Freya (radar)

náhľad|FuMG 401 „Freya LZ“

**Freya** bol prístroj raného vývoja radarovej techniky v Nemeckej ríši vyrábaný spoločnosťou Gema. Bol používaný pre systémy včasného varovania a k dispozícii bol už od začiatku druhej svetovej vojny. Počas nej bolo nainštalovaných viac ako 1 000 prístrojov. Krycie meno *Freya* získal podľa mena nordickej bohyne Freya, ktorej najcennejší majetok, náhrdelník Brisingamen strážil Heimdal so schopnosťou vidieť ďaleko aj v noci.

## Varianty
* FuMG 450 *Freya* AN, pôvodne označovaný FuMG 41G (s dosahom 120 km)
* FuMG *Freya* LZ (mohol byť prepravovaný letecky)
* FuMG 480
* FuMG 44 *Drehfreya* (nem.: otočná *Freya*), prechodný model k FuMG 44/404 (námorný: FuMO371), Jagdschloss
* FuMG 451 Freiburg, 162200 MHz
* FuMG 321-328 (námorný model)

## Technické parametre
Radar *Freya* bolo pozemné mobilné zariadenie na kolesovom podvozku s rotujúcim anténnym systémom. Na začiatku mal dosah 121 km. Radar nedokázal určiť výšku lietadla.

## Taktika
Radary *Freya* používali stanice pozemného riadenia. Každá bunka s radarom  mala pridelenú skupinu stíhacích lietadiel. Operátori zo zeme rádiovo navádzali stíhačov na zistený cieľ. Veľmi skoro sa začali radary *Freya* používať v kombináciami s presnými radarmi Würzburg. *Freya*, ako prehľadový radar detegovala ciele, samotné navádzanie stíhačov zabezpečovali operátori radaru *Würzburg*, ktorý dokázal zistiť aj výšku cieľa. Táto dvojica tvorila základ nemeckej radarovej obrany počas celej vojny.

## Použitie
náhľad|Postavenie radarov Freya vo francúzskom Auderville odfotografované britským leteckým prieskumom.
Na jeseň roku 1939 mala Luftwaffe osem radarových staníc *Freya*. Boli rozmiestnené na ostrovoch Helgoland (2x), Sylt (2x), Wangerooge (2x), Borkum a Norderney. Účinnosť nemeckej radarovej obrany pocítili briti už pri útoku 22 bombardérov Wellington 18. decembra 1939 na nemecké lode v Helgolandskej zátoke. Lietadlá nenašli žiaden cieľ, avšak boli zachytené radarom z ostrova Wangerooge, ešte vo vzdialenosti 113 km. To bol dostatočný čas na vyslanie nemeckých stíhačiek, ktoré dostihli formáciu na ceste späť a 12 z nich zostrelili.

Briti detegovali používanie radarov *Freya* až začiatkom roka 1941, keď si spojili letecké snímky objektu z francúzskeho Auderville a smeru pulzného signálu s frekvenciou 120 MHz, ktorý zachytili už predtým. Do konca októbra mali zmapované pozície 27 radarov. Zároveň zachytili signály s frekvenciou 570 MHz (*Würzburg*), ktorý zatiaľ nevedeli priradiť žiadnemu známemu zariadeniu. 

## Protiopatrenia
Prvým protiopatrením britskej strany bola zmena spôsobu príletu na cieľ. Slabosťou radarovej obrany bolo, že priestor rozdelila na jednotlivé segmenty, pričom v každom segmente mohol byť v nejakom časovom úseku navádzaný iba jeden nemecký stíhač. Zavedenie presnejšieho britského navigačného systému Gee umožnilo vytvárať tzv. prúd bombardérov. Všetky lietadlá leteli za sebou po rovnakej trase s malými odstupmi medzi sebou. Takto bol segment, ktorým lietadlá prilietali preťažený.

Neskôr, od roku 1942, sa pridalo aj rušenie pomocou systémov Moonshine a Mandrel.

## Referencie

## Literatúra
* 

## Pozri aj
* Zoznam nemeckých radarov druhej svetovej vojny

## Zdroj
* 

Kategória:Vojenské radary
Kategória:Radary druhej svetovej vojny
Kategória:Pozemné letecké radary