Partizánske zločiny v Sklabini

**Partizánske zločiny v Sklabini** sa odohrali od 21. augusta do 12. septembra 1944. V katastri obce Sklabiňa v lokalite Dolinka partizáni 1. čs. partizánskej brigády gen. M. R. Štefánika pod velením sovietskeho veliteľa P. A. Velička popravovali civilné osoby, najmä príslušníkov nemeckej menšiny a členov Deutsche Partei, predstaviteľov štátnych inštitúcií, funkcionárov HSĽS, HG, Matice slovenskej, notárov, atď. V Sklabini boli pochovaní aj členovia vojenskej skupiny podplukovníka Otta postrieľaní 28. augusta v martinských kasárňach. V októbri/novembri 1944 po potlačení SNP  prebehla exhumácia, pričom sa našlo 149 mŕtvol v 5 hromadných hroboch.

## Predohra

Partizánske hnutie v Turci inicioval v júli roku 1943 Viliam Žingor. V noci z 25. na 26. júla 1944 bola nad Liptovskou Osadou zo Sovietskeho zväzu vysadená prvá sovietska jedenásťčlenná partizánska organizátorská skupina pod velením Piotra Alexejeviča Velička vyslaná Ukrajinským štábom partizánskeho hnutia (ÚŠPH) v Kyjeve. Parašutistom sa podarilo nadviazať prvé spojenia s činiteľmi miestneho odboja a Veličkova skupina sa 12. augusta presunula k Žingorovi do Kantorskej doliny. Veličko v zmysle pokynov ÚŠPH začal organizovať partizánske oddiely a od 18. augusta začal v Turci budovať partizánsky rajón, hoci ho gen. Ján Golian za Vojenské ústredie ako aj Gustáv Husák v mene Komunistickej strany Slovenska žiadali o vyvarovanie sa predčasných akcií. K partizánskym akciám patrilo vyhlásenie Česko-slovenskej republiky 21. augusta 1944 v Sklabini, protinemecká mobilizácia martinskej posádky, zatarasenie železničných tunelov a terorizovanie a vraždy príslušníkov slovenských štátnych orgánov a nemeckej menšiny v Turci.

## Partizánske zločiny

Od 21. do 31. augusta 1944 bola v Sklabini na štábe 1. čs. partizánskej brigády gen. M. R. Štefánika i kontrarozviedka pod velením kpt. J. J. Černogorova, ktorá predstavovala i náhly tzv. stanný súd. Ako dôvod pre udelenie trestu smrti stačilo podozrenie alebo presvedčenie, že dotyčný je Nemec, nemecký agent, alebo stúpenec slovenskej štátnej samostatnosti (čo sa chápalo ako zrada Československej republiky). Veliteľ partizánov P. A. Veličko bol opisovaný ako človek násilníckej povahy so sklonom k nadmernej konzumácii alkoholu, čo prispievalo k zbytočným tragédiám. Za ten čas v Sklabini bolo popravených alebo pochovaných asi 150 osôb (rátajúc v to aj mužov nemeckej vojenskej skupiny, likvidovanej v martinských kasárňach). Sovietsky partizánsky štáb si vyhradil právo vyšetrovať a trestať chytených nemeckých príslušníkov. Slovenských údajných zradcov a previnilcov ponechával vo väčšine prípadov slovenskému štábu. Väčšina popravených bola nemeckej národnosti, medzi popravenými boli funkcionári Deutsche Partei aj osoby fašistického zmýšľania, predstavitelia štátnych inštitúcií, funkcionári HSĽS, HG, Matice slovenskej, notári, učitelia, atď.

Sovietski partizáni v hláseniach pre ÚŠPH pripisovali zločiny proti civilistom „vlasovcom“, hlásenia sú z času, keď sa ešte zločiny nediali:

Svedectvo o partizánskych zločinoch priniesol ako jeden z prvých daňový úradník a člen HSĽS Karol Nemčok z Dolnej Vsi, ktorý bol členom skupiny 8 mužov a 1 ženy, olúpených a zastrelených dňa 26. augusta. Nemčok bol len postrelený, podarilo sa mu prežiť a na základe jeho svedectva sa podarilo zostaviť aspoň čiastočný zoznam obetí.

Čiastočný zoznam obetí:

## Dohra

Nemci prenikli Strečnianskou tiesňavou a 4. septembra dobyli Vrútky. Následne ale povstalci držali front v ťažkých bojoch viac ako 2 týždne a z Turca ustúpili až 21. septembra, keď bol Turiec ohrozovaný z juhu postupom nemeckej skupiny Schill. 

Obec Sklabiňa bola Nemcami dobytá 30. septembra 1944. Následne bola vykonaná exhumácia sklabinských obetí. Publicista Viliam Žitňan v časopise Nový svet v novembri 1944 uvádzal, že nemecká komisia exhumovala 140 mŕtvol, z toho 1 dievča. Zástupca starostu Turčianskeho sv. Martina a člen exhumačnej komisie Ladislav Littrich uvádza 149 obetí, z toho 2 ženy.

### Nemecká odplata
Za pomoc partizánom Nemci odvliekli z obce 144 obyvateľov do Martina, kde ako odplata za zavraždenie 24 členov nemeckej skupiny podplukovníka Otta bolo Nemcami popravených 3. októbra 1944 na Bukovinách 48 osôb. Mená zastrelených osôb boli publikované na plagáte okresného náčelníka v Martine na výstrahu verejnosti. Ďalšie osoby boli vyvezené do nemeckých koncentračných táborov, kde 7 zahynulo.

## V umení
Slovenský výpravný historickovojnový seriál Povstalecká história z roku 1984, kde na scenári s Jozefom Bobom spolupracoval aj prominentný historik Viliam Plevza. Seriál zobrazuje zoskok Veličkovej skupiny, príchod na Turiec a pripisuje zločiny na civilistoch „vlasovcom“, proti ktorým dokonca seriálový npor. Veličko posiela partizánov, aby chránili pred ich útokom tábor nemeckých detí. Jeden zo zajatých vlasovcov je privedený do Sklabine, kde však v zajatí prežije až do príchodu Nemcov a následne sa podieľa na represáliach voči odbojárom.

Drámu svojho otca Karola Nemčoka (1909-1974) stvárnil v knihe *„Cesta smrti a života, alebo útek z partizánskeho hrobu v Sklabini“* Jozef Nemčok. Karol Nemčok bol zamestnancom Daňového úradu v Kremnici, príslušníkom HSĽS a sympatizantom slovenskej samostatnosti. Na základe udania bol 25. augusta 1944 odvlečený do Sklabine. Tam bol partizánskym súdom odsúdený na smrť. Pri poprave bol však len postrelený, z hrobu sa vyhrabal a zachránil sa.

## Referencie


## Poznámka


Kategória:1944 na Slovensku
Sklabiňa
Sklabiňa
Sklabiňa
Kategória:Sklabiňa
Sklabiňa