Spoločnosť Božieho Slova

**Spoločnosť Božieho Slova** alebo **verbisti** (, skr. **SVD**) je katolícka rehoľná kongregácia pápežského práva. Spoločnosť založil nemecký katolícky kňaz, dnes svätec, Arnold Janssen. Prvý misijný dom sa nachádzal v holandskom Steyli. Dnes spoločnosť predstavuje siedmy najväčší mužský rád v Katolíckej cirkvi. Vlastní okolo 383 misijných domov vo viac ako 60 krajinách. Má 5800 členov, z ktorých 1000 je vo formácii.
 
Osobitnými cieľmi verbistov sú najmä misijná činnosť, publikovanie kníh a diseminácia existujúcej katolíckej literatúry („apoštolát tlače“). Podieľajú sa aj na poskytovaní vzdelávania. Významne prispeli k šíreniu katolicizmu medzi Afroameričanmi. Do roku 1961 bola väčšina afroamerických kňazov absolventmi verbistického seminára. Významný bol aj prínos verbistov na poli antropológie a etnológie. Zvlásť býva vyzdvihované výskumné dielo Wilhelma Schmidta. Na jeho odkaz nadväzujú kňazi-vedci z Inštitútu Anthropos, ktorý má medzinárodné sídlo vo Švajčiarsku a vydáva štvrťročník *Anthropos*.
 
Na Slovensku pôsobia verbisti približne od vzniku Československa. Od roku 1942 tvoria slovenskí verbisti vlastnú provinciu. Provinciál sídli v Nitre, v Misijnom dome Matky Božej na Kalvárii.
 
Spoločnosť má aj sesterské ženské kláštorné kongregácie Služobníc Ducha Svätého a Služobníc Ducha Svätého ustavičnej poklony.
 
## Dejiny spoločnosti
[vľavo|náhľad|Svätý [Arnold Janssen (* 1837† 1909), zakladateľ Spoločnosti Božieho slova]]
Spoločnosť založil v roku 1875 nemecký kňaz Arnold Janssen. Jeho pôvodným plánom bolo založiť inštitút nemeckých kňazov, ktorí by pôsobili v zahraničných misiách, no spoločnosť začala čoskoro prijímať aj laických bratov, ktorých počet dokonca na mnoho rokov prevyšoval klerikov. 

Spoločnosť vznikala v čase, keď v Nemecku prebiehal tzv. Kulturkampf – kultúrny boj a spor medzi Katolíckou cirkvou a Nemeckom, ktorého iniciátorom bol kancelár Otto von Bismarck. Keďže v Nemecku nebolo povolené zakladať nové rehole, založil Janssen spoločnosť v susednom v Holandsku, kde dúfal, že prijme kňazov a klerikov, ktorí v tom čase opúšťali Nemecko.
náhľad|Spoločnosť Božieho slova vo svete (2018)|vľavoSpočiatku skladali bratia iba súkromné sľuby a riadili sa pravidlami dominikánskych terciárov. Po prvej generálnej kapitule (1884) boli prijaté nové pravidlá, ktoré spoločnosť pretvorili na rehoľnú kongregáciu s verejnými sľubmi. Regula bola schválená miestnym ordinárom (1889) a neskôr aj Svätou stolicou (1905). V tom čase už mala spoločnosť 2 000 členov a študentov a bola rozšírená na piatich kontinentoch. Už v roku 1879 začali vďaka Josephovi Freinademetzovi vykonávať misijnú činnosť v Číne. Od roku 1889 pôsobila v Južnej Amerike (Argentíne) a v Rakúsku (Mödling), od roku 1892 v západnej Afrike (Togo), od roku 1895 v Spojených štátoch, od roku 1896 na ostrove Nová Guinea. V Japonsku pôsobia verbisti od roku 1907 a na Filipínach od roku 1909. V roku 1923 založila spoločnosť v Spojených štátoch prvý seminár pre afroamerických mužov (Bay St. Louis v štáte Mississippi). V 20. storočí zažila spoločnosť veľký rozmach. V roku 2003 otvorila svoj prvý misijný dom v Rusku.

## Dejiny verbistov na Slovensku
V počiatkoch verbistickej misijnej činnosti na území dnešného Slovenska stáli predstavení z Rakúska, ktorí sa rozhodli založiť misijný dom v českých krajinách. Vypuknutie prvej svetovej vojny však prekazilo väčšie plány. Verbistický apoštolát na území  Slovenska začal v roku 1914, keď Jozef Gerecký vydal prvý misijný kalendár v slovenčine – *Posol svätého Gabriela*. V lete 1915 bolo potom pre Slovákov vydané prvé číslo misijného časopisu *Hlasy z katolíckych misií*. Tlačoviny pomáhali šíriť rehoľní bratia nazývaní ako „cestovní bratia“, pretože trávili týždne na cestách s cieľom propagovať tlač, misie a osloviť záujemcov o misijné povolanie. Významnými šíriteľmi verbistickej tvorby boli aj diecézni kňazi, ktorí navštevovali duchovné cvičenia v misijnom dome svätého Gabriela v rakúskom Mödlingu.

[náhľad|Kostol Božského Srdca Ježišovho vo [Vidiná|Vidinej]]
Po návrate Pavla Šebestu z Afriky uskutočnil v roku 1921 v Bratislave a v Maduniciach niekoľko prednášok o misiách, kde padlo rozhodnutie rozšíriť činnosť verbistov aj na územie Slovenska. Myšlienku podporil aj nitriansky biskup Karol Kmeťko. V Maduniciach následne Šebesta založil prvý dom verbistov na území Slovenska a prvým verbistom v ňom od roku 1922 pôsobil bol Albert Florián. Po tom, čo sa komunita v roku 1923 rozšírila, vznikla potreba hľadať väčšie priestory, na čo biskup Kmeťko ponúkol verbistom biskupské letné sídlo v Močenku. V kaštieli otvorili svoj misijný dom Matky Sedembolestnej a do neho i prijali prvých žiakov. Priestory, ktoré mali k dispozícii neboli dostačujúce a nevyhovujúca bola aj vzdialenosť od väčších miest. Nitriansky biskup preto verbistom ponúkol starý kláštor nazarénov a Kostol Nanebovzdatia Panny Márie v Nitre na Kalvárii, kam sa po úpravách a prístavbe budovy presťahovali rehoľníci v roku 1925.
 
V roku 1927 odkúpili verbisti budovu kaštieľa a hospodárske majetky vo Vidinej od grófky Hedvigy Asbóthovej. Následne sa vo Vidinej od jesene 1927 začala výučba a formácia dvoch ročníkov študentov osemročného gymnázia. Neskôr sa do Vidinej preniesli aj filozofické štúdiá klerikov po skončení noviciátu a zložení prvých rehoľných sľubov. Okrem toho Spoločnosť spravovala vo Vidinej miestny kostol.

[náhľad|Nitrianska kalvária, [Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Nitra, Kalvária)|Kostol Nanebovzatia Panny Márie]]
V roku 1929 otvorila Spoločnosť dom aj na východnom Slovensku. Na svoje letné sídlo v Spišskom Štiavniku ich pozval spišský biskup Ján Vojtaššák. Spoločnosť v Misijnom dome Annuntiata v Štiavniku zriadila štúdium dvoch ročníkov gymnázia a noviciát pre rehoľných bratov. K budovám kaštieľa a kostola dostala Spoločnosť do prenájmu aj hospodárske budovy, mlyn a polia. S nárastom počtu chovancov v misijných domoch rástla aj potreba nových priestorov na bývanie a výučbu. V roku 1926 sa preto začalo s výstavbou nového veľkého domu v Nitre na Kalvárii. V roku 1927 vytvorila Spoločnosť na Slovensku régiu a v roku 1942 bola zriadená samostatná provincia. Ďalším domom, ktorý Spoločnosť na Slovensku zriadila bol Misijný dom svätého Svorada v Nitre na Zobore. Už v polovici 30. rokov však boli misijné domy opäť preplnené. Po dohode s biskupom Kmeťkom sa zriadil dom na mieste starého benediktínskeho (neskôr kamaldulskeho) kláštora. Postupne sa zriadili noviciáty (pre rehoľných bratov i klerikov), filozofické štúdia a na štúdia teológie odchádzali verbisti do Rakúska, do Misijného domu v Mödlingu. Spoločnosť zriadila postupne vo svojich domoch predajne tlačovín a rôznych devocionálií.
 
Až do roku 1946 zažívala Spoločnosť na Slovensku relatívny pokoj. Nové politické smerovanie stále viac a viac obmedzovalo slobodnú aktivitu rehole a jej členov. Jednotlivé domy stratili postupne časti a nakoniec i celé hospodárstva a dom vo Vidinej bol dokonca celý skonfiškovaný v prospech štátu. Zastavilo sa vydávanie časopisov i kontakt so zahraničím. Mladým kňazom nebolo možné vycestovať do zahraničia na štúdia a na misie. Osobitne zložité obdobie nastalo po roku 1949. V rámci Akcie K boli obsadené a vyprázdnené všetky kláštory. Misijný dom Annutiata v Spišskom Štiavniku bol zlikvidovaný v noci z 13. na 14. apríla 1950 a zvyšné tri domy v noci z 3. na 4. mája 1950. Počas obdobia komunizmu boli viacerí bratia i študenti internovaní v táboroch a museli absolvovať osvetové školenia, na ktorých boli vedení k zanechaniu cirkevného života. Veľká časť bohoslovcov nastúpila v roku 1950 na nútené práce do Pomocných technických práporov v Česku. Časť študentov pokračovala vo formácii v skrytosti, časť emigrovala. V roku 1961 sa v Košiciach uskutočnil proces Bošanský a spol., v ktorom bolo odsúdených 14 rehoľníkov, jedna rehoľná sestra a jeden civil na niekoľkoročné tresty odňatia slobody. Najvyšší trest bol udelený provinciálovi Vojtechovi Bošanskému (14 rokov).
 
Verejný rehoľný život verbistov na Slovensku bolo možné obnoviť až v rokoch 1989/90. Verbisti sa vrátili do Nitry na Kalváriu a do Vidinej. Misijný dom Annuntiata na Spiši a Misijný dom sv. Svorada v Nitre na Zobore obnovený nebol. V 90. rokoch bol založený Misijný dom svätého Jozefa Freinademetza v Snine (dnes už zatvorený) a v roku 2001 aj Misijný dom svätého Arnolda Janssena v BratislavePetržalke. V Bratislave – Mlynskej doline tiež rehoľa vďaka činnosti Milana Bubáka založila Univerzitné pastoračné centrum. Mnohí verbisti pôsobili po roku 1989 aj vo farnostiach.
 
## Významní verbisti
[náhľad|Svätý [Jozef Freinademetz (* 1852† 1908) pôsobil ako misionár v Číne]]
**Svätci a blahoslavení**
* Arnold Janssen
* Jozef Freinademetz
* Gregor Boleslav Frackoviak
* Stanislav Kubista
* Aloiz Liguda
* Ľudovít Mzyk
* Helena Stollenwerk
* Jozefa Stenmanns
* Marián Żelazek
 
**Slovenskí verbisti**
 
**Regionáli**
* Ján Fajkus (1927 – 1933)
* Alojz Lazecký (1933 – 1939)
* Ján Fajkus (1939 – 1942)
 
**Provinciáli slovenskej provincie**
* Ján Fajkus (1942 – 1948)
* Vojtech Bošanský (19481968)
* Anton Mihálik (19681979)
* Vojtech Kováčik (19791986)
* Vincent Babin (19861992)
* Štefan Horváth (19921998)
* Pavol Kruták (19982004)
* Peter Dušička (20042010)
* Ján Halama (20102015)
* Ján Štefanec (20152016)
* Pavol Kruták (20162023)
* Marek Vaňuš (2023)
 
Pre ďalšie osobnosti pozri :Kategória:Verbisti.
 
## Referencie

 
## Ďalšia literatúra
* 
 
## Iné projekty

 

 
Kategória:Spoločnosť Božieho Slova
Kategória:Misionári
Kategória:Duchovné rády