open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jerofej Pavlovič

**Jerofej Pavlovič** je osada v Amurskej oblasti na Transsibírskej magistrále s počtom obyvateľov asi 4 300 (2021). Bola založená v roku 1934 a pomenovaná na počesť Jerofeja Pavloviča Chabarova.

## Iné projekty

Kategória:Sídla v Rusku
Kategória:Geografia Amurskej oblasti
Pelikánovité

[náhľad|[Pelikán kučeravý (*Pelecanus crispus*)]]

**Pelikánovité** (*Pelecanidae*) sú čeľaď pelikánotvarých.

## Charakteristika
Pozri v článku pelikán (rod).

## Systém
* ? rod †Protopelicanus
* rod †Miopelecanus
* rod pelikán (*Pelecanus*)

## Iné projekty
Pelikán (rod)

[náhľad|[Pelikán ružový (*Pelecanus onocrotalus*)]]

**Pelikán** () je rod vtákov z čeľade pelikánovité (*Pelecanidae*).

## Charakteristika
Sú to veľké rybožravé vodné vtáky. Žijú v teplých oblastiach celého sveta. Majú krátke nohy, plávaciu blanu medzi všetkými štyrmi prstami a mohutný podberákovitý zobák s veľkým vrecom na dolnej čeľusti, ktorým chytajú ryby. Ťažko chodia po zemi a ťažko vzlietavajú, ale už raz vo vzduchu lietajú elegantne.

## Druhy
*†Pelecanus gracilis
*†Pelecanus intermedius
*†Pelecanus tirarensis
*†Pelecanus cauleyi
*†Pelecanus sivalensis
*†Pelecanus odessanus
*†Pelecanus halieus
*†Pelecanus schreiberi
*?†Pelecanus cadimurka
*?†Pelecanus novaezealandiae
*pelikán ružový/pelikán obyčajný/pelikán biely (Pelecanus onocrotalus)	
*pelikán červenkavý (Pelecanus rufescens)
*pelikán sivý (Pelecanus philippensis, Pelecanus roseus)
*pelikán kučeravý/pelikán brčkavý/pelikán chochlatý (Pelecanus crispus)
*pelikán okuliarnatý (Pelecanus conspicillatus)	
*pelikán biely/pelikán červenozobý  (Pelecanus erythrorhynchos/Pelecanus erythrorhynchus)
*pelikán hnedý (Pelecanus occidentalis) - vrátane možných druhov pelikán atlantický (Pelecanus carolinensis) a pelikán kalifornský (Pelecanus californicus)	
*pelikán bledohlavý (Pelecanus thagus)
Michalská ulica (Bratislava)

**Michalská ulica** (, ) je ulica v bratislavskom Starom Meste, situovaná pod Michalskou bránou. Jej pokračovanie smerom od Sedlárskej k Strakovej ulici tvorí Ventúrska ulica.

Nachádza sa tu Segnerova kúria, Jesenákov palác a Palác Uhorskej kráľovskej komory.

V blízkosti sú:
* Hlavné námestie
* Sedlárska ulica
* Klariská ulica
* Ventúrska ulica
* Biela ulica
* Baštová ulica
* Zámočnícka ulica

## Obyvatelia
V dome č.2. na Michalskej ulici sa narodil Franz Wimmer, slovenský architekt.

## Galéria

Obrázok:Bratislava Segnerova kuria.JPG|Segnerova kúria
Obrázok:Palác Uhorskej kráľovskej komory.jpg|Palác Uhorskej kráľovskej komory


## Iné projekty

## Exteerné odkazy
* Michalská ulica na mape Bratislavy

Kategória:Ulice v Starom Meste v Bratislave
Michalská ulica (Hlohovec)

**Michalská ulica** v Hlohovci, nadväzuje na Námestie sv. Michala. Námestie i ulica sú pomenované podľa archanjela svätého Michala.

Kategória:Ulice v Hlohovci
Anhingovité

**Anhingovité** (*Anhingidae*) je čeľaď pelikánotvarých s jediným recentným rodom **anhinga**.

## Charakteristika
Sú to kormoránom podobné vtáky. Každý zo štyroch recentných druhov obýva iný svetadiel. Majú dlhý tenký krk, hlavu len trocha hrubšiu ako krk a silný zobák ostrý ako dýka, ktorým prepichujú korisť. Sú výborní plavci aj dobre lietajú. Na nohách majú plávacie blany. Väčšinu časť dňa trávia na stromoch. 

## Systematika
* rod: †Protoplotus
* rod †Macranhinga
* rod †Meganhinga
* rod: anhinga (*Anhinga*)
** †Anhinga pennonica
** †Anhinga hadarensis
** †Anhinga laticeps
** †Anhinga subvolans
** †Anhinga fraileyi
** †Anhinga grandis
** †Anhinga minuta
** anhinga tmavobruchá (*Anhinga melanogaster*)
** anhinga jarabá/anhinga obyčajná (*Anhinga anhinga*)
** anhinga hrdzavokrká / anhinga červená (*Anhinga rufa*)
** anhinga austrálska (*Anhinga novaehollandiae*)

## Iné projekty
Michalská ulica (Žilina)

**Michalská** je ulica v Žiline. Táto krátka asi 150 m dlhá ulica sa nachádza v malebnej mestskej časti Zástranie. Je v starej časti v zástavbe rodinných domov spolu s ulicami Jukubská, Štefanská, Ondrejská a Jozefská. 

Kategória:Ulice v Žiline
Faetony

**Faetony** sú skupiny pelikánotvarých s jedinou recentnou čeľaďou faetonovité. Podrobnosti pozri pod pelikánotvaré a faetonovité.

Kategória:Pelikánotvaré
Sedlárska ulica (Bratislava)

náhľad|Sedlárska

**Sedlárska** je ulica v bratislavskom Starom Meste, neďaleko Hlavného námestia. Nachádza sa na nej Kutscherfeldov palác, v ktorom sídli *[[Francúzsko|Francúzsky]] inštitút*, a známy podnik *Irish Pub*. Jej niekdajší nemecký názov je *Sattlergasse*.

V blízkosti sú:
* Hlavné námestie
* Michalská
* Klariská
* Ventúrska
* Zelená

## Galéria

Obrázok:Sedlárska Bratislava October 2006 050.jpg|Sedlárska
Obrázok:Sedlarska schoenernaci.jpg|Socha Schöne Náciho na Sedlárskej pri cukrárni Mayer


## Iné projekty

Kategória:Ulice v Starom Meste v Bratislave
Faetonovité

**Faetonovité** () sú čeľaď pelikánotvarých s jediným recentným rodom **faeton**.

## Charakteristika
Prostredné kormidlovacie perá majú extrémne predĺžené. Vyskytujú sa iba v trópoch. Faetony sú slabé plavce, ale vynikajúco lietajú - často sa vyskytujú na otvorenom mori, stovky kilometrov od pevniny. Korisť lovia zo strmhlavého letu s ponorením. Najviac lovia „lietajúce“ ryby. 

## Systematika
* rod †*[[Heliadornis]]*
* rod faeton (*Phaeton*)
** faeton červenozobý/faeton belohlavý (*Phaeton aethereus*)
** faeton červenochvostý (*Phaeton rubricauda*)
** faeton bielochvostý (*Phaeton lepturus*)

## Iné projekty
Fregatovité

**Fregatovité** (*Fregatidae*) sú čeľaď pelikánotvarých s jediným recentným rodom **fregata**.

## Charakteristika
Majú veľmi krátke nohy, dlhé krídla a hákovito zakončený zobák. Sú najdokonalejší letci spomedzi pelikánotvarých, ale majú veľké problémy pri vzlietaní, najmä z mora, preto sa vždy snažia sadnúť si na bóju alebo iné vyvýšené miesto. Vyskytujú sa v tropických moriach. Živia sa „lietajúcimi“ rybami. V období tokania nafúknu samce oranžový hrdelný vak, ktorý sa zmení na červený, a to aj na niekoľko hodín. 

## Systematika
* podčeľaď †Limnofregatinae
** rod †Volgavis
** rod †Limnofregata
* podčeľaď Fregatinae:
** rod: fregata (*Fregata*)
*** fregata ebenová/žltopása/menšia/fregatka veľká (*Fregata minor*)
*** fregata vznešená/fregata nádherná (*Fregata magnificens*)
*** fregata orlia/ fregata orlovitá (Fregata aquila)
*** fregata bielobruchá (Fregata andrewsi)
*** fregata bieloboká (Fregata ariel)

## Iné projekty
Fregata

**Fregata** môže byť:
*rod vtákov z čelade fregatovité, pozri fregatovité
*loď:
**rýchla plachetnica s troma sťažňami zo 17.-18. storočia, pozri fregata (novovek)
**sprievodná bojová loď z 2. svetovej vojny, pozri fregata (druhá svetová vojna)
**v súčasnosti: druh sprievodnej bojovej hladinovej lode, pozri fregata (súčasnosť)
Sulovité

**Sulovité** () je čeľaď pelikánotvarých. Slovenský názov recentných rodov z tejto čeľade je **sula**.

## Charakteristika
Obývajú teplejšie a mierne oblasti, veľké sú asi ako husi. Telo má torpédovitý tvar, zobák je taký dlhý ako hlava, krídla sú mimoriadne dlhé. Výborne lietajú a plachtia. Na korisť v mori sa vrhajú strmhlav s pritlačenými krídlami z výšky asi 30 m. Pre toto vrhanie majú spevnenú kostru a mohutné vzdušné vaky na prsiach.

## Systematika
* rod †Eostega
* rod †Empheresula
* rod †Masillastega
* rod †Miosula
* rod †Microsula
* rod †Palaeosula
* rod †Sarmatosula
* rod †Rhamphastosula
* rod Papasula 
** Papasula abbotti (sula abbotti)
* rod: Morus - sula
** †Morus sp. (2001, 2 druhy)
** †Morus magnus
** †Morus reyanus
** †Morus peruvianus
** †Morus avitus
** †Morsus atlanticus (Sula atlantica)
** †Morus peninsularis
** †Morus loxostylus (Sula loxostyla, Morus loxostyla)
** sula biela (*Morus bassanus*, *Sula bassana*)
** sula tmavochvostá (Morus capensis)
** sula žltohlavá (Morus serrator)
* rod: Sula - sula
** †Sula ronzoni
** †Sula magna
** †Sula sulita
** sula modronohá (*Sula nebouxii*)
** sula hnedá (*Sula leucogaster*)
** sula guánová (Sula variegata)
** sula masková/sula modročelá/sula modrotvárová (*Sula dactylara*) – vrátane suly tasmánskej (†Sula tasmani)
** sula galapágska (Sula granti)
** sula červenonohá (*Sula sula*)

## Iné projekty
Sula

**Sula** môže byť:
* slovenský názov rodov z čeľade sulovité
* rieka v Rusku, pozri Sula (rieka)
* obec a ostrov v Nórsko, pozri Sula (Nórsko)
* román Toniho Morrisona, pozri Sula (Morrison)
* škotsko-dánske trio, pozri Sula (hudobná skupina)
* skrátený názov lode na výlety na vtáčie rezervácie pri North Berwicku v Škótsku, pozri Sula II

## Pozri aj
* Indre Sula a Ytre Sula, dva vrchy v Norayi
* San Pedro Sula, mesto v Hondurase
* Sula Sgeir, súostrovie v Škótsku
Henotikon

**Henotikon** (iné názvy: **Henótikon**, v preklade: *Edikt zjednotenia* alebo *Edikt jednoty* z gréc. „zjednotenie“; z ἕν *hen* jedno) bol edikt vyhlásený roku 482 byzantským cisárom Zenónom, ktorého cieľom bolo urovnať teologické spory medzi prívržencami záverov ekumenického Chalcedónského koncilu (451) a monofyzitmi (resp. miafyzitmi), ktorí sa nachádzali najmä vo východných provinciách ríše.

Závery Chalcedónského koncilu neboli celkom odmietnuté, avšak v praxi ignorované. Definícia pravej viery, ktorú na Zenónov príkaz vypracoval konštantínopolský patriarcha Akakios a ktorá bola obsiahnutá v *Henotikone*, sa vracala naspäť k záverom predchádzajúcich koncilov, a to Prvému nicejskému (325), Prvému konštantínopolskému (381) a Efezskému (431).

Kompromisná formulácia *Henotikonu* monofyzitov (resp. miafyzitov) celkom uspokojovala, nemohla však priniesť skutočný zmier, pretože sa proti nemu postavili pápeži. Cisárov záujem nábožensky zjednotiť ríšu bol tak odsúdený na zánik. Namiesto toho viedol výnos dokonca na krátky čas k schizme medzi Rímom a Konštantínopolom (akakiánska schizma). Samotný edikt (a schizma) trvali až do roku 519, keď cisár Justín I. edikt odvolal.

## Referencie

## Pozri aj
* Monofyzitizmus
* Akakiánska schizma
* Chalcedónsky koncil
* Náboženstvo v Byzantskej ríši

Kategória:Kresťanská teológia
Kategória:Dejiny kresťanstva
Kategória:Náboženstvo v Byzantskej ríši
OKATO

**OKATO** (skratka z *Общероссийский классификатор административно-территориальных объектов* - Všeruský klasifikátor administratívno-teritoriálnych objektov) je skratka všeruského klasifikátora objektov administratívno-teritoriálneho delenia.

Všeruský klasifikátor objektov administratívno-teritoriálneho delenia (OKATO) je súčasťou „*Jednotného systému klasifikácie a kódovania technicko-ekonomických a sociálnych informácií Ruskej federácie (ESKK)*“. OKATO je určený na zaistenie spoľahlivosti, porovnateľnosti a na automatizované spracovanie informácií v klasifikácii administratívno-teritoriálneho delenia v takých oblastiach, ako štatistika, ekonomika a iné.

Kategória:Administratívne členenie Ruska
Akakiánska schizma

**Akakiánska schizma** (iné názvy: **Akakiova schizma**, **Akáciova schizma**, **akaciánska schizma**, **akakiovská schizma**) (484 až 519) predstavovala prvú vážnu schizmu medzi západnou a východnou cirkvou.

Pomenovaná je po konštantínopolskom patriarchovi Akakiovi (471489), ktorý na príkaz byzantského cisára Zenóna vypracoval vieroučnú formuláciu nazvanú *[[Henotikon]]*, ktorá mala zmieriť monofyzitov s väčšinovou cirkvou, ktorá sa držala záverov Chalcedónskeho koncilu (451). Výnos tohto cisárskeho ediktu bol prijateľný pre monofyzitov a mohol teda upevniť náboženskú jednotu cirkvi, poznamenanú predchádzajúcimi teologickými spormi. *Henotikon* však bol na území niekdajšej Západorímskej ríše, reprezentovanej pápežom Félixom III. (483492) odmietnutý. Väčšina Itálie sa nachádzala už pod germánskou nadvládou a bola tak byzantskému cisárovi podriadená iba teoreticky; pápež mohol konať nezávisle od cisára a roku 484 vypovedal cirkevné spoločenstvo východným patriarchom. 

Germánskym panovníkom, ktorí boli väčšinou ariánmi, sa tento spor medzi pápežom a cisárom pozdával. Opačne konal Teodorich Veľký, ktorý sa snažil primäť cisára - teraz už Justinia I., aby *Henotikon* odvolal. Roku 519 schizma končí, východná cirkev prijíma Hormizdovu formulu viery. Tento zmier však viedol k vyostreniu konfliktu s monofyzitmi. Ďalšie snahy o náboženské zjednotenie ríše vyvíjal Justinián I.

## Referencie

## Pozri aj
* Henotikon
* Akakios
* Felix III.
* Hormizdas

Kategória:Schizmy
Kategória:Náboženstvo v Byzantskej ríši
Zeja (mesto)

**Zeja** je mesto v Rusku, je administratívnym centrom Zejského rajónu, Amurskej oblasti. Do roku 1913 malo mesto názov **Zeja-Pristaň**.
Mesto leží na severe Amursko-Zejskej planiny, na pravom brehu rieky Zeja,  od jej ústia do Amuru, na južnom úpätí horského chrbátu Tukuringra.

Hlavnú úlohu v ekonomike Zei náleží Zejskej hydroelektrárni, ktorá je najväčším výrobcom elektrickej energie na Ďalekom východe. Každoročne vyrába 4 až 6 miliárd kilowatthodín energie. Ďalšími odvetviami priemyslu sú ťažba zlata a dreva.

V roku 1997 bolo v meste 5 všeobecnovzdelávacích škôl, jedna hudobná a jedna internátna škola.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ofixiálna stránka 

Kategória:Mestá v Rusku
Kategória:Geografia Amurskej oblasti
80. roky 3. storočia pred Kr.

## Udalosti
### Rím
283 - tretia plebejská secesia, prijatý zákon diktátora Hortensia, uznesenia plebejských snemov nadobudli platnosť zákona aj bez schválenia senátu. Plebejské zhromaždenia sa stali najsilnejšou politickou inštitúciou v starovekom Ríme.
20. roky 5. storočia pred Kr.

## Narodenia
* Archytas, grécky filozof, vedec a predstaviteľ pytagoreizmu
* Platón, ako prvý sa zmieňoval o Atlantíde

## Úmrtia
* Xerxes II., perzský veľkokráľ
* Anaxagoras, grécky predsokratovský filozof
* Perikles, politik a zástanca demokracie v starovekých Aténach
30. roky 6. storočia pred Kr.

## Udalosti

* *[[Bitka pri Alalii]]* bola námornou bitkou, ktorá sa odohrala medzi 540 až 535 pred Kr. pri pobreží Korziky medzi Fokiďanmi Kartágom a jeho spojencom Etruskami.
Jastraby

**Jastraby** môže byť:
*slovenský názov taxónu:
** rad Accipitriformes (v širšom alebo užšom zmysle), synonymum: jastrabotvaré, pozri sokolotvaré
** Accipitrida, pozri pod sokolotvaré
** podčeľaď Acciptrinae (z čeľade jastrabovitých), synonymum: jastraborodé, pozri pod jastrabovité
*množné číslo slova jastrab - pozri nižšie

**Jastrab** môže byť:
*v zoológii:
** slovenský názov rodu *Accipiter* a prípadne niekoľkých ďalších rodov z čeľade jastrabovité, pozri pod jastrabovité
** zastarano: slovenský názov viacerých rodov z čeľade jastrabovité (najmä rodov *Accipiter*, *Milvus* [dnes: haja], *Buteo* [dnes: myšiak] a *Gyps* [dnes: sup]) a prípadne aj druhu sokol kobec (*Falco columbarius*/*Falco aesalon*) , pozri pod jastrabovité a sokol kobec
** ľudovo: jastrab veľký (=jastrab obyčajný; *Accipiter gentilis*)
** príslušník taxónu jastraby - pozri hore
*prenesene: dravý, priebojný človek

## Referencie
Stredná Európa

[thumb|Stredná Európa podľa ''[The World Factbook* (2009), *Encyclopædia Britannica* a *Brockhaus Enzyklopädie* (1998). Existuje však mnoho ďalších definícií a názorov]]
[[Súbor:Grossgliederung Europas-en.svg|thumb| na základe návrhu Stálej komisie pre geografické názvy, Nemecko]]
[[Súbor:Central Europe.png|thumb|[[Alpská krajina|Alpské krajiny]] a [[Vyšehradská skupina]]]]

*'Stredná Európa*' je geografický región [[Európa|Európy]] medzi [[východná Európa|východnou]], [[južná Európa|južnou]], [[západná Európa|západnou]] a [[severná Európa|severnou Európou]]. Najširšia geografická definícia hovorí, že ide o trup Európy bez všetkých [[polostrov]]ov a bez [[Východoeurópska nížina|Východoeurópskej roviny]].

== Štáty strednej Európy ==
Podľa väčšiny definícií sa za súčasť strednej Európy všeobecne považujú tieto štáty:

[[Alpská krajina|Alpské krajiny]]:
*  
*  
* 
* 
*  – zaraďuje sa tiež do [[juhovýchodná Európa|juhovýchodnej Európy]]

[[Vyšehradská skupina]]:
* 
* 
* 
*  – niekedy sa kvôli kultúrnym a historickým väzbám zaraďuje do regiónu [[Balkánsky polostrov|Balkánu]] alebo juhovýchodnej Európy

Keďže politicko-ekonomicky zaraďujeme [[Nemecko]], [[Rakúsko]], [[Švajčiarsko]] a [[Lichtenštajnsko]] do [[západná Európa|západnej Európy]], niekedy sa tieto krajiny nepovažujú za strednú Európu. [[Nemci]] či [[Rakúšania]] sami seba takmer vždy považujú za súčasť geografickej „strednej Európy“ a politicko-ekonomickej „západnej Európy“.

Ďalšie definície hovoria o štátoch strednej Európy ako o krajinách, ktoré svojou kultúrou a históriou patria k [[západný blok|Západu]], ale ktoré boli po [[druhá svetová vojna|druhej svetovej vojne]] v sfére vplyvu [[Sovietsky zväz|Sovietskeho zväzu]].

== Stredná Európa podľa OSN ==
[[Organizácia Spojených národov|OSN]] región strednej Európy nevyčleňuje. Namiesto toho sa v „strednej Európe“ stretajú regióny [[východná Európa]], [[južná Európa]] a [[západná Európa]].

== Referencie ==


== Literatúra ==
* 
* MARTÍNEK, Jiří, NOVÁČEK, Aleš. *Regionální geografie střední Evropy''. České Budějovice: Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích, 2023. 154 s. Dostupné online. .
* 
* 

## Pozri aj
* Západná Európa
* Východná Európa
* Alpské krajiny
* Vyšehradská skupina
* stredozápadná Európa
* stredovýchodná Európa

## Iné projekty


Kategória:Európa
20. roky 11. storočia pred Kr.

## Udalosti
* 1027 pred Kr. — Tradičný dátum uvádzajúci sa ako koniec dynastie Šang v Číne a začiatok dynastie Čou.
Dórsky sloh

**Dórsky sloh** (iné názvy: **dórsky (stavebný) kánon**, **dórsky štýl**, **dórsky poriadok (v širšom zmysle)**) je jeden z architektonických štýlov starovekého Grécka. Pojem **dórsky poriadok** v užšom zmysle označuje len stĺpový poriadok tohto slohu, teda dórsky stĺp.

Je pravdepodobne odvodený z mykénskej drevenej architektúry. Jeho pôvod sa spája s kmeňmi dórskych Grékov. Najstaršie pamiatky dórskeho slohu sú zo 7. storočia pred Kr. Hmotný dórsky stĺp má kanelovaný driek bez pätky, jednoduchú hlavicu s echinusom, čo je tanierovitý medzičlánok, a abakus, kryciu dosku. Trámovie pozostáva z hladkého architrávu, vlysu, v ktorom sa striedajú triglify a metópy (spravidla reliéfmi) a z rímsy (geison). V priečelí sa nad rímsou dvíha trojuholníkový štít (tympanón) uzavretý žliabkovnicou (sima) a ozdobený na vrchole a rohoch akrotériami. Dórsky sloh pôsobí strohou monumentálnou hmotnosťou. 

Medzi najznámejšie stavby z tohto obdobia patria: Parthenón, Diov chrám v Olympii.

Kategória:Architektonické štýly
Kategória:Architektúra v starovekom Grécku
Iónsky sloh

thumb|right|Iónsky sloh, z encyklopédie ''Nordisk familjebok'', 1910
**Iónsky sloh** alebo **iónsky štýl** alebo **iónsky poriadok (v širšom zmysle)** je jedným z architektonických štýlov starovekého Grécka. Pojem *iónsky poriadok* (v užšom zmysle) označuje len stĺpový poriadok tohto slohu, teda pravidlá pre výstavbu iónskych stĺpov.

Iónsky sloh sa vyhranil pravdepodobne v maloázijskej architektúre iónskych gréckych osád. Možno ho doložiť už v 6. storočí pred Kr., ale až o storočie neskôr sa dostáva na pevninu európskeho Grécka.

Iónsky stĺp je štíhlejší, vyšší a má redšie kanelovaný driek. Stĺp stojí na pätke a echinus (stredná časť hlavice) je dekorovaný volútovými výbežkami. Trámovie tvorí trikrát odstupňovaný architráv, vlys je vyplnený spravidla súvislým pásmom reliéfov a dekoratívne utváranou rímsou. Pre iónsku architektúru je príznačná zjemnelá vznešenosť. Medzi najznámejšie stavby tohto obdobia patrí *[[Erechteion]]*, chrám *Niké Apteros* na Akropole a taktiež *[[Artemidin chrám v Efeze]]*, jeden so siedmich divov starovekého sveta.

Kategória:Architektonické štýly
Kategória:Architektúra v starovekom Grécku
Korintský sloh

**Korintský sloh** alebo **korintský štýl** alebo **korintský poriadok (v širšom zmysle)** je jeden z architektonických štýlov starovekého Grécka. Pojem **korintský poriadok (v užšom zmysle)** označuje len stĺpový poriadok tohto slohu, teda charakteristiku korintských stĺpov a pravidlá pre ich stavbu.

Korintský sloh sa objavuje okolo roku 400 pred Kr. a je charakterizovaný štíhlosťou, výškou stĺpov a dekoratívnosťou hlavíc. Drieky stĺpov, spravidla na antickej pätke a plinte (podnožná doska) bývajú kanelované; kanelúry sú v dolnej tretine vyplnené palicami. Korintská hlavica (podľa povesti navrhnutá korintským sochárom Kallimachom) sa vyvíjala od jednoduchého k veľmi zložitému tvaru dekoratívne pretvárajúcemu listy bodliakovitého akantu. Trámovie sa podobá iónskemu, len je dekoratívne bohatšie. Rímsa s konzolami býva niekedy podložená zuborezom. Medzi najznámejšie stavby vybudované v korintskom slohu patrí Lysikratov pomník v Aténach.

Rímska architektúra spojila korintskú a iónsku hlavicu do hlavice kompozitnej, v ktorej nad dvoma radmi akantov vyrastajú iónske volúty, podopierajúce diagonálne vybočené rohy abakusu.

## Galéria


Súbor:CorinthianOrderPantheon.jpg|Hlavica stĺpu a trámovie v korintskom štýle, Panteón (Rím)
Súbor:Scythopolis7 by Yukatan.jpg|Korintský štýl, Skythopolis
Súbor:NYC-broadway-post-office-detail.jpg|Korintský štýl, New York City


Kategória:Architektonické štýly
Kategória:Architektúra v starovekom Grécku
Románske umenie

right|thumb|Románska katedrála vo Francúzsku

**Románske umenie** alebo najmä v architektúre **románsky sloh** alebo zriedkavo **romanika** je umelecká fáza vrcholného stredoveku, presnejšie obdobia od roku 1000 do 1. polovice 13. storočia. Vyznačuje sa vážnou monumentalitou a prísnou hierarchickosťou (odstupňovanie priestorov v chráme, rôzna veľkosť postáv podľa ich ideového významu).

Románske umenie je prvý univerzálny sloh stredoveku. Označenie (vzniklo až v 19. storočí vo Francúzsku) súvisí so vznikom románskeho slohu na území, kde populácia hovorí románskymi jazykmi. 

V jeho vývine hrali najdôležitejšiu úlohu Francúzsko, Taliansko a Nemecko. V každej z týchto krajín vznikli tzv. školy románskeho umenia a tie sa ďalej delili na tzv. regionálne okruhy.

## Architektúra
Vedúcim umením bola architektúra; vznikla ustálením a docibrením predrománskej architektúry.

Charakteristické slohové prvky (plný oblúk, stĺp, ornamentika) sú blízke rímskej antike. Nadväzuje na karolínsku renesanciu, v Nemecku a strednej Európe na otonské umenie. Architektúra rozvinula techniku klenby – valená klenba, rebrová klenba, krížová klenba, kupola. Štvorec tvorený krížením transeptu a lode symbolizuje zem s jej štyrmi živlami, ktorým dominuje kupola. Kupola so sférickou klenbou, ktorá je obrazom dokonalosti a úplnosti, teda obrazom Boha v jeho nebeskom sídle, sa stotožňuje s nebom. Románske stavby pôsobia dojmom pevnosti. Vstupný portál i celá fasáda sú priestorom pre plastiku – ornamentálnu alebo figurálnu (Posledný súd). Sochársky sú stvárnené aj hlavice stĺpov. Sochárska výzdoba zdôrazňuje predovšetkým veľkosť a krásu stavieb určených na uctenie Boha, najvyššieho staviteľa. V staviteľstve sa rozvíja: bazilika, hrady, mestské paláce, rotundy a jednoloďové kostoly s tribúnou. K najznámejším stavbám tohto obdobia patria: Arles, v Cluny, v Santiagu de Compostella.

Medzi najvýznamnejšie románske stavby na Slovensku patrí Rotunda svätého Juraja v Skalici, Kostol Panny Márie v Bíni, Kostol svätého Michala archanjela v Dražovciach či Katedrála svätého Martina v Spišskej Kapitule.

## Sochárstvo
Sochárstvo (najmä reliéf) sa vyvíjalo v spojení s architektúrou, používalo štylizovaný rastlinný ornament a motívy fantastických zvierat, neskôr aj ľudských figúr. Od plošnosti a lineárnosti smerovalo k vytvoreniu trojrozmernej sochy. Najväčšiu pozornosť venovali sochári priečeliam chrámov a akcentom na tympanón. V Nemecku sa sochárske práce prenášali aj do interiéru (madony, náhrobné dosky, zábradlia) a rozvinula sa tu aj drevorezba.

## Maliarstvo
Maliarstvo sa pod byzantským vplyvom sústreďovalo na nástennú a knižnú maľbu.V maliarstve (knižnom a nástennom) bola základom kresba kolorovaná farbami.
v knižnej maľbe bol materiál kníh pergamen z oslej kože.

## Umelecké remeslo
Zlatníctvo, kovolejárstvo, tapisérie, rezby v slonovine a podobne dosiahli vysokú úroveň.

## Literatúra
Szénassy, A.: *[[Lexikon románskych kostolov na Slovensku]]*. 1. zväzok, kraj Nitra, Vydavateľstvo KT, Komárno, 2005.
Empír

náhľad|Monument Vittoria Emanuela II (1895 – 1911) – neskorá odozva na empír v Taliansku
**Empír** je klasicistický štýl vo Francúzsku v období vlády Napoleona Bonaparte (asi 1800 – 1830).

Rýchlo sa rozšíril po celej Európe až do Ruska, kde sa udržal najdlhšie. Grécke, rímske tiež egyptské tvary a ozdobné motívy boli Napoleonovými architektmi (Percier, Fontaine) využité a pretvárané do uceleného slohu zdôrazňujúceho triezvu jednoduchosť a ušľachtilú prostotu. Architektúra sa usiluje o monumentálny účinok, interiéry bývajú farebne úsporné (biela, čierna, zlato), nábytok z ebenu s mosadznými ozdobami. Okrem bytovej kultúry sa empír prejavuje i v odievaní (ženské odevy sú vysoko prepásané, voľne splývajúce, do módy prichádzajú antické účesy).

Empír zasiahol aj naše územie. K výrazným zjavom tohto obdobia patrí Franz Xaver Messerschmidt, nemecký sochár žijúci v Bratislave. Toto dvorské umenie sa neskôr výrazne zmenilo a v strednej Európe vyústilo do meštianskej módy (biedermeier).

## Literatúra
* HOCHEL, Marian  PAVLÍKOVÁ, Marta: *Zrcadlo moci : Pilíře moci Napoleona Bonaparta ve vizuálním umění.* Praha : Národní památkový ústav, 2018. 328 s. ISBN 978-80-7480-115-0

## Galéria

Súbor:Versailles Grand Trianon Napoleon's Chamber.jpg|Napoloeonova spálňa 
Image:1810-Johann-Klein-dress.jpg|Dámske šaty
Súbor:Průčelí zámku Kačina z parku.jpg|Zámok Kačina


## Pozri aj
* Klasicizmus
* Neoklasicizmus

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Empírová zbierka v Museum für angewandte Kunst  vo Viedni
Štiavnica (prítok Váhu)

náhľad|Potok Štiavnica
**Štiavnica** je potok na severe Slovenska, na strednom Liptove, v okrese Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria  a je tokom III. rádu.

## Prameň
Pramení v Nízkych Tatrách pod Štiavnicou (), v masíve Ďumbiera v nadmorskej výške približne 

## Opis toku
Najprv tečie na východ, priberá kratšie prítoky, v nadmorskej výške 1 377,  prítok spod Králičky () a stáča sa na juh, kde preteká Dolinou Štiavnice. Z pravej strany priberá prítok spod Kráľovho stola (1 579, ), následne pravostranný prítok z doliny Červený jarok (), tok krátko tečie severozápadným smerom, zľava priberá Ludárov potok a vstupuje do krasovej oblasti. Stráca sa v podzemí a vytvára jaskynné priestory (Ponor Štiavnice, jaskyňa v Sokole). Opäť vyteká na povrch, zľava priberá Bystrú a preteká Jánskou dolinou na sever, pričom po oboch stranách sú utvorené viaceré jaskyne. Neskôr priberá sprava prítok zo Stanišovskej doliny, následne Bielu zľava a taktiež ľavostranný prítok spod Hrádku (). Napokon vteká do Liptovskej kotliny, kde preteká cez intravilán obce Liptovský Ján.

## Ústie
Do Váhu sa vlieva v priestore medzi obcami Podtureň a Uhorská Ves v nadmorskej výške cca 

## Referencie

Kategória:Rieky na Slovensku
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v Ďumbierskych Tatrách
Kategória:Vodné toky v Liptovskej kotline
Kategória:Vodné toky v okrese Liptovský Mikuláš
Jaroslav Horváth

**Jaroslav Horváth** (* 16. apríl 1971, Košice) je jedným z najúspešnejších slovenských kulturistov. Je dvojnásobným IFBB Majstrom sveta a v roku 1999 sa stal Absolútnym majstrom sveta v kulturistike. Ako prvý bodybuilder z krajín Východnej Európy uspel na súťaži *Olympia Weekend*. V roku 2010 získal v kategórii do 202 lbs finálové 6. miesto, v roku 2011 finálové 4. miesto. Pozornosť pútal sympatickým vystupovaním, proporčnosťou a súmernosťou postavy, mal aj výbornú prezentáciu a pózing.

Predtým, ako začal s kulturistikou sa 10 rokov venoval zápaseniu, v juniorskej kategórii sa stal majstrom Česko-Slovenska.

V roku 2008 a aj v roku 2009 komplikovali Jarovi Horváthovi prípravu na súťaže zranenia, a rok 2009 musel kvôli zraneniu ukončiť pred tým, ako začal so súťažnou prípravou.

Jaroslav Horváth s obľubou štartoval na súťažiach v Austrálii a na Novom Zélande, kde boli podľa jeho vlastných slov rozhodcovia objektívnejší. Kariéru ukončil v roku 2011.

Dosiahnuté vzdelanie: Pedagogická fakulta v Prešove, Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.

## Profesionálne úspechy
* 2011 Olympia 202 Showdown (Umiestnenie: 4)
* 2010 Olympia 202 Showdown (Umiestnenie: 6)
* 2005 Grand Prix Australia (Umiestnenie: 4)
* 2005 San Francisco Pro (Umiestnenie: 8)
* 2004 Toronto Pro (Umiestnenie: 3)
* 2004 Grand Prix Hungary (Umiestnenie: 3)
* 2004 Grand Prix Australia (Umiestnenie: 4)
* 2004 San Francisco Pro (Umiestnenie: 6)
* 2002 Grand Prix Holland (Umiestnenie: 6)
* 2002 British Grand Prix (Umiestnenie: 8)
* 2002 Olympia Weekend (Umiestnenie: 23)
* 2002 Grand Prix Australia (Umiestnenie: 3)
* 2002 Austrian Pro (Umiestnenie: 4)
* 2001 Grand Prix Australia (Umiestnenie: 5)
* 2001 European Pro (Umiestnenie: 2)

## Amatérske úspechy
* 1999 – 1. miesto z IFBB Majstrovstiev sveta v Bratislave (po diskvalifikácii víťaza následne aj absolútny víťaz)
* 1997 – 1. miesto z IFBB Majstrovstiev sveta v Prahe
* 1996 – 2. miesto z IFBB Majstrovstiev sveta v Jordánsku
* 1996 – 3. miesto z IFBB Majstrovstiev sveta v Guame
* 1995 – 2. miesto z IFBB Majstrovstiev Európy v Istanbule
* 1995 – SAKST Majster Slovenska
* 1994 – SAKST Majster Slovenska

## Referencie

## Externé odkazy
* Články o Jaroslavovi Horváthovi 

Kategória:Absolventi Univerzity Pavla Jozefa Šafárika
Kategória:Slovenskí kulturisti
Kategória:Osobnosti z Košíc
Popart

right|thumb|Pop art

**Popart** alebo **pop-art** (skratka z angl. *popular art* - „*populárne/ masové umenie*“) je dominantný smer výtvarníkov 60. rokov 20. storočia, ovplyvnený populárnou kultúrou a komerčným umením, inšpirujúci sa veľkomestskou kultúrou a jej vizuálnymi prejavmi (fotografia, film, reklama, masmédiá, komiksy). 

Popart sa šíril okolo polovice 50. rokov nezávisle z dvoch umeleckých centier – Londýna a New Yorku. Nadviazal na myšlienky dadaizmu. Hnutie je späté predovšetkým s americkým výtvarníkom Andym Warholom, ktorého rodina pochádzala z Rakúsko-Uhorska, z obce Miková (dnes na Slovensku). Medzi jeho dielami nájdeme opakujúce sa rady vyobrazení produktov a osobností, napr. plechovky Campbelovej polievky, fľaše CocaColy, obrazy Marylin Monroe a Elvisa Presleyho realizované technikou sieťotlače. K ďalším predstaviteľom patria J. Johns, C. Oldenburg, T. Wesselman.

Neskôr vzniká aj Op art.

## Literatúra
* Honnef, Klaus: Pop-art,Taschen, 2005

## Iné projekty
 


Kategória:Umelecké smery
Kategória:Výtvarné umenie
Akčné umenie

**Akčné umenie** je súhrnný termín pre rôzne formy intermediálneho umenia, v ktorom sa kladie dôraz na živé predvádzanie deja a priamy kontakt s divákom, vrátane možnosti jeho bezprostrednej spolupráce. Predchodcom akčného umenia boli futuristické vystúpenia, dadaistické akcie a činnosť Bauhausu, ale i akčná maľba Jacksona Pollocka. 

## Dejiny
Prvé happeningy realizoval v roku 1958 Allan Kaprow v New Yorku, v Československu Milan Knížák. Na Slovensku boli priekopníkmi umenia akcie Alex Mlynárčik, Stano Filko, Peter Bartoš a Jana Želibská. Neskôr sa mu venovali autori ako Robert Cyprich, Ján Budaj, Peter Meluzín, zoskupenie P.O.P., Vladimír Kordoš, Dezider Tóth, od polovice 80. rokov potom Michal Murin, Jozsef R. Juhász, súbor BALVAN, súbor Transmusic Comp.,  Blažej Baláž či Miroslav Nicz.

V 70. rokoch sa priraďuje event a performancia, na Slovensku Stano Filko, Alex Mlynárčik, Július Koller, Jana Želibská, Milan Adamčiak, Ľubomír Ďurček, Peter Meluzín, Róbert Cyprich, Peter Bartoš, Michal Kern, Vladimír Kordoš, Blažej Baláž, Michal Murin, Joszef R. Juhász, Peter Rónai,  Peter Kalmus a iní.

## Výstavy
Akčné umenie 1965 - 1989 bolo vystavené v Slovenskej národnej galérii v roku 2001, k výstave vyšla aj obsiahla publikácia (Zora Rusinová).

Akčné umenie po roku 1989 bolo prezentované na výstave „Umenie akcie 1989-2000“ v Tatranskej galérii v Poprade a Nitrianskej galérii v roku 2001, kurátorka výstavy bola Lucia Gregorová - Stachová.

## Externé odkazy/zdroje

* Akčné umenie (piece, event, performance, happening, body-art)


Kategória:Umelecké smery
Konceptuálne umenie

**Konceptuálne umenie**  je umelecký smer, ktorý vznikol v 1. polovici 60. rokov 20. storočia a ktorý v svojej najrigídnejšej polohe nevytvára hmotné umelecké diela, ale sústreďuje sa na reprezentáciu myšlienky a umelcovho myšlienkového procesu (namiesto artefaktu písaný text, štruktúra čísel, nákres, mapa). Niekedy obraz jestvuje len v mysli autora a vyžaduje zvláštny druh vnímavosti (vznik obrazu riadený telefonicky).

Dnes sa tento termín používa v širšom chápaní na označenie rôznych aktivít 60-tych a 70-tych rokov napr. land artu (umenia v krajine), performancie, eventu alebo videoumenia. (Na Slovensku napríklad tvorba Júliusa Kollera, Alexa Mlynarčíka, Stana Filka, Petra Bartoša, Rudolfa Sikoru, Milana Adamčiaka, Jany Želibskej, Vladimíra Havrillu a Michala Kerna.)

V posledných troch decéniách hovoríme o postkonceptuálnom a neokonceptuálnom umení. V svetovom umení sú to hlavne Barbara Kruger, Jenny Holzer, Robert Gober, Cindy Sherman, Christian Boltanski, Mike Kelley, Sebastian Bieniek, Damien Hirst, Trace Emin. Na Slovensku tieto rôznorodo koncipované a prelínajúce sa stratégie reprezentujú najmä Jana Želibská, Peter Rónai, Peter Meluzín, Dezider Tóth, Matej Krén.
## Zdroje
* Geržová, J.: Konceptuálne umenie. In.: Rusinová, Z. (edit.): Dejiny slovenského výtvarného umenia – 20. storočie. SNG, Bratislava 2000, s. 170-177.
* Geržová, J.: N(e)oklasický koncept. In: Rusinová, Z. (ed.): Na križovatke kultúr? Zborník z medzinárodného sympózia. SNG, Bratislava 2002, 107-118.
* Geržová, J.: Mýty a realita konceptuálneho umenia na Slovensku /Myths and Reality of the Conceptual Art in Slovakia. In: Geržová, J., Tatai, E. (ed.): Conceptual Art at the Turn of the Millennium. Slovenská sekcia AICA, Maďarská sekcia AICA, Bratislava 2002, s. 22-51.
* Hrabušický, A.: Umenie fantastického odhmotnenia. In: Slovenské vizuálne umenie 1970 – 1985. SNG, Bratislava 2002.

* Gajdoš, R.: Konceptuálny text / Genéza a metamorfózy. Trnava : Typi Universitatis Tyrnaviensis, 2010, ISBN 978-80-8082-355-9

## Predstavitelia
* John Baldessari
* Robert Barry
* Joseph Beuys
* Sebastian Bieniek
* John Cage
* Marcel Duchamp
* Stano Filko
* Heinz Gappmayr
* Genco Gulan
* Ilya Kabakov
* Alan Kaprow
* On Kawara
* Yves Klein
* Július Koller
* Joseph Kosuth
* Sol LeWitt
* Alex Mlynárčik
* Bruce Nauman
* Roman Opalka
* Nam June Paik
* Lawrence Weiner

## Pozri aj
* konceptuálny text
* akčné umenie
* Happening
* Fluxus
* performancia (akčné umenie)
* event

## Iné projekty


Kategória:Umelecké smery
Slnečná škvrna

thumb|right|Skupina slnečných škvŕn
thumb|right|Slnečná škvrna v ultrafialovom žiarení

**Slnečná škvrna** je tmavé miesto vo atmosfere Slnka. Má nepravidelný kruhový tvar a silné magnetické pole. Sú najznámejším prejavom slnečnej aktivity. Veľké slnečné škvrny majú dlhú životnosť a sú viditeľné voľným okom. Niektoré menšie majú životnosť len pár hodín, väčšie až niekoľko mesiacov.

Škvrny vznikajú v tých miestach fotosféry, kde je znížená lokálna intenzita magnetického poľa, ktoré potláča konvekciu. Jej dôsledkom je nižšia teplota až o niekoľko sto Kelvinov, ako v okolitej fotosfére. Preto škvrny vyzerajú byť tmavšie, ako ich okolie, hoci na tmavom pozadí by žiarili jasne oranžovým svetlom. Škvrna je zvyčajne plytká priehlbina v plazme a väčšinou má dve časti: Penumbru a umbru. **Umbra**, alebo úplny tieň je tmavšia centrálna časť škvrny. Obklopuje ju svetlejšia **penumbra**. Malé slnečné škvrny (póry) zvyčajne nemajú penumbru. Veľkosť slnečných škvŕn sa pohybuje v rozpätí od  do niekoľko desiatok tisíc kilometrov.

Škvrny sa väčšinou zjavujú vo dvojiciach s opačnou polaritou magnetického poľa. Miesto ich výskytu a počet zavisí od slnečného cyklu. Sú najstarším pozorovaným prejavom slnečnej aktivity. V minime slnečnej aktivity sa takmer nevyskytujú, v maxime je ich, naopak, veľmi veľa. Graf ich výskytu sa nazýva *Motýlikovitý diagram*. Podľa počtu slnečných škvŕn a ich skupín sa vyjadruje *Wolfovo číslo*, ktoré súčasne charakterizuje slnečnú aktivitu . V spektre slnečných škvŕn sa v dôsledku nižšej teploty objavujú aj neutrálne atómy.

Slnečné škvrny sú najstarším pozorovaným javom na povrchu Slnka. Najstaršie záznamy o existencii tmavých miest sa datujú na rok 2800 pred Kr. Ďalekohľadom ich prvýkrát pozoroval až Galileo Galilei. Predpokladal však, že ide o tieň na povrchu Slnka vrhaný mrakmi.



**Varovanie: pohľad priamo do Slnka môže vážne poškodiť zrak. Pozorovanie slnečných škvŕn je bezpečné len cez slnečné filtre, alebo za pomoci [[projekcia|projekcie]].**

Kategória:Slnko
Mario Ančić

**Mario Ančić** (* 30. marec, 1984, Split, Juhoslávia, dnes Chorvátsko), prezývaný *Super Mario* alebo *Baby Goran*, je profesionálny tenista, známy svojím vynikajúcim podaním. 

## Tenisová kariéra
### Začiatky
Tenis začal hrať ako sedemročný, patril medzi najlepších juniorov na svete.

### Najväčšie úspechy
V roku 2005 vyhral v Bratislave vo finále Davis Cupu rozhodujúci piaty zápas proti slovenskému reprezentantovi Michalovi Mertiňákovi.

Vo Wimbledone 2006 ho zastavila až svetová jednotka Roger Federer v štvrťfinále. 

### Zranenie na vodnom skútri
Koncom júla si počas dovolenky v Umagu pri páde z vodného skútra roztrhol väzy v kolene. Podľa lekárov bude musieť pauzovať niekoľko týždňov, čo ohrozilo jeho účasť na US Open.

## Rebríček ATP
Jeho najvyššie umiestnenie v rebríčku ATP bolo 7. miesto, ktoré dosiahol 10. júla 2006. 

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Mario Ančić Online 

Kategória:Narodenia v 1984
Kategória:Chorvátski tenisti
Kategória:Osobnosti zo Splitu
Grafit (rozlišovacia stránka)

**Grafit** môže byť:
* v mineralógii: minerál grafit
* v kožiarstve: králičina grafit
* v hutníctve: elementárny uhlík kryštalizujúci v hexagonálnej sústave, pozri grafit (hutníctvo)
*sprejový alebo kriedový nápis alebo obraz na stene, vagóne a podobne spravidla v meste, pozri grafity (porovnaj grafity)
Happening

**Happening** () je jedna z včasných foriem akčného umenia, v ktorej sa spájajú prvky divadla, hudobného koncertu, poézie a výtvarného umenia s cieľom aktívne zapojiť diváka do akcie. Happening sa stal signifikantným prejavom hnutia Fluxus, ktorého cieľom bolo spojiť umenie s bežne prežívanou realitou. Prvý happening uskutočnil *[[Allan Kaprow]]* v Rueben Gallery v New Yorku roku 1959, mal názov *18 Happenings in 6 Parts*.

Happening vznikol na prelome 50. a 60. rokov 20. storočia, k hlavným tvorcom patria Allan Kaprow, J. J. Lebel, Wolf Vostel a Tadeusz Kantor. Vostelovi sa priraďuje prvenstvo v tvorbe happeningov na európskej pôde koncom 50. rokov. Boli to najmä radikálne politické vystúpenia nabúravajúce pohodlie kapitalistického systému a jeho indoktrináciu. Azda najúspešnejším bol happening v Hessian State Radio v júni 1969, kde kombináciou rozličných politických sloganov, správ, erotiky a reklamy vytvoril úplne dezorientujúci – nezrozumiteľný tok slov. V domienke že štúdio obsadili neznáme radikálne živly prišla pred rádio nemecká polícia. Tvorba Tadeusza Kantora vzišla zas z podhubia alternatívnej divadelnej scény v Poľsku.

Významnými tvorcami happeningu na Slovensku boli Alex Mlynárčik, napr. *Deň radostí (Keby všetky vlaky sveta...)*, 1971, *Evina svadba*, 1972, Jana Želibská – *Snúbenie jari*, 1971, Ján Budaj – neskorší líder novembra 89, založil počas normalizácie s Tomášom Petřivým a Vladimírom Archlebom Dočasnú spoločnosť intenzívneho prežívania (DSIP), v rámci nej tvorili v uliciach Bratislavy rôzne akcie.

Pri čistých happeningoch nie je scenár presne určený, čo umožňuje vznik nečakaných udalostí v nepredvídateľnej postupnosti (predstavitelia mixmediálneho typu Josepha Beuysa).

## Referencie

## Externé odkazy

* Magdalena Čechlovská: Politické umění v Česku zatím chodí málo ven
* Naďa Klevisová: Milan Knížák: Lidem často chybí odvaha
* Jaroslava Šašková: Když má tramvaj víc jak sto let zpoždění

Kategória:Umelecké smery
Kategória:Avantgarda
Kategória:Súčasné umenie
Kategória:Hippies
Gwendolyn Brooksová

**Gwendolyn Brooksová** (* 7. jún 1917, Topeka, Kansas, USA –  † 3. december 2000, Chicago, Illinois) bola americká poetka. 

Ako prvej Afroameričanke jej bola udelená v roku 1950 Pulitzerova cena, ktorú dostala za zbierku *Annie Allen* z roku 1949.  

Napísala viac ako dvadsať básnických zbierok, je autorkou románu *Maud Martha*, písala eseje, v ktorých sa zaoberala predovšetkým problémami černošskej literatúry a jej tvorba zahŕňa aj knihy pre deti. 

Ešte počas života sa jej dielo zaradilo do americkej modernej klasiky. Brooksová pracovala ako redaktorka a prednášala na univerzitách. Vo svojich textoch sa zameriavala na problémy chudobných, rovnako poukazovala na rasizmus v spoločnosti.

Zomrela 3. decembra 2000 v Chicagu na rakovinu.

## Dielo
**A Street in Bronzeville* (1945) 
**Annie Allen* (1949) 
**Maud Martha* (1953) (Fiction)
**Bronzeville Boys and Girls* (1956) 
**The Bean Eaters* (1960) 
**Selected Poems* (1963) 
**We Real Cool* (1966) 
**The Wall* (1967) 
**In the Mecca* (1968) 
**Family Pictures* (1970) 
**Black Steel: Joe Frazier and Muhammad Ali* (1971) 
**The World of Gwendolyn Brooks* (1971) 
**Aloneness* (1971)
**Report from Part One: An Autobiography* (1972) (Próza) 
**A Capsule Course in Black Poetry Writing* (1975) (Próza)
**Aurora* (1972) 
**Beckonings* (1975) 
**Black Love* (1981) 
**To Disembark* (1981) 
**Primer for Blacks* (1981) (Próza)
**Young Poet's Primer* (1981) (Próza)
**Very Young Poets* (1983) (Próza)    
**The Near-Johannesburg Boy and Other Poems* (1986) 
**Blacks* (1987) 
**Winnie* (1988) 
**Children Coming Home* (1991)

## Iné projekty

Kategória:Básnici USA
Kategória:Spisovatelia USA
Kategória:Víťazi Pulitzerovej ceny
Kategória:Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Kategória:Spisovatelia afroamerického pôvodu
Kategória:Osobnosti na poštových známkach USA
Kategória:Osobnosti z Topeky
Jozef Grolmus

**Jozef Grolmus** (* 1961- 2020) bol najúspešnejší slovenský a zároveň aj najúspešnejší česko-slovenský kulturista. Začiatkom 80. rokov emigroval do vtedajšieho Západného Nemecka. Na najprestížnejšej súťaži v kulturistike Mr. Olympia sa vo farbách novej vlasti umiestnil v roku 1985 na 10. mieste http://www.muscle-fitness.cz/index.phtml?go=clanek&tb=news&id=1308 , o rok neskôr na 15. mieste. Tomuto športu sa venovali aj jeho starší bratia, Peter, majster Česko-Slovenska z roku 1988 a Pavel majster sveta z roku 1992 a účastník súťaže Mr. Olympia. Obidvoch zavraždili v roku 1996, ich telá objavili až po desiatich rokoch neďaleko od Brezna.

## Externé odkazy

Kategória:Narodenia v 1961
Kategória:Slovenskí kulturisti
Kategória:Nemeckí kulturisti
Kategória:Súrodenci v kulturistike
Zoznam desaťročí

Toto je **zoznam [[desaťročie|desaťročí]]**, ku ktorým existujú samostatné články.

Kategória:Kalendáre
Monkey’s Audio

**Monkey’s Audio** patrí medzi niekoľko funkčných a v praxi používaných systémov bezstratovej kompresie audio dát. Jeho najväčšou výhodou je asi to, že dosahuje asi tie najlepšie kompresné pomery pri stále prijateľných nárokoch na výkon počítača.

Systém Monkey’s Audio ponúka celkom päť úrovní kompresie odstupňovaných podľa kompresného pomeru a nárokov na výkon počítača – Fast, Normal, High, Extra High a Insane.

Kategória:Kompresné algoritmy
Kategória:Audiokompresia
William Isaac Thomas

**William Isaac Thomas** (* 13. august 1863, Russell County, Virgínia, USA – † 5. december 1947, Berkeley,  Kalifornia) bol americký sociológ, jeden z tvorcov americkej sociológie a zároveň sociálnej psychológie. 

Pôsobil ako profesor sociológie na University of Chicago (1895 – 1918), tiež na *New School of Social Research* v New Yorku (1923 – 1928) ako aj na Harvardovej univerzite v Cambridge (1936 – 1937).

Jeho najdôležitejšou prácou je päťzväzková monografia o živote poľských emigrantov v Amerike: *The Polish Peasant in Europe and America* (*Poľský roľník v Európe a Amerike*), ktorú napísal spolu s Florianom Znanieckim a ktorá vyšla v rokoch  1918 – 1920. Obaja vedci pri písaní tejto práce použili novátorské metódy výskumu osobných dokumentov, ako autobiografie, listy alebo memoáre, vďaka ktorým mohli spoznať subjektívne dojmy skúmaných osôb.

## Thomasove práce
**Sex and Society* (1907)
* 1918 – 1920 (s Florianom W. Znanieckim): *The Polish peasant in Europe and America. Monograph of an immigrant group.*
** *The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 1 & 2: Primary-group organization*  – 1918
** *The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 3: Life record of an immigrant*  – 1919
** *The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 4: Disorganization and reorganization in Poland*  – 1920
** *The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 5: Organization and disorganization in America*  – 1920
**The Unadjusted Girl* (1923)
**The Child in America* (1928)
**Primitive Behaviour* (1937)

## Externé odkazy
* Biografia 

Kategória:Sociológovia USA
Kategória:Absolventi Humboldt-Universität zu Berlin
Kategória:Absolventi University of Tennessee
Kategória:Osobnosti z Virgínie
Kategória:Osobnosti z Berkeley (Kalifornia)
Kategória:Vyučujúci na University of Chicago
Kategória:Vyučujúci na Harvard University
Albatros

**Albatros** môže byť:
* slovenský názov rodov z čeľade albatrosovité, pozri albatrosovité
* české vydavateľstvo, pozri Albatros (vydavateľstvo)
* typ česko-slovenského lietadla, pozri Aero L-39 Albatros
* loď z 19. storočia, pozri Albatros (loď, 19. storočie)
* v golfovom slangu tri rany pod normu jamky, par
* prezývka česko-slovenských parných rušňov, pozri parný rušeň 498.0 a parný rušeň 498.1

## Pozri aj
*Albatross
Papagájotvaré

[thumb|[Lori mnohofarebný horský]]

**Papagájotvaré** alebo **papagáje** (*Psittaciformes*) sú rad (a prípadne zároveň nadrad *Psittacimorphae*) letcov.

## Charakteristika
Spravidla sú pestro sfarbené, žijú v tropických lesoch, sú hlučné, spoločenské, inteligentné a mnohé vedia reprodukovať ľudskú reč. Mnohé chovajú ľudia v zajatí. 

Majú veľkú hlavu, krátky krk a ohnutý zobák a tvrdé operenie. Dva z ich prstov smerujú dopredu a dva dozadu, čo je výborná adaptácia na šplhanie po rastlinách. Krídla sú v zásade úzke a končisté, čo umožňuje rýchle a obratné lietanie. 

Živia sa skoro len rastlinami. Často tvoria hlučné kŕdle. Minimálne štvrtina druhov papagájov je vo voľnej prírode ohrozená.

## Systematika
* ?čeľaď †Paleopsittacus
* čeľaď †Pseudasturidae - rody Pseudastur, Seudaptus a Pulchrapollia
* čeľaď †Quercypsittidae
* nadčeľaď Psittacoidea (papagájovité (Psittacidae) v širšom zmysle)
** čeľaď papagájovité (Psittacidae) v užšom zmysle
** čeľaď loriovité (Loriidae)
** čeľaď kakaduovité (Cacaduidae)

## Iné projekty
Papagáje

**Papagáje** je názov viacerých taxonomických jednotiek, a to:
*radu papagájotvaré
*nadčeľade Psittacoidea, pozri papagájotvaré
*podčeľade Psittacinae z čeľade papagájovité, pozri papagájovité

**Papagáj** je slovenský názov:
*novšie: rodov Psittacus a Poicephalus
*staršie: veľkej časti rodov z čeľade papagájovité (vrátane Psittacus a Poicephalus), pozri pod papagájovité
Holubotvaré

**Holubotvaré** alebo **holuby** alebo **holubovce** (*Columbiformes*) je rad letcov s jedinou recentnou čeľaďou holubovité.

## Charakteristika
Patrí sem asi 309 recentných druhov vtákov. 
Majú krátke kráčavé nohy. Ich krátky pomerne slabý zobák má pri báze zhrubnutú voskovicu a na konci je tvrdý. Hrvoľ produkuje kašovitú hmotu na kŕmenie mláďat. Ďalšiu charakteristiku pozri pod holubovité.

## Systematika
Rad holubotvaré/holuby/holubovce (Columbiformes):
* čeľaď †drontovité (Raphidae) – zaraďované aj pod Columbidae
* čeľaď holubovité (Columbidae)

Staršie sa pod holubotvaré ojedinele zaraďovali aj stepiarovité.

## Iné projekty
Holuby

**Holuby** môže byť:

* rad letcov, pozri holubotvaré
* priezvisko, pozri Holuby (priezvisko), napr.:
** Jozef Ľudovít Holuby (1836 – 1923), slovenský evanjelický kňaz, polyhistor a národný buditeľ
** Karol Holuby (1826 – 1848), slovenský dobrovoľník v slovenskom povstaní, brat Jozefa Ľudovíta

## Pozri aj
* Holub
Turakotvaré

[thumb|[turako zelenochochlatý (*Tauraco persa*)]]
**Turakotvaré** alebo **turaká** (iné názvy: **turakovce, banániarotvaré/bananiarotvaré, banániare/bananiare**, lat.  *Musophagiformes*) sú rad letcov s jedinou čeľaďou **turakovité/banániarovité/bananiarovité** (*Musophagidae*). V minulosti sa zaraďovali pod kukučkotvaré.

Obývajú koruny stromov v lesoch a bušoch strednej a južnej Afriky, južne od Sahary. Nie sú dobrí letci, zato dobre lezú po stromoch. Niektoré druhy žijú v pároch, iné v skupinách rodín. 

Majú krátke, zaoblené krídla a dlhý, široký chvost. Ich zobáky sú krátke a silné. Veľa druhov má hlavovú ozdobu z pier. 

Majú dve farbivá (turacoverdin a turacin), ktoré sa nevyskytujú nikde inde, len na nich.