Volgograd

**

**Volgograd** (); v rokoch [[1598]] – [[1925]] **Caricyn** (); do roku [[1961]] **Stalingrad*' () je mesto v [[Rusko|Rusku]], administratívne centrum [[Volgogradská oblasť|Volgogradskej oblasti]], ležiace na mieste, kde do [[Volga|Volgy]] vteká rieka [[Carica]]. Roku 2017 malo 1 015 586 obyvateľov, s aglomeráciou 1 470 000. Do histórie sa zapísalo najmä ako dejisko [[bitka o Stalingrad|Stalingradskej bitky]] počas [[druhá svetová vojna|druhej svetovej vojny]]. Po vojne získalo titul [[Hrdinské mesto]].

== Poloha a prírodné pomery ==
Volgograd leží na pravom brehu [[Volga|Volgy]] ale k mestu patrí i riedko osídlený ostrov [[Sarpinskij]] a neobývané ostrovy Golodnyj, Denežnyj a iné. Je jedným z najdlhších miest v Rusku, jeho dĺžka zo severu na juh je . Severovýchodne od mesta sa na Volge nachádza priehradná nádrž [[Volžskej hydroelektrárne]]. Po jej priehradnom múre vedie most spájajúci mesto s blízkym mestom [[Volžskyj]]. Pokračuje i výstavba mostu, ktorý má spojiť Volgograd s južnejším [[Krasnosvobodsk|Krasnosvobodskom]]. Severne od mesta sa Volga rozvetvuje na niekoľko ramien, jej ľavé rameno sa nazýva [[Achtuba]]. Na juhu mesta sa nachádza aj [[Volgo-donský kanál]].

=== Klíma ===
Mesto má mierne [[kontinentálne podnebie]] s horúcimi letami a chladnými zimami. Priemerný ročný úhrn zrážok dosahuje . Priemerná teplota v januári dosahuje −7,3°C (najnižšia zaznamenaná bola −32°C). Priemerná teplota v júli sa pohybuje okolo 24,2°C (najvyššia zaznamenaná 43°C). Boli tu zaznamenané veľké zmeny teplôt. Zima zvykne byť mierna s častými ochladeniami a otepleniami. Najchladnejší mesiac v roku je február. Letá bývajú horúce.

== História ==
=== Založenie a raná história ===
V roku [[1556]] sa územie bývalého Astracháňskeho chánstva dostalo do područia Ruska. Od tej doby je dolný tok [[Volga|Volgy]] jeho neoddeliteľnou súčasťou. Na ochranu volžskej vodnej cesty pred kočovníkmi vznikla na sútoku rieky Caricy s Volgou strážna pevnosť. Tá sa po prvýkrát spomína v roku [[1579]]. Oficiálne sa ako dátum založenia mesta považuje [[2. júl]] [[1589]], ktorý je spomenutý v listinách ruského cára [[Fiodor I. (Rusko)|Fedora I. Ivanoviča]]. V roku [[1608]] v meste postavili prvý kamenný pravoslávny chrám. čoskoro pribudli ďalšie. [[6. september|6. septembra]] [[1636]] sa v zápiskoch holštýnskeho cestovateľa Adama Oleárskeho, uvádza že mestská posádka bola tvorená z 400 strelcov.

V [[máj]]i [[1667]] prechádzali mestom [[kozáci|kozácke]] vojská [[Stepan Razin|Stepana Razina]] počas lúpeživej cesty do [[Perzia|Perzie]]. Neskôr medzi 1. – [[5. október|5. októbrom]] [[1669]] sa opäť zastavili, teraz však na spiatočnej ceste.

V [[apríl]]i [[1670]] vzbúrení kozáci pod vedením Stepana Razina dobyli Caricyn a nastolili tam kozácku vládu. Popravili vojvodu Tugeneva a zničili aj oddiel strelcov, ktorý mal mesto znovu obsaďiť. V meste pobudli asi mesiac a potom v máji odišli smerom na [[Astrachaň]]. ešte toho roku boli porazení a Razin nútený utiecť.

Neskôr cárska moc kvôli pacifikácii odbojných [[kozáci|kozákov]] zlikvidovala väčšinu opevnených miest na Volge. Roku [[1689]] bol Caricyn posledným z nich.

[[7. jún]]a [[1695]] cez mesto tiahol so svojou flotilou [[Peter Veľký]] smerom na [[Azov]].

Roku [[1708]] znovu vzbúrení kozáci v rámci povstania [[K.A. Bulavin|Kondratija Bulavina]] dobyli mesto a na čas ho držali vo svojich rukách, kým ich vojská Petra I. nevyhnali späť na [[Don]].

Roku [[1717]] sa stalo mesto prvým cieľom lúpeživého nájazdu Krymských a Kubáňskych Tatárov, ktorí toho roku tiahli južným Ruskom. Preto, rok na to, bola na príkaz cára Petra vytvorená na týchto južných územiach opevnená línia chránená vojakmi a kozákmi. Onedlho bol v meste založený magistrát. A sám cár sa zúčastnil modernizácie mestského opevnenia.

Mesto okrem silného požiaru roku [[1728]] tiež poznamenala kolonizácia [[Nemci|Nemcami]], ktorí prichádzali do oblasti po roku [[1765]]. Keďže získali významné privilégiá, rozvíjal sa obchod, remeslá ako aj riečna plavba.

Povstanie [[Jemelian Ivanovič Pugačov|Jemeliana Pugačova]] prehrmelo v [[august]]e [[1774]] aj v okolí Caricynu. Pugačov porazil v bitke mimo mesta jeho posádku, ale mesto samotné neobsadil, pretože sa približovali ďalšie cárske vojská. Po porážke Pugačovovho povstania bola obranná línia aj povolžské kozácke vojská odstránené.

=== Industrializácia ===
V nasledujúcich rokoch [[1791]] a [[1793]] bolo mesto zničené požiarom. Napriek tomu, bolo zakaždým rýchlo vystavané. Mesto sa opäť rozvíjalo, vznikali nové školy, továrne, ba aj divadlo. V [[1862]] bola dokončená Volgo-Donská železnica, jedna z prvých železničných tratí v Rusku. Spájala Caricyn s [[Kalač na Done|Kalačom na Done]]. Onedlho bola železnica spojená s centrom Ruska. V meste sa začali vydávať noviny. [[30. apríl]]a [[1896]] bola vytvorená akciová spoločnosť Ural-Volga, a založený strojársky podnik, ktorý sa do histórie zapísal ako [[Volgogradskij metallurgičeskij zavod „Krasnyj Okťabr“]].

Pred začiatkom [[prvá svetová vojna|prvej svetovej vojny]] mal Caricyn 134 000 obyvateľov. V meste už v tej dobe jazdili električky.

[[Októbrová revolúcia]] sa meste nezačala nijak krvavo a vláda sovietov bola nastolená [[27. október|27. októbra]] [[1917]] pokojnou cestou. V celom [[Rusko|Rusku]] sa však rozpútala [[Ruská občianska vojna|občianska vojna]]. V lete [[1918]] sa mesto pokúsila obsadiť kozácka armáda atamana [[Piotr Nikolajevič Krasnov|Krasnova]]. V roku 1919 sa ho podarilo obsadiť vojskám bielogvardejského generála [[Anton Ivanovič Denikin|Denikina]]. Jednotky boľševikov mesto ovládli až [[3. január]]a [[1920]].

Po skončení občianskej vojny bolo [[10. apríl]]a [[1925]] mesto premenované na *Stalingrad*, na počesť [[Josif Vissarionovič Stalin|Josifa Visarionoviča Stalina]], ktorý sa podieľal na znovuobsadení mesta boľševikmi. Dôvodom premenovania bol aj fakt, že administrácia mesta sa tak pokúsila získať sympatie a dodatočné financie pre fungovanie mesta. [[12. júl]]a [[1926]] sa v meste začal slávnostne stavať [[Stalingradský traktorový závod|traktorový závod]]. V roku [[1930]] bola v meste otvorená prvá technická [[vysoká škola]]. Toho istého roku začal výrobu aj traktorový závod. V novembri začala Stalingradská vodná elektráreň vyrábať elektrickú energiu. Roku [[1931]] začala v meste fungovať ďalšia vysoká škola (pedagogická), ako aj vojenské lodenice. Do začiatku [[druhá svetová vojna|druhej svetovej vojny]] v meste ešte otvorili aj lekársku vysokú školu.

=== Druhá svetová vojna ===

[[Súbor:RIAN archive 602161 Center of Stalingrad after liberation.jpg|thumb|left|Centrum mesta bolo na konci [[bitka o Stalingrad|bitky o Stalingrad]] prakticky zrovnané so zemou]]

Po začiatku [[operácia Barbarossa|nemeckého vpádu do ZSSR]] strategický význam Stalingradu rýchlo stúpal. Ako dôležitý bod na volžskej vodnej ceste, po ktorej sa prepravovala ropa z [[Kaukaz]]u, ako významného priemyselného mesta, kde sa vyrábali tanky a iné zbrane. [[23. september|23. septembra]] [[1941]] sa v závode [[Závod Červené barikády|Červené barikády]] začali pre sovietsku armádu vyrábať najnovšie delostrelecké zbrane. V najkritickejšom období roku 1941 bola v meste vytvorená [[domobrana]]. Front sa však mestu začal približovať až začiatkom leta 1942.

[[Súbor:Map Stalingrad.png|náhľad|vpravo|Mapa Mesta v roku 1942]]
[[12. júl]]a [[1942]] bol vytvorený Stalingradský front. Čoskoro nasledovala jedna z najťažších bitiek druhej svetovej vojny – [[bitka o Stalingrad]]. Za jej začiatok sa považuje [[17. júl]] [[1942]]. Napriek tomu, že oblastný výbor strany nariadil [[15. august]]a evakuáciu civilného obyvateľstva, s jej vykonaním sa príliš neponáhľalo, aby neprepukla [[panika]] medzi tými, čo evakuovaní ešte neboli. [[23. august]]a [[1942]] napadlo mesto 600 nemeckých lietadiel, pri nálete prišlo o život asi 40 až 50 000 civilistov, približne každý desiaty obyvateľ. [[25. august]]a [[1942]] vydal [[Hitler]] rozkaz dobyť Stalingrad. Mesto sa ocitlo v obliehaní na západnom brehu [[Volga|Volgy]]. Obranu mesta mala na starosti 62. armáda generála [[Vasilij Ivanovič Čujkov|Čujkova]]. Tu je dôležité spomenúť, že v tej dobe celé mesto ležalo výhradne na západnom brehu, cez Volgu neexistoval v tých miestach žiadny most. Všetky zásoby, posily ako aj evakuácia do zázemia sa v období kedy nebola rieka zamrznutá realizovalo prevažne v nočných hodinách pomocou komp a parníkov volžskej flotily.

[[13. september|13. septembra]] [[1942]] začal nemecký útok na samotný Stalingrad, jeho čiastkovým cieľom bolo dobytie [[Mamajova mohyla|Mamajovej mohyly]], centrálnej časti Stalingradu a prielom k [[Volga|Volge]]. V noci zo 14. na 15. septembra bola cez Volgu prepravená 13. gardová strelecká divízia generála Rodimceva. Počas zúrivých pouličných bojov v priebehu nasledujúcich dní Mamajova mohyla a hlavná železničná stanica zmenili majiteľa niekoľkokrát. Už po niekoľkých dňoch bojov sa začali ulice mesta meniť na nepriechodné rozvaliny.

Pre mesto sa stali životne dôležitými delostrelecké batérie umiestnené na východnom brehu Volgy. Bez ich podpory by ťažko skúšané jednotky v Stalingrade neboli schopné vzdorovať niekoľkonásobnej presile nepriateľa. Veľmi ťažké boje sa počas bitky odohrávali v oblasti hlavnej železničnej stanice, obilného sila a na [[Mamajova mohyla|Mamajovej mohyle]]. Známou epizódou obrany mesta, bolo obsadenie a obrana „[[Dom Pavlova|Pavlovovho domu]]“. Ten bránila hŕstka obrancov od 23. septembra až do 25. novembra, kedy sa im znovu podarilo nadviazať styk s vlastnými jednotkami. Sovietski vojaci však strategicky položenú budovu držali až do definitívnej kapitulácie Nemcov v meste [[2. február]]a [[1943]].

Od [[4. október|4.]] do [[14. október|14. októbra]] [[1942]] sa rozpútali krvavé boje o [[Stalingradský traktorový závod|Traktorový závod]]. 27. októbra podnikol Wehrmacht ďalší útok a obsadil aj veľkú časť *Červený október*.

[[11. november|11. novembra]] [[1942]] podnikli nacistické jednotky posledný pokus o vyčistenie Stalingradu. 6 nasadených divízií sovietskymi pozíciami nepostúpilo. Podarilo sa im však rozdeliť oblasti ovládané 62. armádou na menšie celky. Situácia bola vážna pre obidve strany. Nemecké vojská zatiaľ neboli schopné obsadiť celé mesto ani prerušiť železničné spojenie, ktoré sa vinulo v smere zo severu na juh pozdĺž východného brehu Volgy. Sovietske vojská v meste museli čeliť nedostatku zásob, v dôsledku nesplavnosti Volgy, ako aj malej operačnej hĺbke dosiaľ držaného územia na západnom brehu.

[[19. november|19. novembra]] [[1942]] sa začal protiútok sovietskych jednotiek. Už [[23. november|23. novembra]] sa stretli obidve postupujúce krídla vojsk pri [[Kalač]]i. Vytvoriac tak obrovský kotol v ktorom uväznili 22 nemeckých a rumunských divízií a ďalších 160 menších jednotiek o sile 250 – 330 000 mužov. Ale až [[10. január]]a [[1943]] začali vojská [[Červená armáda|Červenej armády]] definitívnu likvidáciu obkľúčenia. [[31. január]]a sa sovietskym vojskám v budove obchodného domu *univermag* vzdal maršal [[Friedrich Paulus]]. Iné nemecké jednotky naďalej pokračovali v boji. [[2. február]]a [[1943]] sa v Traktorovom závode o 8:40 vzdali posledné zvyšky XI. zboru [[Wehrmacht]]u, tým sa skončila záverečná fáza likvidácie obkľúčenej 6. armády ako aj samotná [[bitka o Stalingrad]].

[[3. február]]a [[1943]] vyzvali predstavitelia mesta preživších pracujúcich mesta, aby sa zúčastnili na obnove vojnou zničeného mesta. Celé mesto bolo prakticky zrovnané so zemou. Tí čo v meste zostali aj počas bitky, zväčša prežívali v pivnicich domov o hlade a smäde.

[[13. marec|13. marca]] začal opäť fungovať mestský mäsokombinát. V priebehu týždňa boli obnovené telefónne a telegrafné linky, Stalingradská vodná elektráreň začala zásobovať mesto elektrickou energiou. Mestu boli z fondu obnovy darované peniaze vyzbierané v [[Turkménsko|Turkménsku]], južnom [[Kazachstan]]e a Komi-Permiackom autonómnom okruhu. Už [[31. máj]]a [[1943]] boli z [[Stalingradský traktorový závod|traktorového závodu]] na front dodané opravené tanky.

[[6. júl]]a mestský výbor prijal vyhlášku o ochrane pamätníkov bojov v okolí mesta. Ešte počas vojny bola otvorená ďalšia univerzita.

[[21. december|21. decembra]] sa vo Veľkej Británii skončila peňažná zbierka na stavbu nemocnice v meste.

=== Povojnové obdobie ===
[[Súbor:Evening Volgograd.jpg|thumb|right|Pohľad na večerné nábrežie [[Volga|Volgy]] v meste]]

Začala sa všeobecná obnova mesta, ťažko poznamenaného vojnou. [[21. október|21. októbra]] [[1949]] začal znovu fungovať naplno [[Stalingradský traktorový závod]]. V decembri [[1949]] dosiahla priemyselná výroba v meste 31,5% predvojnovej produkcie.

31. mája 1952 bol uvedený do prevádzky Volžsko-Donský kanál, ktorý splavne spojil tieto dve veľké Ruské rieky. V ďalších rokoch sa začala plynofikácia mesta, bol dokončená ďalšia železničná stanica, nové divadlo, petrochemická továreň, hliníkáreň a v Európe najväčšia vodná elektráreň.

[[10. november|10. novembra]] [[1961]] bol v Chruščovovskom období Stalingrad premenovaný na *Volgograd*. V meste sa roširovala priemyselná výroba. [[15. októbra]] [[1967]] bol na [[Mamajova mohyla|Mamajovej mohyle]] postavený monumentálny pamätník Hrdinom stalingradskej bitky. [[8. júl]]a [[1982]] bolo slávnostne otvorené múzeum-panoráma stalingradskej bitky, jeho stavba stojí priamo vedľa [[Dom Pavlova|Domu Pavlova]].

Medzitým bola otvorená ďalšia univerzita, Dom pionierov a mládeže, ako aj niekoľko priemyselných podnikov.

[[3. august]]a [[1987]] udelila [[OSN]] mestu pamätnú medailu v Medzinárodný deň mieru. [[16. november|16. novembra]] [[1987]] bol mestu udelený čestný diplom [[OSN|Organizácie Spojených Národov]], a názov „*Posol mieru''“.

3. mája 1989 sa v meste narodil miliónty obyvateľ. Mesto sa stalo 24. v ZSSR, ktoré dosiahlo milión obyvateľov.

Po rozpade ZSSR sa začala v meste rýchlo rozvíjať kultúrna a občianska činnosť. 4. januára 1992 bola v meste otvorená Vysoká škola riadenia a neskôr aj Akadémia národných služieb. V októbri začalo na FM vlnách vysielať prvé mestské rádio. V decembri bol v meste otvorený rusko-nemecké kultúrnovzdelávacie centrum. V meste bolo neskôr založené centrum Povolžských Nemcov.

V septembri 1999 bol vo Volgogradskej štátnej univerzite otvorené prvé internetové centrum.

21. októbra 2013 zaútočila samovražedná atentnátnička na trolejbus miestnej hromadnej dopravy. Útok si vyžiadal 7 obetí. 29. decembra 2013 došlo vo vchode volgogradskej železničnej stanice k bombovému útoku samovražedného atentátnika, ktorý si vyžiadal najmenej 14 mŕtvych. Nasledujúceho dňa došlo k bombovému útoku v na trolejbus miestnej MHD, ktorý si vyžiadal najmenej 10 obetí.

## Partnerské mestá

## Pozri aj
* Dom Pavlova
* Pamätník padlým v Stalingradskej bitke na Mamajovej mohyle
* Vasilij Grigorievič Zajcev

## Iné projekty


Kategória:Mestá v Rusku
Kategória:Sídla na Volge