Wolfgang Stegmüller

**Wolfgang Stegmüller** (* 3. jún 1923, Natters, Rakúsko† 1. jún 1991, Mníchov, Nemecko) bol rakúsko-nemecký filozof. Zaoberal sa predovšetkým teóriou poznania, filozofiou vedy a analytickou filozofiou. Jeho najznámejším dielom sú viaczväzkové *Hauptströmungen der Gegenwartsphilosophie* (Hlavné prúdy súčasnej filozofie).

## Životopis
Študoval na univerzite v Innsbrucku ekonómiu a filozofiu. V roku 1945 získal doktorát z ekonomických vied a v roku 1947 aj doktorát z filozofie.

V roku 1949 sa habilitoval v odbore filozofia. Témou jeho habilitačnej práce bolo *Bytie, pravda a hodnota v súčasnej filozofii.*

Po ročnom pobyte na University of Oxford sa v roku 1954 vrátil späť do Innsbrucku, kde bol v roku 1956 vymenovaný za mimoriadneho profesora filozofie. V nasledujúcom období pôsobil aj ako hosťujúci profesor na univerzitách v Kieli a Bonne.

V roku 1958 sa stal riadnym profesorom filozofie, logiky a filozofie vedy na *[https://www.uni-muenchen.de/index.html Ludwig-Maximilians-Universität]* v Mníchove. V rokoch 1977 až 1979 bol dekanom Fakulty filozofie, teórie vedy a štatistiky. V zimnom semestri 1962/1963 a v letnom semestri 1964 pôsobil ako hosťujúci profesor na *[https://www.upenn.edu/ University of Pennsylvania].*

Stegmüller bol od roku 1966 korešpondentom Rakúskej akadémie vied,, od roku 1967 členom Bavorskej akadémie vied a od roku 1972 členom Medzinárodného filozofického inštitútu v Paríži.

V roku 1989 mu jeho alma mater Universität Innsbruck udelila čestný doktorát.

V roku 1990 bol emeritovaný, zároveň sa však stal čestným predsedom Spoločnosti pre analytickú filozofiu.

Zomrel 1. júna 1991 v Mníchove. Pochovaný je v obci Gräfelfing, neďaleko Mníchova.

Spoločnosť pre analytickú filozofiu udeľuje od roku 1994 vybraným mladým vedcom *Cenu Wolfganga Stegmüllera*.

Priamo u Stegmüllera sa habilitovalo desať z jeho žiakov. Hoci nemožno hovoriť o akejsi „Stegmüllerovej filozofickej škole“, predsa malo jeho myslenie veľký vplyv na nasledujúce generácie filozofov. Vo všeobecnosti možno konštatovať, že spoločným znakom Stegmüllerových žiakov je dôraz na intencie analytickej filozofie.

K Stegmüllerovým žiakom patrili aj Wolfgang Röd (* 1926 – † 2014) a Julian Nida-Rümelin (* 1954).

## Oblasti záujmu
V roku 1948 sa prostredníctvom Karla Poppera (1902 – 1994) bližšie zoznámil s logickým pozitivizmom – filozofickým smerom, ktorý bol v Nemecku po skončení Druhej svetovej vojny takmer neznámy. Následne sa venoval predovšetkým štúdiu filozofie Rudolfa Carnapa (1891 – 1970). Politické a antimetafyzické tézy tzv. Viedenského krúžku si však Stegmüller nikdy neosvojil. Svoj príklon ku Carnapovým pozíciám odôvodňoval tým, že predstavujú akúsi zlatú strednú cestu medzi Wittgensteinovým tvrdením o nemožnosti prísne vedeckej filozofie a Popperovým popieraním významu filozofie jazyka. Svojimi publikáciami Stegmüller významne prispel k rozvoju a popularizácii analytickej filozofie a filozofie vedy v nemecky hovoriacich krajinách. 

O *štyroch problémoch teórie poznania*, mimochodom, centrálnych témach jeho neskorších prác, sa Stegmüller po prvýkrát zmienil už vo svojej inauguračnej prednáške. Boli to:    
* problém indukcie
* problematika samotnej elementárnej skúsenosti
* problematika teoretických pojmov
* problematika vedeckého vysvetlenia.
Stegmüllerovo pole pôsobnosti bolo mimoriadne široké, zahŕňalo množstvo filozofických disciplín. Okrem nespočetných prác k problematike súčasnej filozofie nemožno nespomenúť jeho publikácie v oblasti základov logiky, teórie poznania a filozofie vedy.

### Logika
Svojimi knihami *Das Wahrheitsproblem und die Idee der Semantik* (Problematika pravdy a idea sémantiky, 1957) a *Unvollständigkeit und Unentscheidbarkeit* (Neúplnosť a nerozhodnuteľnosť, 1959) sprístupnil nemecky hovoriacim čitateľom sémantiku a logiku Alfreda Tarskeho a Rudolfa Carnapa, ako aj príspevky Kurta Gödela v oblasti matematickej logiky. Ďalšími významnými prácami Wolganga Stegmüllera na poli logiky je článok *Die Antinomien und ihre Behandlung* (Antinómie a ich spracovanie, 1955) a spoluautorstvo knihy *Strukturtypen der Logik* (Štruktúrne typy logiky, 1961).

### Teória poznania
Jedným z najznámejších diel Wolfganga Stegmüllera je kniha *Metaphysik, Skepsis, Wissenschaft* (Metafyzika, skepsa, veda) z roku 1954, v ktorej predstavil epistemiologické základy týchto troch oblastí. Poukázal v nej na skutočnosť, že hľadanie epistemiologických základov nevyhnutne vedie k samotnému „*problému dôkazu*“, ktorý je podľa neho neriešiteľný. Stegmüller vylúčil aj riešenie založené na preukázaní samorozpornosti univerzálnej epistemiologickej skepsy, aj za predpokladu, že by bola táto samorozpornosť skutočná. Stegmüller napokon prišiel k záveru, že *univerzálny epistemiologický skepticizmus* je možné zastávať bez rozporu (sic!) za predpokladu, že sa zriekneme zdôvodnenia tohto postoja. Napriek neriešiteľnosti „*problému dôkazu*“ sú podľa Stegmüllera pre metafyziku i vedu ako takú nepostrádateľné určité bazálne (epistemiologické) predpoklady. Prísne vzaté – metafyziku ako aj vedu možno považovať v princípe za nezdôvodnené, ich základom je v konečnom dôsledku iracionálne rozhodnutie či predpoklad.

Vo svojich dielach sa vysporadúval aj s fenomenalizmom. V publikácii *Der Phänomenalismus und seine Schwierigkeiten* (Fenomenalizmus a jeho ťažkosti) z roku 1958 poukázal na slabé miesta tohto filozofického smeru, ktoré v konečnom dôsledku bránia konzekventnej realizácii jeho programu v praxi.

### Filozofia vedy
Je považovaný za jedného z najvýznamnejších predstaviteľov filozofie vedy v druhej polovici 20. storočia. Taktiež nemožno nespomenúť jeho zásluhy o popularizáciu tém filozofie vedy a analytickej filozofie v širokom spektre nemecky hovoriacich čitateľov.

Stegmüllerovo pôsobenie na poli filozofie vedy zásadným spôsobom ovplyvnili dve knihy dvoch významných amerických fyzikov a súčasne filozofov – *The Structure of Scientific Revolutions* (Štruktúra vedeckých revolúcií) z roku 1962, ktorej autorom bol Thomas S. Kuhn, a *The Logical Structure of Mathematical Physics* (Logická štruktúra matematickej fyziky) z roku 1971 z pera Josepha D. Sneeda.

Kuhnova kniha uvrhla Stegmüllera, podľa jeho vlastných slov, na dlhý čas do hlbokej filozofickej krízy. V Sneedových tézach však Stegmüller videl východisko z dobovej krízy (vedeckého) racionalizmu ako aj primeranú odpoveď na problém teoretických pojmov. Sneedove myšlienky sa neskôr stali základným kameňom tzv. *vedecko-teoretického štrukturalizmu* (Wissenschaftstheoretischer Strukturalismus) – významného smeru v rámci súčasnej filozofie vedy, o rozvoj ktorého sa v neposlednom rade pričinil aj Stegmüller a viacerí jeho spolupracovníci.

## Výber z diela
* *Hauptströmungen der Gegenwartsphilosophie*. 1952. (Aktuálne posledné je štvorzväzkové vydanie z roku 1989)
* *Metaphysik – Skepsis – Wissenschaft*. 1954.
* *Sprache und Logik*. In: *Studium Generale*, Band 9, 1956.
* *Das Universalienproblem, einst und jetzt*. 2 časti. In: *Archiv für Philosophie* (Stuttgart), Band 6, 1956; Band 7, 1957.
* *Das Wahrheitsproblem und die Idee der Semantik*. 1957.
* *Unvollständigkeit und Unentscheidbarkeit. Die metamathematischen Resultate von Gödel, Church, Kleene, Rosser und ihre erkenntnistheoretische Bedeutung*. 1959.
* *Glauben, Wissen und Erkennen*. 1965.
* *Einheit und Problematik der wissenschaftlichen Welterkenntnis*. 1967.
* *Der Phänomenalismus und seine Schwierigkeiten*. 1969.
* *Aufsätze zur Wissenschaftstheorie*. 1970.
* *Aufsätze zu Kant und Wittgenstein*. 1970.
* *Probleme und Resultate der Wissenschaftstheorie und Analytischen Philosophie*
** Band I: *Erklärung-Begründung-Kausalität.* 1983.
** Band II: *Theorie und Erfahrung.* 1974.
*** 1. Teilband: *Theorie und Erfahrung.* 1974.
*** 2. Teilband: *Theorienstrukturen und Theoriendynamik.* 1985.
*** 3. Teilband: *Die Entwicklung des neuen Strukturalismus seit 1973.* 1986.
** Band III: *Strukturtypen der Logik.* 1984.
** Band IV: *Personelle und statistische Wahrscheinlichkeit.* 1973.
*** 1. Halbband: *Personelle Wahrscheinlichkeit und rationale Entscheidung.* 1973.
*** 2. Halbband: *Statistisches Schließen – Statistische Begründung – Statistische Analyse.* 1973.
* *Das Problem der Induktion. Humes Herausforderung und moderne Antworten*. 1975.
* *The Structure and Dynamics of Theories*. 1976.
* *Rationale Rekonstruktion von Wissenschaft und ihrem Wandel*. 1979.
* *Neue Wege der Wissenschaftsphilosophie*. 1979.
* *The Structuralists View of Theories*. 1979.
* *Philosophy of Economics*. Springer. 1982.
* *Kripkes Deutung der Spätphilosophie Wittgensteins. Kommentarversuch über einen versuchten Kommentar.* 1986.

## Literatúra
* HEMPEL, C. G. – PUTNAM, H. – ESSLER, W. K. *Methodology, Epistemology, and Philosophy of Science: Essays in Honour of Wolfgang Stegmüller on the Occasion of his 60th Birthday, June 3rd, 1983. Reprinted ... Journal Erkenntnis, Vol. 19, Nos. 1,2 and 3.* Springer Verlag, 1983. ISBN 90-277-1646-3.
* KLEINKNECHT, R. *Nachruf auf Wolfgang Stegmüller.* In: *Journal for General Philosophy of Science*, Vol. 24. 1993. s. 1 – 16.
* *Wolfgang Stegmüllers Erbe(n). Ein Gespräch zwischen Franz von Kutschera, Carlos Ulises Moulines, Wolfgang Spohn und Hans Rott.* Information Philosophie, 2. 2004. s. 110 –115. 

## Referencie


## Externé odkazy
* http://dai.fmph.uniba.sk
* https://portal.dnb.de
* https://www.uibk.ac.at 

## Zdroj

Kategória:Rakúski filozofi
Kategória:Nemeckí filozofi