Claudius Claudianus

**Claudius Claudianus** (369-404) bol rímsky básnik pôsobiaci na dvore cisára Honoria a neskôr pod ochranou jeho barbarského dvorského ministra Stilichona. Na rozdiel od väčšiny básnikov svojej doby, ktorý patrili k rímskej senátorskej aristokracii a zaoberali sa literárnou tvorbou ako voľnočasovou kratochvíľou, bol Claudianus, pôvodom Grék z Alexandrie, profesionálny básnik, ktorý sa živil svojim literárnym nadaním. Jeho poézia sa výrazne líši od nezáväznej, vysoko sofistikovanej ale k dobovým problémom hluchej tvorby rímskej šľachty. Claudianov talent mu získal uznanie a podporu mocných osobností doby, ktorý si udržal až do konca svojho života, a bol svojimi súčasníkmi považovaný za jedného z najväčších literárnych géniov svojej doby.

## Život
[thumb|left|''Obľúbenci cisára Honoria'', [John William Waterhouse (1883)]]
Claudianova sľubná kariéra sa začala roku 395, kedy básnik po prvý raz navštívil Rím. Vydarenými oslavnou básňou na dvoch zo svojich patrónov, konzulov Probina a Olybria (*Panegyricus dictus Probino et Olybrio consulibus*, Panegyrik vyslovený na konzulov Probina a Olybria), si získal pozornosť cisárskeho dvora, predovšetkým vtedy všemocného najvyššieho veliteľa rímskych vojsk v Západorímskej ríši, barbara vandalského pôvodu Stilichona. Za jeho literárnu činnosť mu boli postupne udeľované všemožné pocty vrátane vlastnej sochy na fore (400), titulu *[[vir illustris]]* a bohatej nevesty vybratej Stilichonovou manželkou Serenou. Na základe chýbajúcich zmienok o udalostiach po roku 404 v básnikovej tvorbe sa predpokladá, že zomrel okolo tohto roku.

S Claudianovou osobnosťou sa spájajú ešte dva rozporuplné informácie, a to, že, hoci jeho rodným jazykom bola gréčtina, po príchode do Ríma skladal verše iba v latinčine, a to s najväčším majstrovstvom. Grécky vytvoril iba jedinú skladbu v ranom období, *Gigantomachia* (Zápas gigantov), z ktorej sa dochovali dva krátke fragmenty. Čo je ešte zaujímavejšie, Claudius Claudianus, napriek tomu, že tvoril pre a oslavoval kresťanského cisára a jeho kresťanských úradníkov, sám zostával až do smrti „obzvlášť tvrdošijný pohan“ (*paganus pervicacissimus*, takto ho charakterizuje historik Paulus Orosius). Jeho dielo je predchnuté až mystickou aurou pohanských mystérií, ku ktorým mal z Orientu pochádzajúci Claudianus prirodzene blízko. Claudianov pohanský elán ostro kontrastuje s umierneným konzervatívnym pohanstvom rímskej aristokracie, prípadne s jej otvoreným agnosticizmom, kedy sa akoby vyčerpala všetka energia, ktorú vyššie vrstvy mohli vložiť do upadajúceho rímskeho náboženstva.

## Dielo
Claudianovu tvorbu možno rozčleniť do troch skupín:

* básne týkajúce sa cisára Honoria – tri panegyriky na cisárove konzuláty a epithalamion *De nuptiis Honorii et Mariae* (O svadbe Honoria a Marie)
* básne venované Stilichonovi alebo iným Claudianovým patrónom – medzi nimi sa objavujú verše venované Stilichonovi osobitne, zdá sa, že takto boli pôvodne i vydané, pravdepodobne samotným barbarským ministrom krátko po básnikovej smrti, medzi nimi sú básne *In Rufinum* (Proti Rufinovi) a *In Eutropium* (Proti Eutropiovi) namierené proti veľkým Stilichonovým rivalom na východorímskom dvore
* epické skladby s mytologickými námetmi – z viacerých skladieb sú najvýznamnejšie dve - *De raptu Proserpinae* (Únos Proserpiny), nedokončená rozsiahla báseň, ktorá vznikala v rokoch 395-7 a grécky písaná *Gigantomachia* (Zápas gigantov)

Napriek tomu, že latinský jazyk nie je Claudianovou materinskou rečou, vyrovnajú sa jeho básne veršom, ktoré písali latinskí autori vo všetkých ohľadoch. Pri porovnaní so svojimi z aristokratických kruhov pochádzajúcimi súčasníkmi vyniká živosť až živelnosť jeho veršov a záživnosť.

## Externé odkazy
* Claudianovo dielo na LacusCurtius (latinsky, anglicky)
* Dielo (latinsky)

## Literatúra
* 

## Zdroj

Kategória:Básnici starovekého Ríma