open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Evolution (softvér)

**Evolution** alebo **Novell Evolution** (pred tím Ximian Evolution) je personálny informačný namažér pre prostredie GNOME. Obsahuje poštového klienta, adresár a kalendár.

Základné vlastnosti:
* inteligentné triedenie nevyžiadanej pošty
* šifrovanie správ
* vFolders (virtuálne priečinky)
* integrácia s GNOME desktopom
* integrácia s GAIM klientom
* filtre
* podporu pre web kalendár
* podpora pre Microsoft Exchange 2000/2003 a Novell GroupWise

## Iné projekty

## Externé odkazy
* oficiálna stránka projektu Evolution
* stránka Novell Evolution

Kategória:Slobodný softvér
Kliment Ochridský

**Kliment Ochridský** (iné mená: (**svätý**) **Kliment Sloviensky**, (**svätý**) **Kliment Bulharský**, (**svätý**) **Kliment Velický**, **svätý Kliment**; * pred 836 – † 27. júl 916) bol kresťanský biskup, spisovateľ, pedagóg, vzdelanec a žiak sv. Cyrila a Metoda, jeden zo svätých sedmopočetníkov.

## Životopis
Slovenský slavista prof. Ján Stanislav a viacerí bulharskí historici tvrdia, že pochádzal z Veľkej Moravy. Podľa iných pochádzal z Bulharska a na Veľkú Moravu prišiel spolu s Cyrilom a Metodom.

V roku 868 bol spolu s Metodom, Gorazdom a Naumom vysvätený v Ríme za kňaza. Po Metodovej smrti sa stal druhým mužom byzantsko-slovanskej misie čo do postavenia (po sv. Gorazdovi). Vyhnaný z Veľkej Moravy po roku 885 sa spolu s ostatnými žiakmi sv. vierozvestov uchýlil do Bulharska, kde v Ochride (v dnešnom západnom Severné Macedónsku) založil stredisko slovanskej bohoslužby a školu. V roku 893 knieža Simeon zriadil velické biskupstvo, za prvého biskupa bol vysvätený a ustanovený sv. Kliment. So svätým Naumom Ochridským spolupracoval od mlada až do Naumovej smrti, podľa prameňov tvorili dobre zohratú dvojicu. Spolupracoval aj s Konštantínom Preslavským a preslavským strediskom vzdelanosti. Zomrel v júli roku 916, pochovaný bol 27. júla 916 v Ochride v monastieri svätého Pantelejmona, ktorý dal sám postaviť. V Bulharsku je uctievaný ako národný svätec. Na jeho počesť je pomenovaná planétka 3903 Kliment Ohridski.

## Tvorba
Písal bohoslužobné texty (hymnografické diela), životopisné diela a oslavné diela na počesť svojich učiteľov Cyrila a Metoda, ale aj iných cirkevných osobností. Písal tiež homílie a poučné slová, ktoré sám tvoril alebo čiastočne prekladal z gréčtiny. Bol najplodnejším spisovateľom zo skupiny svätých sedmopočetníkov (čo sa týka zachovaných diel).

## Dielo
* *Pochvala Cyrilovi Filozofovi*
* *Pochvalné slovo svätým Cyrilovi a Metodovi* (otázne)
* *[[Život Konštantínov]]* (otázne)
* *[[Život Metoda]]* (otázne)
* *Služba svätému Cyrilovi, učiteľovi slovienskeho národa*
* Pochvalné a poučné slová (ca. 50 istých a 50 otáznych)
* Bohoslužobné texty do 
** oktoichu
** spoločnej miney 
** sviatočnej miney 
** pentekostária (kvetnej triode)

## Referencie

## Literatúra

* 
* 
* Andrej ŠKOVIERA: Svätý Kliment Ochridský. In: V brázde Metodovej 2016. Gréckokatolícky kalendár. Košice: Byzant, 2015, s. 62-67. ISBN 978-80-85581-69-0.
* 

* 
* 
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Andrej Škoviera: Svätý Kliment Ochridský (Sloviensky)
* Andrej Škoviera: Svätí sedmopočetníci

Kategória:Narodenia v 9. storočí
Kategória:Úmrtia v 916
Kategória:Slovenskí pravoslávni svätci
Kategória:Slovenskí katolícki svätci
Kategória:Veľkomoravské osobnosti
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Osobnosti na bulharských poštových známkach
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 27. júla
Ladislav Vychodil

Profesor **Ladislav Vychodil** (* 28. február 1920, Hačky – † 20. august 2005, Bratislava) bol slovenský scénograf českého pôvodu.

Študoval v Prahe a v Brne. Od roku 1945 pôsobil ako šéf výpravy Slovenského národného divadla. V rokoch 1953 – 1983 bol tiež vedúcim Katedry scénografie, ktorú založil, na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení (VŠMU) v Bratislave, a súčasne v rokoch 1969 – 1971 viedol Katedru scénografie na pražskej DAMU. V roku 1977 sa stal vysokoškolským profesorom.

Profesor Vychodil sa stal vedúcou osobnosťou slovenskej scénografie. Jeho tvorbu poznajú okrem slovenských a českých divadiel i v Krakove, v Saratove, vo Viedni, v Budapešti, v Sofii, v Bruseli, v Novom Sade, v Lipsku, v Santa Barbare, v Malmö, v Štokholme, v Berlíne, v Tampere, v Ľubľane a v Záhrebe. Samostatne vystavoval v Bratislave, v Sao Paulo, v Santa Barbare, v Prahe. S jeho tvorbou sa verejnosť zoznamovala pravidelne v rámci medzinárodnej výstavy *Pražské quadrienále*, ale i na zahraničných výstavách československej scénografie (Nemecko, Maďarsko, Kuba, Argentína, Čile, Francúzsko, Rakúsko, Poľsko, Brazília, krajiny bývalého Sovietskeho zväzu, Taliansko, Bulharsko, bývalá Juhoslávia, Spojené kráľovstvo a Egypt).

V roku 1965 získal Zlatú medailu prezidenta Brazílskej republiky za najlepšiu národnú scénografickú expozíciu na bienále v Sao Paule. Roku 1975 bol ocenený titulom Národný umelec.

Medzi jeho žiakov patril aj uznávaný slovenský scénograf a kostýmový výtvarník Aleš Votava.

Kategória:Českí scénografi
Kategória:Slovenskí scénografi
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Česko-slovenskí národní umelci
Kategória:Slovenské osobnosti českého pôvodu
Aleš Votava

**Aleš Votava** (* 3. august 1962, Bratislava – † 8. máj 2001, Bratislava) bol slovenský scénograf, kostýmový výtvarník, divadelný a filmový architekt.

## Štúdium
V roku 1987 absolvoval Katedru scénického a kostýmového výtvarníctva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave u profesora Ladislava Vychodila. Ešte počas štúdia absolvoval stáže v parížskych divadlách L’Opéra Garnier, Théâtre Gérard Philipe a Théâtre du Soleil. V roku 1998 sa stal docentom po obhajobe habilitačnej prednášky *Farba v priestore javiska*. V rokoch 19931994 absolvoval ročný pobyt vo Francúzskej akadémii v Ríme (Villa Medici), ktorý zakončil samostatnou výstavou *Souvenirs* (*Spomienky*).

## Dielo
Navrhoval pre profesionálne divadlá scény a kostýmy k viac než 40 činoherným, 25 operným a 10 tanečným inscenáciám na Slovensku, v Česku, v Maďarsku a v Taliansku. Podieľal sa  napríklad na hrách *Muž na zjedenie* v bratislavskom divadle West, *Desať malých černoškov* a *Opera za tri groše* v Slovenskom národnom divadle, *Alžbeta Báthory* v Divadle Slovenského národného povstania a mnohých ďalších.

Votava je viacnásobným držiteľom prestížneho ocenenia Divadelné dosky za scénografiu. Okrem divadla sa venoval aj filmu. S režisérkou Evou Borušovičovou spolupracoval na snímke *[[Modré z neba]]*.

## Osobný život
Hlásil sa k homosexuálnej orientácii, jeho partnerom bol herec Richard Stanke.

## Ocenenia
* DOSKY 1996 – Divadelné ocenenie sezóny za najlepšiu scénografiu v inscenácii *Višňový sad*
* DOSKY 1997 – Divadelné ocenenie sezóny za najlepšiu scénografiu v inscenácii *Les*
* Výročná cena Slovenského literárneho fondu za rok 2000 za scénografiu v inscenácii *Búrka*
* DOSKY 2000 – Divadelné ocenenie sezóny za najlepšiu scénografiu v inscenácii *Búrka*
* DOSKY 2001 – Divadelné ocenenie sezóny za najlepšiu scénografiu v inscenácii *Hra snov*
* Strieborná medaila na *Trienále scénografie a kostýmového výtvarníctva* v Novom Sade za scénografiu v inscenácii *Búrka*
* Cena Alfréda Radoka za scénografiu opery *Tosca*
* Cena Tatra banky za mimoriadny prínos v slovenskej scénografii *in memoriam*

## Citáty
* *To je, ako keď ideš po úzkom chodníku vysoko v skalách. Keby si stále vnímala tú hĺbku pod nohami, ľahšie spadneš, ako keď si presvedčená, že ideš po rovine,*Aleš Votava v rozhovore so Silviou Hroncovou o procese tvorby.
* *Divadlo je úžasná ustanovizeň, chodíme sa do nej pozerať na nás samých, vdychovať obraz reality, ktorú my sami žijeme,*Aleš Votava pre Domino Fórum o divadle Stoka.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* Renesančný človek Aleš Votava – článok na webe Opera Slovakia

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí kostýmoví výtvarníci
Kategória:Slovenskí scénografi
Kategória:Cena Literárneho fondu
Kategória:Slovenské LGBT osobnosti
Kategória:Absolventi Vysokej školy múzických umení
Tri piliere Európskej únie

Európska únia sa až do 1. decembera 2009, kedy vstúpila do platnosti Lisabonská zmluva, zakladala na týchto troch pilieroch, definovaných v Maastrichtskej zmluve, ktorá bola v platnosti od roku 1993:

Kategória:Európska únia
Rímske zmluvy

**Rímske zmluvy** je súhrnný názov pre dve zmluvy, ktoré boli podpísané v Ríme 25. marca 1957: 
* Zmluva o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, dnes pod názvom Zmluva o fungovaní Európskej únie a
* Zmluva o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu.
Obe vstúpili do platnosti 1. januára 1958. Rímske zmluvy sú jedným zo základov neskoršej európskej integrácie. Tvoria pramene primárneho práva EÚ. Obe zmluvy boli viackrát menené, naposledy Lisabonskou zmluvou.

Signatármi boli:

* Paul-Henri Spaak a J. Ch. Snoy et d'Oppuers v mene Belgicka
* Konrad Adenauer a Walter Hallstein v mene Západného Nemecka
* Christian Pineau a Maurice Faure v mene Francúzska
* Antonio Segni a Gaetano Martino v mene Talianska
* Joseph Bech a Lambert Schaus v mene Luxemburska
* Joseph Luns a J. Linthorst Homan v mene Holandska

## Pozri aj
*Messinská konferencia

Kategória:Zmluvy EÚ
Zmluvy o Európskych spoločenstvách

**Zmluvy o Európskych spoločenstvách**, alebo aj **Zlučovacia zmluva**, alebo **Zmluva o jednotných orgánoch** – oficiálny názov **Zmluva o zriadení spoločnej Rady a spoločnej komisie Európskych spoločenstiev** bola podpísaná 8. apríla 1965, vstúpila do platnosti 1. júla 1967 a zlúčila orgány dovtedy existujúcich troch európskych spoločenstiev (EHS, ESUO a Euratom), ktoré odvtedy taktiež začali používať spoločný rozpočet. Od tohto dátumu sa pre tieto spoločenstvá začal používať názov Európske spoločenstvá.

Kategória:Zmluvy EÚ
Kategória:Európske právo
Gee Jon

**Gee Jon** (* 1895† 8. február 1924, Carson City, Nevada) bol americký zločinec čínskeho pôvodu, ktorého ako prvú osobu v Spojených štátoch odsúdili na trest smrti jedovatým plynom (kyanovodíkom). Narodil sa v Číne, no v roku 1907 alebo 1908 emigroval z Kantonu do Spojených štátov, kde prežil väčšinu svojho života v sanfranciskom Chinatown. 27. augusta 1921 v nevadskom mestečku Mina zavraždil 74-ročného Toma Quong Keeho, pracovníka práčovne a člena čínskeho gangu (zločineckej skupiny) Bing Kung Tong, keď ho zastrelil po tom, čo mu Quong Kee otvoril dvere.

Prvý pokus usmrtiť ho plynom bol neúspešný, nakoľko plyn unikal z miestnosti, v ktorej bol odsúdenec uväznený. To prinútilo väznicu vytvoriť plynovú komoru, ktorá bola skonštruovaná v dielni väzenského mäsiara. Išlo o prvú plynovú komoru svojho druhu, do ktorej popravcovia napumpovali zhruba 1,8 kg kyanovodíka. Keďže teplota vzduchu vnútri komory požadovaných nedosiahla 23,8 °C, no pre zlyhanie elektrického ohrievača sa držala len okolo 11 °C, tekutý kyanovodík sa nahromadil na jej dne, čo popravcom znemožňovalo otvoriť komoru ešte tri hodiny po poprave. Hlava odsúdenca sa hýbala ešte zhruba šesť minút po tom, čo plyn vnikol do komory, čo však lekári pokladali za mimovoľný pohyb svalov vtedy už bezvedomého alebo mŕtveho väzňa. Miestna tlač o tomto spôsobe popravy písala ako dovtedy najhumánnejší spôsob popravy: *„Gee Lee pokývol hlavou a zaspal.* [...] *Svedkovia popravy sa zhodli na tom, že ešte nikdy nebol človek popravený tak bezbolestne.“* Americká verejná mienka bola však zmiešaná, citlivá najmä na „klaustrofóbnu“ povahu použitia malej hermeticky uzavretej komory.

## Referencie

## Použitá literatúra
* 

Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Úmrtia 8. februára
Kategória:Úmrtia v 1924
Kategória:Vrahovia USA
Deutérium

**Deutérium** (z gréčtiny *δευτερον*: „druhý“ ) alebo **ťažký vodík** je jeden z izotopov vodíka. Nepodlieha rádioaktívnej premene, v prírode sa bežne vyskytuje. Na 6500 atómov pripadne jeden atóm deutéria, čo predstavuje približne 0,015 % (prepočítané na váhu 0,030 %) zo všetkých izotopov vodíka vyskytujúcich sa v prírode. Jadro deutéria sa volá deuterón a je súčasťou molekuly ťažkej vody D2O. Deutérium môžeme pripraviť elektrolýzou ťažkej vody alebo reakciou sodíka s ťažkou vodou.

* **Konfigurácia**: 1 protón, 1 neutrón, 1 elektrón
* **Relatívna atómová hmotnosť**: 2,0135532127 amu
* **Značka**: ²H, D
* **Výskyt**: 0.0156 %

## História
Deutérium prvýkrát spozoroval v roku 1931 Harold Urey, chemik na Columbia University, za čo v roku 1934 získal Nobelovu cenu za chémiu. Gilbert Newton Lewis izoloval molekulu ťažkej vody v roku 1933.

Počas druhej svetovej vojny Nemecko robilo experimenty s použitím ťažkej vody ako moderátor v atómových reaktoroch. Cieľom bolo vyrobiť plutónium na atómovú bombu. Tieto experimenty boli príčinou akcie Spojencov s anglickým názvom *Norwegian heavy water sabotage*, ktorá zničila fabriku Vemork v Nórsku.

## Chemické vlastnosti
Deutérium tvorí analogické zlúčeniny ako klasický vodík (prócium), napr. D2O, DCl alebo ND3 ("ťažké" varianty vody, chlorovodíku, resp. amoniaku), pričom tieto zlúčeniny aj vznikajú podobnými reakciami, hoci deutérium reaguje trochu pomalšie.

## Ťažká voda
Molekula vody, v ktorej sú atómy vodíka nahradené atómami deutéria, sa nazýva **ťažká voda** alebo **deutériumoxid** (D2O) a na rozdiel od obyčajnej vody (H2O) je mierne toxická.

### Využitie
Táto zlúčenina má významné využitie v jadrovom priemysle. Je veľmi účinným moderátorom (látkou spomaľujúcou rýchlosť neutrónov). Tieto vlastnosti sa používajú od druhej svetovej vojny v určitých typoch reaktorov k príprave plutónia z uránu.

Dnes sa deutérium využíva ako účinný stopovač (marker) biochemických reakcií.

### Fyzikálne vlastnosti
Ťažká voda má odlišné fyzikálne vlastnosti ako normálna voda, mrzne pri 3,8&nbsp;°C a vrie pri 101,4&nbsp;°C,

* Hustota: 1107 kg/m³ (pri štandardnom tlaku a teplote)
** pevné skupenstvo: 195? kg/m³
** plynné skupenstvo: 0,452 kg/m³
* viskozita: 1,3 µPa·s
* špecifická tepelná kapacita pri konštantnom tlaku *c<sub>p</sub>*:
** pevné skupenstvo: 2950 J/(kg·K)
** plynné skupenstvo: 5200 J/(kg·K)

Ťažká voda a normálna voda spolu reagujú:
D2O + H2O → 2 HDO

## Antideuterón
Antideuterón je teoretická antičastica deuterónu, jadra deutéria. Skladá sa z antiprotónu a a antineutrónu. Antideuterón prvýkrát vyrobili v CERN a v Brookhaven National Laboratory v roku 1965.

Kompletný atóm s pozitrónom obiehajúci jadro by sa volal antideutérium, ale do roku 2005 sa ho vedcom nepodarilo vytvoriť .

## Pozri aj

* Chemický prvok - Vodík
* Ďalší izotop vodíka - Trícium
* Jadrová energetika - Jadrová fúzia

Kategória:Izotopy
Trícium

**Trícium** je rádioaktívny izotop vodíka.
Trícium sa vyskytuje v prírode v rozsahu 1 atóm na 1018 atómov vodíka. Jeho prítomnosť je spôsobená jadrovými reakciami indukovanými kozmickým žiarením v horných vrstvách atmosféry:

147N + 10n → 31H + 126C

	147N + 11H → 31H + fragmenty

	21H + 21H → 31H + 11H

Koncentrácia trícia vzrástla viac ako stokrát – od skúšok termojadrových zbraní začatých v roku 1954. Zákazom jadrových skúšok vo vzduchu a prirodzenou rádioaktivitou trícia (t1/2 = 12,32 roka) jeho obsah klesol.
K výrobe trícia sa využívajú rôzne reakcie. V súčasnosti sa vyrába vo veľkom rozsahu ožiarením obohateného 6Li neutrónmi v jadrovom reaktore:

	63Li + 10n → 42He + 31H

Na rozdiel od deutéria je jadro trícia nestabilné a rozpadá sa s polčasom rozpadu 12,32 roka za vyžiarenia málo energetického beta žiarenia. Produktom rozpadu je hélium-3:

:{}^3_1\hbox{T}\to{}^3_2\hbox{He}^++\hbox{e}^-+\overline{\nu}_{\hbox{e}}
pričom sústava uvoľní 18,6&nbsp;keV energie.

* **Konfigurácia**: 1 protón, 2 neutróny, 1 elektrón
* **Značka**: T
* **Relatívna atómová hmotnosť**:3,01605 amu
* **Výskyt**: 10-15 – 10-16 %

Vzniká účinkom kozmického žiarenia na atóm deutéria, v stopových množstvách vzniká aj v najvyšších vrstvách atmosféry jeho pôsobením na dusík vo vzduchu:

:{}^{2}_1\hbox{D} + {}^2_1\hbox{d} \to {}^1_1\hbox{p} +{}^3_1\hbox{T}

:{}^{14}_7\hbox{N} + {}^1_0\hbox{n} \to 3{}^4_2\alpha +{}^3_1\hbox{T}

Vzniká aj pri výbuchu vodíkovej bomby.

## Využitie
Používa sa na značkovanie organických látok pri výskumoch, na značkovanie vôd a pri zisťovaní ich prietoku horninami v baniach. Rádiohydrogeológovia toto prírodné značkovanie používajú na stanovenie veku vody v studniach a morských hlbinách. Trícium taktiež slúži ako jedna zo zložiek náplne termonukleárnej bomby. Trícium sa bude využívať ako palivo v niektorých fúznych reaktoroch, napríklad ITER.

Kategória:Izotopy
Zmluva o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele

**Zmluva o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele** (ang. *Treaty establishing the European Coal and Steel Community*, fran.*Traité instituant la Communauté européenne du charbon et de l'acier*), známa ako **Parížska zmluva** (ang. *Treaty of Paris*, fran. *Traité de Paris*), bola zakladajúca zmluva Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ESUO). Zmluva bola podpísaná 18. apríla 1951 a vstúpila do platnosti 23. júla 1952. Jej platnosť vypršala po 50 rokoch, teda 23. júla 2002 a celá agenda ESUO bola následne na základe Zmluvy z Nice prevedená na Európske spoločenstvo.

Zmluvu podpísali Francúzsko, Taliansko, Západné Nemecko, Belgicko, Holandsko a Luxembursko. 

Zmluvu vypracoval francúzsky hospodár Jean Monnet. Podporoval ho francúzsky minister zahraničných vecí, Robert Schuman. Cieľom zmluvy bolo oživenie hospodárstva Západnej Európy, ktoré bolo počas druhej svetovej vojne silno poškodené.

## Referencie

## Zdroje

* Zmluva o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (po francúzsky)

Kategória:Zmluvy EÚ
Kategória:Medzinárodné zmluvy
6 Hebe

**6 Hebe** je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov.

## Iné projekty

## Externé odkazy

Hebe
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1847
Hebe
10 Hygiea

**10 Hygiea** je veľká planétka, štvrtá najväčšia v hlavnom páse planétok. Objavil ju 12. apríla 1849 Annibale de Gasparis v talianskom meste Neapol.

## Iné projekty

## Externé odkazy

Hygiea
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1849
Hygiea
Korunná krajina

Ako **korunná krajina** (po nemecky *Kronland*) sa označovali od roku 1849 jednotlivé hlavné územné jednotky (celého) Rakúskeho cisárstva a potom od roku 1867 už iba Predlitavska v rámci Rakúsko-Uhorska. 

Historicky išlo o územia, ktoré Habsburgovci postupne získali v strednej Európe, najmä v roku 1526. Pojem ako taký sa však používal až od roku 1849 a nesmie sa zamieňať so (staršími) pojmami rakúske krajiny a (habsburské) dedičné krajiny. Uhorsko po rakúsko-uhorskom vyrovnaní v roku 1867 stratilo štatút korunnej krajiny, čím sa celkové územie „korunných krajín“ stalo identické s „kráľovstvami a krajinami na ríšskej rade zastúpenými“, teda s Predlitavskom. 

Korunné krajiny monarchie nemali na rozdiel od územných celkov vo federatívnych štátoch (napr USA, Nemecko) charakter štátu. Chýbala im vlastná vláda a štátotvorný národ. Nikdy napríklad neexistovala štátna príslušnosť moravská. Napriek tomu spájali jednotlivé korunné krajiny historické, politické i právne osobitosti, takže boli viac než len správnymi celkami.

Na čele korunnej krajiny stál krajinský hajtman (Landeshauptmann) alebo miestodržiteľ (v Uhorsku ale napríklad v podstate palatín), ktorý predsedal správnemu aparátu. Tým bol v Uhorsku do roku 1848 uhorský snem (*krajinský snem*), ktorý cisárska vláda po revolučných udalostiach rozpustila a vznikli opäť až po roku 1860.

## Pozri aj
* rakúske krajiny
* dedičné krajiny
* Zoznam korunných krajín v čase Rakúsko-Uhorska

Kategória:Habsburgovci
8 Flora

**8 Flora** je veľká a jasná planétka v hlavnom páse planétok.

## Iné projekty

## Externé odkazy

8 Flora
Kategória:Planétky typu S
Kategória:Planétky hlavného pásma
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1847
Flora
Kráľovská doména

**Kráľovská doména** alebo **kráľov majetok** (kráľovský majetok, majetok koruny) je označenie  pre územia alebo majetky v stredoveku a (prevažne včasnom) novoveku, ktoré boli priamym vlastníctvom kráľa a neboli pridelené ako léno inému vlastníkovi.

Kráľovskú doménu spravovali priami poddaní kráľa alebo neskôr kráľovská komora.  Tieto majetky slúžili na financovanie výdavkov panovníka alebo dvora.  Dispozičné právo na nakladanie s týmito majetkami mohlo byť zákonom obmedzené, takže v mnohých krajinách ho panovník napríklad nesmel predať.

## Pozri aj
*Doména

Kategória:Stredovek
Okres Přerov

**Okres Přerov** je okresom na strednej Morave, v Olomouckom kraji.
Jeho sídlom je mesto Přerov. Rozloha okresu je , počet obyvateľov 134 599 osôb (hustota obyvateľov 159,48 obyvateľov na , 62,64 % obyvateľov žije v mestách). V okrese Přerov je 104 obcí, z toho 5 miest.

V rámci Olomouckého kraja susedí s okresmi Prostějov a Olomouc, ďalej hraničí s okresom Nový Jičín Moravskoslezského kraja a okresmi Vsetín a Kroměříž Zlínského kraja. 

## Krajina
K 31. decembru 2003 má okres celkovú plochu , z toho:
* 70,92 % poľnohospodárskych pozemkov, ktoré z 82,77 % tvorí orná pôda
* 29,08 % ostatné pozemky, z toho 54,99 % lesy
* počet poľnohospodárskych podnikov: 770

## Demografické údaje
Stav k 31. decembru 2003:

## Zamestnanosť

## Školstvo

## Zdravotníctvo

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj
* Český statistický úrad


Přerov
Bělotín

**Bělotín** je obec v okrese Přerov. Jeho katastrálne územie má rozlohu  a žije tu  obyvateľov (**).

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam obcí v Česku

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka obce

Kategória:Obce okresu Přerov
Potštát

**Potštát** () je mesto v okrese Přerov. 31. decembra 2006 malo 1222 obyvateľov  a jeho katastrálne územie má rozlohu 4 860 ha. Od 10. októbra 2006 bolo obci vrátené postavenie mesta.

Historické jadro mesta je od roku 2003 mestskou pamiatkovou zónou.

## Časti mesta
* **Potštát**
* Boškov
* Kovářov
* Kyžlířov]]
* Lipná

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam miest v Česku
* Zoznam obcí v Česku

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj

Kategória:Mestá v Česku
Kategória:Obce okresu Přerov
Kategória:Mestské pamiatkové zóny v Česku
Zielona Góra

**Zielona Góra** (, ) je poľské mesto v lubuskom vojvodstve, je jedným z hlavných miest tohto vojvodstva (druhé je Gorzów Wielkopolski).

## Osobnosti mesta
* Bartholomäus Pitiscus (* 1561 – † 1613), nemecký matematik a teológ

## Partnerské mestá
*  L’Aquila, Taliansko, 1996
*  Bistriţa, Rumunsko, 2001
*  Cottbus, Nemecko, 1992
*  Helmond, Holandsko, 1996
*  Ivano-Frankivsk, Ukrajina, 2000
*  Kraljevo, Srbsko, 2009
*  Nitra, Slovensko, 1992
*  Soltau, Nemecko
*  Troyes, Francúzsko, 1970
*  Verden, Nemecko, 1993
*  Vitebsk, Bielorusko, 2002
*  Wu-si, Čína, 2008
*  Zittau, Nemecko, 2010

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Mestá v Lubuskom vojvodstve
Múzeum opevnení Hlučín

thumb|right|300px|MO S-19 "Alej"
**Múzeum opevnení** v Hlučíne predstavuje časť obrannej linie Česko-Slovenska, ktorá bola budovaná v rokoch 1935 – 1938. Múzeum tvoria pechotné zruby MO S-18 "Obora", MO S-19 "Alej" a MO S-20 "Orel" a ľahké opevnenie objektu vz. 37A. Objekty múzea predstavujú rôzne rozdiely v projekčných a strelecko-taktických vlastnostiach a súčasne aj rôzne odolnostné stupne. Ide o dôležitú vojensko-taktickú pamiatku. Múzeum sa nachádza v mierne zvlnenej Hlučínskej pahorkatine na Hlučínsku, v okrese Opava, medzi mestom Hlučín so známou rekreačnou oblasťou, a dedinou Šilheřovice so zámkom a jeho veľkým zámockým parkom, ktorý slúži aj pre golfistov.

## MO S-18 "Obora"
**Pechotný zrub MO S-18 "Obora"** je jednostranný objekt II. stupňa odolnosti s bojovým a tylovým podlažím a jedným zvonom. Zvonka je rekonštruovaný do originálneho vzhľadu vrátane časti obvodových prekážok. V jeho vstupnej chodbe je nainštalovaná pamätná tabuľa venovaná veliteľovi objektu z roku 1938 Jaroslavu Švarcovi, neskoršiemu účastníkovi hnutia odporu, parašutistovi padlému v boji proti nacistom v Prahe počas Heydrichiády.

## Ľahký objekt
**Ľahký objekt vzor 37A-140Z číslo 829** je rekonštruovaný a jeho vnútrajšok obsahuje základné vybavenie (lafety, periskop, ventilátor…).

## MO S-19 "Alej"
**Pechotný zrub MO S-19 "Alej"** je dvojstranný objekt III. stupňa odolnosti, s bojovým a podzemným podlažím, s tromi pancierovými zvonmi je hlavným expozičným objektom. Po neľahkej a veľkej rekonštrukcii predstavuje konštrukčnú a technickú dokonalosť česko-slovenských opevnení, tvoriacich vrchol európskych opevňovacích systémov tridsiatych rokoch 20. storočia. Vonkajší a vnútorný vzhľad, systém prekážok a reinštalovaná dobová výzbroj a vybavenie dosahuje takmer stav z roku 1938.

Objekt je vybavený tromi mohutnými pancierovými vežami. Najväčší exemplár je strelecká miestnosť (kasemata), ktorá je úplne zrekonštruovaná, znovuvyzbrojená a znovuvybavená. Je tu možné vidieť vrcholný pevnostný kanón vz. 36, dnes jediný exemplár v Česku. Ďalej je možné vidieť dvojicu spražených guľometov vz. 37 a samopal vz. 26. Zbrane sú v originálnych lafetách s originálnou a vynikajúcou optikou. V objekte je možné ďalej vidieť expozičnú miestnosť, telefónnu ústredňu, filtroventiláciu, WC a rad ďalších miestností.

## MO S-20 "Orel"
**Pechotný zrub MO S-20 "Orel"** je príkladom pevnostného objektu, ktorého železobetónové steny a strop dosahujú , čo znamená, že objekt bol vybudovaný v najväčšom stupni odolnosti, teda v IV. stupni. Je to dvojstranný objekt, ktorý mal tri pancierové zvony. Do podzemia vedie šachta so schodišťom  hlbokým. Tu sa mal objekt spojovať s podzemným systémom chodieb, ubikácií, galérií, muničných skladov… plánovanej, no nevybudovanej delostreleckej pevnosti „Orel“. Objekt je ponechaný v poškodenom stave ukazujúc pustošenie česko-slovenských opevnení a ich zneužitie v roku 1945.

## Iné projekty
.

Kategória:Múzeá v Česku
Kategória:Česko-slovenské opevnenie
Kategória:Vojenské múzeá
Horní Moštěnice

**Horní Moštěnice** je obec v okrese Přerov. Leží 3,5 km južne od Přerova na hlavnej ceste spájajúcej Přerov s Hulínom a rieke Moštěnka u súbežne vedúceho II. železničného koridoru.  Má 1 655 obyvateľov, 560 domov a jej katastrálne územie má rozlohu 982 ha.

Obec je známa pre minerálne pramene, z ktorých sa čapuje Hanácká kyselka.

## Referencie


## Pozri aj
* Přerovská tragédia

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka obce

Kategória:Obce okresu Přerov
Čechy (rozlišovacia stránka)

**Čechy** môžu byť:
* *ako krajina*:
** v užšom zmysle: historická krajina v západnej časti dnešného Česka (lat. Bohemia), pozri Čechy
** v širšom zmysle (staršie alebo neoficiálne): a) Česká republika, b) pred rokom 1993: Čechy v užšom zmysle + Morava + české Sliezsko, synonymum: Česko, pozri Česko a Dejiny Česka
* obec na Slovensku v okrese Nové Zámky, pozri Čechy (okres Nové Zámky)
* obec v Česku v okrese Přerov, pozri Čechy (okres Přerov)
* vinohradnícka oblasť Čechy

## Pozri aj
* Čechy pod Kosířem – obec v Česku v okrese Prostějov
* Hokejová reprezentácia Čiech

## Referencie
Jagdtiger

**Jagdtiger** (**SdKfz 186**) bol nemecký ťažký stíhač tankov vyrábaný od začiatku roka 1944 až po rok 1945 a používaný na konci druhej svetovej vojny.

Jagdtiger predstavuje jeden z vrcholov snáh zbrojného priemyslu Tretej ríše v smere budovania stále ťažšej a väčšej obrnenej techniky. Bolo to najťažšie a najlepšie pancierované sériovo vyrábané obrnené vozidlo svojej doby. Rekordná bola aj jeho hlavná zbraň – kanón 128mm PaK 44 L/55. Tomu však zodpovedala aj mimoriadna výrobná cena a spotreba paliva. Rovnako ani rýchlosť paľby nebola veľmi veľká.

Bolo vyrobených cca 70 kusov; boli použité v bitke v Ardenách, pri Remagene a ďalej na západnom fronte. Niekoľko strojov celkom úspešne bojovalo v Rakúsku proti Červenej armáde.

## Hodnotenie
Jagdtiger predstavoval vážnu hrozbu aj pre tie najťažšie nepriateľské tanky, ktoré mohol účinne ostreľovať na vzdialenosť minimálne pol kilometra, zatiaľ čo žiaden protivník ho nedokázal spredu vážne ohroziť ani z tesnej blízkosti. No napriek tomu je projekt všeobecne hodnotený ako chybný a neúspešný – Jagdtiger predstavoval luxus, ktorý si Nemecko nemohlo dovoliť. Jeho výroba bola extrémne drahá a pomalá, spotreba paliva príliš vysoká. Stroj trpel celou radou porúch vyplývajúcich z uponáhľaného nasadenia na fronte a prílišného namáhania hnacích systémov. Bol tiež príliš nemotorný a rovnako ako Ferdinand sa nedokázal vysporiadať s útokom väčšieho množstva nepriateľov, ktorý sa dostali do jeho tesnej blízkosti a zvyčajne ho bez problémov vymanévrovali. Rovnako tak bol zraniteľný útokmi nepriateľského letectva.

## Referencie
* Pejčoch, Ivo: Obrněná technika 2

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Detailní popis, TTD, fotografie (po česky)
* Článok s fotografiami  (po česky)
* Podrobné pojednanie o histórii (po anglicky)

Kategória:Nemecké stíhače tankov
Kategória:Vojenské vozidlá druhej svetovej vojny
Poštová známka

náhľad|Penny Black - prvá poštová známka na svete
**Poštová známka** je cenina, ktorá slúži ako doklad o zaplatení poštového poplatku. Dnes väčšinou malý papierový štvorček prilepený na obálke.

## Dejiny poštových známok

Ľudia odpradávna používali rozličné spôsoby úhrady za poštové služby, kým vývin dospel k dnešnej forme. Do prvej polovice 19. storočia sa poštovné vyberalo rôznymi spôsobmi. Napríklad v Nemecku chodili uniformovaní úradníci (tzv. postilióni), ktorí zvončekmi dávali na známosť, že sa prijíma pošta, pričom sa hneď na mieste platili poplatky a zásielky sa vhadzovali do uzavretých schránok. V Anglicku hradili poštovné nie odosielatelia, ale adresáti.

náhľad|Zásobník s poštovými známkami
V Paríži už roku 1653 používali ceduľku s nápisom o zaplatení poštovného, na Sardínii sa roku 1818 objavila obálka s vytlačenou pečiatkou, na území bývalej Juhoslávie navrhol roku 1835 Laurenc Košir používať nalepený obrazec s výškou poplatku a podobne. Prvenstvo však získalo Anglicko vydaním prvej známky sveta 6. mája 1840, bola to Black Penny podľa návrhu poštového reformátora Rowlanda Hilla. Anglický vzor prebrali postupne vo všetkých krajinách. Na Slovensku, ktoré bolo do konca prvej svetovej vojny súčasťou Rakúskej (resp. Rakúsko-uhorskej) monarchie, začali prvé známky platiť v roku 1850. Prvé česko-slovenské známky vyšli 18. decembra 1918, navrhol ich známy secesný umelec Alfons Mucha. Prvé slovenské známky vyšli v marci 1939, krátko po vyhlásení nezávislosti vojnovej Slovenskej republiky 14. marca 1939. Obnovenie nezávislej poštovej a filatelistickej činnosti na Slovensku nastalo po vyhlásení nezávislosti Slovenskej republiky dňa 1. januára 1993. 

Známky sa tlačia troma technikami (tlač z plochy, z výšky a z hĺbky, resp. ich kombináciami). Oddeľovanie známok sa robí strihaním alebo trhaním v miestach perforácie.

## Rozdelenie známok podľa ich funkcie

**Podľa účelu použitia ich delíme na:**
* Výplatná poštová známka - klasická poštová známka, slúžiaca na úhradu poštovného (najmä na listové zásielky)
* Doplatná poštová známka - známka, ktorou sa doplácala chýbajúca suma na poštovnom (zvyčajne prijímateľom zásielky)
* Spešná poštová známka
* Letecké poštová známka - poštová známka, ktorá slúži na úhradu poštovej zásielky prepravej letecky (často nesie označenie "par avion")
* Novinová poštová známka - poštová známka, ktorá slúži na úhradu dodania novinovej zásielky adresátovi; dnes sú už skôr zriedkavé
* Služobná poštová známka - poštová známka, využívaná v služobnom styku pracovníkmi pošty; dnes už skôr zriedkavé
* Doručná poštová známka
* okrem toho sa vyskytli aj: balíkové, železničné, nedeľné a známky oslobodzujúce od poštovného

**Podľa funkcie:**
* Čistá poštovná známka - teda známka nepoužitá na úhradu poštovej služby (zbierajú sa väčšinou nepoužité známky, v prípade vzácnych exemplárov aj opečiatkované) 
* Pečiatková poštovná známka - teda známka použitá na úhradu poštovej služby a pečiatkou znehodnotená pracovníkmi pošty 

**Podľa formátu:**
* Tlačový list
* Upravený tlačový list
* Hárček

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Pošta
Jačmeň

**Jačmeň** (lat. *Hordeum*) je spolu s pšenicou najstaršia kultúrne pestovaná plodina. Je to hlavná obilnina suchších oblastí, vo svete hojne rozšírená. Pestuje sa ako sladovnícky jačmeň, na výrobu krúp (jadrové krmivo), aj ako chlebovina. Jačmeň je dôležitá priemyselná obilnina na výrobu jačmenných krúp a kávovín. Vyrába sa z neho aj slad, z ktorého sa varí pivo.

## Známe druhy
* jačmeň siaty (*Hordeum vulgare* L.)
* jačmeň dvojradový/jačmeň siaty jarný dvojradový (*Hordeum distichon*/*Hordeum vulgare* var. *distichum*) - často zaraďovaný pod jačmeň siaty
* jačmeň hrivnatý (*Hordeum jubatum*)
* jačmeň myší (*Hordeum murinum*)
* jačmeň tuhoštetinatý (*Hordeum hystrix (geniculatum)*)
* jačmeň prímorský (*Hordeum marinum*)

## Produkcia

Najväčším producentom jačmeňa je EU. 

## Galéria

Image:Gerste.jpg|Jačmenné pole krátko pred žatvou
Image:Gerstenpflanze.jpg|Klas jačmeňa
Image:Gerstenkoerner.jpg|Zrná jačmeňa


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* ZYKÁN, L. ''Malý katechysmus pivovarnictví'' z r. 1937. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB - o jačmeni Kapitola 1., s. 10-13, ďalej Slad

Kategória:Obilniny
České kráľovstvo

::*České kráľovstvo* je aj nepresné označenie pre Krajiny českej koruny.*


*'České kráľovstvo** (iné názvy: **české kráľovstvo**; staršie: **Kráľovstvo české**, **kráľovstvo české'''; , ) bolo kráľovstvo na území Čiech v rokoch 1085 – 1092, 1158 – 1172 a 1198 – 1918. Vzniklo povýšením českého kniežaťa na kráľa. Bolo hlavnou súčasťou Krajín českej koruny. Hlavným mestom bola Praha.

## Prvé české kráľovstvo (1085 – 1092)
Prvým českým kráľom sa stal Vratislav II. v roku 1085. Vratislav bol verným spojencom rímskeho kráľa Henricha IV. v jeho sporoch so Svätou stolicou. Česi Henricha podporili v bojoch v Sasku a proti meißenskému markgrófovi Dedimu, za čo Vratislav dostal Dolnú Lužicu. Trvajúca podpora českého kniežaťa priniesla svoje ovocie a na Veľkú noc 1085, po Henrichovej úspešnej rímskej korunovačnej jazde, bol Vratislav korunovaný v Mohuči za prvého českého kráľa, pomazaný bol v Prahe dňa 16. júna trevírskym arcibiskupom Egilbertom. Po jeho smrti v roku 1092 jeho nástupca Konrád I. Brniansky korunu nezískal a prvé české kráľovstvo tak zaniklo.


Kategória:Dejiny Česka
Kategória:Štáty Rímsko-nemeckej ríše
Kategória:Krajiny českej koruny
Sáva (Sedmopočetník)

náhľad|Sedmopočetníci (Sáva - tretí zľava)

Svätý **Sáva** († 10. storočie) bol žiakom sv. Cyrila a Metoda, jeden zo svätých sedmopočetníkov. Pochádzal pravdepodobne z niektorého z kmeňov južných Slovanov.

V roku 868 ho v Ríme spolu so sv. Angelárom vysvätil biskup Formozus za diakona.

Jeho meno sa pri vyhnaní učeníkov z Veľkej Moravy po roku 885 nespomína, pravdepodobne odišiel z Veľkej Moravy už skôr. Predpokladá sa, že sa dostal nakoniec tiež do Bulharska. 

## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* Andrej Škoviera: Svätí sedmopočetníci

Kategória:Slovenskí katolícki svätci
Kategória:Slovenskí pravoslávni svätci
Kategória:Veľkomoravské osobnosti
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 27. júla
Horní Nětčice

**Horní Nětčice** sú obec v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu  a žije tu  obyvateľov (**).

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam obcí v Česku

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka obce

Kategória:Obce okresu Přerov
Angelár

náhľad|632x632bod|Svätý Angelár
**Svätý Angelár** (* ? – † 886 alebo 887) bol duchovný a žiak sv. Cyrila a Metoda, jeden zo svätých sedmopočetníkov. O jeho pôvode sa nezachovali žiadne údaje. V roku 868 ho v Ríme spolu so sv. Sávom vysvätil biskup Formozus za diakona. Po vyhnaní z Veľkej Moravy po roku 885 sa spolu s Klimentom a Naumom dostal cez Belehrad do Bulharska. Pomerne skoro po príchode zomrel. 

## Literatúra
* 
* Andrej Škoviera: Svätý sedmopočetník Angelár – náš neznámy apoštol. In: Život slova v dejinách a jazykových vzťahoch. (K sedemdesiatinám profesora Jána Doruľu). Ed. Peter Žeňuch. Bratislava: Slavistický kabinet SAV, 2003, s.134-141.

## Externé odkazy
* Andrej Škoviera: Svätí sedmopočetníci

 

Kategória:Narodenia v 9. storočí
Kategória:Úmrtia v 886
Kategória:Slovenskí katolícki svätci
Kategória:Slovenskí pravoslávni svätci
Kategória:Veľkomoravské osobnosti
Matthew Webb

**Matthew Webb** (* 19. január 1848, Dawley, Spojené kráľovstvo – † 24. júl 1883, Niagarské vodopády) bol anglický plavec, ktorý ako prvý človek v roku 1875 preplával Lamanšský prieliv.

## Život
Matthew Webb sa živil ako moreplavec a neskôr ako profesionálny plavec. Napísal aj knihu s názvom *The Art of Swimming* (doslova *Umenie plávať*). Voda sa mu stala osudnou, keď sa utopil pri pokuse o preplávanie rieky pod Niagarskými vodopádmi 24. júla 1883.

## Plavba
So sprievodom troch lodí vyrazil Matthew Webb z prístavu Dover na svoju plavbu, aby po 21 hodinách 45 minutách strávených v studenej vode vystúpil na breh blízko francúzskeho mesta Calais.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Matthew Webb's gravesite

Kategória:Britskí plavci
Kategória:Britskí slobodomurári
Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116

**Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116** (vyslov: „Albin“) bolo meno, ktoré sa údajne pokúsili dať rodičia švédskemu dieťaťu v máji roku 1996.

Rodičia (Elizabeth Hallinová a nemenovaný otec) sa rozhodli nezaregistrovať oficiálne meno svojho dieťaťa (nar. 1991) ako protest proti špecifickým švédskym zákonom o pomenovávaní detí. Rodičia si môžu vybrať z asi 1 000 mien; ak nenájdu žiadne, ktoré by sa im páčilo, musia žiadať o povolenie súd. Aj keď tento zákon bol v roku 2000 trocha uvoľnený, stále je výber mien zväzujúci.

Halmstadský súd (na juhu Švédska) rodičom udelil pokutu vo výške 5 000 švédskych korún, pretože nesplnili povinnosť zaregistrovať meno dieťaťa do jeho piatych narodenín. Ako reakciu na súdne rozhodnutie sa rodičia rozhodli pre registráciu mena, ktoré sa skladalo z 43 znakoch vrátane 5 čísiel a tvrdili, že ide o „významný a expresionistický vývoj, ktorý považujeme za umelecký výtvor“. Podľa rodičov malo sa meno chápať v zmysle patafyziky. Súdny dvor však toto meno odmietol a trval na pokute. Rodičia sa preto pokúsili zmeniť pravopis mena na „A“ (čo sa takisto malo vyslovovať ako „Albin“), ale súd znovu žiadosť zamietol. 

## Externé odkazy

* MIT  claims "Reuters, Boston Globe 30-May-96" ako originálny prameň
* Archív 

Kategória:Krstné mená
Kategória:Právo vo Švédsku
Samuel (prvé meno)

**Samuel** je mužské krstné meno. Pôvod má v hebrejčine, kde *š(e)múél* znamená „Božie meno, Bohom vyslyšaný“. Meniny na Slovensku má 26. augusta.

## Štatistika

 – poradie medzi novorodencami 

## Slávni nositelia
* Samo Chalupka
* Samuel Mikovíni
* Samuel Slovák

## Pozri aj
* Samuel (prorok)

## Referencie


Kategória:Krstné mená
Kategória:Mužské mená
Kategória:Mužské mená hebrejského pôvodu
Přerov

**Přerov** () je štatutárne mesto na strednej Morave v Olomouckom kraji, v rovnomennom okrese Přerov. Leží 22 km juhovýchodne od Olomouca na rieke Bečva. Je dôležitou dopravnou križovatkou (spoločne s Olomoucom je najdôležitejším železničným uzlom na Morave). V roku 2025 malo 40 906 obyvateľov a jeho katastrálne územie má rozlohu 58,48 km².

## Partnerské mestá
*  Bardejov, Slovensko
*  Cuijk, Holandsko
*  Děčín, Česko
*  Ivano-Frankivsk, Ukrajina
*  Kędzierzyn-Koźle, Poľsko
*  Ozimek, Poľsko

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam miest v Česku
* Zoznam obcí v Česku

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 


Kategória:Mestá v Česku
Kategória:Okresné mestá v Česku
Kategória:Štatutárne mestá v Česku
Kategória:Mestské pamiatkové zóny v Česku
Kategória:Obce okresu Přerov
Ferdinand (prvé meno)

**Ferdinand** je mužské krstné meno. Pôvod má v staronemeckých slovách *fridu*+*mand*, čo znamená „smelý ochranca“. Meniny na Slovensku má 30. mája.

## Nositelia mena
Ferdinand Devínsky, poslanec NR SR

## Referencie

Kategória:Krstné mená
Kategória:Mužské mená
Kategória:Mužské mená germánskeho pôvodu
Formozus

**Formozus** alebo **Formosus** alebo **Formoz** (* asi 816, Ostia – † 4. apríl 896) bol od roku 864 kardinál-biskup v meste Porto a 112. pápežom v rokoch 891–896.

## Život

### Biskup
Podnikol diplomatické misie do Bulharska (866) a Francúzska (869 a 872).

Vo februári 868 vysvätil v Ríme za kňazov Metoda a troch žiakov solúnskych bratov (z dnešného Slovenska pochádzajúceho Gorazda a Juhoslovanov Klimenta a Nauma), Angelára a Sávu urobili diakonmi.

Neskôr ho obvinili z velezrady a v roku 876 bol zosadený. V roku 878 bol však rehabilitovaný.

### Pápež
V Bazilike svätého Petra 15. februára 896 korunoval za cisára východofranského panovníka Arnulfa.

Formozus bol vegetariánom a nosil kajúci odev. Údajne tiež nikdy nepil víno.

Po smrti sa Formozovo mŕtve telo stalo obžalovaným v bizarnom procese, ktorý vošiel do dejín pod názvom Synoda s mŕtvolou.

## Literatúra
* "Formosus (Formoz)" In: Viliam Judák: *Na Petrovom stolci I. : Krátke dejiny pápežov.* Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2010, s. 213-214. ISBN 978-80-7162-834-7

## Pozri aj

* Zoznam kardinálov vymenovaných Formozom

## Iné projekty

Kategória:Talianski pápeži
Kategória:Pochovaní v bazilike svätého Petra
Mäkký cieľ

**Mäkký cieľ** je vojenský výraz pre objekty, ktoré sa dajú ničiť guľometmi, puškami alebo trieštivo-trhavými granátmi.

Patria sem:
* pechota
* nákladné autá
* ťahané delá
* všetko, čo sa dá zničiť puškami alebo črepinami z granátov

Nepatria sem:
* tanky
* BVP
* bunkre 
* všetko, čo sa nedá zničiť puškovými nábojmi alebo črepinami
* lietadlá 

Kategória:Vojsko
11 Parthenope

**11 Parthenope** je veľká a jasná planétka v hlavnom pásme asteroidov. Planétka je pomenovaná podľa jednej zo sirén z gréckej mytológie.

## Iné projekty

## Externé odkazy

Parthenope
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1850
Pelly

right|thumb|250px|Rieka Pelly pri dedinke Pelly Crossing 
right|thumb|250px|Most cez rieku Pelly pri dedinke Pelly Crossing 

**Pelly** () je kanadská rieka dlhá 530 km. Pramení na západných svahoch pohoria Mackenzieho vrchy, tečie smerom na západ naprieč teritóriom Yukon a pri bývalom mestečku Fort Selkirk sa vlieva do rieky Yukon. Má dva hlavné prítoky - rieku Ross a Macmillan. 

Pozdĺž rieky je niekoľko menších osídlení - Ross River, Faro a Pelly Crossing. Mosty cez rieku Pelly sú vybudované v Pelly Crossing (kde rieku križuje cesta Klondike Highway) a vo Faro. V Ross River sa rieka prekonáva kompou. Na sútoku riek Pelly a Yukon je reštaurovaná obchodná stanica Spoločnosti Hudsonovho zálivu Fort Selkirk.

Rieku pomenoval obchodník s kožušinami Robert Campbell podľa sira Johna Henryho Pelly, guvernéra Spoločnosti Hudsonovho zálivu.

## Iné projekty

Kategória:Rieky v Yukone
Kategória:Povodie Yukonu
Letecké eso

náhľad|Adolphe Pegoud, prvý človek označovaný za letecké eso, pri preberaní vyznamenania počas prvej svetovej vojny.
**Letecké eso** alebo **stíhacie eso** je vojenský pilot, ktorý zostrelil 5 alebo viac nepriateľských lietadiel. Výraz má pôvod v prvej svetovej vojne vo Francúzsku, keď tamojšie noviny písali o Adolphe Pegoudovi ako o leteckom ese po tom, čo ako prvý pilot zostrelil päť nemeckých lietadiel. Termín *eso* neskôr prešiel aj do iných oblastí (napr. ponorkové eso).

Počas druhej svetovej vojny, niektoré letectvá uznávali čiastkové úspechy dosiahnuté v skupine, čo malo za následok aj počty zostrelov, ktoré boli zaznamenané v desatinných číslach ako 11½ alebo 26,83. Niektoré nižšie veliteľstvá amerického letectva uznávali ako zostrely aj lietadlá zničené na zemi ako rovnocenné úspechom vo vzduchu. V Sovietskom zväze rozlišovali medzi samostatným zostrelom a zostrelom v skupine podobne ako v Japonsku. Cez vojnu boli celkovo najúspešnejší letci Luftwaffe. Dvaja z nich Gerhard Barkhorn a Erich Hartmann získali počas vojny viac než 300 zostrelov.

## Iné projekty
Program T-4

[thumb|Dokument vlastnoručne napísaný [Adolf Hitler|A. Hitlerom, ktorý poveruje K. Brandta (osobného lekára) a P. Bouhlera (šéfa Hitlerovej kancelárie) vedením celej akcie]]
**Program T-4** alebo **Aktion T4** bolo oficiálne pomenovanie programu z nacistického Nemecka, ktorého cieľom bola masová sterilizácia a eutanázia „nežiaducich“ elementov populácie v Nemecku a na okupovaných územiach. Program bol ideologicky založený na takzvanej rasovej hygiene (Rassenhygiene). Systematické vyvražďovanie postihnutých sa začalo v roku 1939 a bolo oficiálne ukončené po protestoch cirkvi a verejnosti v roku 1941. Neskôr však program v utajení pomaly prebiehal v pozmenenej forme aj ďalej. Odhaduje sa, že v rámci programu bolo usmrtených asi 200 000 až 250 000 ľudí.

Názov Aktion T4 skrátene T4 je odvodený od berlínskej adresy, na ktorej sídlilo vedenie zodpovedné za priebeh programu, ulice Tiergartenstraße.

## Iné projekty

Kategória:Dejiny Nemecka
Kategória:Telesné postihnutie
Kategória:Nacistická eugenika
Herbert Kitchener

**Horatio Herbert Kitchener, 1. gróf Kitchener** (* 24. jún 1850, Kerry, Írsko – † 5. jún 1916, Orkneje, Spojené kráľovstvo) bol britský maršal a politik.

## Život
Preslávil sa ako veliteľ anglo-egyptskej expedície do Sudánu, ktorá vyvrcholila bitkou pri Ummdurmáne, v ktorej za pomoci moderných zbraní mahdistické jednotky celkom rozdrvil. Jeho ďalšie veľké ťaženie bolo proti Búrom. Ako veliteľ britských vojsk v Južnej Afrike Búrov porazil, ale blamoval pritom seba i celé Spojené kráľovstvo systematickým používaním brutálnych metód proti búrskemu obyvateľstvu, ktoré malo miestami až genocídny charakter. 

V júni 1914 sa stal 1. grófom Kitchenerom.

Počas prvej svetovej vojny bol ministrom vojny. Jeho úspešný nástup do funkcie (vyznačujúci sa úspechmi v nábore vojakov do tzv. Novej armády) však čoskoro prešiel do pozvoľného pádu. Kitchener sa nedokázal prispôsobiť novej podobe vojny a tvárou v tvár zrovnateľnému protivníkovi sa ukázalo, že jeho skutočné vojenské schopnosti nie sú tak dobré, ako sa predpokladalo na základe jeho výsledkov proti protivníkom podstatne slabším. 

Jeho pozícia ministra bola vážne ohrozená na prelome rokov 1915–1916, keď začínalo byť zrejmé, že bitka o Gallipoli, v ktorej sa Kitchener angažoval, neskončí dobre. Keď potom došlo k tomu, že sa zrútilo zásobovanie bojujúcich jednotiek muníciou, Kitchener ponúkol svoju rezignáciu. Premiér ju odmietol, pravdepodobne ale iba z propagandistických dôvodov, pretože zároveň zbavil Kitchenera dohľadu nad vojnovým priemyslom a značne obmedzil i jeho zasahovanie do riadení bojových operácií. Navyše bol vzápätí Kitchener vyslaný na diplomatickú a poradenskú misiu do Ruska, čo mnoho ľudí hodnotilo ako premyslený krok, ktorý ho mal dostať čo najďalej od velenia britskej armády. 

Kitchener opustil Anglicko na krížniku *[[HMS Hampshire (1903)|HMS Hampshire]]*, do Ruska však nikdy nedorazil. Jeho loď narazila západne od Orknejí na mínu a potopila sa, telo sa nikdy nenašlo.

## Iné projekty

Kategória:Britskí politici
Kategória:Britskí maršali
Kategória:Britské osobnosti prvej svetovej vojny
Kategória:Britskí šľachtici
Kategória:Britskí ministri
Kategória:Príslušníci Britskej armády
Kategória:Obete dopravných nehôd
Indiana Jones

náhľad|Postava hrdinského Indiana Jonesa.

**Indiana Jones** je fiktívna postava archeológa z pentalógie Georgea Lucasa a Stevena Spielberga, ktorého hral Harrison Ford. Mladšiu verziu postavy hrali River Phoenix (Indy ako 13-ročný) v treťom filme a Sean Patrick Flanery (Indy ako 17-ročný až 22-/23-ročný) a Corey Carrier (Indy ako 8- až 10-ročný) v televíznom seriáli. Staršiu verziu (Indy ako 93-ročný) Jonesa hral George Hall.

## Filmy
Filmová päťdielna sága o Indiana Jonesovi zahŕňa tieto filmy:
* 1981*[[Dobyvatelia stratenej archy]]* (*Raiders of the Lost Ark*)
* 1984*[[Indiana Jones a chrám skazy]]* (*Indiana Jones and the Temple of Doom*)
* 1989*[[Indiana Jones a posledná krížová výprava]]* (*Indiana Jones and the Last Crusade*)
* 2008*[[Indiana Jones a kráľovstvo krištáľovej lebky]]* (*Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull*)
* 2023*[[Indiana Jones a nástroj osudu]]* (*Indiana Jones and the Dial of Destiny*)

## Iné projekty

## Externé odkazy

* The Light of Indiana Jonesslovenská stránka venovaná Indiana Jonesovi a jeho svetu
* Oficiálna stránka (po anglicky)


Jones, Indiana
Kategória:Fiktívne postavy