Ignác Anton Born

**Ignác Anton Born** (* 26. december 1742, Cavnic, Rumunsko  – † 24. júl 1791, Viedeň, Rakúsko) bol rakúsky osvietenec, geológ, mineralóg a montanista.

## Život
Born sa narodil v sedmohradskom banskom meste Cavnic, neďaleko od mesta Baia Mare (staršie tvrdenia, že jeho rodiskom bola Alba Iulia, sú dnes historikmi spochybnené). Jeho otcom bol delostrelecký dôstojník Ludwig Born, ktorý pochádzal zo Saska. Malý Ignác Born skoro osirel - otec zomrel v roku 1748 a matka v roku 1751. Poručníkom sirôt bol viedenský advokát Johann Anton Allmayer von Allstern, ktorý Ignáca a jeho dvoch mladších bratov zobral k sebe do Viedne (a neskôr sa zosobášil s Ignácovou staršou sestrou Františkou, ktorá bola na jeho odporúčanie vychovávaná v kláštore v meste Sibiu). Po presídlení sa do Viedne Born študoval na jezuitskej strednej škole a po jej absolvovaní nastúpil ako novic do jezuitského rádu. Pred koncom noviciátu ale z rádu vystúpil a odišiel do Prahy, kde študoval právo na tamojšej univerzite. Štúdium ukončil v auguste roku 1763 a následne tri roky študoval na filozofickej fakulte tzv. montanistiku (súbor prírodných vied, v ktorých dominovala geológia, mineralógia a poznatky o baníctve). 

V 60. rokoch 18. storočia pôsobil na Pražskej univerzite, kde ako profesor prednášal banské vedy. Oženil sa s dcérou bohatého obchodníka Jana Pavla Montága a býval v jeho paláci na Malostranskom námestí. Vďaka sobášu získal aj panstvo Staré Sedliště neďaleko Tachova, kde založil botanickú záhradu, vlastnil niekoľko mineralogických zbierok a rozsiahlu knižnicu.

V roku 1769 sa stal banským radcom pri Hlavnom komorskogrófskom úrade v Banskej Štiavnici. V tejto pozícii pôsobil len rok a pol, v septembri 1770 zo Štiavnice odišiel. Od 10. novembra roku 1770 sa stal prísediacim Najvyššieho mincového a banského úradu v Prahe (do začiatku novembra 1772).

Viedol viaceré práce a výskumy v Hornom Uhorsku. Pri banskom nešťastí, spôsobenom požiarom v bani na striebro sa nadýchal arzénových výparov a priotrávil sa. S podlomeným zdravím sa vrátil do Čiech. S následkami otravy, ktorú utrpel pri banskom nešťastí sa potýkal až do konca života. Silnú bolesť zmierňoval ópiom a na konci života ho museli nosiť na nosidlách. 

V roku 1776 Mária Terézia povolala Ignáca Antonína Borna do Viedne. Od roku 1779 bol radcom Dvorskej komory pre baníctvo a mincovníctvo vo Viedni. Bol poverený organizáciou cisárskych prírodovedných zbierok a bol tiež menovaný dvornym radcom zodpovedným za mincovňu a baníctvo. Stal sa vedúcou osobnosťou osvietenstva v krajine. Vo svojich pamfletoch satirizoval rôzne spoločenské problémy tej doby a kritizoval praktiky katolíckej cirkvi.

Vypracoval návrh na získanie zlata a striebra nepriamou amalgamáciou. Tieto pokusy robil vo Viedni a v Sklených Tepliciach. Aj jeho pričinením bol usporiadaný v Sklených Tepliciach v roku 1786 prvý vedecký medzinárodný kongres, počas ktorého bolo založená prvá medzinárodná banská spoločnosť. Bol spoluzakladateľom Kráľovskej českej vedeckej spoločnosti (*Královská česká společnost nauk*).

Zomrel vo Viedni v lete roku 1791.

## Tvorba a dielo
* *Briefe über mineralogische Gegenstände* (Frankfurt-Lipsko 1774)
* *Ueber das Anquicken der gold- und silberhältigen Erze, Rothsteine, Schwarzkupfer und Heuttenspeise* (Viedeň 1786)
* *Bergbaukunde* (Lipsko 1789)

## Referencie


## Literatúra
* BERÁNEK, Mikuláš (ed.): *Ignác von Born a 220. výročie vzniku I. medzinárodnej vedeckej spoločnosti na svete : zborník prednášok, Banská Štiavnica, 7. september 2006.* Banská Bystrica : Slovenská banícka spoločnosť, 2006. 115 s. ISBN 80-969144-3-X
* HAUBELT, Josef: *Studie o Ignáci Bornovi.* Praha : Univerzita Karlova, 1972. 165 s.
* HAUBELT, Josef: *České osvícenství.* Praha : Rodiče, 2004 (2. rev. vydanie). 608 s. [Na s. 339 - 363 štúdia o jeho Učenej spoločnosti (1773/1774 - 1784), na s. 419 - 433 štúdia o Bornovi a Královskej českej společnosti nauk] ISBN 80-86695-53-0

Kategória:Rakúski geológovia
Kategória:Rumunskí geológovia
Kategória:Mineralógovia
Kategória:Osvietenci
Kategória:Rakúski šľachtici
Kategória:Rakúski slobodomurári