Bohdan Chmeľnyckyj

**Bohdan Chmeľnyckyj**; * okolo 1595, Subotiv, Poľsko-litovská únia† 6. august 1657, Čyhyryn, kozácky hajtmanát) bol kozácky hajtman vládnuci na území dnešnej juhovýchodnej Ukrajiny. V rokoch 16481654 viedol povstanie proti Poľsko-litovskej únii, ktorého dočasným výsledkom bol vznik nezávislého štátu pravoslávnych kozákov. Napokon podpísal dohodu s cárskym Ruskom, ktorá viedla k pripojeniu Divokých polí (dnešná juhovýchodná Ukrajina) k Ruskej ríši.

Chmeľnyckyj a jeho pôsobenie sú častým námetom ukrajinskej, poľskej a ruskej umeleckej tvorby. Bolo o ňom napísaných množstvo diel. Okrem iných vystupuje napríklad v románe *[[Ohňom a mečom]]* od Henryka Sienkiewicza. Je po ňom pomenované ukrajinské mesto Chmeľnyckyj. V rokoch 1943 až 2019 bolo po ňom pomenované aj mesto Perejaslav (Perejaslav-Chmeľnyckyj). Je znázornený aj na ukrajinskej bankovke s nominálnou hodnotou 5 hryvien.

## Život

### Raný život
Informácie o Chmeľnyckého živote spred konca 40. rokov 17. storočia sú vzácne a do historiografie boli často zavedené bez spoľahlivých prameňov. Narodil sa ako príslušník drobnej pravoslávnej šľachty. Jeho otec Mychajlo Chmeľnyckyj bol zástupcom starostu v Čyhyryne. Vzdelanie získal Bohdan v jezuitskom kolégiu vo Ľvove. Okrem miestneho jazyka vtedajšej Ukrajiny ovládal poľštinu a latinčinu. Spolu so svojím otcom slúžil v poľských vojenských silách proti Osmanským Turkom v Moldavsku. V bitke pri Cecore mal byť v roku 1620 zajatý a dva roky stráviť v Konštantínopole. Po návrate slúžil ako registrovaný kozák a v roku 1637 sa spomína ako vojenský pisár záporožského vojska. V rokoch 1638 až 1648 pôsobil ako stotník čyhyrynského pluku záporožského vojska.

### Povstanie

[vľavo|náhľad|[Jan Matejko, *Bohdan Chmeľnyckyj s Tuhaj Bejom neďaleko Ľvova*, olej na plátne, 1885, dnes Muzeum Narodowe, Varšava, Poľsko]]

Niekedy okolo roku 1646 bol Chmeľnyckému novým čyhyrynským podstarostom, Danielom Czaplińskim, zhabaný majetok. Okrem toho mu Czapliński nechal ťažko dobiť syna a zobral si za ženu Helenu, ktorá žila na Chmeľnyckého usadlosti a ktorú si chcel Chmeľnyckyj zrejme zobrať za druhú ženu (neskôr sa ňou stala). Chmeľnyckyj hľadal pomoc u rôznych predstaviteľov poľskej šľachty i u samotného kráľa Vladislava IV., no bezvýsledne. Počas jesene 1647 preto cestoval od jedného kozáckeho pluku k druhému a hľadal podporu vo svojej veci. Jeho činnosť vzbudila podozrenie u miestnych poľských úradov, ktoré už boli zvyknuté na kozácke povstania a Chmeľnyckyj bol zatknutý. Podarilo sa mu však utiecť a koncom decembra 1647 sa dostať do Siče, pevnosti záporožských kozákov, polovojenskej komunity, ktorá sa vyvinula z utečených nevoľníkov, banditov a obchodníkov usadených pozdĺž rieky Dneper. Sičskí kozáci si Chmeľnyckého zvolili za vrchného hajtmana.

Z kozáckej Siče zorganizoval Chmeľnyckyj povstanie záporožských kozákov proti poľskej šľachte a s podporou krymských Tatárov vyrazil v apríli 1648 na ťaženie. Povstanie malo svoj pôvod v sporoch o práva a podmienky kozáckych síl a všeobecnejšie pravoslávneho roľníckeho obyvateľstva v Poľsko-litovskej únii. Vedúcou politickou silou na územiach dnešnej Ukrajiny bola totiž poľská katolícka magnátska šľachta, ktorá priznávala kozáckym vojakom iba malé uznanie, a ako bolo vidno aj v Chmeľnyckého spore, aj malé zastanie v sporoch. 

[vľavo|náhľad|[Mykola Ivanovyč Ivasiuk, *Vstup Bohdana Chmeľnyckého do Kyjeva v roku 1648*, maľba, koniec 19. storočia, dnes Ukrajinské národné múzeum umenia, Kyjev, Ukrajina]]

Chmeľnyckého povstanie viedlo zároveň k jednému z prvých veľkých prenasledovaní Židov v Európe. Pozadie židovských pogromov spočívalo v tom, že Židia boli často prvými vyššie postavenými (a bohatými) ľuďmi, s ktorými sa kozácke sily stretli pri boji, keďže zastávali kľúčové pozície v poľských službách.

Rýchly víťazný postup získal Chmeľnyckému ďalšiu podporu v radoch nespokojných ukrajinských roľníkov, mešťanov a pravoslávneho duchovenstva. Veľká ľudová podpora ešte viac urýchlila ťaženie proti nepripravenej šľachte, takže po víťazstvách pri Žltých Vodách (aprílmáj), Korsuni (máj) a Pyľave (september) mohol už v októbri 1648 dobyť Ľvov. Po ďalších víťazstvách v roku 1649 uzavrel v Zborove mier (18. augusta 1649) s novým poľským kráľom Jánom II. Kazimírom. Podmienky zmluvy mu umožnili založiť prakticky nezávislý kozácky hajtmanát.

### Spojenectvo s Ruskom
náhľad|Pamätník hajtmana Bohdana Chmeľnyckého v Kyjeve, dnes Ukrajina
Zmluva zo Zborova neuspokojila ani poľskú šľachtu, proti ktorej Chmeľnyckyj bojoval, ani Chmeľnyckého stúpencov, z ktorých mnohí zostali podriadení poľským zemepánom. Preto na jar 1651 obnovil povstanie, no už v júni bol porazený v bitke pri Beresteczku a bol nútený prijať novú, menej výhodnú zmluvubielocerkevský mier.

O pomoc požiadal Chmeľnyckyj Moskvu, ktorá dlhodobo túžila po obsadení „ruských“ poľsko-litovských území, a v roku 1654 nariadil svojím kozákom, aby zložili prísahu vernosti ruskému cárovi Alexejovi (tzv. perejaslavská dohoda). Rusi následne napadli Poľsko, ale Chmeľnyckyj, neuspokojený so svojou zmluvou s Alexejom, začal tajné rokovania so Švédskom, ktoré bolo tiež vo vojne s Poľskom. Predpokladá sa, že v čase, keď zomrel, sa chystal uzavrieť zmluvu so Švédmi, ktorá by kozákov dostala pod švédsku vládu.

Chmeľnyckyj bol pochovaný v rodnom Subotive, kde v 50. rokoch 17. storočia postavili Kostol svätého Eliáša Proroka. Jeho hrob sa však nezachoval, bol zrejme zničený v roku 1664 na príkaz vojvodu Czarneckého.

### Epilóg
náhľad|Chmeľnyckyj na ukrajinskej bankovke (5 hryvien)

Chmeľnyckyj sa snažil o autonómiu pre svojich kozáckych stúpencov, ale v konečnom dôsledku sa mu vďaka zmluve s Moskvou podarilo iba zdevastovať predtým relatívne prosperujúce dneperské územia (tzv. Divoké polia) a podriadiť ich vláde Ruskej ríše. Kozáci považovali zmluvu za dočasné vojenské spojenectvo, no Rusi uplatňovali iný výklad a postupne v rámci ríše obmedzovali autonómiu kozáckeho štátu, až kým bol v roku 1775 (za vlády Kataríny Veľkej) zrušený. Rusko následne vnímalo dohodu ako znovuzjednotenie „Veľkoruska“ a „Maloruska“čo boli imperiálne označenia pre Rusko a Ukrajinu.

## Poznámky

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 

## Iné projekty
 

Kategória:Narodenia v 1595
Kategória:Úmrtia v 1657
Kategória:Úmrtia 6. augusta
Kategória:Dejiny Ukrajiny
Kategória:Ukrajinské vojenské osobnosti
Kategória:Kozácke osobnosti