Beriev A-50

thumb|Beriev A-50EI Indických vzdušných síl
thumb|Beriev A-50 ruských vzdušných síl
thumb|Čelný pohľad na Beriev A-50 na výstave MAKS 1997

**Beriev A-50** (rus. Šmeľ (čmeliak), v kóde NATO: **Mainstay**) je lietadlo včasnej výstrahy a riadenia (AWACS) vyvinuté spoločnosťou Beriev v bývalom ZSSR. V sovietskom letectve nahradilo stroje Tupolev Tu-126, ktoré boli zaradené do služby ešte v polovici šesťdesiatych rokov 20. storočia. A-50 môžu byť použité na detekciu a sledovanie vzdušných cieľov, ale aj hladinových plavidiel. Získané informácie sú následne poskytované automatizovaným systémom riadiacich a veliteľských stanovíšť ruských ozbrojených síl.

## Vznik a vývoj
Na začiatku 70. rokov 20. storočia sa ukázalo, že lietadlá Tu-126 plniace úlohy protivzdušnej obrany už nespĺňajú dobové požiadavky sovietskej armády. Vybavené radarovým systémom Liana nielen že nemohli konkurovať najnovším americkým lietadlám Boeing E-3A, ale ani neboli schopné sledovať vzdušné ciele letiace v malých výškach na pozadí Zeme. Uznesením ústredného výboru strany bola konštrukčná kancelária pod vedením A. K. Konstantinova (v závode Beriev) v roku 1973 poverená skonštruovať lietadlo A-50.

Hoci lietadlo vychádzalo konštrukčne zo stroja IL-76, i tak bolo potrebné vykonať veľké množstvo úprav, čo zabralo 5 rokov práce. Prvý prototyp A-50 tak vzlietol až 19. decembra 1978, pričom let vykonal ešte bez namontovaného rádiolokátora. Štátne skúšky A-50 vybaveného rádiolokátorom začali 16. augusta 1979. Sériová produkcia lietadiel sa rozbehla v decembri 1984 a trvala až do roku 1992. Skúšobná prevádzka A-50 prebiehala v rokoch 1985-1989. K oficiálnemu zaradeniu lietadiel do služby došlo v roku 1989, kedy začali postupne nahrádzať zastarané Tu-126.

Dňa 10. septembra 2007 sa začalo testovanie zmodernizovaného lietadla na verziu A-50M. V lietadle došlo k  výmene zastaraných analógových prístrojov za digitálne elektronické zariadenia, čím sa výrazne zlepšilo spracovanie informácií a zároveň skrátila doba potrebná na ich spracovanie.

Posledná modernizovaná verzia známa tiež ako A-50U, bola ohlásená už v roku 1995, ale jej testovacia fáza sa začala až v roku 2008. Prvé stroje zmodernizované na tento štandard vstúpili do služby v roku 2011 a s ich použitím sa ráta až do roku 2020.

## Konštrukcia a vlastnosti
Lietadlá A-50U sú vybavené radarovým varovaným a navádzacím systémom Šmel-M od spoločnosti Vega. Základom tohto systému je:
* radarová stanica,
* systém odovzdávania dát stíhacím lietadlám,
* digitálny počítač,
* identifikčné zariadenie IFF – priateľ alebo nepriateľ,
* riadiace rádiové spojenie na koordináciu stíhačiek,
* kódovaný komunikačný systém,
* zariadenie pre rádiové spojenie,
* telemetria,
* zariadenie na registrovanie dát.

Radarový systém má schopnosť sledovať 50 až 60 (vo vylepšenom prevedení údajne až 150) cieľov súčasne a navádzať na 10 až 12 stíhacích lietadiel naraz. Celková hmotnosť rádioelektronického komplexu je 20 t. Rádiolokačná stanica pracuje v centimetrovom pásme a je schopná detegovať:
* ciele vo veľkosti stíhačky letiace v malej výške na pozadí Zeme do vzdialenosti , 
* ciele vo veľkosti stíhačky letiace vo vysokej nadmorskej výške do vzdialenosti , 
* hladinové ciele do vzdialenosti .

O pohon sa starajú 4 turboventilátorové motory D-30KP, každý s ťahom 117,7 kN. Tie umožňujú A-50 letieť maximálnou rýchlosťou /h a dosihnuť výšku až . Hliadkovanie sa zvyčajne uskutočňuje v nadmorskej výške .

## Nasadenie
thumb|A-50 letiaci nad Moskvou počas osláv Dňa víťazstva nad fašizmom
Po svojom zaradení do služby operovala letka 16 až 25 lietadiel A-50 zo základní na pobreží Baltského mora. Po rozpade Sovietskeho zväzu boli lietadlá presunuté severnejšie na základňu Pečora. V súčasnosti sú všetky stroje trvalo dislokované na základni Ivanovo-Severnij a podľa potreby premiestňované na patričné predsunuté letiská. Lietadlá A-50 sa často zúčastňujú aj cvičení ruského letectva na Ďalekom východe. Počas vojny v Perzskom zálive lietali dve ruské A-50 v oblasti Čierneho mora a monitorovali aktivity vo vzdušnom priestore.

Začiatkom apríla 2000 si India prenajala od Ruska dve lietadlá A-50 a počas júla 2000 boli nasadené pozdĺž hraníc s Pakistanom, aby zistili, na akú vzdialenosť sú schopné identifikovať ciele.

### Vojna v Čečensku
Od 21. decembra 1994 boli do bojovej zóny nasadené lietadlá A-50 a ruská armáda získala úplné radarové pokrytie nad územím Čečenska a nad priľahlými oblasťami. Poskytovali tak podporu stíhačkám MiG-31 a Su-27, ktoré nad Čečenskom hliadkovali a snažili sa zabrániť vytvoreniu vzdušného koridora na dodávku zbraní alebo posíl.
 
### Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada
Koncom decembra 2015 začali lietadlá A-50 poskytovať podporu ruským stíhačkám pôsobiacim v Sýrii. Beriev A-50 bol prvýkrát spozorovaný nad severozápadnou Sýriou 27. decembra. Lietadlo letelo nad uvedeným územím vo výške  po dobu štyroch hodín. Nie je známe, že by nejaké ruské lietadlá včasnej výstrahy a riadenia boli dislokované na niektorej zo základní v Sýrii. Pravdepodobnejšie je, že vzlietajú zo základne na ruskom území, akou je napríklad letisko v Mozdoku. Ako uviedol zdroj z ministerstva obrany Spojeného kráľovstva, ruské stroje A-50 sa nesnažili ožarovať radarom lietadlá RAF ani ďalších krajín západnej koalície, lietajúce v sýrskom vzdušnom priestore.

## Varianty
**A-50M** – modernizácia pôvodnej A-50, ktorá zahŕňa vylepšenia rádiolokačného, komunikačného, navigačného systému, ako aj systému vlastnej ochrany.

**A-50EI** – modernizácia, ktorá bola  určená pre Indické vzdušné sily. Táto verzia vznikla v spolupráci s Izraelom, ktorý dodal rádiolokátor Phalcon.

**A-50U** – modernizácia A-50 určená pre ruské letectvo, ktorá je vybavená lepším rádiolokátorom, novším počítačovým systémom, družicovou navigáciou a CRT obrazovky boli nahradené LCD displejmi. V porovnaní s A-50M je radar A-50U ľahší a schopný lepšie detegovať strely s plochou dráhou letu, helikoptéry a ostatné nízko letiace vzdušné ciele. Nový variant sa od predchádzajúcich strojov líši aj tým, že v lietadle pribudol odpočinkový priestor pre posádku, jedáleň a pohodlné WC.

## Používatelia
 **[[India]]**
* Indické vzdušné sily – v marci 2004 podpísala India zmluvu na nákup 3 lietadiel A-50EI, ktoré jej boli dodané v rokoch 2009 – 2010. Vo februári 2017 objednala India ďalšie dve lietadlá A-50EI.
 **[[Rusko]]**
* Vzdušno-kozmické sily Ruskej federácie – k októbru 2016 disponovali 14 lietadlami A-50M a 4 modernizovanými strojmi A-50U. Minimálne 2 lietadlá A-50M by mali byť v rezerve.

## Špecifikácie
right|300px|Orthographically projected diagram of the Beriev A-50.
### Technické údaje
* **Posádka:** Letecká posádka: 5Misijná posádka: 10
* **Rozpätie krídel:** 
* **Dĺžka:** 
* **Výška:** 
* **Nosná plocha:** 
* **Normálna vzletová hmotnosť:** 
* **Objem paliva:** 109480 l
* **[[Hnacia jednotka lietadla|Pohonná jednotka]]:** 4 × turboventilátorový motor D-30KP, každý s ťahom 117,7 kN

### Výkony
* **Cestovná rýchlosť:** /h
* **[[dolet (letecká technika)|Dolet]]:** 
* **Dostup:** 

## Pozri aj
* Boeing E-3 Sentry

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Lietadlá včasnej výstrahy
Kategória:Lietadlá Beriev