Šípkovské inferno

**Šípkovské inferno** alebo **nemecké represálie v [[Šípkov|Šípkove]]** boli vojnové zločiny spáchané protipartizánskou jednotkou Josef v dňoch 8.13. novembra na samote Lupenice a v obci Šípkov. Protipartizánska akcia bola motivovaná snahou získať archív a majetok prezidenta Jozefa Tisa ukoristený partizánskou jednotkou brigády Jána Žižku. Nemecká protipartizánska jednotka Josef vydávajúca sa za partizánov 8. novembra 1944 zavraždila 4 partizánov a 7 civilistov na samote Lupenice. Ďalší siedmi civilisti boli zabití 10. novembra výbuchom nastraženej míny pri otváraní Bučkovej koliby na Lupeniciach, keď prišli vziať mŕtvoly spoluobčanov. 13. novembra bola obec Šípkov jednotkou Josef prepadnutá a v tzv. „Židovni“ boli upálení ďalší 4 civilisti. Werner Tutter zodpovedný za tento zločin bol po vojne odsúdený (za inú činnosť) na 6 rokov, podpísal spoluprácu a stal sa agentom Štb a následne mu bol umožnený odchod do Spolkovej republiky Nemecko.

## Archív Jozefa Tisa
V Strážovských vrchoch v okolí obce Šípkov pôsobili od septembra 1944 partizáni brigády Jána Žižku. Partizáni viackrát vstúpili aj do Bánoviec nad Bebravou, kde sa nachádzal archív a osobný majetok prezidenta Slovenskej republiky Jozefa Tisa. Koncom septembra bol preto archív z Bánoviec naďalej ohrozovaných partizánmi v 10 debnách prevážaný do Trenčianskych Teplíc. Prevoz bol kvôli partizánskym bojom v sedle Machnáč predčasne ukončený v Motešiciach a debny boli dočasne zamurované v správcovom domčeku v motešickom zámockom parku. V októbri sa dební zmocnili partizáni brigády Jána Žižku vedení Andrejom Zujevom a komisárom Vladimírom Sedlářom. Partizáni previezli debny na traktore s vlečkou do Šípkova a uskladnili ich v tzv. „Židovni“. Veliteľstvu brigády boli nahlásené len dokumenty.

Debna s diplomatickým archívom bola prevezená na letisko Tri Duby a odoslaný letecky na štáb partizánskych brigád v Kyjeve a neskôr do Moskvy. Obsah ostatných dební s majetkom Jozefa Tisa bol podľa osobného svedectva Júlia Kusého, v roku 1944 sedemnásťročného partizána, príslušníka 9. oddielu brigády Jána Žižku z roku 2019 postupne rozkrádaný. Niekoľko debien s cennosťami dal neskôr Sedlář previezť do Slatinky nad Bebravou. Partizáni sa zmocnili aj Tisovho osobného automobilu Tatra 70, ktorý používali na jazdy po obciach bánoveckého okresu, až kým sa mu pod obcou Šípkov nezadrel motor.

Krádež Tisových vecí bol škandálom. ÚŠB vyslalo do Motešíc agenta Júliusa Lešťacha a pracovníka 4. oddelenia Karola Madluška. Po zistení, že odcudzené veci sa zrejme nachádzajú v obci Šípkov, bola znovuzískaním poverená protipartizánska jednotka Josef, toho času dislokovaná v Trenčianskych Tepliciach.

## Priebeh represálií
Začiatkom novembra jednotky partizánskej brigády Jána Žižku ovládali údolie Bebravy, hliadkovali až na Veľkých lúkach nad Omšením a Trenčianskymi Teplicami. 

### 2. november
Nemci zastrelili v Trenčianskych Tepliciach partizánskeho veliteľa Ondreja Rebru, ktorý bol na návšteve u manželky. Našli uňho notes so zoznamom partizánov, členov oddielu hliadkujúceho na Veľkých lúkach a Lupeniciach.
 
### 3. november
3. novembra chytila protipartizánska jednotka Josef v Slatinke nad Bebravou partizána Gaba Čmelka.

### 5. november
5. novembra navštívil Bánovce nad Bebravou Jozef Tiso. Pri tej príležitosti bol veliteľom jednotky Josef Wernerovi Tutterovi a Walterovi Pawlofskému v Trenčianskych Tepliciach vydaný rozkaz veliteľa nemeckých jednotiek na Slovensku gen. Höfleho vypátrať a zmocniť sa Tisových vecí, pričom ÚŠB poskytla informácie, že sa nachádzajú v obci Šípkov.

### 7. november
Zajatý partizán Gabo Čmelko bol donútený viesť večer 6. novembra asi 80 príslušníkov protipartizánskeho oddielu Josef na Lupenice. Dorazili tam 7. novembra ráno. V priebehu dňa prišli na Lupenice ľudia zo Šípkova a Slatinky nad Bebravou orať. Nemci sa vydávali za partizánov. Ich veliteľ Walter Pawlofski sa predstavil ako partizánsky nadporučík Jelínek prichádzajúci z Banskej Bystrice a hľadajúci miestnych partizánov. Vyslal poslov aj k starostovi Šípkova Gejzovi Švochovi so žiadosťou o potraviny a ten sa s Jelínkom na Lupeniciach v deň stretol, no potraviny nesľúbil a odišiel. Príslušníci oddielu Josef zišli aj do Šípkova a usídlili sa v miestnej krčme.

### 8. november
Pawlofski/Jelínek sa ráno pokúšal nakúpiť v Šípkove potraviny. Podarilo sa mu získať dôveru bratov Jána, a Alojza Hollého, tí zariadili aj vývoz potravín na Lupenice. Na Lupenice zhodou okolností prišli v ten deň aj 4 partizáni Sedlářovho oddielu. Tu príslušníci oddielu Josef zajali bratov Hollých aj štyroch partizánov a začali ich mučiť za účelom získania informácií o predmetoch z lúpeže v Motešiciach a o partizánskych jednotkách. Následne ich ranou do tyla zavraždili. Aby zahladili stopy, zastrelili aj náhodných svedkov zo Šípkova nachádzajúcich sa v tom čase na Lupeniciach. Mŕtvoly podmínovali.

Zoznam obetí na Lupeniciach:

Vraždenie prežil iba ex-partizán Rudolf Kuchta toho času prebývajúci na Lupeniciach. V čase vrážd bol ukrytý nad maštaľou Adama Belana.  Jednotka Josef sa po vraždení stiahla do Trenčianskych Teplíc.

### 9. november
Obete vraždenia na Lupeniciach objavila Antónia Belanová, ktorá prišla hľadať otca Adama a brata Jozefa a doniesla správu o mŕtvych do Šípkova.

### 10. november
V Šípkove  sa ráno objavili traja „Jelínkovci“ a dali vybubnovať, že chlapi z dediny majú ísť odviezť z Lupeníc mŕtvoly spoluobčanov zavraždených „partizánmi“. Asi 50 dedinčanov sa vybralo na Lupenice. Nájdené telá zavraždených vykazovali známky mučenia. Pri nakladaní mŕtvol v kolibe Bučkovcov došlo k explózii nastraženej míny, ktorá zabila 7 a zranila 10 Šípkovčanov.

Zoznam výbuchu:

Zranení boli zvezení do dediny a odtransportovaní autobusom Štefana Mišáka najskôr na stanicu prvej pomoci do Bánoviec nad Bebravou a následne do nemocnice v Topoľčanoch, kde viacerí zraneniam podľahli. Starosta Šípkova Gejza Švoch sa pod dojmom udalostí psychicky zrútil a utiahol sa k sestre do Topoľčian.

### 12. november
V Slatinke nad Bebravou farár Bucko slúžil zádušnú omšu za obete lupenického vraždenia a následného výbuchu.

Na porade nemeckých síl v sídle SS v Trenčianskych Tepliciach bol vypracovaný plán prepadu Šípkova.

### 13. november
O tretej hodine ráno vyrazili z Trenčína 2 nákladné autá s nemeckými vojakmi. Jedno zostalo v Slatinke nad Bebravou, kde na základe predtým získaných informácií zaistilo 4 debny s Tisovým majetkom. Druhé pokračovalo do Šípkova.

O ôsmej hodine ráno začal v Šípkove pohreb obetí. V tom čase začali obec obkľučovať v smere z Lupeníc príslušníci protipartizánskej jednotky Josef v uniformách SS. Časť jednotky vstúpila do obce a hľadala najmä partizánskeho komisára Sedlářa a veci z Tisovho pokladu. V „Židovni“ sa už v tom čase ale žiadne debny nenachádzali. V tom čase dorazilo do Šípkova aj nákladné auto s nemeckými vojakmi z Trenčína. Išlo o popravčiu čatu z trenčianskeho gestapa nazývanú podľa veliteľa „popravčia čata Streit“. S nimi prišli aj agenti ÚŠB Július Lešťak a Karol Madluška. Celá obec bola obsadená asi 300 vojakmi. Akcii velili Werner Pawlofski a Paul Streit, veliteľ trestného oddielu SS z Trenčína. Nemci zvolávali občanov Šípkova podľa vopred pripraveného zoznamu. Zároveň dali vybubnovať dedinskému hlásnikovi, aby občania, ktorí majú zbrane prípadne iné veci od partizánov, čom im nepatria, tieto okamžite priniesli na obecný úrad. Skupina vojakov zamierila na dolný koniec do domu Agneše Mikušovej, o skrýši sa museli dozvedieť pri výsluchoch.

Štyria zadržaní občania si museli po výsluchoch doniesť slamu. Následne boli zviazaní, zavretí v „Židovni“ do skríň, obložení slamou a za živa upálení potom ako Nemci „Židovňu“ zapálili:

Nemci opustili Šípkov popoludní. Protipartizánska jednotka Josef sa vrátila do Trenčianskych Teplíc peším pochodom. Nákladným autom Nemci odviezli zvyšky Tisových vecí, vojakov popravčej čaty a zajatých občanov:

## Dohra
Zajatí občania boli po niekoľkých týždňoch väznenia v Ilave prepustení. 

Protipartizánska jednotka Josef bola presunutá do Protektorátu Čechy a Morava, kde sa podieľala na vypálení Ploštiny a Prlova.

Werner Tutter bol po vojne 28. apríla 1948 odsúdený za iné činy na 6 rokov, vo väzení podpísal spoluprácu a stal sa agentom československej Štb a následne mu bol umožnený odchod do Spolkovej republiky Nemecko. Žil v Bad Kötztingu až do smrti 9. marca 1983.

### V literatúre
V roku 2023 opísal tragédiu potomok obetí Ľubomír Pajtinka v knihe *Šípkovské inferno*.

## Poznámka


## Referencie

Kategória:1944 na Slovensku
Kategória:Šípkov 
Šípkov
Šípkov
Šípkov