Morálka (súhrn hodnôt)

**Morálka** (z lat. mos = vôľa, predpisy, mravy) je sústava regulátorov správania človeka (hodnôt, noriem, cieľov, ideí a podobne) vo všetkých sférach jeho spoločenského života, ktorých účinnosť sa opiera o moc verejnej mienky.

Morálka je súbor uznávaných mravných noriem vyplývajúcich z určitého chápania mravných hodnôt, ich povahy a hierarchie. V podstate, bez ohľadu na filozofické prúdy, môžeme charakterizovať morálku ako spoločenský jav, presnejšie ako oblasť ľudskej skutočnosti vymedzenú protikladnosťou dobra a zla a s nimi spojenými normami správania sa človeka v obklopujúcom ho svete, v spoločnosti, vo vzťahu k iným ľuďom či k sebe. Interpretácia historického objavenia sa morálky v ľudskom žití sa však už stretá s filozofiou.

## Štruktúra morálky
Základné elementy tvoria morálne vedomie, morálne vzťahy a morálna činnosť.

## Názory na morálku
### Feuerbach
Morálka sa podľa Feuerbacha zakladá na pude blaženosti vrodenom každému človeku. Tento pud, však podlieha korektúre následku (*opica* po opilosti) a korektúre spoločenského dopadu. Ak totiž nerešpektujeme pud blaženosti u iných, títo sa bránia a prekážajú nášmu pudu po blaženosti.
### Mladší stoicizmus
Morálka je v mladšom stoicizme príprava na službu Bohu, ktorá spočíva v presnom zachovávaní božských právnych noriem a v náležitom správaní sa podľa nich. Morálka má človeku pomáhať, aby sa vymanil z toho, čo je hmotné, a našiel cestu k tomu, čo je božské.
### Stoicizmus
Morálka je podľa stoicizmu možná iba na základe skutočného poznania, čiže poznania božských a ľudských vecí.
### Ján Vajda
Morálka je podľa Jána Vajdu spoločenský jav, presnejšie oblasť ľudskej skutočnosti vymedzená protikladnosťou dobra a zla a s nimi spojenými normami správania sa človeka v obklopujúcom ho svete, v spoločnosti vo vzťahu k iným ľuďom či k sebe. Morálka je jedna z najstarších foriem života spoločnosti, hlboko zasahujúca všetky činnosti človeka. V podstate sa morálka vo svojej vyzretej podobe objavuje v žití ľudí spolu s inými formami duchovného života spoločnosti, t. j. spolu s politikou, právom, umením, filozofiou, vedou či náboženstvom. Morálka spolu s politikou a právom predstavujú regulátory správania sa ľudí. Morálka reguluje medziľudské vzťahy – indivídua k indivíduu, k sociálnej skupine a medzi sociálnymi skupinami a indivídua či sociálnej skupiny k spoločnosti a ľudstvu – z aspektu morálnej dimenzie dobra a zla, spravodlivosti a nespravodlivosti, čestnosti a nečestnosti a pod. Morálka vyjadruje svet človeka v normách, hodnotách, príkazoch, zákazoch. Morálka svojou dvojdimenzionálnosťou *je – má byť* je založená na hodnotení. Morálna dimenzia *má byť* odhaľuje pred človekom svet hodnôt.

### Wundt
Morálka sa podľa Wundta neustále historicky vyvíja, pričom jej základom je sloboda.

### Postmodernisti
Podľa postmodernej filozofie je morálka subjektívna, relatívna a cielene vnútená ľuďom autoritami (mocenskými, náboženskými alebo korporátnymi). Ich celková kritika morálky ako takej sa však u jednotlivých filozofov líši. Gilles Deleuze vníma morálku ako umelý konštrukt, vytvorený autoritami na odpútanie pozornosti od vlastných prešľapov a rozosievanie konfliktov medzi bežnými ľuďmi. Toto vnímanie má blízko k filozofii neomarxizmu. Naopak, Richard Rorty sa na ňu pozerá ako na „element súdržnosti“, ktorý ľuďom v praveku umožňoval prežitie a obranu proti nepriateľom.

Postmoderné vnímanie morálky je dnes asi všeobecne najrozšírenejšie, k jeho hlavným oponentom patria konzervatívci a stúpenci neopuritanizmu.

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Jan Otmar Jakubův Dačický / ''Adamů Žiwot, jinák od starodáwna Solfernvs : Kniha welmi kratochwilná a užitečná ...'' z r. 1600 - mravokárny román zo stredoveku, písané fraktúrou v češtine - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Kategória:Etika