open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Podhoriansky potok

**Podhoriansky potok** je potok v geomorfologickom celku Beskydské predhorie a v jeho geomorfologickom podcelku Záhradnianska brázda v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Prešov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Sekčov. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v  v centrálnej časti územia obce Podhorany východne od intravilánu Podhorian v poľnohospodárskom extraviláne na okraji poľa Potôčky v okrese Prešov v Prešovskom kraji.

## Opis toku
Od prameňa tečie cez poľnohospodársky extravilán južným smerom, ľavým brehom obmýva pole Okrúhla, v  priteká na obecnú hranicu medzi Podhoranmi a obcou Fulianka, krátky úsek tečie po tejto hranici, ľavým brehom obmýva pole Breziny, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok zároveň opúšťa obecnú hranicu a vteká na územie obce Fulianka. Podteká cestu z Kapušian do Tulčíka, mení smer na juhozápad, pravým brehom obmýva pole Nižné staviská, podteká železničnú trať Prešov – Bardejov, priteká na obecnú hranicu medzi Fuliankou a Kapušanmi, v  ústi do Sekčova ako jeho ľavostranný prítok. Sekčov ďalej ústi do Torysy. Pramení a preteká na území obce Podhorany a ďalej tečie územím obcí Fulianka a Kapušany a na ich spoločnej hranici ústi v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Podhorany, na území ktorej potok pramení a preteká. Vývoj názvu obce podľa dochovaných stredovekých listín: 1283 *Asguth*, 1336 *Hasguth*, 1920 *Hažgút*, 1948 *Podhorany*. Z toponyma *Podhorany* rozšírením o formant prídavného mena a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Podhoriansky potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Podhoriansky potok bolo štandardizované v roku 2007. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Podhoriansky potok je jedinečným názvom (február 2024).

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov
Kategória:Podhorany (okres Prešov)
Kategória:Fulianka
Kategória:Kapušany
Kaštielik

**Kaštielik** () je vrch v Ondavskej vrchovine, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Mikulášová, približne  severovýchodne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti vrchoviny, v Prešovskom kraji, okrese Bardejov a zasahuje na katastrálne územie obce Mikulášová a Hutka. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí situovaná Mikulášová, severne ležiaca Nižná Polianka, východne Hutka a Vyšný Mirošov a juhovýchodne Dubová.

## Opis
Kaštielik dominuje masívu na severe Ondavskej vrchoviny. Západne ležiaci Smilniansky vrch () je oddelený údolím Ondavy. Východným smerom sa nachádza Czeremcha (), Filipovský vrch (), Kýčerka (), Kalinec () a Rohuľa (), južným susedí sedlom oddelená Jackova hora (), no tiež Javorník (), Krásna hora (), Kýčera (), Spálený vrch (), Kačalová (), Kohútov () a Zverník (), západným Hradské (), Jedlina (), Stebnícka Magura (), Suchý vrch () a Smilniansky vrch () a severným Vysoký vrch (), Debi wierch () a Zarubka (). Vrch patrí do povodia Ondavy, ktorá preteká severným a západným úpätím, vodu z východných svahov odvádza potok Mirošovec. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. Na severných svahoch sa pri Nižnej Polianke nachádza lyžiarske stredisko. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Ondavskej vrchoviny a susedného Busova, no tiež Slanské a Vihorlatské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom z okolitých obcí.

## Referencie

## Pozri aj
* Ondavská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ondavskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Mikulášová
Kategória:Hutka
Smikros

**Smikros**  () môže byť:
* starogrécky maliar váz, pozri Smikros (maliar)
* v gréckej mytológii syn Démokla, pozri Smikros (mytológia)
 
## Zdroje
Dubinský potok (prítok Sekčova)

**Dubinský potok** je potok v geomorfologickom celku Beskydské predhorie a v jeho geomorfologickom podcelku Záhradnianska brázda v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Prešov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Sekčov. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v  vo východnej časti územia obce Tulčík v zmiešanom lesnom extraviláne a poľnohospodárskom extraviláne na južnom okraji poľa a pasienka Čelo a na úpätí vrchu Dubina s  v okrese Prešov v Prešovskom kraji.

## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom, ľavým brehom obmýva les aj pasienok Metlice, preteká cez poľnohospodársky extravilán, pravým brehom obmýva pole aj pasienok Čelo, ľavým brehom obmýva pole Dubiny a pravým pole Farské. Podteká cestu z Fulianky do Tulčíka, v  podteká železničnú trať Prešov – Bardejov, v poli Mŕtviny južne od intravilánu Tulčíka v  ústi do Sekčova ako jeho ľavostranný prítok. Sekčov ďalej ústi do Torysy. Pramení, preteká a ústi na území obce Tulčík v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pravdepodobne pôvod v názve poľa Dubiny na území obce Tulčík, cez ktoré potok preteká. Nemožno vylúčiť ani pôvod názvu z názvu vrchu Dubina s  v severovýchodnom cípe územia obce Tulčík, na úpätí ktorého potok pramení. Samotný vrchol vrchu Dubina leží už v susednom katastrálnom území obce Podhorany. Z toponyma *Dubiny/ Dubina* rozšírením o formant prídavného mena a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Dubinský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Dubinský potok bolo štandardizované v roku 2007. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Dubinský potok nie je jedinečným názvom (február 2024). 
## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov
Kategória:Tulčík
Pakost holubí

**Pakost holubí** () je jednoročná bylina s kolovitým koreňom z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Jeho prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po severný Irán.

## Opis
Pakost holubí je jednoročná bylina s kolovitým koreňom, vysoká 20 až 40 cm. Byle sú vystúpavé alebo priame, často v dolnej časti chudobne rozkonárené, krátko naspäť pritlačene chlpaté. Podobá sa na pakost strihaný, s ktorým sa môže zamieňať.

Stonkové listy sú protistojné, prízemné a dolné sú dlhostopkaté, s priemerom do 5 cm. Horné listy sú krátkostopkaté až sediace. Čepeľ je takmer až po bázu päťdielna až sedemdielna, na horných listoch trojdielna, na oboch stranách pritlačene chlpatá. Diely sú v obryse kosoštvorcové, jeden až dvakrát perovito strihané. Prílistky sú vajcovito kopijovité, na oboch stranách husto chlpaté.

Drobné kvety s priemerom do 10 mm vyrastajú v dvojkvetých vidliciach, ktoré sú naspäť odstávajúco chlpaté, bez žliazok, v čase kvitnutia i plodu vzpriamené. Červenofialová päťpočetná koruna je pravidelná. Kvetné lupienky sú voľné, obrátene vajcovité, na báze zúžené do krátkeho nechtíka, nad bázou brvité, na vrchole plytko vykrojené a trocha dlhšie ako kališné lístky. Semenník je päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien. Tyčiniek je desať, na báze sú rozšírené a veľmi riedko chlpaté. Päťpočetný kalich má lístky voľné, vajcovité až podlhovasté, trojžilové, s blanitým okrajom, na žilnatine pritlačene chlpaté, dlhé 9 až 13 mm, s koncovou osťou do 2 mm.

Zobákovité plody sú holé alebo roztratene chlpaté, nevráskavé, dlhé do 25 mm. Po dozretí sa rozpadávajú na päť na vrchole spojených plôdikov. Semená sú jemne jamkovité.

## Rozšírenie
Prirodzené rozšírenie pakosta holubieho zahŕňa celú Európu od Portugalska až po západné oblasti európskeho Ruska. Na juhu sa prirodzene vyskytuje v Afrike od Maroka, cez Alžírsko, Etiópiu po Líbyu a ďalej až po severný Irán. Zavlečený je v Severnej Amerike v Spojených Štátoch a kanadskom Quebecu a v Južnej Amerike v Čile.

Na Slovensku je hojnejší v panónskej oblasti, Slovenskom krase, na Podunajskej a Východoslovenskej nížine. Inde je roztratený.

## Ekológia
Pakost holubí rastie ako burina na poliach, úhoroch, v záhradách a na suchých pasienkoch. Obľubuje výhrevné, vysychavé, zásadité, výživné, často vápenaté, piesočnaté alebo hlinité pôdy. Kvitne od mája do júla.

## Galéria

Geranium columbinum sl9.jpg | Celkový habitat.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Buriny
holubí
Kategória:Rastliny s červenými kvetmi
Kategória:Rastliny s fialovými kvetmi
Vysoký vrch (vrch v Ondavskej vrchovine)

**Vysoký vrch** () je vrch v Ondavskej vrchovine, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Vyšná Polianka, približne  severovýchodne od Bardejova. 

## Poloha
Nachádza sa na severnom okraji vrchoviny, v Prešovskom kraji, okrese Bardejov a na katastrálnom území obce Vyšná Polianka. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí situovaná Ondavka a južne ležiaca Vyšná Polianka, juhovýchodne sa nachádza Varadka a Nižná Polianka.

## Opis
Vysoký vrch leží v hraničnom hrebeni na severe Ondavskej vrchoviny, mierne vysunutý na juh, a teda výhradne na území Slovenska. Západným smerom sa nachádza Rotunda (), Javorina (), Karkuláž () a Suchý vrch (), južným Stebnícka Magura (), Jedlina (), Smilniansky vrch (), Kohútov (), Kačalová (), Kýčera () a Kaštielik (), východným Panský vrch (), Czeremcha (), Filipovský vrch (), Zarubka (), Debi wierch () a Jaworzyna () a severným Dab (), Maly Beskid () a Kamienny wierch (). Lokalita je súčasťou povodia Ondavy, kde voda odteká kratšími prítokmi. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severne vedúcim hrebeňom prechádza Východokarpatská magistrála. 

### Výhľady
Vrcholová časť je v severozápadnej časti pokrytá súvislým lesným porastom, no v juhozápadnej horskou lúkou, ktorá umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak vidieť okolité vrcholy Ondavskej vrchoviny, no tiež Busov, Slanské a Vihorlatské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom z blízkej Ondavky a Vyšnej Polianky. Severne prechádza hraničným hrebeňom Východokarpatská magistrála, spájajúca severozápadne ležiace sedlo Dujava a juhovýchodne situované Polianske sedlo.

## Referencie

## Pozri aj
* Ondavská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ondavskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Bardejov
Kategória:Vyšná Polianka
Slovenská basketbalová liga 2023/24

**Basketbalová extraliga mužov** v sezóne **2023/24**, zo sponzorských dôvodov **Niké SBL** bol 32. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizovala Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 9 družstiev, čo bolo o 1 družstvo viac ako v predchádzajúcej sezóne.

## Účastníci

## Referencie

## Pozri aj
* Basketbalová extraliga žien 2023/24
* Basketbalová 1. liga mužov 2023/24

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Slovenskej basketbalovej ligy
* Oficiálna stránka Slovenskej basketbalovej asociácie

## Zdroje
* SBL 2023/24 na stránke Slovenskej basketbalovej ligy
* SBL 2023/24 na stránke basket.zoznam.sk
* Archív súťaží na stránke Slovenskej basketbalovej asociácie
* SBL 2023/24 na stránke eurobasket.com 
* SBL 2023/24 na stránke flashscore.sk 

Kategória:Basketbalová extraliga mužov
Kategória:Basketbal v 2023
Kategória:Basketbal v 2024
Kategória:Šport na Slovensku v 2023
Kategória:Šport na Slovensku v 2024
Fintický potok

**Fintický potok** je potok v geomorfologickom celku Spišsko-šarišské medzihorie a na pomedzí jeho dvoch geomorfologických podcelkov Šarišské podolie a Stráže v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Prešov. Je pravostranným prítokom vodného toku Sekčov. Má dĺžku .

## Sútok zdrojníc
Začína sa v  sútokom zdrojníc v severnom okraji intravilánu obce Fintice na západnom úpätí poľa Išpánova dolina v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Severná zdrojnica pramení v  Západná zdrojnica pramení v 

## Opis toku
Od sútoku zdrojníc tečie južným smerom okrajom intravilánu alebo priamo cez intravilán, ľavým brehom obmýva úpätie poľa Išpánova dolina, pravým brehom obmýva cintorín, v pravom uhle mení smer na západ a po krátkom úseku tečie opäť na juh, ľavým brehom obmýva pole a lúku Mlyn, preteká cez športový areál, vyteká na malý úsek do extravilánu, v  ústi do Sekčova ako jeho pravostranný prítok. Sekčov ďalej ústi do Torysy. Pramení, preteká a ústi na území obce Fintice v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Fintice, na území ktorej potok pramení, preteká a ústi. Z toponyma *Fintice* rozšírením o formant prídavného mena a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Fintický potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Fintický potok bolo štandardizované v roku 2007. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Fintický potok je jedinečným názvom (február 2024). 
## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Spišsko-šarišskom medzihorí
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov
Kategória:Fintice
František Bielik

Doc. PhDr. **František Bielik**, CSc. (* 3. október 1928, Immendorf, Rakúsko) je slovenský historik a vysokoškolský pedagóg. Patrí medzi najpoprednejších odborníkov na problematiku vysťahovalectva v 19. a 20. storočí a na dejiny Slovákov v zahraničí.

## Život
Narodil sa v Rakúsku, kde jeho rodičia pracovali v poľnohospodárstve. Absolvoval gymnázium v Novom Meste nad Váhom a v Trnave, kde maturoval. V roku 1949 začal študovať odbor dejiny a slovenský jazyk na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity (dnes Univerzita Komenského) v Bratislave. Po dokončení štúdia v roku 1953 nastúpil do Štátneho slovenského ústredného archívu ako vedúci oddelenia novších dejín. V roku 1975 nastúpil do Ústavu pre zahraničných Slovákov pri Matici slovenskej, ktorý pomáhal zakladať. V roku 1994 bol ako rešpektovaný odborník menovaný vládou SR do funkcie splnomocnenca vlády pre zahraničných Slovákov. Ako pedagóg pôsobil na Trnavskej univerzite, kde prednášal moderné slovenské dejiny a viedol Katedru politológie. Na tejto univerzite sa zároveň habilitoval z odboru slovenských dejín ako docent. Bielik bol spolueditorom zborníka *Slováci v zahraničí* a desiatok odborných prác z oblasti histórie Slovákov vo svete.

## Referencie

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Vyučujúci na Trnavskej univerzite v Trnave
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024 – I. divízia

**[[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024]] – [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji – I. divízia|I. divízia]]** boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V I. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.

## I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2024 sa hral v Bolzane v Taliansku od 28. apríla do 4. mája 2024.

### Účastníci

### Konečné poradie

|}

### Zápasy
*Všetky časy sú miestne ([[Stredoeurópsky letný čas]] – [[UTC+2]]).*

## I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2024 sa hral vo Vilniuse v Litve od 27. apríla do 3. mája 2024.

### Účastníci

### Konečné poradie

|}

### Zápasy
*Všetky časy sú miestne ([[Východoeurópsky letný čas]] – [[UTC+3]]).*

## Referencie

Kategória:Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2024
Kategória:Ľadový hokej v 2024
Kategória:Ľadový hokej v Taliansku
Kategória:Ľadový hokej v Litve
Kategória:Športové podujatia v Taliansku
Kategória:Športové podujatia v Litve
Kategória:Šport vo Vilniuse
Kategória:2024 v Európe
Czeremcha

**Czeremcha** () je vrch v Ondavskej vrchovine, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Vyšný Mirošov, približne  severozápadne od Svidníka. 

## Poloha
Nachádza sa v hrebeni na severnom okraji vrchoviny. Vedie ním hranica medzi Slovenskom a Poľskom, no tiež Prešovským krajom a Podkarpatským vojvodstvom a okresom Svidník a Jaslo. Južná časť zasahuje na katastrálne územie obce Vyšný Mirošov, severná patrí obci Oźenna v Gmine Krempna. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Nižná Polianka a Hutka, južne ležiaci Vyšný Mirošov a juhovýchodne Roztoky, severne na poľskom území osada Oźenna.

## Opis
Czeremcha leží v hraničnom hrebeni, na severovýchode Ondavskej vrchoviny, medzi Polianskym a Kuchtovským sedlom. Západným smerom sa nachádza Debi wierch (), Vysoký vrch (), Smilniansky vrch (), Stebnícka Magura () a Jedlina (), južným Kaštielik (), Jackova hora (), Makovica (), Čierna hora () a Rohuľa (), východným Kýčerka (), Obšar (), Filipovský vrch () a Nad Tysowym () a severným Jaworzyna (), Dylik () a Dab (). Voda z južných svahov hrebeňa odteká Beskydským a Roztockým potokom do Ondavy, zo severných potokom Ryjak do Wisloky v povodí Visly. Vrcholom a hrebeňom prechádza Východokarpatská magistrála. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť okolité vrcholy Ondavskej vrchoviny, ojedinele tiež Busov, Slanské a Vihorlatské vrchy, vzácne i Tatry.

## Prístup
* po  červeno značenej Východokarpatskej magistrále:
** od západu z Nižnej Polianky cez Polianske sedlo
** od východu z Filipovského cez Kuchtovské sedlo a rázc. Roztocký les
* po  modrej značke z obce Roztoky a rázc. Roztocký les

## Referencie

## Pozri aj
* Ondavská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ondavskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov v Poľsku
Kategória:Vrchy v okrese Svidník
Kategória:Vyšný Mirošov
Pakost krvavý

**Pakost krvavý** () je trváca teplomilná bylina z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Jeho prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po Kaukaz.

## Opis
Pakost krvavý je trváca teplomilná bylina s hrubým a plazivým podzemkom. Byle sú vystúpavé až priame, od bázy rozkonárené, dlho odstávajúco chlpaté, dlhé 20 až 40 cm.

Protistojné listy sú stopkaté, dolné so stopkami dlhými 4 až 10 cm, horné so stopkami 1 až 3 cm. Prízemné listy čoskoro odumierajú. Čepeľ je okrúhla, s priemerom 3 až 6 cm, hlboko dlaňovito strihaná na päť až sedem dielov, na oboch stranách chlpatá, na okraji brvitá. Jednotlivé segmenty sú najčastejšie trojdielne, vzácne dvojdielne alebo nedelené, v obryse sú kopijovité.

Päťpočetné karmínovočervené kvety, s priemerom koruny 30 až 40 mm, sú obyčajne jednotlivé a vyrastajú v pazuchách listov. Dlhé a štetinaté kvetné stopky sú priame, pri dozrievaní sklonené. Kvetné púčiky sú väčšinou previsnuté. Kvetné lupienky sú voľné, obrátene vajcovité, na báze zúžené do krátkeho nechtíka, nad nechtíkom husto chlpaté, na vrchole slabo vykrojené, dlhé do 20 mm. Sú dvakrát dlhšie ako kalich. Semenník je päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien. Nitky desiatich tyčiniek sú trocha kratšie ako kališné lístky. Päťpočetný kalich má lístky voľné, podlhovasto elipsovité, dlhé 8 až 13 mm, najčastejšie sú tri až sedem žilové a odstávajúco chlpaté.

Zobákovité plody sú hladké, dlhé 30 až 40 mm, zobák plodu je štetinatý. Po dozretí sa rozpadávajú na päť na vrchole spojených plôdikov. Guľovité semená sú s jemnou jamkovou štruktúrou.

## Rozšírenie
Prirodzený areál pakosta krvavého sa rozprestiera od Európy po Kaukaz. Na Slovensku je v celej panónskej oblasti hojný. Pomerne častý je v obvode predkarpatskej flóry, zriedkavý až vzácny v obvode centrálnych Karpát. Najvyšší výskyt bol zaznamenaný vo výške 1 650 m n. m., v oblasti Sivý vrch, v  Západných Tatrách. Hojný je aj na viacerých miestach v Slovenskom raji.

## Ekológia
Pakost krvavý obsadzuje stanovištia na vápencovom, dolomitovom, andezitovom podklade, na nížinách aj na spraši, od nížin do podhorského stupňa. Rastie vo svetlých listnatých lesoch a na krovinatých stráňach. Uprednostňuje výhrevné, vysychavé, zásadité, často vápenaté, voľné, humózne, kamenité i hlinité pôdy. Kvitne od mája do septembra.

## Galéria

Geraniaceae - Geranium sanguineum-4.JPG |  Kalich a rozvíjajúca sa kvetná koruna.
Geranium-sanguineum d.j.b 02.jpg |  Päťpočetná koruna s desiatimi tyčinkami.
Geranium sanguineum locatie tuinreservaat Jonkervallei 01.JPG |  Chlpatá kvetná stopka, kalich a koruna.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
krvavý
Kategória:Rastliny s červenými kvetmi
Martin Pospíšil

**Martin Pospíšil** môže byť:

* slovenský basketbalový tréner (*1981), pozri Martin Pospíšil (tréner)
* slovenský hokejista (* 1999), pozri Martin Pospíšil (hokejista)
* slovenský basketbalista (* 2006), pozri Martin Pospíšil (basketbalista)

Pospíšil, Martin
Fričkovský potok

**Fričkovský potok** je potok na pomedzí geomorfologického celku Čergov pramennou časťou svojho toku a geomorfologického celku Ondavská vrchovina dolnou časťou svojho toku v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Bardejov. Je pravostranným prítokom vodného toku Sekčov. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v  v západnom okraji územia obce Fričkovce v lesnom extraviláne juhovýchodne od vrchu Čergov na južnom úpätí lesa Čierne blato v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. 
## Opis toku
Od prameňa tečie východným smerom cez lesný extravilán neskôr zmiešaný s poľnohospodárskym extravilánom, ľavým brehom obmýva les Čierne blato, pravým brehom obmýva úpätie lesa Pod dierami, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok v suchšom období bez vody. Ľavým brehom obmýva úpätie lesa Javorina, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, pravým brehom obmýva les Zápač, ľavým brehom les Sluň, ľavým brehom les aj pole Mlynská hora, pravým brehom pasienok Vlčí dol. V  vteká do intravilánu Fričkoviec, preteká cez intravilán na dolnom konci ktorého vteká na územie obce Osikov, tečie v pôvodnom smere na východ cez poľnohospodársky extravilán, v  podteká cestu z Osikova do obce Bartošovce. Ľavým brehom obmýva pole Pod rúbaňou, v  priberá pravostranný prítok Osikovský potok, v  vteká na územie obce Vaniškovce, v  podteká železničnú trať Prešov – Bardejov a ústi do Sekčova ako jeho pravostranný prítok. Sekčov ďalej ústi do Torysy. Pramení a preteká na území obce Fričkovce, pokračuje cez územie obce Osikov a ústi na území obce Vaniškovce v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. Má jeden dôležitejší prítok: Osikovský potok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Fričkovce, na území ktorej potok pramení a preteká. Osadný názov Fričkovce má pôvod v osobnom mene Frič/Fritsch ako obec vybudovaná usadlíkmi so šoltýsom Fričom podľa zákupného práva. Z toponyma *Fričkovce* rozšírením o formant prídavného mena a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Fričkovský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Fričkovský potok bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Fričkovský potok je jedinečným názvom (február 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Čergove 
Kategória:Vodné toky v Ondavskej vrchovine 
Kategória:Vodné toky v okrese Bardejov
Kategória:Fričkovce
Kategória:Osikov
Kategória:Vaniškovce
Avdijivka

**Avdijivka** (ukr. Авдіївка) je mesto v Doneckej oblasti na východe Ukrajiny, ležiace 15 kilometrov severne od oblastného mesta Doneck. Pred ruským vpádom na Ukrajinu mala približne 31 tisíc obyvateľov; začiatkom roka 2024 v meste ostávalo už len približne tisíc ľudí. Od začiatku invázie oň prebiehali ťažké boje medzi ruskou a ukrajinskou armádou, ktoré vo februári 2024 vyústili v obsadenie mesta Rusmi. Kvôli neustálemu ostreľovaniu a bojom je však takmer úplne zničené.

Obec vznikla v roku 1778 a jej obyvatelia sa zaoberali prevažne poľnohospodárstvom. Plodné černozeme v okolí priťahovali stále nových osadníkov. Názov dostala po svojom zakladateľovi, ktorý sa údajne volal *Avdij.*

Najväčším impulzom pre rozvoj osady sa stalo privedenie železnice na konci 19. storočia. Po tom, ako z ruskej občianskej vojny vyšli víťazne boľševici a Avdijivka bola začlenená do Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky v rámci ZSSR, sa v roku 1923 prvýkrát stala strediskom rajónu a v roku 1956 nakoniec získala štatút mesta. V roku 2014 ju nakrátko obsadili proruskí separatisti, no ukrajinskej armáde sa ju podarilo dobyť späť. Do ruskej invázie na Ukrajinu ležala priamo na zamrznutej frontovej línii, pričom dochádzalo k sporadickému obnoveniu bojov či ostreľovania. Ukrajina sa v tomto období snažila mesto čo najlepšie opevniť, aby ho v prípade obnovenia bojov dokázala čo najdlhšie udržať. 

Naplno sa boje znova rozhoreli vo februári 2022ruská armáda sa odvtedy dlho neúspešne snažila mesto dostať pod svoju kontrolu. V októbri 2023 rozbehla mohutnú operáciu na obsadenie mesta, čo sa jej napokon o štyri mesiace neskôr podarilo. Spolu s bitkou o Bachmut išlo o jedno z najbrutálnejších stretnutí rusko-ukrajinskej vojny, ktoré si podľa odhadov vyžiadalo stratu 47-tisíc ruských a 8-tisíc ukrajinských vojakov.

Hospodárstvo mesta bolo postavené najmä na miestnej koksovej fabrike, ktorá bola najväčšia svojho druhu v Európe.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Mestá na Ukrajine
Kategória:Donecká oblasť
Karol Volucki

[náhľad|''Chlapec z rodu Dessewffy'', olej na plátne, [1782, dnes Východoslovenské múzeum, Košice]]
**Karol Volucki** alebo **Karol Wolucki**, SJ (, ; * okolo roku 1750† 1783) bol poľský ex-jezuita a maliar ukrajinského pôvodu pôsobiaci na severovýchode dnešného Slovenska, najmä na Šariši.

## Život
Bližšie informácie o dátume alebo mieste jeho narodenia a úmrtia nie sú známe. Pravdepodobne podchádzal z rodu Voluckých, vetva rodu Rawicz. Po odchode z Poľska sa usadil v Toryskách, kde tvoril pre okolitú šľachtickú klientelu. Neskôr sa vrátil naspäť do Poľska.

## Dielo
V sakrálnej tvorbe roku 1777 realizoval súbor klenbových a nástenných malieb v interiéri Chrámu Povýšenia svätého Kríža v Nižnom Tvarožci. Ústredným motívom je Nájdenie svätého Kríža spolu s iluzívnymi kartušami, osteniami a kvetinovými festónmi v rokokovom tvarosloví. V presbytériu je maľba Piety a na jeho klenbe maľba svätej Trojice. Nad chórusom je motív Panny Márie Ochrankyne s kartušou, vročením a štyrmi biblickými výjavmi. V Bardejove  roku 1775 namaľoval výzdobu priečelia meštianskeho domu s tradičným námetom Panny Márie so svätou Trojicou.

V profánnej tvorbe využíval hravú aj satiricky zacielenú polohu rokoka, ktoré prenikalo do interiérov príslušníkov nižšej šľachty. V roku 1770 realizoval najrozsiahlejšiu maliarsku výzdobu v neskorobarokovom letohrádku (bývalý letný kaštieľ Szirmayovcov, zbúraný roku 1905) v Šarišských Michaľanoch. Predstavu o vymaľbe dokladá podrobný opis a fotografie maďarského historika umenia Kornela Divalda. Maliarska výzdoba sa vyznačovala bohatosťou mytologických námetov a rokokovo charakteristických žánrových scén s moralizujúcim až rozmarným poňatím, ktorým mu predlohou boli francúzske rytinové ilustrácie. Zachovala sa iba kaplnka s motívmi Nanebovzatia Panny Márie a freskou Sen Ľudovíta Veľkého. Ďalší prácami z jeho tvorby sú olejomaľby členov rodiny Dežőfiovcov (cca. 1782; dnes Východoslovenskom múzeu, Košice),maľba Amora (1781, sign.: „*Pinxit Carolus Wolucko in Olijso*“ [Olesie?]; od roku 1894 v Historickom múzeu mesta Ľvov, Ľvov), portrét (1781; Nedecký hrad) a oltárny obraz svätej Kataríny medzi učencami (1779; Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej, Šarišské Dravce).

## Referencie

## Literatúra
*  
*  
* 
*  
*  

### Heslá v slovníkoch a encyklopédiách
* 
* 

## Iné projekty

Kategória:Narodenia v 18. storočí
Kategória:Úmrtia v 18. storočí
Kategória:Poľskí maliari
Brockville

**Brockville** je mesto v kanadskej provincii Ontário. V roku 2021 malo 21 116 obyvateľov. Leží na Rieke svätého Vavrinca, na brehu oproti je Morristown v štáte New York. Mesto je letoviskom a bránou do oblasti Thousand Islands (Tisíc ostrovov).

## Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1784, jeho zakladateľmi boli lojalisti William Buell a Daniel a Charles Jones. V minulosti boli mesto dôležitým prekladiskom, aj dnes je železničnou križovatkou Canadian National Railway. Pôvodne sa volalo aj Elizabethtown. Zaznamenané boli aj názvy Williamstown a Charlestown. V roku 1812 bol po Britsko-americkej vojne premenovaný. Predlohou názvu bol Isaac Brock, britský generál.

Od roku 1832 má štatút „village“, od 1859 je „town“ a od roku 1962 „city“.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 21 116 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 21 569. V roku 2021 cca 35 udalo ako etnický pôvod slovenský, cca 25 osôb český a nikto česko-slovenský. Ako rodný jazyk 19 655 uviedlo angličtinu, 590 francúzštinu, 160 oba, 1240 ľudí neoficiálne jazyky z toho nikto jazyky pôvodných obyvateľov.

## Doprava
V rokoch 1854 až 1860 bol v meste vybudovaný prvý železničný tunel v Kanade.

## Ekonomika
V meste sa rozvinul ľahší priemysel, elektrotechnický, farmaceutický a chemický.

## Kultúra a turizmus
V meste sa nachádza Brockville Arts Centre a Brockville Museum. Od roku 1821 tu vychádza denník *Recorder and Times*, čo je najdlhšie medzi novinami v Ontáriu. Súdna budova Brockville Courthouse z rokov 18421844 je jedna z najstarších verejných budov v Ontáriu.

## Galéria

Súbor:Brockville - ON - Rathaus.jpg|Victoria Hall, dnešná radnica
Súbor:Brockville IMG 20160625 161815 (30243354801).jpg|Nábrežie
Súbor:General Brock Courthouse Building Brockville Ontario.JPG|Busta gen. Brocka a budova súdu
Súbor:Brockville - ON - Railway Tunnel.jpg|Južný portál najstaršieho železničného tunela v Kanade


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj

Kategória:Mestá v Ontáriu
Kategória:Sídla na Rieke svätého Vavrinca
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Grúň (vrch v Ondavskej vrchovine)

**Grúň** () je vrch v Ondavskej vrchovine, krajinnom celku Nízkych Beskýd. Leží nad obcou Rovné, približne  západne od Svidníka. Vrchol traverzuje Cesta hrdinov SNP.

## Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti vrchoviny, v Prešovskom kraji, okrese Svidník a zasahuje na katastrálne územie obce Nižný Orlík a Rovné a mesta Svidník. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Jurkova Voľa, východne ležiaci Svidník, juhovýchodne Hrabovčík, južne obec Rovné a západne Cernina.

## Opis
Grúň leží v rozsiahlom hrebeni, lemujúcom západný breh Ondavy, medzi Ostrým vrchom () a Čiernou horou (). Severným smerom sa nachádza Czeremcha (), Kalinec (), Rohuľa () a Polianka (), východným Timofejka (), Pacutová (), Kolesovka () a Kozia brada (), južným Baňa (), Ostrý vrch (), Rajsova hora (), Veľký Prieloh () a Bukovec () a západným Hampľová (), Čierna hora (), Široká hora (), Makovica () a Javorník (). Juhozápadné svahy odvodňuje Radomka do Tople, voda zo severovýchodných častí odteká kratšími prítokmi do Ondavy. Popod vrchol prechádza turistická magistrála. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Ondavskej vrchoviny, ojedinele tiež Busov, Slanské a Vihorlatské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom prechádza významná turistická magistrála.

* po  červeno značenej Ceste hrdinov SNP:
** od východu zo Svidníka cez Ostrý vrch
** od západu z Kurimky cez Čiernu horu 
* po  zelenej značke zo sedla Grob nad Rovným cez Ostrý vrch

## Referencie

## Pozri aj
* Ondavská vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ondavskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ondavskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Svidník
Kategória:Nižný Orlík
Kategória:Rovné (okres Svidník)
Kategória:Svidník
Pakost okrúhlolistý

**Pakost okrúhlolistý** () je jednoročná bylina z čeľade pakostovité (*Geraniaceae*). Jeho prirodzený areál sa rozprestiera od Európy po po Himaláje a severnú Afriku.

## Opis
Pakost okrúhlolistý je jednoročná bylina, vysoká 10 až 40 cm. Byle sú početné, poliehavé až vzpriamené, mäkko chlpaté, v hornej časti aj žliazkaté.

Prízemné listy sú v ružici, dlhostopkaté a skoro odumierajú, byľové sú protistojné, krátkostopkaté. Čepele sú okrúhle až okrúhlo obličkovité, dolné s priemerom 3 až 7 cm, do jednej tretiny dlaňovito päť až sedemdielne, široko obrátene vajcovité.  Horné listy sú menšie a hlbšie delené. Listové stopky sú žliazkato chlpaté.

Súkvetie tvoria dvojkveté vidlice, ktoré sú kratšie ako podporný list. Stopky vidlíc sú rovnako dlhé ako kvetné stopky, ktoré sú vzpriamené len v čase kvitnutia. Červená až červenoružová päťpočetná koruna s priemerom 5 až 6 mm je pravidelná. Kvetné lupienky sú voľné, podlhovasto obrátene vajcovité alebo srdcovité, na báze zúžené do krátkeho nechtíka, na vrchole plytko vykrojené, sú 1,5 krát dlhšie ako kalich. Semenník je päťpuzdrový, s jednou čnelkou rozdelenou na päť blizien. Tyčiniek je desať, často sú niektoré zakrpatené, na báze sú kopijovito rozšírené a brvité. Päťpočetný kalich má lístky voľné, podlhovasto elipsovité, trojžilové, ostité, na okraji a žilách odstávajúco chlpaté, dlhé 5 až 6 mm.

Zobákovité plody sú žliazkato odstávajúco chlpaté, nevráskavé, dlhé do 15 mm. Po dozretí sa rozpadávajú na päť na vrchole spojených plôdikov. Elipsovité semená sú lesklé a bodkované.
## Rozšírenie
Pakost okrúhlolistý je pôvodný v Európe od Portugalska po Švédsko, pobaltské štáty, Bielorusko a Ukrajinu. Prirodzene sa vyskytuje aj v severnej Afrike od Maroka cez Alžírsko, Líbyu, Egypt až po Irán, Kazachstan, Afganistan, Pakistan, čínsky Sin-ťiang a Indiu.   

Zavlečený je v Spojených Štátoch, Južnej Amerike (Argentína, Uruguaj), v Juhoafrickej republike, Tasmánii a v ruskom Prímorí.

Na Slovensku sa v južnej časti vyskytuje od Devínskej Kobyly po Východoslovenskú nížinu. Vzácnejší je Slovenskom rudohorí, na Muránskej planine, Liptovskej kotline a Východných Beskydách.

## Ekológia
Pakost okrúhlolistý obsadzuje stanovištia na vápencových a andezitových podkladoch od nížin po pahorkatiny. Rastie na výslnných pustých miestach, na medziach, vzácne na poliach a úhoroch. Obľubuje vysychavé, výhrevné, výživné, humózne, kamenité i hlinitopiesočnaté pôdy. Kvitne od mája do októbra. Na Slovensku je považovaný za zraniteľný druh.

## Galéria

Flower February 2013-1a.jpg | Listy.
Fruits de Géranium à feuilles rondes près de Chambéry (avril 2020).JPG | Rozpadavý plod - zobáčik a semená.

   
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Zraniteľné druhy
okrúhlolistý
Kategória:Rastliny s červenými kvetmi
Kategória:Rastliny s ružovými kvetmi
Kapušiansky potok

**Kapušiansky potok** je potok v geomorfologickom celku Beskydské predhorie a v geomorfologickom podcelku Záhradnianska brázda v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Prešov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Ladianka. Má dĺžku .

## Prameň
Pramení v  v severovýchodnom kúte územia obce Podhradík v lesnom extraviláne na severozápadnom úpätí vrchu a lesa Dubová hora v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Masív Dubovej hory so  leží väčšinou na území susednej obce Okružná.
## Opis toku
Od prameňa tečie severozápadozápadným smerom na pomedzí lesného extravilánu a poľnohospodárskeho extravilánu obce Podhradík, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, priteká na obecnú hranicu medzi Podhradíkom a obcou Vyšná Šebastová, tečie po obecnej hranici. V  priberá ľavostranný bezmenný prítok, vteká na územie Vyšnej Šebastovej, pokračuje severozápadným smerom cez extravilán, ľavým brehom obmýva pole Gbelovky, pravým brehom les Maglovec, preteká cez dolný koniec intravilánu časti obce Severná vo Vyšnej Šebastovej, veľkým oblúkom mení smer na sever, pravým brehom obteká pole a pasienok Stredný breh, ľavým brehom pole Lúčne zeme a pole Nad Kapanošom, v poli Kapušianske hony vteká na územie obce Kapušany. Tečie cez intravilán a na jeho severnom okraji ústi do Ladianky ako jej ľavostranný prítok. Ladianka ďalej ústi do Sekčova. Pramení a preteká na území obce Podhradík, pokračuje cez územie obce Vyšná Šebastová a ústi na území obce Kapušany v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Kapušany, cez územie ktorej potok preteká a ústi. Osadný názov Kapušany má pôvod v názve osadníkov bývajúcich neďaleko pohraničnej strážnej brány. Z toponyma *Kapušany* rozšírením o formant prídavného mena a po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Kapušiansky potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Kapušiansky potok bolo štandardizované v roku 2007. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Kapušiansky potok je jedinečným názvom (február 2024). 

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Beskydskom predhorí 
Kategória:Vodné toky v okrese Prešov
Kategória:Podhradík
Kategória:Vyšná Šebastová
Kategória:Kapušany
Fantóm z Morrisville

***Fantóm Morrisvillu*** je česká filmová komédia režiséra Bořivoja Zemana. Film bol uvedený do kín v roku 1966.

## Dej
Film je paródiou na západné mystické trilery a horory, najmä na film Jama a kyvadlo z roku 1961. Hudobník zo symfonického orchestra počas koncertu číta anglický thrillerový román, pričom hrá svoje časti z opery Carmen Georgesa Bizeta. Kniha naňho urobí taký silný dojem, že si sám seba predstaví ako hlavného hrdinu románu, sira Hannibala Morrisa, majiteľa obrovského gotického hradu. Potom prídu záhadné vraždy a zmiznutia, intrigy, únosy a láska.

## Obsadenie
* Oldřich Nový ako bubeník Emil / Sir Hannibal Morris
* Květa Fialová ako Lady Clarence Hamilton – Hanibalova snúbenica
* Jana Nováková ako Mabel – Hanibalova sekretárka
* Vít Olmer ako Allan Pinkerton
* Waldemar Matuška ako Manuel Díaz – dobrodruh
* Jaroslav Marvan ako inšpektor Brumpby zo Scotland Yardu
* František Filipovský ako doktor Stolly
* Jan Skopeček ako sluha Ján
* Jaroslav Rozsíval ako Dixi
* Jaroslav Heyduk ako Drummond – zvaný Ruzenka
* Otto Šimánek ako Miky – zvaný „Kuratko“
* Vlasta Fabianová ako Arabela – sivá dáma
* Lubomír Kostelka ako Ind Abu – tigre strážne
* Rudolf Deyl ako koroner
* Nataša Gollová ako Lady White – majiteľka útulku pre nenapraviteľného zločinca
* Hamm ako vedúca Jannie

## Externé odkazy
* 

## Zdroj

Kategória:České filmové komédie
Kategória:Filmy z 1966
Kategória:Filmy podľa názvu
Zákony o únii z roku 1800

**Acts of Union 1800** (v Británii **Union with Ireland Act 1800**, v Írsku **Act of Union (Ireland) 1800**) boli zákony schválené súbežne britským a írskym parlamentom, ktorými sa Kráľovstvo Veľkej Británie a Írske kráľovstvo spojili do jedného štátneho celku nazvaného Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska. Predtým bola Británia a Írsko spojené len personálnou úniou (od roku 1541). Zákony boli prijaté v roku 1800 a vstúpili do platnosti 1. januára 1801. Zosilnenie väzby medzi oboma krajinami si Briti vynútili po neúspešnom írskom povstaní z roku 1798, ktoré naviac podporili francúzske vojská. Členovia írskeho parlamentu, ktorí zákony o únii schválil, smeli byť len anglikáni, aj keď drvivá väčšina obyvateľov Írska boli katolíci. Napriek tomu pri prvom hlasovaní nebol zákon prijatý (109 proti, 104 pre) a muselo byť zopakované. V ňom bol prijatý pomerom 158 za, 115 proti. Vytvorenie únie viedlo aj k zmene vlajky krajiny, do ktorej bol vkomponovaný kríž svätého Patrika, ako symbol Írska. Túto vlajku (známy Union Jack) používa Spojené kráľovstvo doposiaľ, napriek tomu, že sa Írsko v roku 1922 odtrhlo; kríž svätého Patrika v ňom teraz reprezentuje Severné Írsko, jedinou enklávou na írskom ostrove, ktorá v únii zostala.

## Zdroj

Kategória:Dejiny Írska
Kategória:Právo v Spojenom kráľovstve
Kategória:1800
Dušan Keketi (manažér)

Ing. **Dušan Keketi** (* 29. august 1975, Trnava) je slovenský manažér, od 26. januára 2024 do 5. marca 2025 minister cestovného ruchu a športu v štvrtej vláde Roberta Fica.

## Životopis
Narodil sa v Trnave v rodine futbalového brankára Spartaka Trnava Dušana Keketiho. Základnú školu absolvoval v rokoch 19811988 v Trnave a v Klagenfurte, v rokoch 19881993
absolvoval Gymnázium Jána Hollého v Trnave. V rokoch 19931998 absolvoval štúdium obchodu a marketingu so špecializáciou na zahraničný obchod na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave.

V rokoch 19992015 pracoval ako manažér vo viacerých obchodných a finančných spoločnostiach (Škoda Auto Slovensko, CAC Leasing Slovakia, UniCredit Leasing CZ). V rokoch 20162018 bol predsedom Rady banky a generálny riaditeľ EXIMBANKY SR a v rokoch 20182020 externým poradcom prezidenta spoločnosti Samsung Electronics Slovakia pre vládne záležitosti. Od roku 2020 pôsobil ako predseda predstavenstva a výkonný riaditeľ Letiska Sliač. V roku 2020 sa stal členom a v roku 2021 predsedom predstavenstva Letiska M. R. Štefánika v Bratislave.

26. januára 2024 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za ministra novozriadeného rezortu cestovného ruchu a športu SR, kam ho nominovala strana SNS. Niekoľko dní pôsobil ako minister bez kresla, pretože ministerstvo vzniklo až k 1. februáru 2024.

## Referencie

## Externé odkazy
* Spravodajstvo týkajúce sa Dušana Keketiho ml. na portáli Teraz.sk TASR
* Spravodajstvo týkajúce sa Dušana Keketiho ml. na portáli agentúry SITA

Kategória:Osobnosti z Trnavy
Kategória:Slovenskí manažéri
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Ministri cestovného ruchu a športu Slovenskej republiky
Kategória:Absolventi Obchodnej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Smikros (maliar)

[náhľad|Atický červenofigúrový [stamnos (fragmentárny), zobrazuje menády a Dionýza držiaceho kantharos, cca 520 – 510 pred Kr., Louvre]]
náhľad|Ilustrácia červenofigúrového stamnosu (strany A), podpísaného Smikrom ako maliarom (a jeho údajným autoportrétom na zobrazení vpravo), Musées royaux d'Art et d'Histoire, A717, Brusel
**Smikros** () bol grécky maliar červenofigúrových váz, činný na prelome 6. až 5. storočia pred Kr.

Smikros („Drobný“), aténsky maliar váz z konca 6. storočia pred Kr., patril podľa niektorých znalcov antického umenia, medzi generáciu umelcov tzv. „priekopníkov“, ktorí ako prví zdobili vázy červenofigúrovou technikou. Jeho signatúry *SMIKROS EGRAFSEN* (Smikros namaľoval) sa nachádzajú minimálne na troch vázach (dve z nich sú na stamnoi a jedna je na tzv. šnúrovej amfore). Je veľmi pravdepodobné, že sa môžu nachádzať až na piatich vázach. Toto meno je zrejme napr. ([--]κρος [επο]ιεσεν – [--]kros zhotovil, nie je známe iné meno hrnčiara končiace na *kros*) aj podpisom hrnčiara na veľkej, dnes už fragmentárnej rituálnej nádoby fialé podpísanej maliarom Dourisom. Ak je to tak, Smikros sa tu ukazuje ako talentovanejší hrnčiar než maliar, lebo fragmenty fialé sú vyrobené skutočne veľmi jemnou technikou.

Vázovú maľbu signovanú maliarom Smikrom vždy označovali za štýlovo blízku maľbám Eufronia. Keďže sa podpisoval iným menom, táto štýlová podobnosť sa vysvetľovala „hypotézou“, že vázový maliar, ktorý si hovoril Smikros, bol imitátorom Eufronia. Tak to interpretoval a dal tomu dlhotrvajúcu pečať hodnovernosti britský archeológ John Beazley, keď Smikra v roku 1925 označil za „veľmi zlého imitátora Eufronia“. Dnes nie je otázkou, či sú vázy s podpisom Smikra štylisticky odlíšiteľné od tých, ktoré podpísal Eufronios, ale skôr je problém vysvetliť skutočnosť, že vázy zdanlivo rovnakého štýlu nesú podpisy dvoch rôznych umelcov (americký klasický archeológ John H. Oakley dokonca tvrdí, že Smikros nebol skutočným maliarom váz, ale fiktívnym, obrazovým výtvorom Eufronia). Problémová sa zdala aj existencia niekoľkých nápisov mena Smikros na vázach. Meno Smikros bolo v Aténach v šiestom a piatom storočí pred Kr. však natoľko bežné, že sa v týchto prípadoch nemuselo týkať Smikra, maliara váz.
 
Červenofigúrový stamnos, umiestnený v Kráľovskom múzeu umenia a histórie v Bruseli, podpísaný Smikrom zobrazuje ležiacu postavu označenú nápisom *Smikros* (často označovanú za jediný autoportrét antického maliara váz), uchvátenú hudbou hetéry hrajúcej na diaulos. Je to pozoruhodný príklad toho, ako sa novou červenofigúrovou technikou vázovej maľby zobrazovali aj výjavy z bežného života, v tomto prípade zo symposia, ktorého sa zúčastnili aténski muži (možno hrnčiari a ich patróni).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maliari starovekého Grécka
Alvis Stormer

**Alvis Stormer** je vojenské obrnené vozidlo vyrobené britskou spoločnosťou Alvis Vickers, v súčasnosti známej ako BAE Systems Land & Armaments. Stormer vznikol vývojom rodiny pásových bojových vozidiel rozviedky, ako sú Scorpion, Scimitar, Spartan atď. V podstate ide o ich väčšiu a modernizovanú verziu s dodatočným kolesom na každej strane.

## Vznik a vývoj
V 70. rokoch 20. storočia vyvinulo britské ministerstvo obrany prototyp nového bojového vozidla, ktoré bolo zväčšenou verziou pásového obrneného transportéru FV103 Spartan. Nové vozidlo sa od svojho predchodcu odlišovalo tým, že malo na každej strane pridané jedno koleso. Vozidlo tiež získalo nový motor, prevodovku a odpruženie. To prakticky zdvojnásobilo nosnosť Spartanu a poskytlo oveľa všestrannejšiu platformu pre ďalší vývoj. Mal to byť univerzálny obrnený transportér alebo platforma bojových vozidiel. Prototypy vyzbrojené 7,62 mm guľometom nad veliteľským stanovišťom prešli mnohými testami a skúškami.

V 70. rokoch predalo ministerstvo obrany spoločnosti Alvis Vehicles konštrukčné práva na toto nové vozidlo. Firma Alvis Vehicles nazvala vozidlo Stormer a v roku 1981 oznámila, že ho bude ďalej vyvíjať. Čoskoro po tomto oznámení objednala Malajzia prvých 25 obrnených transportérov Stormer. Ako veliteľské vozidlo na podporu svojich tankov Chieftain ho zakúpil aj Omán. Stormer bol prvýkrát predstavený v roku 1987 ako FV4333.

## Varianty
**Stormer HVM (High Velocity Missile)** je upravený variant, ktorý objednala britská armáda. Slúži ako mobilný systém protivzdušnej obrany krátkeho dosahu vybavený raketami Starstreak High-Velocity Missile. Primárnou úlohou Stormer HVM je chrániť pozemné sily a kľúčové zariadenia pred nízko letiacimi lietadlami, vrtuľníkmi a UAV (bezpilotné vzdušné prostriedky). Celkovo bolo objednaných 151 raketových systémov protivzdušnej obrany Stormer HVM. Tento systém protivzdušnej obrany vstúpil do služby v roku 1997.

**Stormer High Mobility Load Carrier (HMLC)** je valníková verzia Stormeru vyvinutá na prepravu rôznych vojenských zásob na bojisko.

**Shielder** je valníkový variant vybavený americkým systémom kladenia mín M163 Volcano. V roku 1995 objednalo britské ministerstvo obrany celkom 29 Shielderov. Prvé vozidlá boli dodané britskej armáde v roku 1999.

**Stormer 30** bol navrhnutý ako bojové vozidlo pechoty. Bol vybavený upravenou 30 mm vežou prieskumného obrneného vozidla Scimitar. Toto vozidlo nebolo nikdy sériovo vyrábané.

## Používatelia
### Súčasní používatelia
*  Indonézia
*  Omán
*  Spojené kráľovstvo
*  Ukrajina
### Bývalí používatelia
*  Malajzia

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Bojové vozidlá pechoty
Kategória:Samohybné protilietadlové zbrane
Dušan Keketi

**Dušan Keketi** môže byť:

* bývalý slovenský futbalový brankár, reprezentant ČSSR (* 1951), pozri Dušan Keketi (brankár)
* slovenský manažér, od roku 2024 minister cestovného ruchu a športu SR, syn predošlého (* 1975), pozri Dušan Keketi (manažér)

Keketi, Dušan