ako patentový úradník, až do jeho neskorších rokov ako fyzik, ktorý vytvoril teóriu relativity. Séria je založená na knihe *Einstein: jeho život a vesmír* od Waltera Isaacsona. 19. apríla 2017 stanica *National Geographic* objednala druhú sériu, ktorá sa zameriava na Pabla Picassa a ktorá mala premiéru 24. apríla 2018. 18. apríla 2018 stanica objednala tretiu sériu, ktorá bude mapovať život americkej speváčky Arethy Franklinovej a ktorá bude mať premiéru začiatkom roka 2020.

Na Slovensku sa seriál začal vysielať 13. januára 2019 na Dvojke.

## Obsadenie

### Prvá séria

#### Hlavné postavy

#### Vedľajšie postavy

### Druhá séria

#### Hlavné postavy

* Antonio Banderas ako Pablo Picasso
* Alex Rich ako mladší Picasso
* Clémence Poésy ako Françoise Gilot
* Samantha Colley ako Dora Maar

#### Vedľajšie postavy

## Série

## Časti

### 1. séria: [[Albert Einstein]] (2017)

### 2. séria: [[Pablo Picasso]] (2018)

### 3. séria: [[Aretha Franklinová]] (2020)

## Ocenenia a nominácie

## Referencie



## Externé odkazy

*  na National Geographic
* 
* 
* 

Kategória:Televízne seriály USA
Kategória:Dokumentárne televízne seriály
Kategória:Dramatické televízne seriály
Kategória:Historické televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2017
Kategória:Albert Einstein
Kategória:Pablo Picasso
Lucas Vázquez

**Lucas Vázquez Iglesias** známy ako **Lucas Vázquez** (* 1. júl 1991, Curtis, Španielsko) je španielsky profesionálny futbalista hrajúci za španielsky klub Real Madrid. Jeho pozíciou je post krídelníka a na drese nosí číslo 17.

## Klubová kariéra

### Real Madrid
Lucas sa narodil v meste Curtis. Do tímu Real Madrid sa dostal ako 16-ročný, v roku 2007. Pred pôsobením v A-tíme hrával za "C" a "B" tím Realu.

V roku 2014 odišiel na hosťovanie do barcelonského Espanyolu. V katalánskom tíme dal v tridsiatich štyroch zápasoch tri góly. V Espanyole debutoval 19. augusta 2014 v domácom zápase proti FC Sevilla pri prehre . Svoj prvý gól za Espanyol dal 5. októbra 2014 v domácom zápase proti Realu Sociedad pri výhre .

Po sezóne sa vrátil späť do madridského Realu. Debut za A-tím si pripísal 12. septembra 2015 vo vonkajšom zápase proti Espanyolu. Prvý gól za „Los Galacticos“ dal 30. decembra 2015 proti Realu Sociedad, keď Real v zápase na domácom štadióne Estadio Santiago Bernabéu vyhral . S Realom zaznamenal Vázquez hneď niekoľko úspechov, je trojnásobným víťazom Ligy majstrov (15/16, 16/17, 17/18), jedenkrát vyhral španielsku La Ligu (v sezóne 16/17) a jedenkrát vyhral aj španielsky superpohár. Taktiež je víťazom majstrovstiev sveta klubov a superpohára UEFA.

## Reprezentačná kariéra
Vázquez nereprezentoval Španielsko v mládežníckych kategóriách. Jeho prvý štart za A-tím Španielska prišiel 7. júna 2016 v priateľskom zápase s Gruzínskom pri domácej prehre . Za španielsky národný futbalový tím ešte neskóroval ani raz.

## Externé odkazy
*Lucas Vázquez - Profil na oficiálnej stránke Realu Madrid
*Lucas Vázquez - Soccerway
*Lucas Vázquez - Transfermarkt

## Zdroj

Kategória:Španielski futbalisti
Kategória:Futbaloví útočníci
Kategória:Hráči Real Madrid CF
Kategória:Hráči RCD Espanyol
Kategória:Hráči v La Lige
Kategória:Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2016
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2018
Vinícius Júnior

**Vinícius José Paixão de Oliveira Júnior** známy ako **Vinícius Júnior** (* 12. júl 2000, São Gonçalo) je profesionálny brazílsky futbalista hrajúci za španielsky klub Real Madrid. Jeho pozíciou je post krídelníka a na drese nosí číslo 7.

## Klubová kariéra

### Začiatky
Vinícius sa narodil v chudobnej rodine. K futbalu ho doviedol jeho otec, keď v roku 2006 zavítal do mládežníckych kategórií Flamenga.

### Flamengo
Za Flamengo odohral Vinícius prvý duel 13. mája 2017, keď sa v 82. minúte dostal na trávnik v zápase proti Atléticu Mineiro. 10. augusta 2017 dal Vinícius svoj prvý gól za Flamengo. Bolo to v Cope Sudamericana v zápase proti Palestinu pri výhre . 19. augusta 2017 skóroval po prvýkrát v brazílskej Série A pri domácej výhre  nad Atléticom Goianiense.

### Real Madrid
V lete 2018 prestúpil Vinícius do Realu Madrid. Čiastka sa pohybovala okolo 45 miliónov eur. Stal sa najdrahším brazílskym futbalistom mladším ako 19 rokov. 29. septembra 2018 debutoval za Real Madrid v zápase proti Atléticu Madrid pri bezgólovej remíze, keď prišiel na ihrisko v 87. minúte. 3. novembra dal prvý gól za Real, keď skóroval proti Realu Valladolid pri domácej výhre . Vinícius vystrelil a jeho strelu tečoval hosťujúci obranca a zrazil si ju do siete.

## Iné projekty

## Externé odkazy
*Vinícius Júnior - Profil na oficiálnej stránke Realu Madrid
*Vinícius Júnior - Soccerway
*Vinícius Júnior - Transfermarkt

## Zdroj

Kategória:Brazílski futbalisti
Kategória:Futbaloví útočníci
Kategória:Hráči Real Madrid CF
Kategória:Hráči Clube de Regatas do Flamengo
Kategória:Hráči v La Lige
FOSDEM

náhľad|Logo
[náhľad|[Jimmy Wales prednáša na FOSDEM 2005]]

**FOSDEM** (*Free and Open source Software Developers' European Meeting*) je najväčšia konferencia o open source v Európe, ktorá sa od roku 2001 usporadúva každoročne v Bruseli. Za projektom FOSDEM stál Damien Sandras. 

Ide o dvojdňovú konferenciu plnú prednášok organizovaných dobrovoľníkmi na Université Libre de Bruxelles vždy prvý víkend vo februári, ktorá tiež slúži pre pravidelné stretnutia komunity slobodného softvéru. Vstup na konferenciu je voľný, ale peňažné dary a sponzori sú vítané. V roku 2004 konferenciu navštívilo približne 2500 ľudí.

## História
FOSDEM začal v roku 2000 pod názvom Open Source Developers of Europe Meeting (OSDEM) pod vedením Raphaela Bauduina. Chýbala mu spolupráca ľudí v open source komunite, chcel sa podieľať na spustení európskeho podujatia v Bruseli. Spolupracoval s Damienom Sandrasom.

Neskôr udalosť zopakovali. Písmeno F (z FOSDEM) bolo pridané na žiadosť Richarda Stallmana.

Odvtedy sa udalosť koná každoročne vo februári s rastúcim počtom návštevníkov a prednášok. Organizujú ho s pomocou dobrovoľníkov.

Každý rok ho navštívi okolo 4 000 návštevníkov od roku 2011.

## Referencie

## Externé odkazy
* Domovská stránka FOSDEMu
* [ftp://ftp.belnet.be/pub/mirror/FOSDEM/ Videá z predchádzajúcich ročníkov FOSDEMu] 

## Zdroj
* 
* 

Kategória:Konferencie
Kategória:Slobodný softvér
Théveninova veta

náhľad|Odpojenie ideálnych zdrojov napätia a prúdu
náhľad|Lineárny obvod, pri ktorom chceme zistiť prúd na rezistore <math>R_2</math>

**Théveninova poučka (Théveninov teorém) o náhradnom zdroji napätia** tvrdí, že možno ľubovoľne zložitý lineárny obvod nahradiť obvodom skutočného zdroja napätia, pripojeným k ľubovoľným dvom svorkám. Tento postup sa dá aplikovať v obvodoch, kde je potrebné spočítať iba prúd v jednej vetve obvodu. Obdobou je Nortonova veta.

Princíp objavil Hermann von Helmholtz v roku 1853, v roku 1883 ho znovuobjavil francúzsky telegrafný inžinier Léon Charles Thevenin, po ktorom je dnes nazývaný.

## Postup
# Označíme si 2 svorky
# Obvod si rozdelíme na dve časti - záťaž (prvok, vetva na ktorej chceme vypočítať tečúci prúd) a druhá časť bude zvyšok lineárnej sústavy
# Podľa Théveninovej ​​vety možno zvyšok lineárnej sústavy nahradiť skutočným zdrojom napätia. Ten je tvorený vnútorným napätím (ten určíme ako napätie naprázdno medzi svorkami) a vnútorným odporom (ten určíme ako celkový odpor lineárnej sústavy medzi svorkami pri odpojenej záťaži, keď zdroje vyradíme)
# Pri výpočte nahradíme zdroje ich vnútornými odpormi, t.j. ideálny zdroj napätia (IZN) skratom a ideálny zdroj prúdu (COI) rozpojíme.

## Príklad
Majme obvod, v ktorom chceme vypočítať prúd na rezistore R_2. Viď obrázok.

Najskôr si označíme svorky (napr. X A Y) Na rezistore R2 a tento rezistor odpojíme. Tento rezistor tvorí tzv. záťaž. (Obr. 1)
náhľad|Obr. 1
V tomto obvode bez pripojeného rezistora R2 vypočítame prúd, ktorý preteká obvodom. Ten sa rovná podľa Ohmovho zákona:

: I_0 = \frac{U}{R1 + R3 + R4}

Vnútorné napätie náhradného zdroja určíme ako napätie medzi svorkami X A Y. Prúd I_0 vytvára na jednotlivých rezistoroch úbytky napätia U_1, U_3, U_4. Tie sa rovnajú:

: U_1 = R_1 I_0
: U_3 = R_3 I_0
: U_4 = R_4 I_0

Obvod si môžeme pre lepšie pochopenie prekresliť (Obr. 2)
náhľad|Obr. 2|upright
a zapojenie vlastne vytvára nezaťažený delič napätia. V tomto prípade sa napätie medzi svorkami XY Rovná:

: U_{XY} = U - U_1 = U_3 + U_4

Pri výpočte vnútorného odporu náhradného zdroja najprv odpojíme zdroj napätia, a to tak, že tento zdroj nahradíme skratom. Prekreslený obvod je na obrázku č. 3. 
náhľad|Obr. 3
Tento obvod zjednodušíme a výsledný odpor sa rovná vnútornému odporu zdroja (R=R_i):

: R_i = \frac{R_1(R_3 + R_4)}{R_1 + R_3 + R_4}

Výsledná schéma náhradného obvodu so skutočným zdrojom napätia je vidieť na obrázku č. 4.
náhľad|Obr. 4
Teraz, keď poznáme svorkové napätie a vnútorný odpor zdroja, môžeme vypočítať prúd tečúci rezistorom R_2:

: I_2 = \frac{U_{xy}}{R_i + R_2}

## Pozri aj
* Nortonova veta
* Kirchhoffove zákony

## Zdroj

Kategória:Elektrotechnika
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Nortonova veta

náhľad|Schéma

**Nortonova veta** pre elektrické obvody hovorí, že ľubovoľná sústava lineárnych zdrojov napätia, zdrojov prúdu a rezistorov s dvomi svorkami je elektricky ekvivalentná k ideálnemu zdroju prúdu s paralelne zapojeným ideálnym rezistorom. Pre systémy striedavého prúdu o jednej frekvencii môže byť teorém tiež aplikovaný s využitím všeobecnej impedancie namiesto činného odporu. Nortonov ekvivalent sa používaný na ideálnu náhrade obvodu lineárnych zdrojov a impedanciou na účely výpočtov a riešení elektrických pomerov pri analýze a návrhu obvodov.

Teorém formuloval Hans Ferdinand Mayer a tiež Edward Lawry Norton.

Podobne pozri aj Théveninova veta - náhrada sústavy lineárnych zdrojov a impedanciou ideálnym zdrojom napätia v sériovom spojení s ideálnou impedanciou.

* Veľkosť zdroja prúdu zodpovedá prúdu nakrátko medzi svorkami A a B nahradzovaného obvodu.
* Veľkosť zdroja napätia zodpovedá napätiu naprázdno medzi svorkami A a B nahradzovaného obvodu.
* Náhradné rezistor / impedancia sa rovná podielu týchto veličín.

## Zdroj

Kategória:Elektrotechnika
Kategória:Eponymické termíny vo fyzike
Sériové zapojenie

thumb|Sériové zapojenie

**Sériové zapojenie** je zapojenie elektrotechnických súčiastok v elektrickom obvode za sebou, tzn. od jednej súčiastky k druhej vedie jediný vodič.

Elektrický prúd je vo všetkých miestach sériového obvodu rovnaký, pretože v sériovom obvode nie sú uzly a vetvy ako v paralelnom obvode, elektrický prúd sa nerozdeľuje.

Elektrické napätie medzi svorkami jednotlivých súčiastok je rôzne  a závisí od odporu každej zo súčiastok. Podľa Ohmovho zákona plynie U_i = R_i . I, kde *U<sub>i</sub>* je napätie na *i*-tej súčiastke, *R<sub>i</sub>* je elektrický odpor súčiastky, I je elektrický prúd v obvode.

Celkový elektrický odpor v sériovom obvode sa rovná *súčtu* odporov jednotlivých súčiastok.

Pri sériovom zapojení zdrojov sa celkové elektromotorické napätie rovná *súčtu* elektromotorických napätí jednotlivých zdrojov.

Prerušenie sériového obvodu v ktoromkoľvek mieste má za následok prerušenie celého obvodu, typickým použitím je preto sériové zapojenie spínača (alebo tiež poistky alebo ističa) a spotrebiča (vypnutím spínača sa vypne i spotrebič).

Celkový odpor Rc je daný súčtom jednotlivých odporov.

: R_\mathrm{c} = R_1  + R_2 + \cdots + R_n

## Pozri aj
* Elektrina
* Kirchhoffove zákony
* Paralelné zapojenie
* Antiparalelné zapojenie

## Zdroj

Kategória:Elektromagnetizmus
Kategória:Elektrotechnika
Paralelné zapojenie

thumb|Paralelné zapojenie

**Paralelné zapojenie** je zapojenie elektrotechnických súčiastok v elektrickom obvode pod sebou, tzn. paralelný obvod obsahuje uzly, v ktorých sa vodiče vetvia a súčiastky môžu byť umiestnené v rôznych vetvách.

Elektrické napätie medzi dvoma uzlami je rovnaké pre všetky vetvy.

Elektrický prúd prechádzajúci jednotlivými vetvami môže byť rôzny a závisí na odpore súčiastok vo vetvách. Z Ohmovho zákona plni e I_i = \frac {U}{R_i}, kde I*<sub>i</sub>* je prúd v *i*-te vetve, *U* je elektrické napätie medzi uzlami, *R<sub>i</sub>* je elektrický odpor v *i*-tej vetve.

Prevrátená hodnota celkového elektrického odporu *R<sub>c</sub>* paralelne zapojených súčiastok sa rovná *súčtu* prevrátených hodnôt odporov *R<sub>1</sub>*, *R<sub>2</sub>*, ... súčiastok v jednotlivých vetvách:

: 
\frac{1}{R_\mathrm{c}} = \frac{1}{R_1} + \frac{1}{R_2} + \cdots +  \frac{1}{R_n}


Pri paralelnom zapojení elektrických zdrojov zostáva celkové elektromotorické napätie rovnaké, zdroje však môžu dodávať celkovo väčší elektrický prúd.

Ako symbol paralelného spojenia rezistorov sa používajú dve čiarky "||". Pre dva rezistory spojené paralelne je možné použiť zjednodušený vzťah:

: 
R_\mathrm{c} = R_1 \| R_2 = {R_1\cdot R_2 \over R_1 + R_2}


Typickým použitím paralelného obvodu je súčasné zapojenie viac spotrebičov v domácnosti, pretože prerušením obvodu v niektorej vetve (vypnutie spotrebiča) sa nepreruší obvod v inej vetve (iný spotrebič beží ďalej).

## Pozri aj
* Antiparalelné zapojenie
* Sériové zapojenie
* Elektrina
* Kirchhoffove zákony

## Zdroj

Kategória:Elektromagnetizmus
Kategória:Elektrotechnika
Antiparalelné zapojenie

náhľad|Antiparalelné zapojenie tyristorov

**Antiparalelné zapojenie** je v elektrotechnike spôsob zapojenia súčiastok, u ktorých záleží na polarite (napríklad luminiscenčné diódy). V zapojení je väčšinou párny počet súčiastok (minimálne dve). Zapojenie je podobné klasickému paralelnému zapojeniu. Rozdiel je v tom, že polovica súčiastok je vzhľadom k druhej polovici prepólovaná - zapojená obrátene.

Využitie antiparalelného zapojenia v praxi môže byť napríklad pre napájanie LED striedavým prúdom. LED v závernom režime nesvieti, teda pri napájaní striedavým prúdom svieti len približne po 50% času a prejavuje sa silný stroboskopický efekt - oveľa silnejší než napr. u žiariviek. Pri antiparalelnom zapojení sa dvojica v závislosti od priebehu prúdu striedajú a pri bežnej frekvencii 50 Hz zdanlivo svietia trvale všetky LED. Stroboskopický efekt je silne potlačený (aj keď nie úplne odstránený) a je aj lepšie využitý napájací zdroj. Antiparalelné zapojenie LED je často využívané v modelovej železnici a v modelárstve všeobecne.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Elektrotechnika
Paul Poupard

**Paul Poupard** (* 30. august 1930, Bouzillé, Francúzsko) je francúzsky kardinál, emeritný predseda Pápežskej rady pre kultúru.

## Životopis
Paul Poupard sa narodil v obci Bouzillé. Študoval v seminári v Beaupréau, na univerzite v Angers a napokon na jednej z najprestížnejších francúzskych univerzít na École pratique des hautes études v Paríži. Počas svojich štúdií získal doktoráty z histórie a teológie. Za kňaza bol vysvätený 18. decembra 1954. Po kňazskej vysviacke sa venoval akademickej a diplomatickej činnosti. Pôsobil vo francúzskej sekcii Štátneho sekretariátu v Rímskej kúrii, neskôr v rokoch 19721980 ako rektor Katolíckej univerzity v Paríži.

V roku 1979 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za parížskeho pomocného biskupa. Biskupské svätenie mu udelil parížsky arcibiskup, kardinál François Marty 6. apríla 1979. Zakrátko, v roku 1980 bol menovaný do kuriálnej pozície predsedu Sekretariátu pre neveriacich, ktorý bol neskôr, v roku 1988 premenovaný na Pápežskú radu pre kultúru. Pápež Ján Pavol II. ho 25. mája 1985 menoval za kardinála-diakona s titulárnym chrámom Sant'Eugenio. O jedenásť rokov neskôr, v súlade s tradíciou, sa mohol uchádzať o titulárny post kardinála-kňaza a bol mu zverený titulárny chrám Santa Prassede. Kardinál Poupard sa po úmrtí pápeža Jána Pavla II. v roku 2005 vzdal v súlade s kuriálnymi pravidlami svojho úradu, no bol v ňom vzápätí po konkláve, ktorého sa zúčastnil ako volič, opätovne potvrdený novým pápežom Benediktom XVI. V roku 2006 bol menovaný aj predsedom Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg. Po dosiahnutí kánonického veku požiadal o uvoľnenie z plnených funkcií, čo pápež menovaním nástupcov urobil v roku 2007.

## Zaujímavosti
* Kardinál Poupard je plodný autor, jeho diela vyšli v mnohých jazykoch. Zároveň je držiteľom čestných doktorátov z viacerých svetových univerzít.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil v biografickom slovníku kardinálov 
* Biografia na catholic-hierarchy.org

Kategória:Osobnosti z Pays-de-la-Loire
Kategória:Francúzski kardináli
Kategória:Prefekti Dikastéria pre medzináboženský dialóg
Chotnický vodopád Kaja Bunar

**Chotnický vodopád Kaja Bunar** () je prírodná pamiatka nachádzajúca sa v severnom Bulharsku vo Veliko Tărnovskej oblasti na okraji dediny Chotnica.

## Opis
Vodopád leží na rieke Bochot pri jej vyústení z rokliny. Nachádza sa na okraji dediny Chotnica a približne 15 km od oblastného mesta Veliko Tărnovo. Vodopád padá v niekoľkých prúdoch z výšky približne 30 metrov. Napriek tomu, že sa nejedná o veľmi veľký vodopád, patrí k jedným z najzaujímavejších a najkrajšich vodopádov v severnej časti Bulharska. Najviac vody vodopádom preteká na konci marca a v mesiacoch apríl, máj, jún a júl, čo robí toto obdobie najlepším časom k návšteve tejto prírodnej pamiatky. Pri vodopáde sa začína naučná turistická trasa, ktorá od vodopádu pokračuje prielomom rieky Bochot. Prechod prielomom je pomerne strmý a nachádza sa tam niekoľko exponovaných miest, ktoré treba zdolať pomocou sústavy mostíkov a rebríkov. Rieka v prielome vytvára ešte niekoľko menšich kaskád. Celá naučná turistická trasa je dlhá približne 1,5 kilometra.

## Ochranný štatút
Prírodná pamiatka s výmerou 80 hektárov od roku 1971. Predmetom ochrany je samotný vodopád ako aj prielom rieky Bochot.

## Galéria

Kaja-Bunar-panorama.jpg|Panoramatický pohľad na Chotnický vodopád Kaja Bunar
KCP200-KajaBunar01.jpg|Detailný pohľad na jeden z hlavných prúdov vodopádu
KCP200-KajaBunar02.jpg|Detailný pohľad na jeden z hlavných prúdov vodopádu
KCP200-KajaBunar04.jpg|Chotnický vodopád Kaja Bunar - pohľad zvrchu


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Prírodné pamiatky v Bulharsku
Kategória:Vodopády v Bulharsku
Kategória:Veliko Tărnovo (oblasť)
Euthykrates (sochár)

**Euthykrates** (*Euthykratés*) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
 
Sochár Euthykrates, zrejme rodák z Rodosu a žiak (alebo syn) Macedónčana Kallia, tvoril v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy. Meno tohto sochára sa stalo známym až po rodoskom náleze jeho fragmentárnej signatúry (*Εὐθυκράτης Καλλία Μα[κεδὼν ἐποίησε]**Euthykrates Kalliov z Ma[cedónie zhotovil]*) na modrastom mramorovom podstavci zo sochy istej *Astidy zo ([[Sidón]]u ?)*, ktorú podľa značne poškodeného nápisu  venoval jej manžel *Dionysios*, zrejme proxenos z fenického Aradosu (*Hranaté zátvorky na nápise znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené*, proxenos (niečo ako konzul) sa staral o záujmy občanov, s ktorými mal formálne zväzky).

Tento podstavec bol súčasťou základne, na ktorej stáli tri ženské sochy. Tie druhé dve sochy boli dielami sochára Pythokrita, syna Timochara. Nápisy na základe paleografických znakov datujú na prelom 3. a 2. stor. pred Kr.
    
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Mariano Díaz

**Mariano Díaz** môže byť:

* dominikánsky futbalista, pozri Mariano Díaz Mejía
* španielsky cyklista, pozri Mariano Díaz (cyklista)

Díaz, Mariano