open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pentateuch

**Pentateuch** (gr. päťzvitková kniha) alebo **Päť kníh Mojžišových** alebo u židov **Tóra** je názov pre päť kníh Mojžišových v Starom zákone, ktoré tvoria jeho úplne prvú časť.

Názov *Tóra* (hebr. Príkaz, Zákon, Zozbierané) sa používa od babylonského exilu Židov, pretože knihy obsahujú zjavenie Božej vôle na vrchu Sinaj (2. k. Mojžišova 19 - 4. k. Mojžišova 10, 10).

Preklad do gréčtiny pochádza z 3. stor. pred Kr. (tzv. Septuaginta). Samaritáni si v 4. stor. pred Kr. po oddelení od Izraelitov Pentateuch ponechali ako jedinú svätú knihu.

## Jednotlivé knihy
* Genezis, hebr. B’rešit = 1. kniha Mojžišova: obsahuje stvorenie sveta (1. k. Mojžišova 1-11), príbehy židovských praotcov (1. kniha Mojžišova 15-50)
* Exodus, hebr. Š’mot = 2. kniha Mojžišova: obsahuje pobyt Izraelitov v Egypte a odchod z Egypta (2. k. Mojžišova 1-15), putovanie púšťou a udalosti na Sinaji (2. k. Mojžišova 15 - 4. k. Mojžišova 10) 
* Levitikus, hebr. Vajikra = 3. kniha Mojžišova: obsah pozri vyššie + podáva obradné a obetné predpisy
* Numeri, hebr. Bemidbar = 4. kniha Mojžišova: obsah pozri vyššie + sčítanie Izraelitov, liturgické predpisy, príchod k hraniciam prisľúbenej zeme (posledné od 4. k. Mojžišovej 10)
* Deuteronómium, hebr. Devarim = 5. kniha Mojžišova: opakuje Božie príkazy formou Mojžišovej predsmrtnej reči + Mojžišovu smrť

Obsah je opísaný aj v hesle Starý zákon.

## Autorstvo Pentateuchu

Podľa samotného Starého zákona sa spomína Mojžiš ako autor len pre niektoré časti. Až Filón Alexandrijský a Jozef Flavius spomínajú Mojžiša ako autora celého Pentateuchu, čo potom prevzal aj Nový zákon (napr. Lukáš 24, 44) a napr. aj židovská tradícia. Už v staroveku bolo Mojžišovo autorstvo sporné, takisto v stredoveku (najmä u židovského učenca menom Abraham Ben Meir Ibn Esra), až napokon v čase osvietenstva došlo k popieraniu Mojžišovho autorstva (Hennig Bernhard Witter, Jean Astruc, J. G. Eichhorn, Baruch Spinoza).

Liberálny pohľad vrcholil v 19. storočí v prácach J. Wellhausena, keď sa tvrdilo, že Pentateuch je zbierkou pravdepodobne štyroch ústne tradovaných prameňov, ktoré boli spojené do jedného celku židovskými učencami niekedy po babylonskom zajatí. Voči tejto teórii bolo vznesených v 20. storočí viacero vážnych námietok a v súčasnosti je nanovo upravovaná.

Konzervatívni biblickí učenci zastávajú tradičný názor, že autorom Pentateuchu je Mojžiš, ale pripúšťajú niektoré neskoršie redakčné úpravy a doplnky.

Problematika je stále otvorená a výskum pokračuje.

## Referencie

## Literatúra
* 
* MCDOWELL, J.: The New Evidence That Demands a Verdict. Thomas Nelson Publishers 1999.
* 
* ZENGER, Erich: Einleitung in das Alte Testament. Verlag W. Kohlhammer 2006, edícia Studienbücher Theologie - zväzok 1,1. ISBN 978-3-17-019526-4. 598 strán
* 

Kategória:Starý zákon
Sklené Teplice

**Sklené Teplice** sú obec na Slovensku v okrese Žiar nad Hronom.

## Polohopis
Sklené Teplice ležia v severozápadnej časti Štiavnických vrchov v údolí potoka Teplá medzi Hliníkom nad Hronom a Banskou Štiavnicou.
Na území obce vyvierajú termálne pramene s teplotou vody 28-53 °C. Alkalicko-sadrové minerálne pramene s jaskynným kúpeľom boli známe už v 16. storočí. Liečia sa tu choroby pohybového ústrojenstva a nervové choroby.

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
* Rímskokatolícky kostol sv. Lukáša, jednoloďová klasicistická stavba so segmentovo ukončeným presbytériom a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z rokov 1807 – 1811. Interiér je zaklenutý pruskou klenbou, nachádzajú sa tu dva klasicistické bočné oltáre zo začiatku 19. storočia. Z rovnakého obdobia pochádza aj kazateľnica a krstiteľnica. Hlavný oltár je neobarokový. Pôvodný oltárny obraz sv. Lukáša je voľne umiestnený v kostole. Fasáda kostola je členená lizénami, vstup je riešený ako rizalit s kvádrovaním ukončený segmentovým štítom. Veža lemovaná pilastrami je ukončená zvonovitou helmicou.

Sklené Teplice kostol 06.jpg|Kostol sv. Lukáša
Sklené Teplice kostol 09.jpg
Sklené Teplice kostol 01.JPG|Detail veže
Sklené Teplice kostol 03.JPG
Sklené Teplice kostol 07.jpg|Hlavný oltár
 
* Kursalón, klasicistický kúpeľný pavilón na kruhovom pôdoryse z rokov 1837-1839. Kužeľová strecha je nesená toskánskymi stĺpmi. 
* Pustý hrad, pozostatky zaniknutého hradu pravdepodobne z 13. storočia nad obcou, ktorý bol opustený v 17. storočí.
* Socha sv. Jána Nepomuckého z roku 1784. 

Sklené Teplice kúpele 02.JPG|Kursalón
Sklené Teplice kúpele 03.JPG|Priľahlý kúpeľný dom
Sklene teplice goetheho kupelny dom.jpg
Sklené Teplice kostol 05.JPG|Socha sv. Jána Nepomuckého
Sklene teplice pusty hrad 2011.jpg|Pustý hrad

## Osobnosti obce
### Rodáci
* Jozef Čakloš (* 1908† 1928) salezián, misionár v Brazílii.
### Pôsobili tu
* František Forgáč (* 1560† 1615) nitriansky biskup, ostrihomský arcibiskup a kardinál

## Galéria

Sklené Teplice 2.jpg|Sklené Teplice na historických fotografiách
Sklené Teplice 3.jpg
Szklenófürdő (Sklené Teplice) község látképe, jobbra a Szent Lukács-templom. - Fortepan 96016.jpg


## Referencie

## Pozri aj
* Kursalón (Sklené Teplice)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Oficiálna stránka kúpeľov
* Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci


Kategória:Obce okresu Žiar nad Hronom
Kategória:Kúpele na Slovensku
Kategória:Sklárske obce na Slovensku
Zoznam kníh Biblie

Kánonický **zoznam** jednotlivých **[[kniha|kníh]] [[Biblia|Biblie]]** (čiže spisov Biblie) je iný u židov, katolíkov, protestantov a pravoslávnych kresťanov, hoci sa do veľkej miery prekrýva. Židia tiež používajú iné poradie kníh ako kresťania. Dolu uvedená tabuľka porovnáva kánony uvedených náboženstiev.

Treba poznamenať, že zoznamy platné pre jednotlivé východné pravoslávne (=gréckopravoslávne/grécko-ortodoxné) a staroorientálne (napr. Kopti) cirkvi sa môžu trocha odlišovať od dolu uvedených. Zoznam uvedený pre tieto náboženstvá je vždy najširšou verziou, čiže ak čo i len jedna z východných cirkví knihu akceptuje, je v zozname zahrnutá. Knihy akceptované Katolíckou cirkvou sú vo východných kánonoch vždy zahrnuté.

## Židovský kánon
Židovský kánon bol prijatý na synode v Jamnii okolo r. 90 po Kr. Obsahuje 24 spisov (ktoré zahŕňajú 39 spisov z katolíckeho kánonu, ale niektoré z nich sú zlúčené) rozdelených na tóru (t. j. Zákon), nebiím (t. j. proroci) a ketubím (t. j. spisy).

## Katolícky kánon
Katolícky kánon inšpirovaných spisov bol definovaný na Tridentskom koncile 8. apríla 1546. Zoznam kníh Starého zákona spolu obsahoval 44 spisov ale Náreky, Kniha proroka Barucha (vrátane Jeremiášovho listu) sa v schválenom zozname pokladali za súčasť Knihy proroka Jeremiáša. Na Tridentskom koncile bol prijatý aj zoznam 27 kánonických spisov Nového zákona.

## Protestantský kánon
Protestantský kánon je pri Starom zákone v podstate totožný so židovským kánonom a líši sa od neho iba poradím jednotlivých kníh, ktorých je 39. Oproti katolíckemu kánonu v ňom chýbajú deuterokánonické spisy. Pre nový zákon je protestantský kánon totožný s katolíckym a obsahuje 27 kníh.

## Prehľad kánonických kníh
Poznámka: Skratka K./k. znamená Kniha/kniha

### Knihy Starého zákona (Starej zmluvy)

### Knihy Nového zákona (Novej zmluvy)
Kresťania používajú nasledujúce knihy Nového zákona (rozdiely v poradí jednotlivých kníh pozri v článku *[[Nový zákon]]*):

### Ďalšie knihy
Etiópska ortodoxná cirkev a Eritrejská ortodoxná cirkev pridávajú k Starému a Novému zákonu ešte tieto knihy:
* Kniha jubileí (Starý zákon)
* Kniha Henochova (Henoch etiópsky) (Starý zákon)
* Hermov Pastier (Nový zákon)
* a iné (detaily sú ale sporné)

## Poznámky


## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 

## Pozri aj
* Biblia
* Starý zákon
* Nový zákon
* Tanach
* Deuterokánonický spis
* Apokryf
* Pseudoepigraf

Zoznam
Biblia
Lemvig

**Lemvig** je názov jednej z najväčších obcí a zároveň mesta v Dánsku. Nachádza sa v severozápadnom Dánsku.

Obec má asi 18 500 obyvateľov na ploche 465 km², z toho 7 500 býva v meste Lemvig, ktoré sa nachádza pri Limfjorde (dán. *[[Limfjorden]]*). Asi 5 km južne od mesta je letisko Lemvig EKLV.

## Externé odkazy
* Lemvig Turistbureau
* Lemvig Købstad 
* Lemvig Basket - Vestjyllands bedste basketballklub

Kategória:Dánsko
Štós

**Štós** (v minulosti *Štos*, , ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.

## Polohopis
Nachádza sa v údolí Štóskeho potoka, ľavostranného prítoku Bodvy, v južnej časti Volovských vrchov. Potok, pretekajúci obcou, vytvára hranicu medzi severne ležiacim podcelkom Kojšovská hoľa a južne situovanou Pipitkou. Obcou vedie cesta II/548 (Jasov – Smolník), na ktorú sú napojené i miestne komunikácie. Okresné a zároveň krajské mesto je vzdialené  východným smerom, Rožňava leží  západným a Gelnica  severovýchodným smerom.

### Vodné toky
Pod Tupým vrchom pramení rieka Bodva.

## Obyvateľstvo

### Národnostné zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad Slovenskej republikyúdaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1930, Štatistický úrad Slovenskej republiky

### Jazykové  zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad Slovenskej republiky

### Náboženské zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad Slovenskej republikyúdaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1930, Štatistický úrad Slovenskej republiky

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
* Rímskokatolícky kostol sv. Jána Nepomuckého, jednoloďová pôvodne gotická stavba s polygonálne ukončeným presbytériom a predstavanou vežou z obdobia okolo roku 1500. Upravovaný bol v rokoch 1542, 1611 a v druhej polovici 18. storočia. Renesančná veža s barokovou helmicou s laternou bola pristavaná v roku 1611. Zariadenie kostola je barokové, krstiteľnica je drevená z prvej polovice 18. storočia. Fasády sú členené lizénami, priečeliu dominuje vysoký štít ukončený tympanónom.  

* Evanjelický kostol, jednoloďová tolerančná stavba s polygonálnym ukončením presbytéria, bez veže, z rokov 17861788. Interiér je plochostropý, nachádza sa tu drevená empora. Krstiteľnica s lupeňovitou kupou je klasicistická z roku 1780, kazateľnica je rokokovo-klasicistická z konca 18. storočia. Na oltári sa nachádza obraz Kristus v Getsemanskej záhrade. Ostatné zariadenie je z 20. storočia. Fasády kostola sú hladké, okná sú segmentovo ukončené. 

* Kaplnka sv. Jána Nepomuckého z roku 1760.

* Prijímacia budova v kúpeľoch Štós, dvojpodlažná obdĺžniková stavba v štýle romantickej alpskej architektúry z roku 1881. Upravovaná bola v rokoch 19301940. Fasáde členenej lizénami a nárožným kvádrovaním dominujú dva rizality s vyrezávanými štítmi. 

Súbor:Stos11Slovakia4.JPG|Prijímacia budova kúpeľov


### Kúpele
Kúpele Štós sú klimatické kúpele nachádzajúce sa v miestnej časti a kúpeľnej osade Štós-kúpele.

## Osobnosti obce
* Zoltán Fábry (* 1897 – † 1970), spisovateľ a literárny kritik

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Rožňava a okolie- turistické atrakcie v obci


Kategória:Obce okresu Košice-okolie
Batizovce

**Batizovce** je obec na Slovensku v okrese Poprad. V súčasnosti je starostom Gabriel Bodnár. Stred obce má nadmorskú výšku 750 m.

## Názvy obce
Obec postupne niesla názvy Chetene (1264), Batizfalva (1286), Batis Villa (1773), Botsdorf (1786) a od roku 1808 sa nazýva Batizovce.

### Poloha
Leží v Popradskej kotline priamo pod Vysokými Tatrami, v nadmorskej výške  Obcou preteká Batizovský potok. Batizovce sú lokalizované na cestnej spojnici Svit (1,5 km na juh) - Tatranská Polianka (6 km na sever). Obec ďalej susedí s Mengusovcami a Štôlou na západe, Gerlachovom na severe a Popradom na východe.

Batizovce ležia na rovine, ktorá sa rozprestiera na južnom úpätí Vysokých Tatier. Na juhu sa nachádza Babia hora, prvý výbežok Nízkych Tatier. Batizovský chotár má výmeru 1451 ha a rozkladá sa v nadmorskej výške 715 – 860 m. Stred obce má nadmorskú výšku 750 m.

## Dejiny
Prvá písomná zmienka k územiu obce pochádza z roku 1264. V tomto roku daroval kráľ Belo IV. Batyzovi les "Chetene" - Cetina, ležiaci pod Tatrami medzi Červeným potokom a Popradom. Batyz - zakladateľ Batizoviec, bol členom významného šľachtického rodu z Markušoviec - Mariášovci.

## Obyvateľstvo
Podľa Sčítania obyvateľov, domov a bytov 2011 bývalo v obci 2 322 obyvateľov, z toho 1 103 mužov a 1 219 žien. Najpočetnejšia národnosť bola slovenská, ku ktorej sa hlásilo 1 984 obyvateľov, ďalej 71 k rómskej a 16 ku českej. 

Čo sa týka náboženstva, väčšina obyvateľov, 1 183 (50,9%), sa hlási ku Rímskokatolíckej cirkvi, 543 (23,4%) obyvateľov sa hlási k Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania, 50 obyvateľov ku Kresťanským zborom a 36 ku Gréckokatolíckej cirkvi. Bez vyznania je 190 obyvateľov a vyznanie neuviedlo 279 občanov.

## Súčasnosť
Dominantami tejto podtatranskej obce sú evanjelický kostol (z roku 1791) a neskororománsky kostol postavený v polovici 13. storočia. 

Na juhozápade obce sa nachádzajú ložiská štrkopieskov. Intenzívna ťažba začala po roku 1930 a podnik Štrkopiesky funguje dodnes. Na mieste ťažby dnes nájdete zatopené umelé jazerá - bagrovisko.

V obci fungujú viaceré ubytovacie zariadenia, slúžiace pre turistov navštevujúcich podtatranský región.

## Doprava
Cez juh katastra Batizoviec prechádza diaľnica D1, pričom najbližšie diaľničné výjazdy sú Mengusovce a Poprad-Západ.

Batizovce majú pravidelné autobusové spojenie so Svitom, Gerlachovom a Popradom. Niekedy Batizovce mali aj železničnú stanicu, ktorú v súčasnosti vlastní Svit. 

## Osobnosti

* Ondrej Dianiška - kňaz, cirkevný historik (9.8.1840 – 2.1.1906 Levoča)
* Berzéthy Ladislav – maliar (11.1.1946 Batizovce – 18.9.1976 Poprad)
* Buchholtz Juraj – kňaz, prírodovedec, spisovateľ (1.5.1643 Sabinov – 11.5.1724 V. Lomnica)

## Galéria

Súbor:Catholic All Saint´s church Batizovce.jpg|Kostol všetkých svätých v Batizovciach
Súbor:Evangelic church in Batizovce.jpg|Evanjelický kostol
Súbor:Batizovceletecky.jpg|Batizovce z vtáčej perspektívy
Súbor:Batizvskevajicka.jpg|Batizovské veľkonočné škrabané vajíčka


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* www.apsida.sk - profil neskororománskeho kostola


Kategória:Obce okresu Poprad
Chalcedón

[thumb|Chalcedón z [Bartošova Lehôtka|Bartošovej Lehôtky v Kremnických vrchoch.]]
: *Pre článok o ekumenickom [[koncil]]e, pozri [[Chalcedónsky koncil]]*
**Chalcedón** je mikrokryštalická vláknitá modifikácia oxidu kremičitého (SiO2, chemické zloženie SiO2 ~ 100 %, prímesi Fe, Al, Mg, Ca, Ni, Cr), mineralogicky odroda kremeňa. Zvyčajne sa nachádza v obličkovitej forme. Jeho farba je veľmi premenlivá. Môže byť biely, modrý, červený, zelený hnedý aj čierny. Vryp má biely. Poznáme niekoľko odrôd chalcedónu: , achát - odrodu s koncentrickými rôznofarebnými vrstvičkami, zelený chryzopras a ďalšie. Býva priehľadný až nepriehľadný, so skleným až matným leskom.

Chalcedón je jedným z najstarších známych drahokamov na svete. Meno dostal podľa starogréckeho mesta Chalkedon, kde boli v tej dobe najznámejšie náleziská tohoto drahého kameňa. Okrem toho aj samotné grécke slovo *„chalkedon“* znamená drahokam.

## Vznik
Farebné pásy na vyleštených rezoch prezrádzajú ich geologickú minulosť. Vznikali v dobách, keď sa ochladzovali horúce podzemné vulkanické vody, v ktorých sa zrážali kremičitany a ukladali do jednotlivých vrstiev. Vzniká v dutinách hornín rozličných typov, najmä v lávach. Veľká časť chalcedónu sa tvorí pri relatívne nízkych teplotách kryštalizáciou roztokov bohatých na oxid kremičitý. Môže však vznikať aj ako produkt dehydratácie opálu.

## Odrody
[thumb|Výbrus chalcedonu z [Nová Paka|Nové Paky (Národní muzeum)]]
Rôzne zafarbené chalcedóny majú medzi mineralógmi svoje vlastné pomenovania:
* karneol - červeno zafarbený chalcedón napr. dostal názov
* chrysopras - zelený chalcedón vďaka prímesiam niklu.
* Tigrie oko - žltohnedý chalcedón s čiastočkami železa
* achát - koncentricky vrstevnatá odroda chalcedónu
* ónyx - planárne vrstevnatá odroda chalcedónu

Podľa zafarbenia a priebehu vrstiev dostali i rôzne odrody achátu svoje vlastné mená - např. ónyx je prúžkovaný čierno a bielo, sardonyx má prúžky červenohnedé a biele. 

## Výskyt
Najväčšie náleziská sú v Brazílii, Indii, na Madagaskare a v Južnej Afrike. Vyskytuje sa aj v Nemecku, Rakúsku a Česku.

### Výskyty na Slovensku
* Limnokvarcity v Žiarskej kotline
* Bartošova Lehôtka
* Lutila
* Slaská
* Stará Kremnička
* Hliník nad Hronom (v ryolitoch)
* Tri Vody
* Osrblie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Chalcedón na www.mindat.org

Kategória:Odrody kremeňa
Kategória:Polodrahokamy
Tóra

náhľad|Tóra
**Tóra** (hebr. zákon, príkaz, ukazovateľ, zozbierané) je výraz pre:
* pentateuch, a to tak pre obsah pentateuchu, ako aj pre posvätný zvitok s jeho textom 
* všetky morálne a rituálne predpisy obsiahnuté v pentateuchu a halachických častiach Talmudu.

## Názvy
Tora sa nazýva tiež *Torat Moše* - Mojžišov zákon, alebo *Chamiša chumšei Tora* - päť pätín (častí) Tóry či skrátene *Chumaš* - päť, pätina (plurál *chumašim*).

Tóra v širšom poňatí tohto slova sa skladá z dvoch navzájom prepojených častí:
# písanej Tóry (*tora še- bi- chtav*) a
# ústnej Tóry (*tora še- be- al- pe*).

Pod písanou Tórou rozumieme hebrejskú Bibliu (v kresťanskom poňatí Starý zákon). Hebrejský zákon zahŕňa tri základné časti:
* Tóru (v užšom slova zmysle),
* Prorokov a
* Spisy.
Hebrejské sväté písmo sa najbežnejšie označuje slovom *[[Tanach]]*. Je to akronym vytvorený z počiatočných písmen hebrejských slov označujúcich tieto tri časti. Najväčšiu úctu v Tanachu požíva práve Tóra. Jej ustanovenia, ktoré podľa tradície odovzdal Boh Mojžišovi na hore Sinaj, tvoria nemenné východisko židovskej náuky a životnej praxe. Mimoriadne postavenie Tóry jej určuje najčestnejšie miesto v synagogálnej liturgii.

Z Tóry sa číta predovšetkým v sobotu, pondelok a štvrtok, potom pri novoluní, sviatkoch a pôstoch. Náboženské zvyklosti predpisujú, aby sa celý Pentateuch prebral v priebehu jedného roka. Celá kniha je preto rozdelená na 54 oddielov - *sidier*, ktoré sa postupne čítajú na šabaty. Celý cyklus sa začína a končí jesenným sviatkom *[[Simchat Tóra]]*.

## Sefer tora
[náhľad|Text [pentateuchu.]]
Pri verejnej bohoslužbe sa Tóra prednáša z pergamenového zvitku nazývaného *Sefer tora*, ktorý tvorí dlhý pás pergamenu navinutý na dvoch tyčiach. Hebrejský text je písaný ručne podľa prísnych predpisov, bez značiek pre samohlásky a akcenty. Predstavuje presný odpis kánonického znenia, ktorý vždy anonymne - bez uvedenia miesta či dátumu vzniku - vyhotovuje nábožensky a odborne kvalifikovaný pisár - *sofer*. Ten zvyčajne píše aj krátke úseky textu tóry na schránky pre modlitebné remienky (*[[tfilin]]*) a schránky domáceho požehnania (*[[mezuza]]*).

### Chumaš
Na sledovanie textu a pri domácom štúdiu veriaci používajú tlačené vydanie Tóry, ktoré sa nazýva *Chumaš*. Tieto knihy nie sú posvätné a nepoužívajú sa pri liturgii.

## Aron kodeš
Zvitky Tóry, najcennejší a najdôležitejší predmet v synagóge, sú uložené v svätostánku (*Aron ha kodeš*, alebo *Aron kodeš*), ktorý bol pôvodne prenosnou schránkou. V stredoveku dostal podobu vysokej skrine voľne pristavenej alebo vstavanej do východnej steny synagógy. Vďaka tejto podobe sa svätostánok stal vďačným objektom umeleckej výzdoby. Dodatočne k nej pribudla dvojitá doska Desatora, umiestnená na vrchol tympanónu alebo horné zakončenie schránky. Niekedy je podopieraná párom zvieracích figúr, zvyčajne levov. Zvitky Tóry sa do svätostánku ukladajú v „oblečení“ a s ozdobami, ktoré zvýrazňujú význam Tóry a úctu, ktorá sa jej preukazuje.

## Iné projekty

Kategória:Tanach
Kategória:Judaizmus
Kategória:Hebrejské slová a frázy
Kniha sudcov

**Kniha sudcov** alebo **Sudcovia** (skratka *Sdc* alebo *Sud*) je jedna z kníh Starého zákona. Je pomenovaná podľa 12 hlavných postáv, ktorých úlohou bolo oslobodiť izraelský národ a viesť ľud v mene Božom.

## Členenie sudcov
Sudcovia sa členia na veľkých a malých: 
*7 veľkých sudcov (= charismatickí vodcovia vojsk izraelistických kmeňov alebo kmeňových zväzov v predkráľovskej dobe) : Otoniel (Otníél), Aod (Éhúd), Debora a Barak (Bárák), Gedeon (Gideon), Jefte a Samson (Sdc 2, 6 – 3, 6). Samson sa zaraďuje medzi sudcov ale sudcom nebol. 
*6 malých sudcov (=ozajstní sudcovia): Samgar (Šamagar), Tola (Tólá), Jair (Jáír), Abesan (Ibcán), Ehialon (Élón) a Abdon (Ábdón) (Sdc 10, 1 – 5; 12, 8 – 15)

Malí sudcovia sú v Knihe sudcov spomínaní iba pomerne stručne.

Sudcovia pôsobili asi medzi r. 1200 – 1000 pred Kr.

## Obsah Knihy sudcov
Jozue z knihy Jozue neustanovil svojho nástupcu. Keď vymreli všetci, čo sa pamätali na Božie zázraky v púšti, ľahko sa Izraeliti začali priateliť s pohanmi a odvrátili sa od Boha. Ten ich potrestal útlakom iných národov. Keď sa spamätali kajali sa, Jahve (Boh) im poslal sudcov, ktorí ich mali oslobodiť. Obdobie sudcov trvalo skoro 400 rokov (asi 1400 – 1050 pred Kr.) a bolo jedným z najtemnejších období v histórii Izraela.

Kniha sudcov obsahuje aj príbeh zaujatia vlasti (Sdc 1,1 – 2,5), príbeh o pokuse Abimelecha o vytvorenie štátu (Sdc 9) a príbeh rodu Danovho (Dánovho) (Sdc 17 – 18) a Benjamínovho (Sdc 19 – 21).

Medzi literárne druhy, ktoré kniha obsahuje patria zoznamy, historické rozprávania, poetické state (napr. Deborina pieseň), stará tradícia o jednotlivých kmeňoch a pod.

## Poznámky


## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Pozri aj
* Starý zákon
* Zoznam kníh Biblie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Kniha sudcov, iný link  – rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
* Sudcov  – evanjelický preklad

Kategória:Starý zákon
Kniha Rút

**Kniha Rút** alebo **Rút** (skratka *Rút* alebo *Rut*) je jednou z kníh Starého zákona (časti Biblie).

## Zaradenie
Táto kniha je jedna z mála kníh Biblie, ktoré majú dvojité zaradenie. Radí sa k historickým knihám za knihu Sudcov a niekedy sa tiež sa radí k Ketuvim. V knihe sa silno prejavuje zámer poskytnutia poučenia pomocou poukázania na konanie vzorových postáv.

Knihu Židia čítali na sviatok Týždňov.

## Obsah
Kniha obsahuje špeciálne príbeh matky Noemi, jej nevlastnej dcéry Rút a Rútinho manžela Booza (Boáza). Elímelech z Júdovho kmeňa utiekol spolu s manželkou Noemi pred hladom do Moabu. Jeho synovia sa tu oženili. Po smrti muža a synov sa Noémi vrátila do Betlehema, jedna z jej neviest ju odprevadila a ostala s ňou. Keď Rút zbierala na poli klasy na obživu zapáčila sa majiteľovi poľa, Boozovi. Keďže Booz bol Elímelechov príbuzný, vzal si Rút (povinnosť levirátneho manželstva). Narodilo sa im dieťa, ktoré podľa rodokmeňa uvedeného na konci knihy je pradedom kráľa Dávida.

Dozvedáme sa teda, že Dávid je pravnukom Rút a Booza. Autor tu vlastne humoristicky podal, že významný kráľ Dávid je vlastne potomok cudzinky - Moabitky.

Kniha chce ukázať, že Boh požehnáva aj pohanku, ktorá sa priznáva k židovskej viere. V Matúšovom evanjeliu sa Rút z tejto knihy spomína v rodokmeni Ježiša.

## Význam
Existuje viacero názorov, čo bolo zámerom knihy Rút:
* vyplniť medzeru v Dávidovom rodokmeni v knihe Samuelovej
* politický spis, ktorý sa protivil Ezdrášovmu a Nehemiášovmu zakazovaniu zmiešaných manželstiev
* snahu, aby sa o bezdetné vdovy staral ich najbližší mužský príbuzný
* svedectvo o Božej prozreteľnosti
* konanie Rút ako príklad rasovej znášanlivosti

## Poznámky


## Referencie

## Literatúra
* Rút [Kniha]. In: 
* 

## Pozri aj
* Zoznam kníh Biblie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Kniha Rút, iný link  - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
* Rút  - evanjelický preklad

Kategória:Biblia
Kategória:Starý zákon
Samuel

**Samuel** môže byť:

* mužské krstné meno, pozri Samuel (prvé meno)
* staroizraelský sudca a prorok, pozri Samuel (prorok)
* knihy Starého zákona, pozri Knihy Samuelove
* priezvisko, pozri Samuel (priezvisko), napr.:
** Charles Samuel (1862 – 1939), belgický sochár
** Ľubomír Samuel, slovenský právnik
** Pierre Samuel (1921 – 2009), francúzsky matematik
** Ondrej Samuel (1931- 2002), slovenský geológ a paleontológ
** Xavier Samuel (* 1983), austrálsky herec
** Jamile Samuelová (* 1992), holandská šprintérka
Šalamún (biblická postava)

[alt=|náhľad|[Ikona Šalamúna (18. stor.), Kiži (Rusko)]]
**Šalamún** (hebr.: שלמה), syn kráľa Dávida a  manželky Uriáša, ktorú Dávid zneuctil, Betsabe, bol kráľom zjednoteného Izraelského kráľovstva. Vládol približne v rokoch 970 - 931 pred Kr. (podľa Williama F. Albrighta v rokoch 962 – 922 pred Kr.) po tom čo ho ešte žijúci kráľ Dávid (jeho otec) ustanovil za kráľa, namiesto jeho staršieho brata Adoniaša (porov. 1Kr 1). Za jeho vlády dosiahlo kráľovstvo najväčší územný a hospodársky rozmach, Podľa Biblie jeho syn a nástupca Roboám po jeho smrti prijal tvrdú politiku voči severným kmeňom, čo nakoniec viedlo k roztržke medzi nastupujúcim kráľom a poddanými (porov. Kr 1 12). Poddaní totiž žiadali uľahčenie služby, do ktorej ich povolal Šalamún, avšak Šalamúnov nástupca nesúhlasil. Preto sa kráľovstvo rozpadlo na Izraelské kráľovstvo na severe a Judské kráľovstvo na juhu. Po rozdelení biblické rozprávanie zobrazuje jeho patrilineárnych potomkov, ktorí vládnu len nad Judskom. Poddaní totiž žiadali uľahčenie služby, do ktorej ich povolal Šalamún, avšak Šalamúnov nástupca nesúhlasil. Šalamún tiež nechal v Jeruzaleme vystavať chrám, ktorý bol až do svojho zničenia Babylončanmi v roku 586 pred Kr. strediskom židovského náboženstva. Šalamúnovu vládu popisuje biblická Prvá Kniha Kráľov a Druhá kniha kroník.

Podľa biblického rozprávania bol Šalamún známy svojou múdrosťou, ktorú prišla obdivovať aj kráľovná zo Sáby (1 Kráľ 10). V židovskej tradícii je považovaný za autora troch biblických kníh: knihy Prísloví, knihy Kohelet (Kazateľ) a Piesne piesní. Podľa Biblie napísal až 3 000 prísloví a zložil 1 005 piesní. Moderná textová kritika Šalamúnovo autorstvo spochybňuje.

Šalamún obchodoval po súši i po mori s ďalekými krajinami, napríklad s týrskym kráľom Chíramom, ktorý mu dodával cédrové a cyprusové drevo na stavbu Jeruzalemského chrámu. 

Mierové vzťahy s okolitými štátmi budoval Šalamún na rozsiahlych dynastických manželstvách. Šalamún mal 700 manželiek a 300 vedľajších žien. Oženil sa napríklad s Naamou, dcérou egyptského faraóna. Podľa Biblie sa na sklonku života odvrátil od Božích ciest a jeho pohanské ženy ho zviedli k modloslužbe. Na žiadosť pohanských manželiek budoval pre cudzích bohov výšiny, háje a chrámy, kde ich spolu uctievali. Podľa Biblie previedol aj svojho syna cez oheň (obetoval svojho syna Molochovi). Šalamún zomrel vo veku 80 rokov a bol pochovaný v meste Dávidovom na vrchu Sión. Po jeho smrti kraľoval v Judsku jeho syn Rechabeám (Roboam), v severnom kráľovstve sa stal kráľom Jeroboam.

## Referencie


## Pozri aj
* Kniha prísloví
* Kniha Kazateľ
* Pieseň piesní
* Kniha múdrosti

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Šalamúnova múdrosť 
* Šalamúnove bane

Kategória:Vládcovia Izraela
Kategória:Biblické postavy
Kategória:Sudcovia
Kategória:Osobnosti na holandských bankovkách
Knihy kráľov

**Knihy kráľov** (skratky *1 Kr*, *2 Kr* alebo *1Krľ*, *2Krľ*) sú dve knihy Starého zákona. 

Tieto knihy pokračujú tam, kde skončili Knihy Samuelove. Opisujú teda dejiny Izraela od smrti Dávida (965/964 pred Kr. ) až po prepustenie judského kráľa Joachina (Jehohachina) babylonským kráľom z väzenia (561 pred Kr.). Sú prisudzované Jeremiášovi, ktorý zažil posledné udalosti.

Prameňom textu boli kráľovské kanály, zoznamy, prorocké legendy a menšie dejepisné diela. Rozdelenie na dve časti pochádza zo Septuaginty.

## Iné názvy
Pôvodne išlo o jednu spoločnú knihu, ktorá sa po hebrejsky volala **Melachim** (doslova "Králi"), čo sa zvykne prekladať ako **Kniha kráľov**. 

Vo Vulgáte sa Knihy kráľov neoznačujú ako Prvá a Druhá kniha, ale ako **Tretia** a **Štvrtá kniha kráľov** (pretože názov Prvá a Druhá kniha kráľov sa používa pre Knihy Samuelove).

## Obsah
### Prvá kniha kráľov
*Prvá časť* (1 Kr 1-11) opisuje Dávidove posledné opatrenia, jeho smrť a pohreb a podrobne opisuje vládu Šalamúna (970-931 pred Kr.).

*Druhá časť* (1 Kr 12 - 2 Kr 17) pojednáva o rozpade ríše na Júdu a Izrael za panovania Roboama a Jeroboama a paralelne podáva dejiny oboch kráľovstiev až po pád Samárie (721 pred Kr., hlavné mesto Izraela, t. j. vtedy severnej časti územia Izraelitov). Po Šalamúnovej smrti vládol jeho syn Roboam. Ten odmietol znížiť dane, a preto musel utiecť z Jeruzalema. Severná časť sa odtrhla a zvolila si za kráľa Jeroboama (Jeroboáma). Keďže chrám aj s archou zmluvy bol v Jeruzaleme (hlavné mesto Judska, južná časť), dal postaviť chrám v Beteli (Bételi) a v Dane (Dáne). Tu uctievali Jahveho v podobe zlatého teľaťa. Proti čomu rázne vystúpili proroci, najmä Amos a Ozeáš. 

### Druhá kniha kráľov
Druhá časť pokračuje v Druhej knihe kráľov nanebovzatím Eliáša a začiatkom pôsobenia Elizea.

*Tretia časť* (2 Kr 18-25) opisuje históriu posledných kráľov Judska až po zánik kráľovstva, do začiatku babylonského zajatia (587 pred Kr.). V tomto období vládli aj dvaja bezbožní králi (Manasses (Manassé, Manase) a Amon). Po nich nasledoval Joziáš (Josiáš), ktorý našiel knihu Deuteronómium v Jeruzalemskom chráme.

Králi sú v knihách predstavovaní podľa istej spoločnej schémy. Jej hlavným bodom sú náboženské postoje jednotlivých kráľov. Dejiny sa v knihách kráľov nepodávajú v modernom slova zmysle ale najmä ako dejiny spásy. Ako príčinu rozdelenia kráľovstva a vyhnanstva predstavujú nevernosť národa.

## Poznámky


## Pozri aj
* Starý zákon
* Zoznam kníh Biblie

## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Prvá kniha kráľov, iný link  - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
* 1. Kráľov  - evanjelický preklad
* Druhá kniha kráľov, iný link  - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
* 2. Kráľov  - evanjelický preklad

Kategória:Biblia
Kategória:Starý zákon
Knihy kroník

**Knihy kroník** alebo **Knihy kronické** alebo **Knihy Paralipomenon** (skratky *1 Krn*/*2 Krn*, *1Kron*/*2Kron*) sú dve knihy Starého zákona. Vznikli v 4. stor. pred Kr. pôvodne ako jedna kniha. Pri preklade do gréčtiny v Septuaginte boli rozdelené na dve knihy. Spolu s knihami Ezdráš a Nehemiáš tvoria podľa svojej koncepcie jednotné dejepisné dielo (tzv. kronistické). Knihy Ezdráš a Nehemiáš boli preto pravdepodobne vyčlenené až neskôr. Autor Kníh kroník je stotožňovaný s autorom Knihy Ezdrášovej a Knihy Nehemiášovej.

Pomenovanie Kroniky pochádza od Hieronymovho pomenovania týchto kníh: "Kronika celej božskej histórie" (Chronicon totius divinae historiae).

Sú podobné Deuteronómiu. Tiež je to také zhrnutie histórie. Obsah v podstate sa opisuje obdobie od Adama a Evy až po babylonský exil.

Knihy Kroník sú dejepisné knihy ale majú iný štýl ako Knihy Samuelove a Knihy kráľov. Chcú nájsť ponaučenie z chýb minulosti. Ich obsah je paralelný s obsahom Kníh kráľov, ale Knihy kráľov sú skôr morálnym zákonom. Pri posudzovaní každého kráľa je normou jeho vzťah k Jahveho kultu. Pochvalne sa vyjadruje o Dávidovi a Šalamúnovi, ako staviteľovi chrámu. V knihách sa zdôrazňuje Božie pôsobenie v dejinách izraelského národa. Králi sú v Knihách kroník hodnotení podľa ich vzťahu k náboženskému kultu.

## Prvá kniha kroník
V prvých deviatich hlavách/kapitolách (1 Krn 1-9) sú uvedené rodokmene. Po krátkom náčrte Šaulovej (Saulovej) vlády (1 Krn 10) prechádza k podrobnému objasňovaniu a idealizovaniu Dávidovho panovania.

## Druhá kniha kroník
V druhej knihe Kroník (2 Krn 1-9) sa opisuje a idealizuje pôsobenie Šalamúna.

Záverečná časť (2 Krn 10-35) zhŕňa dejiny kráľov Judska a vyzdvihuje vládu Jozafata (Jósafáša), Ezechiáša a Joziáša (Josiáša) za ich kultové reformy.

## Poznámky


## Pozri aj
* Starý zákon
* Zoznam kníh Biblie

## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Prvá kniha kroník, iný link  - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
* 1. Kronická  - evanjelický preklad
* Druhá kniha kroník, iný link  - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
* 2. Kronická - evanjelický preklad

Kategória:Biblia
Kategória:Starý zákon
Hozelec

**Hozelec** (, , do roku 1927 *Hozolec*) je obec na Slovensku v okrese Poprad. 

Prvá písomná zmienka je z roku 1243. V obci stál stredoveký kostol datovaný do 13. storočia, z ktorého sa zachovalo už len niekoľko architektonických článkov a náhrobných kameňov uložených v areáli súčasného kostola.

V roku 1908 sa do miestneho kaštieľa nasťahovalo poľské obyvateľstvo zo Zakopaného. V roku 1910 mohli tvoriť až tretinu obyvateľstva. Poľskú identitu si však neudržali a postupne sa plne asimilovali do miestnej komunity. Aj v súčasnosti kaštieľ volajú miestni obyvatelia „Poľský dvor“ a napriek jeho zlému technickému stavu, je chránenou pamiatkou.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* www.apsida.sk - profil zaniknutého kostola


Kategória:Obce okresu Poprad
Toshitada Doi

**Toshitada Doi** je viceprezidentom Sony Digital Creatures Laboratory.

Je hlavným konštruktérom známych robotov série Aibo a humanoidného robota SDR-4x a QRIO.

Kategória:Osobnosti v robotike
Hans Moravec

**Hans Moravec** (* 30. november 1948, Kautzen, Rakúsko) je kanadský vedec zaoberajúci sa robotikou.

Pôsobí na Carnegie Mellon University. Okrem iného vyvinul technológie strojového videnia a determinácie regiónov záujmu – Regions Of Interest, ROI, v scéne. Vo svojej knihe *Mind Children* sa zaoberá predpoveďou budúcnosti umelého života.

## Externé odkazy
* Osobná stránka Hansa Moravca

Kategória:Osobnosti v robotike
Kategória:Výskumníci v oblasti umelej inteligencie
Kategória:Absolventi Stanford University
Cynthia Breazeal

**Cynthia Breazeal** (* 15. november 1967, Albuquerque, Nové Mexiko, USA) je americká vedecká pracovníčka zaoberajúca sa robotikou.

V rámci svojej doktorandskej práce vyvinula sociabilného robota pod názvom *Kismet*. V súčasnosti (2004) vedie vývoj sociabilných robotov. Okrem iného vyvinula aj planetárne mikro-rovery, expresívnu robotickú tvár a torzo humanoidného robota.

## Dielo (výber)
*
*

## Pozri aj
*Rodney Brooks

## Literatúra
*

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka
*Personal Robots Group MIT Media Lab.
*Association for Computing Machinery Video Interviews with Cynthia Breazeal
*"Profile: Cynthia Breazeal"
*iWASwondering.org  - National Academy of Sciences 
*"A Conversation with Cynthia Breazeal" 
*"50 Best Robots Ever"
*"50 Best Inventions of 2008" 
*"The Rise Of Personal Robots" 

Kategória:Osobnosti v robotike
Kategória:Výskumníci v oblasti umelej inteligencie
Kategória:Absolventi MIT
Kategória:Inžinieri USA
Kategória:Osobnosti z Albuquerque
Rodney Brooks

náhľad|Rodney A. Brooks
**Rodney A. Brooks** (* 30. december 1954, Adelaide) je v súčasnosti (2004) riaditeľom MIT Computer Science and Artificial Intelligence Laboratory a Fujitsu Professor of Computer Science. Je aj vo vedení známej spoločnosti iRobot Corp.

V súčasnosti sa venuje výskumu v oblasti inteligentných robotov, ktoré operujú v neštruktúrovanom prostredí a pochopeniu ľudskej inteligencie prostredníctvom stavby humanoidných robotov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Home page 
* Projects 

Kategória:Narodenia v 1954
Kategória:Osobnosti v robotike
Kategória:Výskumníci v oblasti umelej inteligencie
Masahiro Mori

**Masahiro Mori**  (; * 12. február 1927, prefektúra Mie, Japonsko† 12. január 2025) bol japonský robotik, známy svojimi pionierskymi experimentami týkajúcimi sa emočných odpovedí ľudí na nie humánne entity ako aj svojimi náhľadmi na náboženstvo a robotiku.

V 1974, Mori publikoval *The Buddha in the Robot: a Robot Engineer's Thoughts on Science and Religion*. V tomto diele diskutoval metafyzické dôsledky robotiky. 

V 1978, pôsobil na fakulte Tokijského technologického inštitútu. Mori pomocou experimentov zistil náklonnosť ľudí k robotom s mechanickým vzhľadom a naopak averziu voči robotom, ktorých vzhľad bol takmer ľudský.

V 1988, Mori založil prvú celonárodnú súťaž v stavbe robotov v Japonsku a v neskorších rokoch sa zaoberal ich propagáciou.

Bol prezidentom *Mukta Research Institute*, založenom v Tokiu s cieľom propagovať jeho náhľady na náboženstvo a roboty.

## Referencie

## Pozri aj
* Uncanny valley

## Externé odkazy
* The Uncanny Valley: The Original Essay by Masahiro Mori 

Kategória:Japonskí informatici
Kategória:Osobnosti v robotike
Kategória:Výskumníci v oblasti umelej inteligencie
Národná ulica (Žilina)

**Národná ulica** (bývalá **Masarykova ulica**, ľudovo *Masaryčka*) je ulica v Žiline. 

Je dlhá asi  a je súčasťou pešej zóny v centre mesta. Z pohľadu počtu ľudí je najfrekventovanejšou ulicou v meste. Začína pri železničnej stanici, s ktorou je spojená podchodom, a končí pri námestí A. Hlinku. Sídlia tu viaceré firmy, reštaurácie a obchody.

## Dejiny
Ulica vznikla počas výstavby železničnej stanice na Košicko-bohumínskej železnici, na jej prepojenie so starým mestom. Po vybudovaní Považskej železnice z Bratislavy a Trenčína v roku 1883 sa z mesta stal významný dopravný uzol, čo podnietilo rozvoj priemyslu a obchodu. Prvé domy tu boli vybudované v roku 1895, po čom nasledoval rýchly rozvoj tejto časti mesta. V čase sprevádzkovania Rajeckej železnice v roku 1899 patrila Žilina už k významným centrám horného Uhorska a Národná ulica sa stala frekventovaným korzom mesta. Pokým v roku 1900 malo mesto 5 000 obyvateľov, o 11 rokov neskôr to už bolo 11 000, prevažne slovenských obyvateľov. 

Na Národnej ulici sídlila od roku 1919 aj Šrobárova vláda, ktorá bola neskôr presunutá do Bratislavy. Až do 60. rokov bola ulica prejazdná pre dopravu, pričom južným okrajom cez Námestie Andreja Hlinku viedla hlavná cesta na Bratislavu i Čadcu. 

V roku 2013 prebehla rozsiahla rekonštrukcia ulice. Ulica získala nové líniové odvodnenie, dlažbu, mobiliár a osvetlenie.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Fotogaléria na zilina-galery.sk

## Zdroj
* Ulica na mape mesta

Kategória:Ulice v Žiline
Hájik (Žilina)

**Hájik** je v poradí štvrté žilinské sídlisko postavené západne od centra mesta. Rozkladá sa na prírodnej terase nad Závodím, odkiaľ je malebný výhľad na mesto a pohorie Malá Fatra. Je jednou z mestských častí Žiliny a samostatná Rímskokatolícka farnosť Žilina-Hájik. Ulice sú pomenované prevažne po významných slovenských osobnostiach: Segnerova, Stodolova, Jedlíkova, Kempelenova, Mikovíniho, Petzvalova, Mateja Bela. Jura Hronca a ďalších. 

Výstavba panelového sídliska sa začala v roku 1987. Sídlisko môžeme rozdeliť na staršiu časť *Hájik I* a novšiu časť *Hájik II*, kde výstavbu zabezpečuje mesto Žilina. V roku 2007 bola bytová výstavba ukončená. Na sídlisku býva 7504 (stav k 30.4.2023) obyvateľov. Súčasťou sídliska je aj obytný súbor rodinných domov *Hájik – juh*, ako aj individuálne postavené rodinné domy.

Na sídlisku je základná škola, materská škola, nákupné stredisko (najnovšie aj OD Tesco), obchody, pošta, veľkogaráže a Kostol Božieho milosrdenstva. V roku 2002 bola na Hájiku vybudovaná trolejbusová doprava, ktorá ho spája s centrom a ostatnými mestskými časťami.

Na priečelí základnej školy je umiestená pamätná tabuľa s reliéfom plukovníka Georgesa Barazera de Lannuriena, veliteľa skupiny francúzskych bojovníkov v SNP od akademického sochára Štefana Pelikána. Na sídlisku je umiestený aj Pamätník slovenských parašutistov, ktorí na tomto mieste v roku 1943 pred prezidentom Slovenskej republiky uskutočnili prvý hromadný zoskok 19-tich vojenských parašutistov pod vedením npr. Juraja Meška. 

O sídlisku Hájik  bol natočený zaujímavý filmový dokument "Životné podmienky a problémy mladých ľudí na sídliskách", ktorý pripravilo žilinské združenie Kumakokra v rámci kampane Ministerstva školstva SR s názvom *Každý iný*, všetci rovní.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Žilina Gallery - sídlisko Hájik

Kategória:Mestské časti Žiliny
Kategória:Sídliská na Slovensku
Kategória:Žilinské sídliská
Historik

**Historik** je odborník v historickej vede, človek, ktorý sa zaoberá  históriou, dejinnými súvislosťami historických javov a ich vplyvom na vtedajšiu spoločnosť i súčasnosť.

V čase osvietenstva vznikla kritické historické metódy, čím sa historici posunuli z úrovne kronikárov a „uchovávačov pamätí“ na vedcov využívajúcich vedecké metódy pri posudzovaní prameňov a pod. V 20. storočí sa v historickej obci už presadil pozitivistický prístup k skúmaniu dejín, využívanie rôznych historických metód (sonda, analýza, komparácia atď.). Prvým takýmto slovenským historikom bol Daniel Rapant. V súčasnosti sa trend západnej historiografie zameriava na skúmanie každodenného života ľudí v minulosti, čím poukazuje na psychologické a sociologické faktory historických javov.

## Pozri aj
* Zoznam historikov
* Zoznam slovenských historikov

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Prehľad náplne práce a platového ohodnotenia historika na stránke Ministerstva práce Spojených štátov 

Kategória:História
Kategória:Vedecké povolania
Výška

**Výška** môže byť:
* všeobecne: 
** vertikálna vzdialenosť medzi najspodnejším a navrchnejším bodom daného objektu
** vzdialenosť od základnej roviny nahor
** poloha, úroveň v istej vzdialenosti od základnej roviny nahor
** veľkosť, miera, stupeň (hodnoty)
** stupeň vyspelosti, dokonalosť
* v hudbe: miera ostrosti, pozri napr. výška tónu
* v astronómii: uhlová vzdialenosť kozmického telesa od horizontu, meraná od 0 stupňov do 90 stupňov kladne k zenitu a záporne k podnožníku, jedna z horizontálnych súradníc, pozri horizontálna súradnicová sústava
* v matematike:
** v geometrii: skrátene najmä:
*** výška trojuholníka (kolmica vedená z vrcholu na základňu, prípadne dĺžka tejto kolmice alebo priamka určená touto kolmicou)
*** výška ihlanu (kolmica vedená z vrcholu na základňu, prípadne dĺžka tejto kolmice alebo priamka určená touto kolmicou)
*** výška kužeľu (kolmica vedená z vrcholu na základňu, prípadne dĺžka tejto kolmice alebo priamka určená touto kolmicou)
*** výška valca (kolmica spájajúca obidve podstavy, prípadne dĺžka tejto kolmice alebo priamka určená touto kolmicou)
*** výška hranola (kolmica spájajúca obidve podstavy, prípadne dĺžka tejto kolmice alebo priamka určená touto kolmicou)
** v deskriptívnej geometrii: výška (kóta)
** v algebre: 
*** hĺbka (prvku)
*** rang (ideálu)
** v teórii zväzov a množín: dimenzia (teória zväzov)
** v teórii čísiel: výška (algebrického čísla)
Zemepisná šírka

**Zemepisná šírka** alebo **geografická šírka** je jedna z geografických súradníc, pomocou ktorej určujeme matematickú polohu miesta na Zemi. Je to uhlová vzdialenosť meraná od rovníka. Udáva sa v stupňoch od 90° južnej zemepisnej šírky (j. z. š. / j.  g. š.) po 90° severnej zemepisnej šírky (s. z. š. / s.g.š.). Body s rovnakou zemepisnou šírkou tvoria kružnicu zvanú rovnobežka.

1° z. š. ≈ 111 km

## Pozri aj
* Zemepisná dĺžka

Kategória:Geodézia
Kategória:Kartografia
Zemepisná dĺžka

**Zemepisná dĺžka** je uhlová vzdialenosť medzi Greenwichským poludníkom a poludníkom prechádzajúcim cez daný bod. Udáva sa v stupňoch od 180° západnej zemepisnej dĺžky (z.z.d) po 180° východnej zemepisnej dĺžky (v.z.d.) alebo v hodinách od -12 hod po +12 hod. Vyjadruje teda východo-západné súradnice.

1 hodina ≈ 15° z.d.

## Pozri aj
* Zemepisná šírka

Kategória:Geodézia
Kategória:Kartografia
Poludník

náhľad|Znázornenie poludníkov
**Poludník** alebo **(geografický) meridián** je polkružnica, ktorá spája body s rovnakou zemepisnou dĺžkou. Poludník spája severný a južný pól a prechádza kolmo na rovnobežky.

Na jednom poludníku je na všetkých zemepisných šírkach slnko naraz najvyššie nad obzorom, teda na jednej zemepisnej dĺžke je všade v rovnakom čase poludnie, z čoho pochádza aj názov *poludník*. Poludník je teda priamo spätý s časovým pásmom.

Nultý poludník prechádza hvezdárňou Greenwich neďaleko Londýna. Rozdeľuje Zem na západnú a východnú pologuľu. Poludníkom 180° (s určitými výnimkami) naopak prechádza dátumová hranica, ktorej prekročenie spôsobí prechod do časového pásma nasledujúceho alebo predchádzajúceho dňa.

## Iné projekty

Kategória:Geografia
Štát (Spojené štáty)

right|thumb|Štáty USA

**Štát** (v americkej angličtine *state*) je jedna z 50 najvyšších administratívnych jednotiek Spojených štátov amerických, ktoré spolu s federálnym dištriktom Kolumbia, atolom Palmyra a prípadne indiánskymi rezerváciami tvoria vlastné Spojené štáty americké. 

Sú to tieto štáty:

Pri podpísaní americkej Deklarácie nezávislosti sa Únia skladala z 13 zakladajúcich štátov, ktoré boli dovtedy britskými kolóniami. Počet štátov sa potom rozrástol pri expanzii na západ, dobytím či nákupom nových území americkou vládou a delením existujúcich štátov. 

## Zdroj
* Prezývky štátov USA (anglicky)
Game design

**Game design** (doslova návrh/navrhovanie/návrhárstvo hier) sa zaoberá navrhovaním (väčšinou počítačových) hier od prvej myšlienky hry cez vytvorenie témy, príbehu a pravidiel až po detailný „game design document“.

Možno ho kategorizovať ako vedný odbor aj ako umenie – to je predmetom mnohých debát, ktoré však podstatu game designu neovplyvňujú.

Z pohľadu dokumentácie ide o funkčný návrh (functional design), ale do práce návrhára hier (game designer) môže patriť aj vytvorenie technického návrhu (technical design).

Kategória:Vývoj počítačových hier
Starí Maďari

**Starí Maďari** (iné názvy: **Uhri**,  **Pramaďari**) je názov kočovného kmeňového zväzu s pôvodnou vlasťou pravdepodobne v oblasti Kaukazu. 

Ich najbližšími príbuznými sú malé národy Mansovia (zastarano: Vogulovia) a Chantovia (zastarano: Ostiaci), žijúce na východ od Uralu na západnej Sibíri pri rieke Ob, kde majú vlastný autonómny okruh Chantyjsko-Mansijsko.

Legendy o údajnej súvislosti Maďarov so Sumermi a Hunmi väčšina vedcov odmieta. V stredoveku si však často ľudia omylom mysleli, že Maďari sú potomkovia Hunov a/alebo Avarov, pretože mali rovnaký kočovnícky a koristnícky spôsob života.

Po príchode do Karpatskej kotliny v počte asi 100&nbsp;000/200 000/250&nbsp;000 osôb sa podľa jedného z ich kmeňov - Megyer/Meďer - začali nazývať Maďari.

## Etymológia
Meno **Uhor** pochádza zo slovanskej skomoleniny *og(ъ)r-* (bulharo-turkické Ogɘr/Ugɘr) z názvu bulharsko-avarského kmeňového zväzu Onogurov, čo znamená „desať šípov“, prenesene desať spojených kmeňov. Počiatočné H- na začiatku slova v niektorých jazykoch (, , ) vzniklo z uvedenej zámeny s Hunmi. V záznamoch podľa Historického slovníka slovenského jazyka nájdeme aj výraz "Vhruw" ako pomenovanie Uhrov: "krajina welmy byla prenasleduwana od Gotuw, potem Hunuw aneb Vhruw; Hunnus, Hungarus: Uher, Hungari, Hunni; což to za národ jest ten či slovánsky, či slavánský národ? Slišal i čítal jsem dosťi o zemi téjto a odtúď znám, že zďe vselikí lidé bívajú, jazikuv všelijakích, najvíc Uhruv (:od kterích sa aj kraj prezívá:), potem Slavákuv a i Nemcuv".

## Ungaria Magna

V Uhorsku v etnicky maďarskej spoločnosti existovalo povedomie o pravlasti, z ktorej staromaďarské kmene odišli pri sťahovaní sa do Panónie, a v ktorej časť Maďarov ostala. V rokoch 12351236 dominikánsky mních brat Julián hľadal na východe pravlasť starých Maďarov a priniesol správy o maďarsky hovoriacich kmeňoch. Tieto východomaďarské kmene žili neďaleko od rieky Volga, veďla  Bulharsko volžsko-kamskej ríši. Po vpáde Mongolskej ríši sa však väčšina Východomaďarov zmizla, a preživší sa zlúčili s Baškírmi.

## Referencie

## Literatúra
* RATKOŠ, Peter: Vzťahy naddunajských Slovanov a starých Maďarov v rokoch 8811018. In: *Historický časopis*, roč. XXXV., 1987, č. 6, s. 801  818.

## Pozri aj
* Maďari
* Uhorsko
* Arpád

Kategória:Maďari