Hraboš severský panónsky

**Hraboš severský panónsky** (lat. *Alexandromys oeconomus mehelyi*, staršie: *Microtus oeconomus mehelyi* [písané aj: *méhelyi*]) je poddruh druhu hraboš severský vyskytujúci sa zhruba v slovensko-maďarsko-rakúskom pohraničí.

## Biotop
Je to drobný cicavec obývajúci biotop formovaný sedimentovými močiarmi, luhmi alebo hustými brehovými porastmi. Jeho nároky na prostredie sú úzko špecializované, preferuje biotop lokalizovaný v okrajových častiach príbrežných močiarov s vysokosteblovou bylinnou vegetáciou, najmä ostríc a trste (Gubányi 2007). Je citlivý na zmeny podmienok prostredia. Jedným z kľúčových faktorov umožňujúci výskyt a zotrvanie tohto hraboša je vhodný vodný režim prostredia (Gubányi et al. 2009). Redukcia vodných zdrojov vyvoláva zazemňovanie a vysúšanie jeho biotopov. Kombinácia týchto vplyvov spôsobuje expanziu ruderálnej vegetácie, čo má za následok fragmentáciu a úbytok vhodných lokalít výskytu *Alexandromys oeconomus mehelyi*. Na druhej strane, nadmerné zvýšenie hladiny môže taktiež ohroziť prežívanie druhu. V dôsledku dlhodobého zatopenia sa zmení vegetačný porast (napr. redukcia ostricových zárastov) a biotop sa stane neobývateľným, resp. fragmentovaným. Dopad takýchto zmien môže byť podobný ako pri nedostatku vody. Úzko vyhranené nároky tohto poddruhu na faktory prostredia, fragmentácia lokalít výskytu a geografická izolácia od súvislého areálu druhu zapríčinili, že hraboš severský panónsky je jedným z najvzácnejších hrabošov Európy.

## Prvý opis a výskyt
Poddruh *mehelyi* prvý opísal Éhik v roku 1928 na základe 15 jedincov zo Žitného ostrova a 3 jedincov z Rajky (Maďarsko). Za holotyp nového poddruhu stanovil jedinca (samca) z Rajky (Rajka, Szigetköz; 1925, III; samec, M.N.M. No 3350/I, leg. Kunszt Károly) (Éhik 1928).

Recentný výskyt poddruhu *Alexandromys oeconomus mehelyi* je sústredený viac-menej do dvoch izolovaných regiónov:
# severozápadné Maďarsko (Tóköz-Fertő-Hanság, Szigetköz), priľahlé územia západného Rakúska (Neusiedl am See, Seewinkel) a juhozápadného Slovenska (Podunajská rovina, okraj Hronskej pahorkatiny);
# populácie v oblasti jazera Kis-Balaton (Maďarsko).

Výskum tohto vzácneho hraboša sa na území dnešného Slovenska rozbehol až v 50. rokoch 20. storočia. Z tohto obdobia je známy aj najvyšší počet odchytených jedincov z jednej lokality (Čiližská Radvaň, Čiližské močiare) zo Slovenska. V priebehu roku 1954 tu bolo odchytených 170 exemplárov *Alexandromys oeconomus mehelyi*. Na základe tohto materiálu bola publikovaná doteraz najpodrobnejšia štúdia morfológie (variabilita dĺžky tela, hmotnosť, chvost, dĺžka zadnej labky, priemer oka, kraniometrické znaky) a ekológie (dynamika početnosti, pomer pohlaví, dĺžka pohlavnej aktivity, pohlavné dospievanie, počet vrhov a mláďat vo vrhu, habitatové preferencie, spôsob života) sledovaného poddruhu z nášho územia (Kratochvíl, Rosický 1955). V nasledujúcom období (až do roku 2011) bol druh zaznamenaný v nižších počtoch na jednotlivých lokalitách a nie sú známe jeho ďalšie podrobné ekologické štúdie.

## Morfológia
### Sfarbenie srsti a jej štruktúra
Na vrchnej strane tela je tento poddruh tmavo-sivohnedý, s temným pozdĺžnym pásom, prechádzajúcim cez chrbát od temena hlavy až po koreň chvosta. Na spodku tela je belavý so žltkavým nádychom (Sládek & Mošanský 1985). Srsť je na dotyk jemná až hodvábna čím sa odlišuje napr. od hraboša poľného.

### Veľkosť
Veľkosť tela podlieha variabilite a v rámci areálu sa líši. Poddruh žijúci na Slovensku patrí v rámci európskych poddruhov hraboša severského k tým mohutnejším, a to ho radí k najväčším hrabošom žijúcim na území Slovenska (Ambros 2010). Napr. nasledujúce miery, ktoré uvádzajú Sládek a Mošanský (1985) pre náš poddruh, sa týkajú len pohlavne zrelých indivíduí bez zreteľa na obdobie:

* (LC) dĺžka tela: samcov 100 – 142 mm, samíc 73 – 135 mm
* (LCd) dĺžka chvosta: 33 – 73 mm
* (LTP) dĺžka zadného chodidla: 18,5 – 22,6 mm
* (LAu) dĺžka ušnice: 12,5 – 15,07 mm
* priemer oka: 3,3 – 3,7 mm, je považovaný za stabilný určovací znak
* (H) hmotnosť tela: 27,2 – 50 g

## Potrava
Hraboš severský panónsky je herbivorný živočích. Rozbory potravy z Fínska z 307 žalúdkov udávajú zastúpenie živočíšnej potravy iba v dvoch prípadoch. Živí sa rastlinami, prevažne močiarnymi Carex sp, Phragmites australis, Typha sp, Molina sp. Počas zimy hlavnou sú zložkou stravy rizómy (podzemné stonky) ostríc a semená tráv. Jeho jedálny lístok sa mení v jednotlivých mesiacoch v súvislosti s priebehom vegetácie jednotlivých druhov rastlín.

## Aktivita a rozmnožovanie
Hraboš severský si na opísanom biotope robí podzemné chodby s hniezdnou komorou v trsoch ostrice. Pri nízkom stave vody je hniezdna komora umiestnená v dolnej časti trsov alebo v dne, pri vysokom stave vody si robí hniezda z častí vodných rastlín na vrchu trsov a pláva z jedného trsu na druhý. Aktívne sú po celý rok, a to hlavne v noci, skoro ráno, neskoro popoludní. Neukladajú sa na zimný spánok (nehibernujú).

Rozmnožuje sa vo februári až v novembri. Samica má 3 – 4 razy do roka 2 – 9 mladých. Priemerné počty mláďat vo vrhu sa menia v priebehu vegetačnej sezóny, s nárastom koncom jari a v lete s následným poklesom hodnôt na jeseň. Dĺžka gravidity je 20 až 22 dní, reprodukčné obdobie trvá 120 dní. Samice (okrem jesenného potomstva) pohlavne dozrejú ešte v roku svojho narodenia a žijú 12 – 13 mesiacov. Samce a v jeseň narodené samice pohlavne dozrievajú a rozmnožujú sa iba po prezimovaní. Samce hynú obyčajne pred druhou zimou.

## Referencie

Kategória:Chrčkovité
Kategória:Kriticky ohrozené druhy
Kategória:Cicavce na Slovensku
Kategória:Európske cicavce