open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juliet Landauová

**Juliet Landauová** (* 30. marec 1965, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka, ktorá sa preslávila úlohou Drusilly v televíznom seriáli *[[Buffy, premožiteľka upírov]]* (19972003) a *[[Angel]]* (20002004).

## Detstvo a mladosť
Landauová sa narodila do hereckej rodiny a jej rodičmi sú Martin Landau a Barbara Bain. Má staršiu sestru Susan Landau Finch, ktorá pracuje ako filmová producentka. Detstvo Landauová prežila v Los Angeles a je bývalá profesionálna baletka.

## Kariéra
Landauová si prvý krát zahrala vo filme v roku 1990. Objavila sa aj po boku Samanthy Mathis a Christiana Slatera vo filme *Zosilni to!*, ale jej scény boli nakoniec z filmu vystrihnuté.

V roku 1994 si zahrala spoločne s jej otcom Martinom Landauom vo filme Tima Burtona *Ed Wood*. Vo filme stvárnila herečku Lorettu King.

V roku 1997 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu *[[Buffy, premožiteľka upírov]]*, kde stvárnila upírku menom Drusilla. V televíznom seriáli účinkovala v sedemnástich epizódach. Od roku 2000 si rolu Drusilly zopakovala v spin-offe *[[Angel]]*, kde sa objavila v siedmych epizódach.

V roku 2005 si zahrala po boku Eriky Eleniak v televíznom filme *Osudové stretnutie*.

V roku 2008 Landauová debutovala ako režisérka, pričom režírovala krátky dokumentárny film o Garym Oldmanovi a jeho tvorivom procese. Spoločne s jej manželom Deverillom Weekesom režírovala film *Dream Out Loud* o vizážistovi menom Kazuhiro Tsuji.

V roku 2020 účinkovala po boku hercov ako Ron Perlman, Gary Oldman a Lance Henriksen vo filme *A Place Among the Dead*, ktorý spoločne s jej manželom aj režírovala.

Landauová sa venuje aj dabingu, pričom nahovorila niekoľko postáv v animovaných seriáloch, vrátane *Justice League Unlimited*, *Ben 10*, animovaných filmoch či dabovala postavy z videohier.

## Súkromný život
Jej manželom je televízny producent Deverill Weekes, s ktorým často spolupracuje.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Producenti USA
Kategória:Režiséri USA
Kategória:Baletky USA
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA ruského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA rakúskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti z Los Angeles
Plieška

**Plieška** môže byť:

* vrch vo Veľkej Fatre (), pozri Plieška (vrch vo Veľkej Fatre)
* vrch v Štiavnických vrchoch ()
* vrch v Chočských vrchoch ()
...
Fontána (Duchamp)

***Fontána*** () je socha v štýle readymade, ktorú v roku 1917 vytvoril Marcel Duchamp. Išlo o porcelánový pisoár obrátený do položenej pozície s podpisom R.Mutt. Duchamp tento výrobok zaslal v apríli 1917 na prvú výstavu Spoločnosti nezávislých umelcov (Society of Independent Artists), ktorá bola v budove The Grand Central Palace v New Yorku. Výbor výstavy *Fontánu* neodmietol, pretože pravidlá spoločnosti zakazovali odmietnuť dielo umelca, ktorý zaplatil členský poplatok, ale dielo aj tak nebolo vystavené. Neskôr bolo vyfotografované v štúdiu Alfreda Stieglitza a fotografia bola uverejnená v umeleckom časopise The Blind Man. Originál diela bol stratený, ale v 50. a 60. rokoch 20. storočia nechal Duchamp vyrobiť šestnásť replík.

Historici a teoretici umenia považujú *Fontánu* za prelomové dielo umenia 20. storočia. Roku 2004 500 vybraných britských profesionálov v oblasti umenia odhlasovalo ako najvplyvnejšie umelecké dielo 20. storočia. Druhé miesto získali Picassove *[[Slečny z Avignonu]]* (1907) a tretie Warholov *[[Marilyn Diptych]]* (1962). Noviny *The Independent* vo februári 2008 napísali, že týmto jediným dielom Duchamp vynašiel konceptuálne umenie a „navždy uvoľnil tradičné spojenie medzi umelcovou prácou a hodnotou jeho diela“.

Podľa výskumu britského historika Glyna Thompsona bola *Fontána* pôvodne nápadom nemeckej dadaistky Else von Freytag-Loringhovenovej, ktorý si Duchamp prisvojil a vydával za vlastný.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Toutfait
* Marcel Duchamp SNG

## Zdroj

Kategória:Umenie vo Francúzsku
Kategória:Toalety
Kategória:Konceptuálne umenie
Kategória:Dadaizmus
Kategória:Sochy
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VI.

[náhľad|Freska [Klement VI.|Klementa VI. (Matteo Giovannetti, 14. storočie, Pápežský palác v Avignone)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VI.**

## Menovacia politika
Pápež Klement VI. vymenoval počas svojho pontifikátu (13421352) 27 kardinálov v štyroch konzistóriách, ktoré sa konali v približne v dvojročných odstupoch (a raz so štvojročnou prestávkou). Najviac kardinálov kreoval na prvom (11 prelátov) a poslednom konzistóriu (12 prelátov).

Hlava Cirkvi vymenovala 23 Francúzov, 3 Talianov a 1 Španiela. Medzi novými kardinálmi boli aj mnohé osoby z jeho rodiny: brat Hugues Roger, bratranci Adhémar Robert a Guillome d'Aigrefeuille, synovci Bernard de la Tour, Guillaume de la Jugié, Nicolas de Besse, Raymond de Canillac a Pierre Roger de Beaufort, ktorý sa neskôr stal pápežom Gregorom XI. Medzi novovymenovanými sa nachádzal aj Étienne Aubert, ktorý sa stal Klementovým nástupcom ako Inocent VI.

Posledným žijúcim pôvodným kardinálom, ktorého vymenoval Klement VI., bol Pierre Roger de Beaufort. Skonal 27. marca 1378, teda 26 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium 20. septembra 1342
[náhľad|Na prvom konzistóriu [20. september|20. septembra 1342 bol do kardinálskeho stavu povýšený aj Élie de Nabinal. (H. Delalex, La collection de portraits gravés de Louis-Philippe, 2009)]]
# Élie kardinál de Nabinal, OFM (?1348)
# Guy kardinál de Boulogne (1313?1373)
# Aymeric kardinál de Chalus (?1349)
# Andrea kardinál Ghini Malpighi (?1343)
# Étienne kardinál Aubert (1293?1362), neskôr pápež Inocent VI.
# Hugues kardinál Roger (1363), pápežov brat
# Adhémar kardinál Robert (?1352), pápežov bratranec
# Gérard kardinál de la Garde, OP (?1343)
# Pierre kardinál Cyriac (?1351)
# Bernard kardinál de la Tour (13061361), pápežov synovec
# Guillaume kardinál de la Jugié (1317?1374), pápežov synovec

## Konzistórium 27. februára 1344
# Pierre kardinál Bertrand (12991361)
# Nicolas kardinál de Besse (?1369), pápežov synovec

## Konzistórium 28. mája 1348
# Pierre kardinál Roger de Beaufort (1329?1378), pápežov synovec; neskôr pápež Gregor XI.
# Dominic kardinál Serra (12861348)

## Konzistórium 17. decembra 1350
[náhľad|[Jean de Moulins bol vymenovaný za kardinála 17. decembra 1350. (autor: Tommaso da Modena)]]
# Gil kardinál Álvarez de Albornoz (13001367)
# Pasteur kardinál de Sarrats, OFM (?1356)
# Raymond kardinál de Canillac (?1373), pápežov synovec
# Guillaume kardinál d'Aigrefeuille (1369), pápežov bratranec
# Nicola kardinál Capocci (?1368)
# Pectin kardinál de Montesquieu (?1355)
# Arnaud kardinál de Villemur (?1355)
# Pierre kardinál de Cros (?1361), pápežov príbuzný
# Gilles kardinál Rigaud, OSB (?1353)
# Jean kardinál de Moulins, OP (?1353)
# Rinaldo kardinál Orsini (?1374)
# Jean kardinál de Caraman (1320?1361)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XII. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom VI. (nástupcom)

## Zdroj

Klement 06
Benediktiho činidlo

[náhľad|Obsah skúmaviek zľava doprava – [fruktóza, glukóza, laktóza, galakóza, sacharóza, škrob, arabinóza]]

**Benediktiho činidlo** je roztok používaný na rozlíšenie neredukujúcich a redukujúcich sacharidov. Prítomnosť iných redukčných činidiel tiež poskytuje pozitívny výsledok. Pozitívny test s Benediktiho činidlom sa prejavuje zmenou farby z priehľadnej modrej na oranžovú za vzniku zrazeniny oxidu meďného. V závislosti od množstva redukujúceho cukru môže byť precitipát modrý, zelený, červený, oranžový alebo žltý. Negatívna je skúška len vtedy, ak roztok ostáva číry. 

Benediktiho skúška určuje, či monosacharidy alebo disacharidy obsahujú voľnú aldehydovú skupinu, ktorá môže byť oxidovaná na karboxylovú skupinu, inak povedané, či je sacharid redukujúci. Redukujúci sacharid následne oxiduje meďnaté ióny v Benediktiho činidle na červený precipitát oxidu meďného. Ketózy tiež poskytujú pozitívnu reakciu, ale až po dlhšom povarení skúmavky s ich roztokom, pretože dôsledkom tepla (a slabo alkalického prostredia) dochádza k izomerizácii na príslušné aldózy.

Tento test je pomenovaný po americkom chemikovi Stanleym Rossiterovi Benedictovi.

## Zloženie a príprava
Benediktiho činidlo obsahuje obsahuje uhličitan sodný, citrát sodný a pentahydrát síranu meďnatého. Pripravuje sa z dvoch roztokov:
* 1,7 g pentahydrát síranu meďnatého (modrej skalice) rozpustený v 20 ml vody
* 17 g citrátu sodného a 10 g bezvodého uhličitanu sodného rozpusteného v 80 ml vody

Tieto dva roztoky sa následne zmiešajú. Dôkaz redukujúcich sacharidov sa vykonáva zahriatím 5 ml činidla s 10 až 50 mg vzorky v horúcom vodnom kúpeli po dobu niekoľkých minút. Na rozdiel od Fehlingovho čindla sa tieto dva roztoky nemusia uchovávať separátne.

## Referencie

## Pozri aj

* Fehlingovo činidlo
* Seliwanova reakcia

Kategória:Biochemické metódy
Kategória:Oxidačné činidlá
Kategória:Reagencie pre organickú chémiu
Château de Ferrières

**Château de Ferrières** je zámok nachádzajúci sa v departmente Seine-et-Marne v obci Ferrières-en-Brie, ktorý bol postavený v štýle Goût Rothschild. Usadlosť bola navrhnutá Josephom Paxtonom pre baróna Jamesa de Rothschilda. Zámok, postavený v rokoch 1855 až 1859, bol slávnostne otvorený 16. decembra 1862. Usadlosť sa nachádza v upravenom parku s rozlohou 135 hektárov.

## História
Zámok tvorí rozsiahly štvorec s dĺžkou 65 metrov na každej strane. Je dvojposchodový, vyvýšený na základni používanej na šatne či služby a na rohoch je lemovaný štvorcovými vežami. Postavený je v štýle talianskej renesancie, v ktorej bol koncipovaný v polovici minulého storočia. Prízemie, ktoré je venované hlavne recepciám, a horné poschodie, kde sa nachádzajú spálne, ponúkajú výhľad na park v anglickom štýle. Svetlo je všade, dokonca aj v centrálnej hale, ktorá využíva horné osvetlenie. Neskôr boli zrealizované úpravy v hlavných spálňach, ktoré zahŕňali ústredné kúrenie a teplú i studenú tečúcu vodu. Niektoré rekonštruované spálne mali strieborné vane.

## Využitie v kinematografii
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:

* *[[Le Diable Par La Queue]]* (1969)
* *[[Gašparko]]* (1980)
* *[[Papy fait de la résistance]]* (1983)
* *[[Gróf Monte Christo (film z roku 2024)|Gróf Monte Christo]]* (2024)

## Galéria

Súbor:Ferrières-en-Brie - Château de Ferrières - Extérieur -4.JPG|Fasáda pri pohľade od parku, juhozápadná strana
Súbor:Ferrières-en-Brie - Château de Ferrières - Extérieur -3.JPG|Vstupné schodisko
Súbor:Château de Ferrières (Ferrières-en-Brie) - Façade statue.jpg|Pohľad na sochu pred zámkom
Súbor:Ferrières-en-Brie - Château de Ferrières - Intérieur -8.JPG|Časť interiéru zámku
Súbor:Ferrières-en-Brie - Château de Ferrières - Extérieur -8.JPG|Juhovýchodná fasáda 


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Ferrières-en-brie 

Kategória:Architektúra z 1855
Kategória:Hrady a zámky vo Francúzsku
Kategória:Stavby v departemente Seine-et-Marne
Kategória:Novorenesančné stavby vo Francúzsku
Kategória:Rothschildovci
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XII.

[náhľad|<bdi>Portrét Benedikta XII. ([Henri Auguste César Serrur, 19. storočie, Pápežský palác v Avignone)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XII.**

## Menovacia politika
Pápež Benedikt XII. vymenoval počas svojho pontifikátu (13341342) siedmych kardinálov v dvoch konzistóriách, ktoré sa konali v krátkom období po sebe.

Hlava Cirkvi vymenovala 6 Francúzov a 1 Taliana. Medzi kreovanými kardinálmi sa nachádzal aj Pierre Roger, ktorý sa stal Benediktovým nástupcom ako Klement VI.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Benedikt XII., bol Guillaume de Court. Skonal 12. júna 1361, teda 21 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium 18. decembra 1338
[náhľad|[Guillaume de Court bol vymenovaný za kardinála 18. decembra 1338.]]
# Gozzio kardinál Battaglia (1270?1348)
# Bertrand kardinál de Déaulx (?1355)
# Pierre kardinál Roger, OSB (1290?1352), neskôr pápež Klement VI.
# Guillaume kardinál de Court (?1361)
# Bernard kardinál d'Albi (?1350)
# Raymond kardinál de Montfort (?1339)

## Konzistórium v januári 1339
# Guillaume kardinál d'Aure, OSB (?1353)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XXII. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VI. (nástupcom)

## Zdroj

Benedikt 12
Turistická značkovaná trasa číslo 8118

**Turistická značkovaná trasa číslo 8118** je žltá trasa v Bielych Karpatoch. Začína v sedle Machnáč a končí v osade Vlčí Vrch.. Dĺžka trasy je 11 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 
 
## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Bielych Karpatoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8118
8118
Heidelberský maliar

[náhľad|Fragment atického [čiernofigúrová keramika|čiernofigúrového Siana kylixu z Faléronu, od Heidelberského maliara, cca 560 - 550 pred Kr., Antikenmuseum der Universität Heidelberg]]
náhľad|Atický čiernofigúrový kylix typu Siana, od Heidelberského maliara, cca 550 - 540 pred Kr., Staatliche Antikensammlungen, inv. č. 7739, Mníchov
**Heidelberský maliar** je konvenčné meno gréckeho maliara čiernofigúrových váz, činného približne v rokoch 575 až 550 pred Kr.
 
Heidelberský maliar, aténsky maliar čiernofigúrových váz, bol pomenovaný po meste Heidelberg, ktorého múzeum (*Antikenmuseum der Universität Heidelberg*) vlastní dve ním zdobené čaše (kylikes). Tento umelec sa špecializoval na čaše typu *Siana*, z ktorých sa zachovalo asi šesťdesiat (fragmentárnych alebo celých). Podobne ako Maliar C patril medzi najväčších dekoratérov čiaš typu Siana, medzi prvých tzv. *„majstrov malých čiaš.“* Kylix typu Siana sa stal v Aténach dominantným v druhej štvrtine 6. storočia pred Kr.

Jeho produkciu znalci umenia Adolf Furtwängler a potom John Beazley (ktorý túto možnosť následne vylúčil) dlho považovali za ranú produkciu Amasidovho maliara. V diele oboch maliarov je totiž rovnaká striedmosť, rovnaká láska k symetrii a dokonca aj určité detaily kresby sú identické, ako kresba ucha, brady, anatomické zvláštnosti kolien a lakťov, obľuba ozdôb so strapcami atď (Amasidov maliar sa učil v dielňach maliarov čiaš typu Siana, určite i v dielni Heidelberského maliara). Rozdiely v proporciách postáv sú čiastočne spôsobené nižšou plochou, ktorú ponúkajú steny kylikes, na ktorých Heidelberský maliar pracoval, v porovnaní s veľkými plochami, ktoré ponúkajú amfory a oinochoai Amasidovho maliara (kylix typu Siana je ale hlbší ako štandardný, má vyššiu plochu na výzdobu exteriéru a preto bol väčšinou bohatšie zdobený). Prevedenie drapérií má jednoduchšie, úplne tu chýba pokus o získanie „trojrozmerných“ záhybov, ktoré boli predmetom takmer neustáleho výskumu Amasidovho maliara.
 
Jedným z jeho diel je atický čiernofigúrový kylix typu Siana vystavený v mníchovskom múzeu (München, Staatliche Antikensammlungen, inv. č. 7739). Na jednej strane čaše je zobrazená scéna s bojovníkmi, jeden z nich si nasadzuje holenný chránič, pod nohami mu leží prilba (korintského typu), druhý stojí so štítom a oštepom, ostatní muži sú zobrazení s oštepmi. Na opačnej strane je zobrazený diskár, mládež v chlamydoch a muži v plášťoch, všetci s oštepmi. V interiéri čaše (v tonde) je zobrazená mytologická scéna s Dionýzom (s rhytónom v ruke) a Ariadnou.
 
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maliari starovekého Grécka
IBF

**IBF** môže byť:

* International Bowling Federation (IBF), pozri Medzinárodná bowlingová federácia
* International Boxing Federation (IBF), pozri Medzinárodná boxerská federácia
* International Badminton Federation (IBF), bývalý názov pre bedmintonovú federáciu, pozri Svetová bedmintonová federácia
* International Bandy Federation (IBF), bývalý názov pre federáciu bandyhokeja, pozri Medzinárodná federácia bandyhokeja
Plieška (vrch vo Veľkej Fatre)

**Plieška** () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad Černovou, približne  západne od centra Ružomberka. 

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Vrch leží na katastrálnom území Černovej, mestskej časti Ružomberka, v rovnomennom okrese v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Černová, severne ležiaca Hrboltová a severozápadne Hubová.

## Opis
Plieška je posledným výraznejším vrchom na severnom konci liptovskej vetvy hlavného hrebeňa Veľkej Fatry. Nevýrazné sedlo ju oddeľuje od mohutného masívu Tlstej hory () a Vtáčnika (). Západným smerom sa hrebeň zvažuje do Bystrej doliny, ktorou preteká Bystrý potok, východne leží Čutkovská dolina, z ktorej vodu odvádza Čutkovský potok a severné svahy klesajú do údolia rieky Váh. Oblasť patrí do ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra a na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

Západným smerom sa nachádza Veľký Smrekovec (), Kútnikov kopec (), Nižná Lipová () a Červený grúň (), južným Magurka (), Magura (), Tlstá hora (), Vtáčnik () a Malinné (), východným Veľká skala (), Čutkovo (), Predný Čebrať () a Čebrať () a severným Radičiná (), Kečky () a Ostré ().

### Výhľady
Súvislý lesný porast vrcholovej časti znemožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít a vyhliadok je však možné pozorovať okolité vrcholy Veľkej Fatry, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské vrchy, Západné Tatry, Nízke Tatry a Liptovskú kotlinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný neznačenými trasami, napr. hrebeňom z Tlstej hory () alebo z lokality Lovisko.

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šípska Fatra
* Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy vo Veľkej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Ružomberok
Kategória:Ružomberok
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XXII.

[náhľad|Pápež [Ján XXII. (Giuseppe Franco, 1631, olej na plátno, Pinacoteca Ambrosiana)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XXII.**

## Menovacia politika
Pápež Ján XXII. vymenoval počas svojho pontifikátu (13161334) 28 kardinálov v šiestich konzistóriách, ktoré sa konali v nepravidelných intervaloch. Hlava Cirkvi kreovala najviac kardinálov (10) v decembri 1327.

Medzi vymenovanými sa nachádzalo 22 Francúzov, 5 Talianov a 1 Španiel. Pápež vymenoval za kardinálov mnohých synovcovkardinálske galero získali Jacque de Via, Gauscelin de Jean, Berdrand du Pouget, Gaillard de la Mothe, Arnaud de Via, Raymond Le Roux či Imbert Dupuis.

Od decembra 1327 sa stal členom kardinálskeho kolégia aj Jacques kardinál Fournier, ktorý sa stal neskôr Jánovým nástupcom ako pápež Benedikt XII.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Ján XXII., bol Hélie kardinál de Talleyrand-Périgord. Skonal 17. januára 1364, teda 30 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium 18. decembra 1316
[náhľad|[Bernard de Castanet bol vymenovaný za kardinála 18. decembra 1316. (H. Delalex, *La collection de portraits gravés de Louis-Philippe*, 2009)]]
# Bernard kardinál de Castanet (1240?1317)
# Jacques kardinál de Via (?1317), pápežov synovec
# Gauscelin kardinál de Jean (?1348), pápežov synovec
# Bertrand kardinál du Pouget (1280?1352), pápežov synovec
# Pierre kardinál d'Arrabloy (?1331)
# Bertrand kardinál de Montfavez (1270?1342)
# Gaillard kardinál de la Mothe (?1356), pápežov synovec
# Gian Gaetano Orsini (1285?1335)

## Konzistórium 20. júna 1317
# Arnaud kardinál de Via (?1335), pápežov synovec

## Konzistórium 20. decembra 1320
[náhľad|[Bertrand de la Tour získal kardinálsky titul 20. decembra 1320.]]
# Regnaud kardinál de la Porte (?1325)
# Bertrand kardinál de la Tour, OFM (1265?1333)
# Pierre kardinál Desprès (1280?1361)
# Simon kardinál d'Archiac (?1323)
# Pilfort kardinál de Rabastens, OSB (?1324)
# Pierre kardinál Le Tessier (?1325)
# Raymond kardinál Le Roux (?1325), pápežov synovec

## Konzistórium 18. decembra 1327
[náhľad|Francúz [Hélie de Talleyrand-Périgord získal kardinálske galero (na hlave) 25. mája 1331.]]
# Jean-Raymond kardinál de Comminges (?1348)
# Annibaldo kardinál di Ceccano (1280?1350)
# Jacques kardinál Fournier (1280?1342), neskôr pápež Benedikt XII.
# Raymond kardinál de Mostuéjouls, OSB (?1337)
# Pierre kardinál de Mortemart (?1335)
# Pierre kardinál des Chappes (?1336)
# Matteo kardinál Orsini di Monte Giordano, OP (?1340)
# Pedro kardinál Gómez Barroso (?1348)
# Imbert kardinál Dupuis (?1348), pápežov synovec
# Giovanni kardinál Colonna (1295?1348)

## Konzistórium 25. mája 1331
# Hélie kardinál de Talleyrand-Périgord (1301?1364)

## Konzistórium 20. decembra 1331
# Pierre kardinál Bertrand d'Annonay (12801348)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom V. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XII. (nástupcom)

## Zdroj

Ján 22
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom V.

[náhľad|Pápež [Klement V. (detail fresky zo 14. storočia od Andrea di Bonaiuto v dominikánskom kláštore v Santa Maria Novella vo Florencii)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Klementom V.**

## Menovacia politika
Pápež Klement V. vymenoval počas svojho pontifikátu (13051314) 24 kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali s päťročným a dvojročným odstupom.

S výnimkou jedného Angličana boli všetci vymenovaní preláti francúzskeho pôvodu. Hlava Cirkvi vymenovala v roku 1312 za kardinála aj Jacqua d'Euse, ktorý sa stal jeho nástupcom ako pápež Ján XXII. Kardinálske galerá dostali aj jeho synovci Arnaud de Pellegrue, Raymond de Got, Guillaume Arrufat des Forges, Raymond Guillaume de Forges a Bernard de Garves.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Klement V., bol Raymond Guillaume kardinál des Forges. Skonal 5. októbra 1346, teda 32 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium 15. decembra 1305
[náhľad|[Béranger Frédol st. bol za kardinála vymenovaný 15. decembra 1305. (Gaetano Moroni, *Dizionario di erudizione storico-ecclesiastica da S. Pietro sino ai giorni nostri*, 1840)]]
# Pierre kardinál de la Chapelle Taillefert (?1312)
# Bérenger kardinál Frédol st. (?1323), pápežov synovec
# Arnaud kardinál de Canteloup (?1313)
# Pierre Arnaud kardinál de Puyanne, OSB (?1306)
# Thomas kardinál of Jorz, OP (1250?1310)
# Nicolas kardinál de Fréauville, OP (1250?1323)
# Etienne kardinál de Suisy (?1311)
# Arnaud kardinál de Pellegrue (?1331), pápežov synovec
# Raymond kardinál de Got (?1310), pápežov synovec
# Guillaume kardinál Arrufat des Forges (?1311), pápežov synovec

## Konzistórium 19. decembra 1310
# Arnaud kardinál de Falguières (?1317)
# Bertrand kardinál des Bordes (?1311)
# Arnaud kardinál Nouvel, O.Cist. (?1317)
# Raymond Guillaume kardinál des Forges (?1346), pápežov synovec
# Bernard kardinál de Garves (?1328), pápežov synovec

## Konzistórium 23. decembra 1312
[náhľad|[Vital du Four sa stal členom kardinálskeho kolégia 23. decembra 1312. (freska v kostole Najsvätejšieho Spasiteľa vo Florencii)]]
# Guillaume kardinál de Mandagout (?1321)
# Arnaud kardinál d'Aux (1260?1320)
# Jacques kardinál d'Euse (1244?1334), neskôr pápež Ján XXII.
# Bérenguer kardinál de Frédol ml. (?1323)
# Michel kardinál du Bec-Crespin (?1318)
# Guillaume kardinál Teste (?1326)
# Guillaume Pierre kardinál Godin, OP (1260?1336)
# Vital kardinál du Four, OFM (1260?1327)
# Raymond kardinál Sain-Sever, OSB (?1317)
Biskup Guido d'Avesnes z Nizozemska odmietol pápežove prianie vymenovať ho za kardinála.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XI. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XXII. (nástupcom)

## Zdroj

Klement 05
Seliwanova reakcia

náhľad|Seliwanova reakcia
[náhľad|Obsah cukrov v skúmavkách zprava doľava - [fruktóza, sacharóza, glukóza, galaktóza, arabinóza, škrob, laktóza]]
**Seliwanova reakcia** alebo **Selivanova reakcia** je chemická reakcia používaná na rozlíšenie aldóz od ketóz. Reakcia je pomenovaná podľa ruského chemika Fiodora Selivanova. Princíp tejto reakcie je vznik 5-(hydroxymetyl)furfuralu z cukru a jeho následná reakcia s rezorcínom (rezorcinolom) za vzniku višňovočerveného sfarbenia.

## Príprava činidla a výsledky reakcie
* 0,05g rozorcinolu v rozotku kyseliny chlorovodíkovej s vodou v pomere 1:1
Postup: Do skúmavky sa pridá 2ml testovanej vzorky a 1ml pripraveného činidla. Skúmavku následne umiestnime do vodného kúpela.

Ketózy poskytujú reakciu rýchlejšie ako aldózy (do troch minút) za vzniku, ako je zobrazené na obrázku, absolútneho višnovočerveného sfarbenia. Aldózy, na druhú stranu, poskytujú nanajvýš bledočervené, prípadne oranžovo-žlté sfarbenie a to aj v prípade, že su varené dlhšie ako ketózy. Týmto spôsobom sa dajú od seba ketonické a aldehydické cukry odlíšiť.

## Princíp
Reakcia je založená na fakte, že sa ketóny v kyslom prostredí (vytvoreným kyselinou chlorovodíkovou) počas zahrievania dehydratujú za vzniku 5-(hydroxymetyl)furfuralu, v prípade ketohexóz, alebo fufuralu, v prípade ketopentóz. Furfural, prípadne 5-(hydroxymetyl) furfural, následne reaguje s rezorcinolom v niekoľkých kondenzačných reakciách, ktorých výsledkom je produkt, už spomínaného višňovočerveného sfarbenia.

## Pozri aj
* Benediktiho činidlo
* Fehlingovo činidlo

## Referencie

Kategória:Biochemické metódy
Kategória:Reagencie pre organickú chémiu
Kútnikov kopec

**Kútnikov kopec** () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad obcou Hubová, približne  západne od Ružomberka. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Vrch leží na katastrálnom území obce Hubová v okrese Ružomberok, v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Ľubochňa a Hubová, severovýchodne sa nachádza Švošov, východne Hrboltová a Černová a západne Krpeľany a Nolčovo.

## Opis
Kútnikov kopec leží v rázsoche, ktorá vedie severozápadným smerom z Chabzdovej () cez Červený grúň (). Západné svahy pozvoľna klesajú do Vrátočnej doliny, severné sa zvažujú do Briestočnej doliny a údolia Váhu a východné do údolia Lánového potoka. Nimi voda z oblasti odteká severným smerom do rieky Váh. Masív patrí do ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra a na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

Západným smerom sa nachádza Vysoký vrch (), Magura (), Prieval () a Nižná Lipová (), južným Chládkové (), Chovanová (), Červený grúň (), Magura () a Vtáčnik (), východným Tlstá hora (), Plieška (), Veľký Smrekovec (), Radičiná () a Kečky () a severným Ostré (), Šíp () a Kopa ().

### Výhľady
Súvislý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Veľkej Fatry, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské vrchy, Západné Tatry a časť Nízkych Tatier.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný neznačenými trasami. Úbočím však vedie:
*  modro značený turistický chodník z Ľubochne do sedla Poľana
*  žlto značený chodník z Hubovej do sedla Nad Hlbokou

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šípska Fatra
* Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy vo Veľkej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Ružomberok
Kategória:Hubová (okres Ružomberok)
Prater (zábavný park)

náhľad|Výhľad na viedenský Práter, pohľad z ruského kolesa.

**Prater** () je zábavný park vo Viedni v Rakúsku. Prvé zmienky siahajú až do roku 1825, keď sa spomína ako *Volksprater* (). Zábavný park sa nachádza v severozápadnej časti rekreačnej oblasti parku Prater, neďaleko Pratersternu, v 2. obvode Leopoldstadt. Symbolom zábavného areálu je najmä viedenské ruské koleso.

## História
Prater bol pôvodne ako poľovný revír pozdĺž rieky Dunaj prístupný len aristokratom. V roku 1766 cisár Jozef II. otvoril park pre Viedenčanov, ktorí sem onedlho hromadne prichádzali na piknik alebo na prechádzku lesom. Čoskoro bolo v severozápadnej časti Prátru zriadených množstvo zábavných atrakcií, vrátane kolotoča, strelnice a cirkusu. Atrakcie nakoniec viedli k vytvoreniu zábavného parku Wurstelprater. Jednou z prvých atrakcii bolo veľké ruské koleso. V roku 1873 bol Prater hostiteľom svetového veľtrhu, ktorý sa konal hlavne v Rotunde, veľkej kruhovej výstavnej sieni. Rotunda s vysokou kupolou a priemerom 108 metrov bola dlho slávnou dominantou Viedne, až kým v roku 1938 nezhorela.

V súčasnosti je park otvorený denne od 10:00 do 1:00 počas sezóny od 15. marca do 31. októbra. Niektoré atrakcie v areáli sú otvorené celoročne. Za vstup do parku sa neplatí; namiesto toho si každá atrakcia účtuje vlastný poplatok, atrakciami sú jednotlivé podniky, väčšinou vlastnené miestnymi rodinami.

## Technické údaje
* Areál: 260 000 m²
* 250 rôznorodých atrakcii

## Galéria

Súbor:Karte Prater Wien.jpg|Mapa areálu zábavného parku.
Súbor:Pratermuseum Außenansicht.jpg|Viedenské ruské kolo vysoké 65 metrov.
Súbor:Vienna Prater view.jpg|Pohľad na časť areálu z vrchu.
Súbor:Wiener Prater bei Nacht - Panorama.jpg|Pohľad na časť areálu zo zeme.


## Referencie

## Pozri aj
* Böhmischer Prater

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Zábavné parky v Rakúsku
Kategória:Kultúra vo Viedni
Kategória:Leopoldstadt
Zoznam kardinálov vymenovaných Bonifácom VIII.

[náhľad|Pápež [Bonifác VIII. otvára jubiljný rok. (freska od Giotta di Bondone v Bazilike sv. Jána v Lateráne)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Bonifácom VIII.**

## Menovacia politika
Pápež Bonifác VIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (12941303) 15 kardinálov v piatich konzistóriách, ktoré sa konali zhruba každé dva až tri roky. Hlava Cirkvi vymenovala najviac prelátov (5) počas konzistória v decembri 1295.

S výnimkou dvoch Španielov boli všetci vymenovaní talianskeho pôvodu. Najmladšou zdokumentovanou osobou sa stal 30-ročný Luca kardinál Fieschi. Naopak najstarším zdokumentovaným vymenovaným kardinálom bol 70-ročný Leonardo kardinál Patrasso. Kardinálske tituly získali aj Bonifácovi synovci Benedetto Caetani, Giacomo Tomassi-Caetani a Francesco Caetani. Od marca 1300 bol členom kardinálskeho kolégia aj Niccolò kardinál Boccasini, ktorý sa stal Bonifácovým nástupcom ako Benedikt XI. Zároveň je od 24. apríla 1736 uctievaný ako blahoslavený.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Bonifác VIII. bol Giacomo kardinál Gaetani Stefaneschi. Skonal 23. júna 1341, teda 38 rokov po pontifikovej smrti.

## Konzistórium v marci 1295
[náhľad|[Giacomo Stefaneschi bol vymenovaný za kardinála 17. decembra 1295. (autor: Giotto di Bondone)]]
# Benedetto kardinál Caetani (?1296), pápežov synovec

## Konzistórium 17. decembra 1295
# Giacomo kardinál Tomassi-Caetani, OFM (?1300), pápežov synovec
# Francesco Napoleone kardinál Orsini (?1312)
# Giacomo kardinál Gaetani Stefaneschi (1260?1341)
# Francesco kardinál Caetani (12561317), pápežov synovec
# Pietro Valeriano kardinál Duraguerra (?1302)

## Konzistórium 4. decembra 1298
# Gonzalo kardinál Pérez Gudiel (12381299)
# Teodorico kardinál Ranieri (?1306)
# bl. Niccolò kardinál Boccasini, OP (12401304), neskôr pápež Benedikt XI.
# Riccardo kardinál Petroni (1250?1314)

## Konzistórium 2. marca 1300
[náhľad|[Leonardo Patrasso sa stal členom kardinálskeho kolégia 2. marca 1300. (Alfonso Boschi a Francesco Boschi, Ognissanti)]]
# Leonardo kardinál Patrasso (1230?1311)
# Gentile kardinál da Montefiore, OFM (1245?1312)
# Luca kardinál Fieschi (1270?1336)

## Konzistórium 15. decembra 1302
# Pedro kardinál Rodríguez (?1310)
# Giovanni kardinál Mincio da Morrovalle, OFM (1250?1312)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Celestínom V. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XI. (nástupcom)

## Zdroj

Bonifác 08
Valčekové graffiti

[náhľad|Nápis „[1UP“ vytvorený pomocou techniky použitia maliarskeho valčeka.]]
**Valčekové graffiti** () je označenie pre techniku tvorby všetkých troch základných druhov graffiti (tag, throw up, piece) za pomoci maliarskeho valčeka a farby z vedierka. Oproti tvoreniu pomocou použitia spreja má použitie valčeka výhodu, že je možné použiť predĺženú násadu, ktorá sprístupňuje plochy, na ktoré by išlo tvoriť diela iba s pomocou rebríka.

## Definícia
Za valčekové graffiti sa považuje graffiti vykonané buď úplne alebo čiastočne za pomoci maliarskeho valčeka a farby z vedra. Táto technika umožňujúca využitie predĺženej násady sprístupňuje autorovi plochu, na ktorú by s pomocou spreja musel disponovať rebríkom či zlaňovacím zariadením. Autori aplikujúci túto techniku obvykle kombinujú viditeľnosť miesta, veľkosť a štruktúru písma tak, aby bolo ľahko čitateľné. Z takého dôvodu si vyberajú veľké plochy.

## Referencie

Kategória:Graffiti
Zoznam kardinálov vymenovaných Celestínom V.

[náhľad|Pápež [Celestín V. (Niccolò di Tommaso, freska, Castel Nuovo)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Celestínom V.**

## Menovacia politika
Pápež Celestín V. vymenoval počas svojho pontifikátu (1294) 13 kardinálov v dvoch konzistóriách. Hlava Cirkvi vymenovala 7 Francúzov a 6 Talianov.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval Celestín V., bol Talian Guglielmo kardinál de Longhi. Skonal 9. apríla 1319, teda 23 rokov po Celestínovej smrti. (Celestín abdikoval v roku 1294 a umrel o dva roky neskôr.)

## Konzistórium z 18. septembra 1294
[náhľad|[Simon de Beaulieu sa stal kardinálom 18. septembra 1294.]]
# Simon kardinál de Beaulieu (?1297)
# Bérard kardinál de Got (12501297)
# Tommaso kardinál d'Ocra (?1300)
# Jean kardinál Le Moine (1240?1313)
# Pietro kardinál d'Aquila (?1298)
# Guillaume kardinál de Ferrières (?1295)
# Nicolas kardinál l'Aide de Nonancourt (?1299)
# Robert kardinál de Pontigny (?1305)
# Simon kardinál d'Armentieres (?1296)
# Francesco kardinál Ronci (12231294)
# Landolfo kardinál Brancaccio (?1312)
# Guglielmo kardinál de Longhi (12401319)

## Konzistórium z októbra 1294

# Giovanni kardinál Castrocoeli (?1295)

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Bonifácom VIII. (nástupcom)

## Zdroj

Celestín 05
Aija Andrejeva

**Aija Andrejeva** (* 16. január 1986, Lielvārde, Lotyšská SSR, dnes Lotyšsko) známa aj pod umeleckým menom **Aisha**  je lotyšská speváčka.

## Životopis

Andrejevová sa narodila a prežila svoje detstvo v meste Lielvārde, v Lotyšsku. Už ako päťročná (1991) sa zúčastnila súťaže mladých vokalistov "Cālis '91", kde obsadila druhé miesto. Od desiatich rokov študovala hru na flaute a klavíri na hudobnej škole v Lielvārde. 

27. februára 2010 vyhrala Andrejevová, vtedy pod umeleckým menom Aisha, lotyšské národné finále Eirodziesma 2010 a reprezentovala Lotyšsko v súťaži Eurovision Song Contest 2010 v Osle, kde vystupovala s piesňou "What For?". Andrejevovej sa nepodarilo postúpiť do finále. 

V súčasnosti, patrí k populárnym lotyšským speváčkam. 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Lotyšské speváčky
TIPOS Slovenská hokejová liga 2024/2025

**TIPOS Slovenská hokejová liga 2024/2025** bola 32. sezónou Tipos Slovenskej hokejovej ligy, druhej najvyššej súťaže mužov v ľadovom hokeji na Slovensku. Víťazom základnej časti aj play-off sa stal HC Prešov, ktorý sa tak po dvoch sezónach vrátil do Tipos Extraligy. Na zostupovom dvanástom mieste sa po základnej časti umiestnil HK STEEL TEAM Trebišov, ktorý súťaž takisto opustil po dvoch sezónach.

## Hokejové tímy TIPOS Slovenskej hokejovej ligy v sezóne 2024/2025

### Zmeny tímov v lige

## Základná časť

## Play-off
### Pavúk
• Kvalifikačné kolo sa hrá na 3 víťazné zápasy.

### Kvalifikácia o play-off

* **[[HK ‘95 Považská Bystrica]]** 3:2 HC TEBS Bratislava (0:1, 2:5, 3:1, 1:0, 3:0)
* **[[HK TAM Levice]]** 3:0 HK Detva (3:1, 5:4pp, 3:2pp)

### Štvrťfinále

* **[[HC Prešov]]** 4:0 HK TAM Levice (6:1, 8:4, 7:3, 7:2)
* HK Žiar nad Hronom 2:4 **[[HK ‘95 Považská Bystrica]]** (3:2pp, 3:4pp, 3:4, 1:6, 5:2, 1:4)
* **[[TSS GROUP Dubnica]]** 4:2 HC Topoľčany (2:1, 2:3, 5:1, 1:3, 2:1, 5:4)
* **[[HK Skalica]]** 4:1 HC 19 Humenné (1:2, 5:2, 3:2sn, 4:1, 4:1)

### Semifinále

* **[[HC Prešov]]** 4:0 HK ‘95 Považská Bystrica (6:1, 4:3sn, 2:1, 4:3 sn)
* TSS GROUP Dubnica 3:4 **[[HK Skalica]]** (6:2, 2:6, 1:3, 3:2pp, 3:2, 4:1, 1:2pp4)

### Finále

* **[[HC Prešov]]** 4:1 HK Skalica (4:0, 6:3, 1:4, 5:3, 4:2)

## Celkové poradie

## Externé odkazy
* Kompletný program sezóny

Kategória:Ľadový hokej v 2022
Kategória:Ľadový hokej v 2023
Kategória:1. hokejová liga SR
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XI.

[vpravo|náhľad| [Blahorečenie|Blahoslavený Benedikt XI.]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XI.**

## Menovacia politika
Pápež Benedikt XI. vymenoval počas svojho 8-mesačného pontifikátu (13031304) dvoch kardinálov v 2 konzistóriách. Na prvom z nich chcel vymenovať aj anglického dominikána Williama z Macclesfield, ale rehoľník umrel skôr, ako sa k nemu mohli dostať správy o jeho povýšení.

Hlava Cirkvi vymenovala 1 Taliana a 1 Angličana. Niccolò Alberti zomrel ako druhý v poradí (1. apríla 1321), teda 17 rokov po pontifikovej smrti. 

## Konzistórium 18. decembra 1303
# [náhľad|[Niccolò Alberti bol kreovaný za kardinála 18. decembra 1303.]]Niccolò kardinál Alberti, OP (1250?1321)

## Konzistórium 19. februára 1304

# Walter kardinál Winterburn, OP (1225?1305)

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Bonifácom VIII. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom V. (nástupcom)

## Zdroj

Benedikt 11
Turistická značkovaná trasa číslo 5588

**Turistická značkovaná trasa číslo 5588** je zelená trasa v Bielych Karpatoch. Začína v obci Bolešov a končí pri chate Vršatec. Dĺžka trasy je 14,3 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Bielych Karpatoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

5588
5588
Erwin Latzko

Prof., Dr., Dr. h. c. **Erwin Latzko** (* 20. apríl 1924, Sklené† 6. november 2010, Kranzberg, Nemecko) bol karpatonemecký botanik.

## Životopis
Narodil sa v roku 1924 v Sklenom, národnosťou bol Karpatský Nemec. Základnú a strednú školu absolvoval na Slovensku, počas druhej svetovej vojny pracoval ako mnoho Skleňanov na sezónnych prácach v Nemeckej ríši. Po vojne bol spolu s väčšinou Karpatských Nemcov odsunutý do NSR. V roku 1947 začal študovať poľnohospodárstvo na Technische Universität München vo Weihenstephane. Po získaní doktorátu z oblasti výživy rastlín pôsobil ako odborný asistent vo Weihenstephane. Latzko sa významne zapísal do vedy svojimi výskumami enzýmov, najmä fruktóza-1,6-bisfosfatázy, ktoré sú dôležité pri procese Calvinovho cyklu a tvorbe škrobu v chloroplastoch. Svoju kariéru vyvrcholil práve na Technickej univerzite vo Weihenstephane, kde viedol katedru chemickej fyziológie rastlín a neskôr sa stal riaditeľom Botanického inštitútu a botanickej záhrady na Univerzite v Münsteri. V rokoch 1956 až 1960 sa podieľal na budovaní poľnohospodárskeho výskumného ústavu spoločnosti Kalichemie v Hannoveri. Po návrate do Weihenstephanu sa tam habilitoval. Na pozvanie Martina Gibbsa strávil od roku 1965 dva roky na Brandeis University (USA) kvôli výskumu. Tam sa prvýkrát zaoberal problémami fotosyntetického uhlíkového cyklu. Po návrate do Weihenstephanu tam založil oddelenie chemickej fyziológie rastlín.

V roku 1977 prijal ponuku na profesorskú pozíciu na katedre botaniky na Univerzite v Münsteri. Zároveň prevzal ako riaditeľ vedenie tamojšieho botanického ústavu a botanickej záhrady. Až do svojej emeritácie zostala hlavnou oblasťou jeho práce výskum rastlinného uhlíkového cyklu.

V novembri 1991 mu bol v uznaní jeho vedeckých zásluh udelený čestný doktorát Univerzity v Bayreuthe.

Erwin Latzko si bol vedomý svojich koreňov, čo dokazuje aj fakt, že sa opakovane zúčastňoval aktivít karpatonemeckých spolkov v Sklenom, aj Herlikofene. 

## Dielo
* Gibbs, M., Latzko, E. (eds.): *Photosynthesis. II: Photosynthetic carbon metabolism and related processes*. 1979
* Latzko, E., Gibbs, M.: Enzyme Activities of the Carbon Reduction Cycle in Some Photosynthetic Organisms. *Plant Physiology*, Volume 44, Issue 2, February 1969, Pages 295–300
* Holtum, J., Kelly, G., and Latzko, E. Photosynthesis. Carbon metabolism: by day and by night. In: Kelly, G.J., and Latzko, E., (eds.) Thirty Years of Photosynthesis: 1974-2004. Springer, Berlin, Germany, 2006 pp. 130-156.

## Referencie

## Zdroj
* Tlačová správa Univerzity Münster, 16. apríl 2004

Kategória:Nemeckí botanici
Kategória:Slovenské osobnosti nemeckého pôvodu
Kategória:Osobnosti zo Skleného
Zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom IV.

[náhľad|Pápež [Honorius IV. (súčasť zbierky v katedrále Notre-Dame v Paríži)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Honorius IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12851287) jedného kardinála. Tento jeho synovec skonal 10. augusta 1309, takže strýka prežil o 32 rokov.

## Konzistórium 22. decembra 1285
# Giovanni kardinál Boccamazza (?1309), pápežov synovec

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Martinom IV. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom IV. (nástupcom)

## Zdroj

Honorius 04
Zoznam kardinálov vymenovaných Martinom IV.

[náhľad|Detail na pápeža [Martin IV.|Martina IV. z iluminácie, ktorá zobrazuje Filipa III. Francúzskeho a Karola z Anjou žiadajúcich pápeža, aby kanonizoval Ľudovíta IX. (Guillaume de Saint-Pathus, Mahiet, *Život a zázrak svätého Ľudovíta*, Francúzska národná knižnica, 13301340)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Martinom IV.**

## Menovacia politika
Pápež Martin IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (12811285) siedmych kardinálov v jednom konzistóriu. Za kardinálov kreoval 4 Francúzov, 2 Talianov a 1 Angličana.

Poslednou žijúcou osobou, ktorú pápež Martin IV. vymenoval za kardinála, bol Benedetto Caetani, ktorý sa neskôr stal pápežom Bonifácom VIII. Skonal 11. októbra 1303, teda 18 rokov po pontifikovej smrti.  

## Konzistórium 12. apríla 1281
# Bernard kardinál de Languissel (?1291)
# Hugh kardinál z Eveshamu (?1287)
# Jean kardinál Cholet (?1292)
# Gervais kardinál Jeancolet de Clinchamp (?1287)
# Conte kardinál de Casate (?1287)
# Geoffroy kardinál de Bar (?1287)
# Benedetto kardinál Caetani (12351303), neskôr pápež Bonifác VIII.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom III. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Honoriom IV. (nástupcom)

## Zdroj

Martin 04
Všeobecná chémia

náhľad|Všeobecná chémia sa zaoberá vlastnosťami látok a zákonitosťami, ktoré platia vo všetkých pododboroch chémie, vrátane jej bežného denného použitia.
**Všeobecná chémia** sa zaoberá základnými zákonmi a zákonitosťami platnými pre všetky chemické disciplíny, najmä poznatkami o zložení atómov, ich schopnosťou vytvárať viazané útvary (chemické väzby v molekulách, makromolekulách, kryštáloch) a rôznymi aspektmi chemických reakcií. Tento názov sa už veľmi nepoužíva.

Všeobecná chémia sa zaoberá napríklad témami:

* Základné vymedzenie pojmov – látka, prvok, zlúčenina, chemická reakcia
* Empirické zákony chémie
* Štruktúra atómu – atómové jadro, elektrónový obal, periodický zákon
* Chemická väzba, štruktúra izolovaných molekúl
* Fyzikálne vlastnosti látok – elektrické, magnetické a optické vlastnosti
* Vlastnosti súboru molekúl, skupenské stavy látok (zahrnuté pod termodynamiku a štatistickú termodynamiku)
* Chemická energetika, priebeh chemických reakcií, chemická rovnováha (zahrnuté pod chemickú kinetiku a termodynamiku)
* Roztoky všeobecne, kyseliny a zásady
* Roztoky elektrolytov, elektródové potenciály (zahrnuté pod elektrochémiu)

## Referencie

Kategória:Všeobecná chémia
Bob Simmons

**Bob Simmons** (* 31. marec 1923, Fulham, Londýn, Anglicko† 21. október 1987) bol britský koordinátor kaskadérov, kaskadér a herec. Za celú kariéru spolupracoval na dvanástich oficiálnych bondovkách. V prvých troch Bond filmoch sa objavil v úvodnej hlavňovej scéne kde nahrádzal Conneryho.

## Životopis
Simmons sa prvýkrát stretol sa s producentom Albertom R. Broccolim počas natáčania *[[The Red Beret]]* (1953), ktorý neskôr produkoval prvých 18 filmov série Bond. Neskôr sa stal koordinátorom akčných scén a kaskadérom v prvej bondovke *[[James Bond: Dr. No|Dr. No]]* z roku 1962. Simmons robil aj kaskadérskeho zástupcu (dubléra) pre Conneryho v úlohe Bonda. Počas filmu *[[James Bond: Thunderball|Thunderball]]* (1965) sa ledva zachránil z horiaceho Fordu Skyliner, ktorý v deji filmu šoféroval gróf Lippe. Vo filmoch Rogera Moora ako agenta 007 sa Simmons už pre vyšší vek nezapájal do dublovania Moora v akčných scénach. Jeho poslednou bondovkou bol film *[[James Bond: Vyhliadka na smrť|Vyhliadka na smrť]]* (1985) a posledným filmom celkovo pred jeho smrťou v roku 1987 bol *Going Bananas*.

## Filmografia

### Bondovky
* 1962: *[[James Bond: Dr. No|Dr. No]]*
* 1963: *[[James Bond: Srdečné pozdravy z Ruska|Srdečné pozdravy z Ruska]]*
* 1964: *[[James Bond: Goldfinger|Goldfinger]]*
* 1965: *[[James Bond: Thunderball|Thunderball]]*
* 1967: *[[James Bond: Žiješ len dvakrát|Žiješ len dvakrát]]*
* 1971: *[[James Bond: Diamanty sú večné|Diamanty sú večné]]*
* 1973: *[[James Bond: Žiť a nechať zomrieť|Žiť a nechať zomrieť]]*
* 1977: *[[James Bond: Špión, ktorý ma miloval|Špión, ktorý ma miloval]]*
* 1979: *[[James Bond: Moonraker|Moonraker]]*
* 1981: *[[James Bond: Len pre tvoje oči|Len pre tvoje oči]]*
* 1983: *[[James Bond: Chobotnička|Chobotnička]]*
* 1985: *[[James Bond: Vyhliadka na smrť|Vyhliadka na smrť]]*

### Iné filmy (výber)
* 1961: *[[Delá z Navarone]]*
* 1970: *[[The Adventurers]]*
* 1975: *[[Rosebud]]*
* 1978: *[[Žoldnierska zrada]]*

## Referencie

## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* Jamesbond007

Kategória:Britskí kaskadéri
Kategória:Anglickí filmoví herci
Kategória:Anglickí televízni herci
Kategória:Osobnosti z Londýna
Kristjan Kombe

**Kristjan Kombe** (* 28. marec 2000, Kuressaare, Estónsko) je estónsky hokejový útočník, ktorý hrá za tím KalPa Kuopio vo fínskej Liige. Zarovno je Kombe stálym členom estónskej hokejovej reprezentácie.

## Hokejová kariéra
Kombe sa narodil v Estónsku, ale hokejovo vyrastal v neďalekom Fínsku, je odchovancom tímu HPK. Za Hämeenlinnu debutoval vo fínskej najvyššej lige v sezóne 2018/19.

V materskom klube vytrval do roku 2021, pôsobil prevažne v juniorskom výbere, ale v ročníku 2020/21 sa naplno presadil aj v prvom tíme. V sezóne odohral 51 zápasov, v ktorých si pripísal dva body za góly, ale HPK toho roku nepostúpilo do play-off.

V máji 2021 sa dohodol na jednoročnom kontrakte s Jokeritom Helsinki, v tej dobe pôsobiacom v nadnárodnej KHL. Za Jokerit napokon nastúpil iba k trom zápasom, ale podarilo sa mu streliť jeden gól. Kombe sa stal historicky druhým Estóncom po Robertovi Roobovi, ktorý sa gólovo presadil v KHL. Napriek tomuto úspechu ale strávil väčšinu ročníka v rezervnom mužstve Kiekko-Vantaa hrajúcom v Mestis, druhej najvyššej fínskej lige.

V lige Mestis strávil aj nasledujúce dve sezóny, 2022/23 a 2023/24, ale už ako hráč tímu JoKP. Vydaril sa mu najmä druhý ročník v tíme, pridelili mu funkciu asistenta kapitána a v 48 zápasoch pozbieral hneď 51 bodov, vďaka čomu bol so značným náskokom najproduktívnejším hráčom mužstva.

Skvelý výkon mu priniesol záujem z prvej fínskej ligy, na novej spolupráci sa dohodol s KalPou.

## Reprezentácia
Kombe si prvýkrát obliekol estónsky dres v roku 2017 v rámci priateľských zápasov medzi reprezentáciami do 18 rokov. V sezóne 2018/19 reprezentoval Fínsko, zahral si v troch prípravných zápasoch za mužstvo do 20 rokov.

V roku 2020 sa vrátil späť do estónskej reprezentácie, na majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov nižšej divízie viedol svoj tím ako asistent kapitána.

V seniorskej reprezentácii pôsobí od roku 2022. Odvtedy nechýbal na jedinom šampionáte nižšej kategórie.

## Referencie

Kategória:Estónski hokejisti
Kategória:Hráči KalPa Kuopio
Kategória:Hráči HPK Hämeenlinna
Kategória:Hráči Jokerit Helsinki