open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slávia Holíč

**Slávia Holíč** bol ženský futbalový klub. Bol jedným z klubov, ktorý súťažil od 1. ročníka ženskej národnej futbalovej ligy v roku 1969 pod . Futbalistky Holíča sa stali majsterkami Slovenska päťkrát (1980/81, 1982/83, 1984/85, 1986/87 a 1990/91). Ich poslednou sezónou v 1. slovenskej lige bola sezóna 1999/00.

V roku 1991 prehrali zápas o majsterky ČSFR so Spartou Praha 4:1.

Slovenský pohár vyhrali v rokoch 1971, 1974, 1975, 1980.

## Výsledky

### 1. slovenská národná futbalová liga žien

### 1. slovenská futbalová liga žien

### Slovenský pohár

## Futbalistka roka
Futbalistky Slávie Holíč, ktoré získali ocenenie Futbalistka roka:

* 1974: L. Juráňová
* 1978: M. Ježková
* 1979: M. Ježková

## Referencie

Kategória:Ženské futbalové kluby na Slovensku
Kategória:Zaniklo v 2000
Posledná večera (rozlišovacia stránka)

**Posledná večera** môže byť:

* posledný pokrm apoštolov, pozri Posledná večera
* názov slávnej nástennej maľby renesančného umelca Leonarda da Vinciho, pozri Posledná večera (Leonardo da Vinci)
* americký film z roku 1995, pozri Posledná večera (film z roku 1995)
* maďarský film z roku 1962, pozri Posledná večera (film z roku 1962)
Ángel Sixto Rossi

Mons. **Ángel Sixto [[kardinál]] Rossi [[Spoločnosť Ježišova|SJ]]** (* 11. august 1958, Córdoba, Argentína) je argentínsky rímskokatolícky kňaz, biskup, ktorý je od roku 2021 arcibiskupom Córdoby. Od roku 1976 je jezuitom.

Pápež František ho 30. septembra 2023 vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 11. augusta 1958 v meste Córdoba v Argentíne ako tretie dieťa rodičom Ángela Sixta Rossiho a Delicie Ruiz Caraffovej. V roku 1976 vstúpil do noviciátu Argentínskeho provinciálu Spoločnosti Ježišovej. Po štúdiu filozofie a teológie v Argentíne a Ekvádore bol 12. decembra 1986 vysvätený za kňaza. Získal titul z duchovnej teológie na Pápežskej Gregoriánskej univerzite v Ríme s prácou o duchovnom rozlišovaní v diele svätého Ignáca. Slávnostné jezuitské sľuby zložil 9. mája 1994.

V rokoch 1990 až 1992 bol rektorom kostola El Salvador v Buenos Aires; otvoril Hogar San José pre  ľudí žijúcich na ulici. V roku 1992 založil nadáciu Manos Abiertas, ktorá poskytuje pomoc najchudobnejším a najzraniteľnejším v desiatich mestách v Argentíne. V rokoch 1992 až 1995 bol novicmajstrom Spoločnosti Ježišovej a v rokoch 2013 až 2019 bol predstaveným jezuitskej komunitnej rezidencie v Córdobe.

Ponúkol početné ignaciánske duchovné cvičenia skupinám kňazov, rehoľníkov a laikov. Predtým, ako sa stal biskupom, bol radcom Argentínsko-uruguajskej provincie Spoločnosti Ježišovej so sídlom v Córdobe a koordinátorom putovného misijného tímu a duchovným asistentom Nadácie Manos Abiertas.

## Biskup
Pápež František ho 6. novembra 2021 vymenoval za arcibiskupa Córdoby. Biskupské svätenie prijal 17. decembra 2021. Jeho hlavným svätiteľom bol jeho predchodca v Córdobe arcibiskup Carlos José Ñáñez. Erb, ktorý prijal, bol oveľa jednoduchší ako erb iných prelátov v tom, že nepoužíval insígnie, ktoré označovali jeho hodnosť metropolitného arcibiskupa, a za štítom namiesto kríža umiestňoval pastiersku palicu.

## Kardinál
Dňa 9. júla 2023 pápež František oznámil konzistórium naplánovanom na 30. septembra oznámil plány na jeho vymenovanie za kardinála. Na tomto konzistóriu bol vymenovaný za kardinála – kňaza s titulárnym kostolom *Santa Bernadette Soubirous*. Zúčastnil sa ako kardinál volič na pápežskom konkláve v roku 2025, na ktorom bol zvolený pápež Lev XIV..

Ako kardinál začlenil štandardné insígnie svojej hodnosti kardinála a metropolitného arcibiskupa do svojho nového erbu a zverejnil ho na facebookovej stránke arcidiecézy Córdoba, keď oznámila, že 29. októbra 2023 preberá svoj titulárny kostol.

Je autorom a spoluautorom mnohých diel o spiritualite a vzdelávaní pre mládež aj dospelých.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Argentínski kardináli
Kategória:Argentínski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Absolventi Pápežskej univerzity Gregoriany
Kategória:Argentínski jezuiti
Formula 1 v roku 1955

**Sezóna 1955** bola 6. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1. Kalendár pretekov obsahoval 7 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 16. januára a skončila sa Veľkou cenou Talianska 11. septembra 1955. Majstrom sveta sa stal po tretíkrát Argentínčan Juan Manuel Fangio.

Sezóna bola poznačená mnohými tragédiami. Dvaja jazdci zomreli počas Indianapolis 500, Manny Ayulo a Bill Vukovich. Talian Mario Alborghetti zomrel počas pretekov ktoré sa nerátali do šampionátu. Alberto Ascari, dvojnásobný majster sveta zomrel pri testovaní Ferrari 750 na Monze.

## Zloženie tímov

## Kalendár

### Zmeny kalendára:

* Po roku 1952 a 1953 sa do kalendára vrátili Veľká cena Holandska a Veľká cena Monaka.
* Veľká cena Veľkej Británie bola presunutá z Silverstone na okruh Aintree Motor Racing Circuit.
* Po katastrofe v Le Mans v roku 1955, bola Veľká cena Francúzska presunutá z 3. júla na 24. septembra, no neskôr bola zrušená spoločne s Veľkou cenou Nemecka, Švajčiarska a Španielska.

## Výsledky a umiestenie

### Výsledky veľkých cien

### Majstrovstvá sveta jazdcov

## Referencie

1955
Kategória:Formula 1 v roku 1955
Kategória:Šport v 1955
2. slovenská futbalová liga žien 2019/2020

**2. slovenská futbalová liga žien 2019/2020** bol 12. ročník druhej ženskej futbalovej ligy na Slovensku. Pôvodne sa stretnutia ženského futbalu v jarnej časti kvôli pandémii COVID-19 odkladali až SFZ prijalo rozhodnutie všetky neodohrané stretnutia ženského futbalu zrušiť a súťaže predčasne ukončiť.

## Základná časť

### Skupina A

#### Tabuľka

Zdroj.

#### Zápasy

**Poznámka:** modrá: víťazstvo domácich; žltá: remíza; červená: víťazstvo hostí, * kontumačne

Zdroj.

### Skupina B

#### Tabuľka

Zdroj.

#### Zápasy

**Poznámka:** modrá: víťazstvo domácich; žltá: remíza; červená: víťazstvo hostí, * kontumačne

Zdroj.

### Skupina C

#### Tabuľka

Zdroj.

#### Zápasy

**Poznámka:** modrá: víťazstvo domácich; žltá: remíza; červená: víťazstvo hostí, * kontumačne

Zdroj.

## Referencie


Kategória:Ženský futbal na Slovensku
Kategória:Futbal v 2019
Kategória:Futbal v 2020
Rado Ondřejíček

**Rado Ondřejíček** (* 1977, Nová Dubnica) je slovenský publicista, reklamný copywriter, karikaturista a spisovateľ. Mediálne známym sa stal najmä ako člen redakčného kolektívu internetového magazínu *[[inZine]]* a ako autor satirického projektu *[[Cynická obluda]]*.

## Životopis
Vyrastal v Novej Dubnici, kde absolvoval odbor automatizácia na strednej priemyselnej škole. Venoval sa programovaniu, začal študovať na Fakulte elektrotechniky a informatiky STU v Bratislave, štúdium ale po troch rokoch predčasne ukončil, keď podľa vlastných slov „zistil, že nechce byť programátorom“.

Počas štúdia spoznal Rádio Ragtime, zameriavajúce sa na alternatívnu hudbu, v ktorom následne v rokoch 19982000 pracoval. Zároveň sa venoval písaniu hudobných recenzií pre internetový obchod cdshop.sk. Prostredníctvom hudobnej publicistiky sa dostal k písaniu všeobecne a v rokoch 20002003 bol členom redakcie prvého profesionálneho slovenského internetového magazínu *[[inZine]]*. Od roku 2003 pôsobil v reklamnej agentúre Jandl, najprv ako copywriter, neskôr ako kreatívny riaditeľ a vedúci oddelenia stratégie. Pre spoločnosť Slovak Telekom, ktorá v tom čase kúpila portál Zoznam.sk, pracoval v rokoch 20052007 na rozvoji internetového magazínu *T-Station* (čiastočne nadväzujúceho na *inZine*), následne sa vrátil do agentúry Jandl a neskôr pôsobil aj v agentúre Lazar~Klostermann. V roku 2008 spoluzakladal blogovací portál humno.sk. Z hektického prostredia práce v oblasti marketingu a reklamy vydal v roku 2011 knihu *Homo Asapiens* (skratka ASAP z  – „najskôr ako je možné“).

V roku 2012 založil projekt politicky nekorektných satirických komiksových koláží *[[Cynická obluda]]* (Ondřejíčka takto ešte v roku 2010 položartom označil publicista Michal Hvorecký). Vtipy pôvodne vydával na blogovacej platforme a sociálnych sieťach, od roku 2013 potom aj v denníku *[[SME]]*, *[[Denník N|Denníku N]]* a od roku 2019 znova v denníku *SME*. Bonusové vtipy sprístupňuje od roku 2017 formou mobilnej aplikácie pre iOS a Android s mesačným predplatným.

## Osobný život
Je ženatý a má jedno dieťa. Od roku 2022 žije striedavo na Slovensku a na portugalskom ostrove Madeira.

## Knižné publikácie
* 
* 

## Ocenenia
* 2007: Novinárska cena v kategórii Najlepší krátky publicistický príspevok v printových médiách za článok *Pozor, IDIOT!* (T-Station).

## Referencie

## Externé odkazy
* Rado Ondřejíček: Nie som cynická obluda – rozhovor Karola Sudora v denníku *[[SME]]* (2011)
* Ľudia v reklamných agentúrach pomerne dosť trpia – rozhovor v časopise *atteliér* (2014)

Kategória:Osobnosti z Novej Dubnice
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí karikaturisti
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Laureáti Novinárskej ceny
Vítkovský potok

**Vítkovský potok** je vodný tok v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to pravostranný prítok Zľavského potoka v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 4,6 km a je tokom VI. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení na okraji strednej časti Podunajskej pahorkatiny, v geomorfologickom podcelku Nitrianska pahorkatina a jej časti Bojnianska pahorkatina, na východnom úpätí vrchu Bučina (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite Horné panské hony tečie juhovýchodným smerom, okrajom obce Tesáre. Od juhozápadu lemuje zámocký park v lokalite Kokošová a pokračuje rovinatou, poľnohospodársky využívanou krajinou. V strednej časti v oblasti Tehelňa priberá významný pravostranný prítok z lokality Dolné panské hony, onedlho nato pod Vinohradmi aj menší prítok z oblasti Dlžiny. V tejto časti potok lemuje širší pás vegetácie, na ktorý nadväzuje menší park v osade Vítkovce neďaleko Kuzmíc. Na dolnom toku vedie poblíž cesty II/499 a napokon sa pri osade Izát, v nadmorskej výške približne , vlieva pravostranne do Zľavského potoka, prítoku riečky Bojnianky. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a hornou časťou preteká katastrom obce Tesáre, následne pokračuje územím Kuzmíc v okrese Topoľčany v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Bojnianska pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Kuzmice (okres Topoľčany)
Kategória:Tesáre
Jana Brisudová

**Jana Brisudová** (* 16. december 1976, Bratislava) je slovenská výtvarníčka a sochárka. Je vyznávačkou klasických sochárskych postupov a svoje diela realizuje takmer výlučne v bronze.

## Životopis
Jana Brisudová sa narodila v Bratislave, kde aj študovala pod vedením významného slovenského sochára Tibora Bártfaya.

## Charakteristika tvorby
Kunshistorička a kurátorka umenia Melinda Kún Kelemen k jej tvore uvádza:

:*So svojím nezameniteľným štýlom, sociálnou citlivosťou a vzniknutými dielami vytvorila most. Svet fantázie je určitý druh nového magického realizmu, čo len cez umenie môže skutočne existovať v mysli diváka. Most medzi každodennými problémami modernej spoločnosti a nevysloviteľným množstvom len zmyslami vnímateľnými symbolmi a metaforami umenia naprieč stáročiami zliate do bronzu.*

:*Jej statočný a kritický hlas týkajúci sa práva detí, žien, alebo ekologických, či gender špecifických otázok, je hlboko zakorenený v najstarších filozofických otázkach. Svojimi dielami a aktivitou dlhodobo prispieva a spolupracuje s organizáciami ako „Nadácia detského kardiocentra“, „Úsmev ako dar“, či „Národný onkologický ústav“. Je spoluzakladateľkou projektu „Ženy Ženám“ na podporu matiek samoživiteliek. Zároveň je aj autorkou viacerých prestížnych ocenení ako napríklad: „Slovenka roka“, „Eurydika“ (hudobné ocenenia SOZA), Zlatý záchranársky kríž, a iné. Toto všetko ju bez pochýb zaraďuje medzi etablované umelkyne.*

:*Brisudovej diela nevedome vtiahnu pozorovateľa do sveta galaxií („Galaxia“ jej umelecké meno), kde sa do seba prelínajú reliéfy renesancie, mýtické tvory a humanoidné zvieratá lesov a vôd. Všetko sa neustále a nekonečne rozvíja do mýtického tanca v starodávnom rytme bakchanálií. Vyostrené zmysly spoluexistujú s ornamentmi podobne ako u Rodina. Celú rozmanitú scénu ľahkosťou jej rukopisu modelovania spevňuje v jedinečnej jemnosti harmónie. Pomocou obraznej metafory bez slov opisuje záhadné dejstvá a emócie, aj tie hlboko nedostupné. Nevedome a hlboko vplýva na diváka, dáva nám katarziu bytia v rovnováhe. V jej galaxii je dovolené všetko, no jej diela nám prezentujú, už v reálnom čase a priestore, reflexie aktuálnych tém zásadných morálnych otázok spoločnosti a ľudstva*.

## Výstavy

Zdroj: 

## Autorka ocenení
* Slovenka Roka
* Euridyka (Hudobné ceny SOZA)
* Cena za výnimočný prínos pre záchranárstvo (Zlatý záchranársky kríž Slovensko a Česko)
* Dunajská perla (Bratislavské módne dni)
* Minerva crystallinus (Kryštálový ples SND)

## Ďalšie projekty
* Fontána znovuzrodenia Zeme
* Ženy ženám

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Jana Brisudová, sochárka, posledná žiačka Tibora Bartffaya, robí ako jediná u nás sochy z bronzu – hosť v relácii *Nočná pyramída* Rádia Slovensko (2018)

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí sochári
Kategória:Slovenskí výtvarníci
Austerlitz

**Austerlitz** môže byť:

* historický nemecký názov mesta Slavkov u Brna, pozri Slavkov u Brna
* mesto v Holandsku, pozri Austerlitz (Holandsko)
* mesto vo východnej časti okresu Columbia v štáte New York, pozri Austerlitz (New York)
* nemecký dokumentárny film z roku 2016, pozri Austerlitz (dokument)
* román nemeckého spisovateľa W. G. Sebalda z roku 2001, pozri Austerlitz (kniha)
* francúzska historická loď, pozri Austerlitz (loď)

## Pozri aj
* bitka pri Slavkove (bitka pri Austerlitzi)

## Iné projekty
Kongregácia pre katolícku výchovu

**Kongregácia pre katolícku výchovu** () je jedna z bývalých deviatich kongregácií Rímskej kúrie zodpovednej za: univerzity, fakulty, inštitúty a vyššie študijné školy, cirkevné alebo necirkevné, závislé od cirkevných osôb; a školy a vzdelávacie inštitúcie závislé od cirkevných autorít.

Taktiež mala a starosti reguláciu seminárov, ktoré pripravujú študentov, ktorí sa chcú stať kňazmi (seminaristami), na vysvätenie do presbyterátu, a to až do 16. januára 2013, keď pápež Benedikt XVI. preniesol dohľad nad seminármi a všetkými ostatnými súvisiacimi formačnými programami pre kňazov a diakonov z tejto kongregácie na Kongregácie pre klérus, ktorá reguluje diakonov a kňazov vo všeobecnosti, nielen ich vzdelávanie.

Keď 5. júna 2022 nadobudla účinnosť apoštolská konštitúcia Praedicate evangelium, ktorú vyhlásil pápež František, Kongregácia pre katolícku výchovu sa zlúčila s Pápežskou radou pre kultúru, čím vzniklo nové Dikastérium pre kultúru a vzdelávanie.

## História
Pápež Sixtus V. vytvoril predchodcu Kongregácie v roku 1588 prostredníctvom Konštitúcie *Immensa*, aby dohliadal na Rímsku univerzitu La Sapienza a ďalšie významné univerzity tej doby, vrátane Bologne, Paríža a Salamanky. V roku 1824 pápež Lev XII. vytvoril Congregatio studiorum pre vzdelávacie inštitúcie v Pápežskom štáte, ktorá v roku 1870 začala dohliadať na katolícke univerzity. Pápež Pius X. potvrdil túto zodpovednosť v roku 1908 a pápež Benedikt XV. zriadil v roku 1915 sekciu pre semináre. V roku 1967 ju pápež Pavol VI. premenoval na Sacra Congregatio pro institutione Catholica. Súčasný názov „Kongregácia pre katolícku výchovu“ je odvodený od apoštolskej konštitúcie Pastor Bonus pápeža Jána Pavla II. z roku 1988.

Prefekt kongregácie je od roku 1932 *ex officio* veľkým kancelárom Pápežskej gregoriánskej univerzity.

## Posledná rada kongregácie
* Prefekt: kardinál Giuseppe Versaldi (31. marca 20155. júna 2022)
* sekretár: Angelo Vincenzo Zani (9. novembra 20125. júna 2022)
* Podtajomník: otec Friedrich Bechina FSO (20135. júna 2022)

## Prefekti Kongregácie od r. 1915
* Gaetano Bisleti 19151937
* Pius XI. 19371939
* Giuseppe Pizzardo 19391968
* Gabriel-Marie Garrone 19681980
* William Wakefield Baum 19801990
* Pio Laghi, pro-prefekt (19901991), prefekt (19911999)
* Zenon Grocholewski 19992015
* Giuseppe Versaldi 31. marca 20155. júna 2022

## Sekretári Kongregácie od r. 1913
* Giacomo Sinibaldi (15. máj 19131928)
* Ernesto Ruffini (28. októbra 192811. októbra 1945)
* Giuseppe Rossino (194531. decembra 1949)
* Carlo Confalonieri (25. januára 195015. decembra 1958)
* Dino Staffa (18. decembra 19587. apríla 1967)
* Joseph Schröffer (17. mája 196720. mája 1976)
* Antonio María Javierre Ortas, SDB (20. máj 197626. máj 1988)
* José Saraiva Martins, CMF (26. mája 198830. mája 1998)
* Giuseppe Pittau, SJ (11. júla 199825. novembra 2003)
* John Michael Miller, CSB (25. novembra 20031. júna 2007)
* Jean-Louis Bruguès, OP (10. novembra 200726. júna 2012)
* Angelo Vincenzo Zani (9. novembra 20125. júna 2022)

## Referencie

## Zdroj


Kategória:Kongregácie Rímskej kúrie
4-hydroxykumarín

**4-hydroxykumarín** je derivát kumarínu s hydroxylovou skupinou na pozícii 4.

## Výskyt
4-hydroxykumarín je dôležitý metabolit húb syntetizovaný z kumarínu. Zo 4-hydroxykumarínu potom vzniká antikoagulant (látka proti zrážaniu krvi) dikumarol. Deje sa tak za prítomnosti prirodzene sa vyskytujúceho formaldehydu, ktorý umožňuje spojenie dvoch molekúl 4-hydroxykumarínu. Tieto molekuly sa spájajú na pozícii 3 pomocou metylénovej skupiny. Dikumarol vzniká ako fermentačný produkt v plesnivej siláži z komonice a je pokladaný za mykotoxín. Dikumarol funguje ako antagonista vitamínu K.

4-hydroxykumarín vzniká z malonyl-CoA a 2-hydroxybenzoyl-CoA pôsobením enzýmu 4-hydroxykumarínsyntázy.

: bezrámu|400x400bod

## Antikoagulanty
Po tom, čo bol dikumarol identifikovaný ako antikoagulant, sa z neho stal prototyp pre tento typ liečiv. 4-hydroxykumarín tvorí jadro chemickej štruktúry antikoagulantov, ktoré sa označujú ako 4-hydroxykumaríny. Patrí medzi ne napríklad warfarín, farmaceutikum používané na predchádzanie krvným zrazeninám, a brodifakum, bežne používaný rodenticíd (látka na hubenie hlodavcov).

## Referencie

## Pozri aj
* Kumarín
* Dikumarol

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:4-hydroxykumaríny
Pakôň

**Pakôň** () je neveľký rod párnokopytníkov z čeľade turovitých. Zahŕňa dva žijúce druhy, a štyri vyhynuté druhy.

## Charakteristika
Vyskytujú sa v južnej Afrike. Samce sú celkovo väčšie ako samice. Žijú vo veľkých stádach. Pakone sa živia trávou. Často sa pasú popri zebrách, čo zvyšuje pravdepodobnosť že ich neulovia predátory. Lovia ich levy, gepardy, psy hyenovité, krokodíly nílske a hyeny.

Ruja prebieha na konci obdobia dažďov. Môžu sa dožiť aj viac ako 20 rokov. Určitý nezákonny lov pretrváva, ale populácia je pomerne stabilná. Podľa červeného zoznamu IUCN sú obe druhy najmenej ohrozené.

## Systematika

### Žijúce
*druh pakôň bielochvostý (*Connochaetes gnou*)
*druh pakôň pásavý (*Connochaetes taurinus*)

### Vyhynuté
*druh *[[Connochaetes africanus]]*
*druh *[[Connochaetes gentryi]]*
*druh *[[Connochaetes laticornutus]]*
*druh *[[Connochaetes tournoueri]]*

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Turovité
Dioxirán

**Dioxirán**, systematicky **dioxacyklopropán**, je organická zlúčenina, ktorá pozostáva z kruhu, ktorý tvorí jedna metylénová skupina a dva atómy kyslíka. Je to najmenší organický peroxid. Deriváty dioxiránu sa označujú ako dioxirány.

## Syntéza

Dioxirán je veľmi nestabilný a väčšina štúdií, ktoré sa nimi zaoberá, využíva počítačovú chémiu. Dioxirán bol detegovaný pri nízkej teplote (-196 °C) pri reakcii etylénu a ozónu, aj keď táto zmes môže byť explozívna i pri tejto nízkej teplote. Predpokladá sa, že dioxirán vzniká radikálovou reakciou cez Criegeeho intermediát. Analýza v mikrovlnovej oblasti ukázala, že väzby C-H, C-O a O-O majú vzdialenosti 1,090, 1,388 a 1,516 Å. Veľmi dlhá a slabá väzba O-O (pre porovnanie, dĺžka väzby O-O v peroxide vodíka je 1,47 Å) je zdrojom nízkej stability dioxiránu.

## Iné dioxirány
Okrem dioxiránu, ktorý je zaujímavý hlavne z teoretického hľadiska, sú zaujímavé rôzne jeho deriváty, primárne dimetyldioxirán (DMD alebo DMDO) a trifluórmetyl-metyldioxirán (TFD). DMDO a ešte reaktívnejší TFD sa občas používajú v organickej syntéze. Tieto dioxirány možno pripraviť reakciou KHSO5 s karbonylovými zlúčeninami. Kvôli ich nízkoenergetickému protiväzbovému σ*O-O orbitálu sú veľmi elektrofilné oxidanty a reagujú s nenasýtenými funkčnými skupinami, Y-H väzbami (kde dochádza k vmedzereniu kyslíka) a s heteroatómami. Dimetyldioxiránom možno oxidovať napríklad primárne amíny, bez ohľadu na to, či je naviazaná alkylová skupina primárna, sekundárna alebo terciárna.

Dioxirány sú medziproduktmi v Shiho epoxidácii. Táto reakcia je vhodná pre chemoselektrívne oxidácie väzieb C-H a Si-H. Aj keď táto skupina činidiel je známa vďaka schopnosti epoxidovať alkény, dioxirány boli využité aj na mnoho iných reakcií.

Difluórdioxirán, ktorý vrie pri teplote -80 až -90 °C, je jeden z mála derivátov dioxiránu, ktorý je stabilný pri izbovej teplote ako čistá látka a je termodynamicky stabilný (Δ*H*° = –104 kcal/mol). Dimezityldioxirán je ďalší relatívne stabilný derivát, ktorý bol charakterizovaný röntgenovou kryštalografiou.

## Referencie

## Pozri aj
* 1,2-dioxetán
* 1,3-dioxetán
* Cyklický ozón
* Etylénoxid
* Oxaziridín

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Dioxirány
Kategória:Funkčné skupiny
Michele Di Tolve

Mons. **Michele Di Tolve** (* 19. máj 1963, Miláno, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky kňaz, biskup, od 26. mája 2023 pomocný biskup Rímskej diecézy a titulárny biskup Orrey a od 4. júla 2023 rektor Pápežského rímskeho seminára.

## Životopis
Narodil sa 19. mája 1963 v Miláne, hlavnom meste provincie a sídle arcibiskupa. Vyrastal vo farnosti San Francesco d’Assisi in Grancia a Pagliera di Lainate.

## Kňaz
Štúdium prípravy na kňazstvo absolvoval na milánskych arcibiskupských seminároch. Dňa 4. decembra 1988 ho kardinál Carlo Maria Martini vysvätil za diakona a 10. júna 1989 ho kardinál Carlo Maria Martini vysvätil za kňaza v milánskej katedrále.

Po vysvätený sa stal pomocným farárom vo farnosti svätých Gervasa a Protasa v Novate Milanese. V roku 1996 bol s rovnakou kvalifikáciou preložený do farnosti Santa Maria Ausiliatrice v Cassina de’Pecchi; zároveň mal na starosti aj pastoráciu mládeže vo farnosti Sant’Agata v Sant’Agata Martesana.

1. septembra 2007 ho kardinál Dionigi Tettamanzi vymenoval za vedúceho Katolíckej náboženskej výchovnej služby a Školskej pastorácie. V rokoch 2008 až 2014 pôsobil ako delegát najvyššieho moderátora na Vysokej škole náboženských vied v Miláne.

Dňa 25. júna 2014 kardinál Angelo Scola oznámil jeho vymenovanie za hlavného rektora arcibiskupského seminára v Miláne s účinnosťou od 1. septembra nasledujúceho roka; nahradil tým Mons. Giuseppeho Maffiho. Je tiež rektorom štvorročného teologického kurzu a komunity adolescentného seminára.

8. septembra 2015 sa stal čestným kanonikom hlavnej kapituly Milánskej katedrály.

Arcibiskup Mario Delpini ho 2. októbra 2020 vymenoval za farára San Giovanni Battista v Rho a Sant’Ambrogio *ad Nemus* v Passirane di Rho; prenechal miesta, ktoré zastával v seminári, donovi Enricovi Castagna.

## Biskup
Pápež František ho 26. mája 2023 vymenoval za rímskeho pomocného biskupa a titulárneho biskupa Orrey a 5. júla toho istého roka ho vymenoval za rektora Pápežského rímskeho seminára a poveril ho „*úlohou posilňovať vzťahy medzi inštitúciami kňazskej formácie pôsobiacimi na území Rímskej diecézy a koordinovať ich aktivity.*“

2. septembra toho istého roka prijal biskupskú vysviacku v milánskej katedrále. Hlavným svätiteľom bol milánsky arcibiskup metropolita Mario Delpini, spolusvätiteľmi boli kardinál Angelo De Donatis, generálny vikár pre rímsku diecézu a milánsky pomocný biskup Giovanni Luca Raimondi.

Pápež František mu 4. marca 2024 zveril aj starostlivosť o diakonát, duchovenstvo a rehoľný život a *Ordo virginum* Rímskej diecézy.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Milána
Kategória:Talianski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Talianski rímskokatolícki kňazi
Kognitívum

**Kognitívum**  je liečivo, ktoré zvyšuje poznávacie funkcie mozgu. Kognitíva sa indikujú na sympomatickú (*i.e.* nie kauzálnu) liečbu Alzheimerovej choroby v ľahkom a stredne ťažkom stave (tu sa využívajú inhibítory acetylcholínesterázy, akými sú donepezil, rivastigmín, galantamín), prípadne vo veľmi ťažkom štádiu, keď sa využíva memantín. Medzi ďalšie indikácie kognitív patrí demencia s Lewyho telieskami a mierna alebo stredne závažníá demencia spojená s idiopatickou Parkinsonovou chorobou.

## Referencie


## Pozri aj

* Alzheimerova choroba
* Parkinsonova choroba
* Nootropikum
* Piracetam
* Vinpocetín
* Vitamín B6
Kategória:Alzheimerova choroba
Kategória:Liečivá
Vladimír Savčinský

RNDr. **Vladimír Savčinský** (* 10. marec 1963, Bardejov) je slovenský pedagóg a politik SDKÚ-DS, po nežnej revolúcii česko-slovenský poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia za Verejnosť proti násiliu, neskôr za nástupnícky subjekt ODÚ-VPN, od 90. rokov politik Demokratickej strany.

## Biografia
V roku 1989 pôsobil ako čerstvo promovaný učiteľ a vedúci mládežníckej organizácie na gymnáziu v Bardejove. V novembri 1989 sa podieľal na priebehu nežnej revolúcie v Bardejove, patril k zakladateľom miestnej organizácie VPN a medzi hlavných rečníkov na protestoch. Neskôr bol aj členom Republikovej rady VPN.

Vo voľbách v roku 1990 bol zvolený za VPN do Snemovne ľudu (volebný obvod Východoslovenský kraj). Po rozklade VPN v roku 1991 nastúpil do poslaneckého klubu jednej z nástupníckych formácií ODÚ-VPN. Vo Federálnom zhromaždení zotrval do volieb v roku 1992. Zvolenie do parlamentu pôvodne neočakával, ale vďaka prudkému nárastu voličskej podpory VPN mandát vo FS získal. Bol členom predsedníctva Federálneho zhromaždenia a predsedom poslaneckého klubu VPN. V roku 1992 už mandát neobhajoval a rozhodol sa centrálnu politickú úroveň opustiť.

V roku 1995 sa zmieňuje ako signatár verejných výziev Demokratickej strany. V roku 2004 sa uvádza ako riaditeľ bardejovského gymnázia, člen Republikovej rady Demokratickej strany a pokladník jej miestneho združenia. Zasadal v mestskom zastupiteľstve. Zastával koncepciu samostatnej existencie DS, hoci dočasne len na komunálnej a regionálnej úrovni.

V slovenských parlamentných voľbách v roku 2010 bol na 49. mieste kandidátky SDKÚ-DS, do parlamentu zvolený nebol.

## Referencie

## Externé odkazy
* Vladimír Savčinský v parlamentu 

## Zdroj

Kategória:Poslanci česko-slovenského Federálneho zhromaždenia
Kategória:Politici SDKÚ
Kategória:Politici VPN
Kategória:Slovenskí komunálni politici
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Bardejova
Racing Point Force India

**Racing Point Force India Formula One Team** je bývalý britský tím Formuly 1, ktorý pôsobil v najvyššej motoristickej súťaži iba počas druhej polovice sezóny 2018. Stajňa vznikla po tom, čo sa pôvodný tím Sahara Force India dostal v júli 2018 do nútenej správy pre finančné problémy a dlhy spojené s majiteľom tímu. Konsorcium investorov vedené Lawrencom Strollom následne odkúpilo aktíva tímu a vytvorilo novú spoločnosť, ktorá bola prijatá do šampionátu pod názvom *Racing Point Force India*. Hoci išlo formálne o nový tím, organizačne a technicky nadväzoval na svojho predchodcu a zachoval si sídlo v Silverstone v Spojenom kráľovstve.

## História
Tím vznikol počas sezóny 2018 potom, čo sa jeho predchodca Sahara Force India dostal do vážnych finančných problémov. V júli 2018 vstúpil tím do nútenej správy, pretože nebol schopný splácať dlhy, pričom najväčším problémom boli záväzky voči dodávateľom a súdne spory spojené s majiteľom Vijayom Mallyom. Na Veľkej cene Maďarska 2018 Medzinárodná automobilová federácia potvrdila, že pôvodná stajňa stratila právo štartu a body získané dovtedy boli anulované.

Krátko nato sa objavil záchranný balík vedený kanadským miliardárom Lawrencom Strollom, ktorý spolu s ďalšími investormi odkúpil aktíva tímu. Následne bola vytvorená nová spoločnosť Racing Point UK Ltd. (dnešný AMR GP), ktorá získala licenciu na štart vo Formule 1 pod názvom *Racing Point Force India*. 

### 2018
Debut Racing Point Force India sa uskutočnil na Veľkej cene Belgicka 2018. Už v kvalifikácii ukázal tím konkurencieschopnosť, keď Esteban Ocon štartoval zo 3. miesta a Sergio Pérez zo 4. priečky. V samotných pretekoch si obaja jazdci vybojovali body, čo znamenalo, že tím začal svoju históriu veľmi sľubne. V ďalších pretekoch pokračovali v stabilnom zbieraní bodov – najmä Pérez, ktorý sa umiestnil piaty na Veľkej cene Belgicka a šiesty v Singapure, zatiaľ čo Esteban Ocon pridával výsledky v strede poľa.

Celkovo Racing Point Force India absolvoval 9 veľkých cien, počas ktorých získal 52 bodov, čo mu napriek neskorému vstupu do sezóny stačilo na 7. miesto v Pohári konštruktérov. 

Po skončení sezóny 2018 prestal tím vystupovať pod názvom *Racing Point Force India*. Od roku 2019 bol tím premenovaný a registrovaný pod názvom Racing Point F1 Team, čím sa definitívne uzavrela krátka, no úspešná kapitola v podobe prechodného tímu. Tím tak zostal v histórii Formuly 1 zapísaný ako jedna z najkratšie existujúcich stajní, ktorá však dokázala v krátkom čase potvrdiť konkurencieschopnosť a stabilitu svojho predchodcu.

## Kompletné výsledky v F1

### Výsledky pretekov

## Referencie

Kategória:Tímy Formuly 1
C10H12N2O3

Sumárny vzorec **C<sub>10</sub>H<sub>12</sub>N<sub>2</sub>O<sub>3</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Alobarbital
* Kynurenín
* Pikamilón

CA10HA12N2O3
Emodži

náhľad|150x150bod|Usmievavý emodži smajlík

**Emodži** (angl. **emoji**, z jap. 絵[e] – obrázok +  [modži] – znak) je vizuálny informačný prvok, ktorý sa vyskytuje v textoch. Emodži sú obľúbené najmä v elektronických správach alebo na webových stránkach. Emodži sú štandardizované, čo umožňuje ich použitie v bežných mobilných telefónoch. Prvýkrát sa začali používať v Japonsku, odkiaľ pochádza aj ich názov.

## Jednoduché príklady

## Pozri aj
* Emotikon

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Písmo
Kategória:Internetový slang
C9H10N2O

Sumárny vzorec **C<sub>9</sub>H<sub>10</sub>N<sub>2</sub>O** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Aminorex
* Fenidón

C9HA10N2O
C6H12N2

Sumárny vzorec **C<sub>6</sub>H<sub>12</sub>N<sub>2</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Acetónazín
* DABCO (1,4-diazabicyklo2.2.2oktán)

C6HA12N2
Otto Weisser

**Otto Weisser** (* 19. apríl 1937, Zürich) je švajčiarsky fotograf, kastingový a pomocný režisér. Ako fotograf pôsobil veľkú časť svojej kariéry v Brazílii. V 80. rokoch spolupracoval na troch filmoch (*Gros dégueulasse*, *[[Emmanuelle 5]]*, *[[Emmanuelle 6]]*), ktoré produkoval Alain Siritzky. Je jedným z mála švajčiarskych fotografov, ktorých diela sú už desaťročia publikované vo významných lifestylových časopisoch po celom svete.

## Životopis
Po ukončení základnej školy nastúpil na odbornú školu, kde študoval dizajn a reklamu, a tam sa naučil umeleckú réžiu. Neskôr nastúpil do reklamnej agentúry a pracoval ako televízny producent. V roku 1972 nafotil kalendár pre Philip Morris s témou „Autá a ženy“, ktorý mal obrovský úspech, a začal pracovať na plný úväzok ako fotograf. Weisserove fotografie, vybrané zo 70. až 90. rokov 20. storočia, zachytávajú typický rukopis liberálneho, emancipovaného sveta, v ktorom sa jeho modelky prezentujú sebavedomo a hrdo na svoju nezávislosť. Svoje práce publikoval v časopisoch ako PHOTO a Playboy. Za svoju kariéru vydal viacero kníh, obsahujúcich portréty a akty exotických žien. Pre svet filmu pracoval okrem fotografa aj ako kastingový režisér.

## Filmografia

### Fotograf
* 1976: *Mädchen die am Wege liegen*
* 1986: *Gros dégueulasse*
* 1988: *[[Emmanuelle 6]]*
* 2003: *Emmanuelle: The Private Collection*

### Kastingový režisér
* 1987: *[[Emmanuelle 5]]*
* 2003: *Emmanuelle in Rio*
* 2007: *Aliens Gone Wild*
* 2009: *Alien Ecstasy*

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Švajčiarski fotografi
Kategória:Fotografi aktov
Kategória:Osobnosti z Zürichu
Renato Tarantelli Baccari

Mons. **Renato Tarantelli Baccari** (* 25. apríl 1976, Rím, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky kňaz, biskup, od 21. novembra 2024 titulárny biskup z Campli a vicegerent Rímskej diecézy.

## Životopis
Narodil sa 25. apríla 1976 v Ríme, z rodiny abruzzského, molizského (Bonefro) a apulského (Rignano Garganico) pôvodu.

Vyštudoval právo a následne pracoval ako právnik, aj ako asistent a potom profesor daňového práva na Univerzite v Ríme „La Sapienza“ a na Luiss Guido Carli.

## Kňaz
Po získaní licenciátu v kánonickom práve ho 28. októbra 2017 v Bazilike sv. Jána v Lateráne vysvätil za diakona generálny vikár Jeho Svätosti pre Rímsku diecézu, arcibiskup Angelo De Donatis (neskôr kardinál), zatiaľ čo kňazskú vysviacku prijal 22. apríla 2018 od pápeža Františka v Bazilike sv. Petra vo Vatikáne.

Do svojho vymenovania za biskupa zastával rôzne funkcie:
* právno – administratívny biskupský vikár a koordinátor právnej oblasti a oblasti správy majetku a zdrojov rímskeho vikariátu
* rektor kostola Santa Maria del Terzo Millennio alle Tre Fontane
* primicerius arcikonfraternít Najsvätejšej Sviatosti a Maria Santissima del Carmine a Maria Santissima del Buon Consiglio e dei Pellegrini

## Biskup
Dňa 21. novembra 2024 ho pápež František vymenoval za pomocného biskupa a zástupcu Rímskej diecézy a pridelil mu titulárny stolec Campli, zatiaľ čo 25. novembra mu pridelil južný sektor Rímskej diecézy. Za prítomnosti pápeža Františka prijal 4. januára 2025 biskupskú vysviacku v Bazilike sv. Jána v Lateráne. Jeho hlavným svätiteľom bol kardinál Baldassare Reina, generálny vikár Rímskej diecézy, spolusvätiteľmi boli kardinál Christoph Schönborn, viedenský arcibiskup metropolita a Michele Di Tolve, rímsky pomocný biskup.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Ríma
Kategória:Talianski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Talianski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Vyučujúci na La Sapienza
Kategória:Talianski právnici
Slivnička

**Slivnička** je krátky vodný tok v Považskom Inovci a Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to pravostranný prítok Slivnice v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 2 km a je tokom VI. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení na juhovýchodnom okraji Považského Inovca, v geomorfologickom podcelku Nízky Inovec, na severovýchodnom úbočí vrchu Vinište (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite Beňovská tečie najskôr východným smerom, postupne sa však vo svojej strednej časti stáča na juhovýchod. Pokračuje poblíž cesty do Podhradia, nevýraznou dolinou so súvislým lesným porastom, bez významnejších prítokov. Nad obcou Závada opúšťa Považský Inovec a na okraji Podunajskej pahorkatiny, jej podcelku Nitrianska pahorkatina a časti Bojnianska pahorkatina, sa napokon v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Slivnice, prítoku riečky Chotina. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrom obce Podhradie v okrese Topoľčany v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Považský Inovec, Nízky Inovec
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Bojnianska pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky v Považskom Inovci
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Podhradie (okres Topoľčany)
Nezábudka alpínska pravá

**Nezábudka alpínska pravá** alebo aj **nezábudka alpská pravá** () je poddruh trvácej byliny rodu nezábudka (*Myosotis*), z čeľade borákovité (*Boraginaceae*).

## Opis
Nezábudka alpínska pravá je dvojročná až trváca bylina s krátkym podzemkom. Byľ je priama, hranatá, vysoká (5) 10 až 35 (40) cm, v dolnej časti odstávajúco chlpatá, v hornej časti pritlačene chlpatá.

Prízemné listy sú v ružici, stopkaté, listová stopka je dlhá 3 až 7 cm (je dlhšia ako čepeľ). Čepeľ je dlhá do 5 cm, v obryse je lopatkovitá až elipsovitá, na báze zbiehavá, na vrchole tupo končistá až zaokrúhlená, na líci aj rube chlpatá. Byľové listy sú sediace, odstávajúce, v obryse vajcovito kopijovité až kopijovité, na báze sú okrúhle, na vrchole končisté, na oboch stranách chlpaté.

Súkvetie tvorí závinok dlhý 2 až 7 cm. Koruna je s priemerom do 10 mm, sýtomodrá, so žltým krúžkom pri ústi kvetnej rúrky. Rúrka koruny je kratšia až rovnako dlhá ako kalich. Tyčinky sú kratšie ako korunná rúrka, čnelka je v dĺžke korunnej rúrky. Kalich je trváci, lievikovitý, hlboko delený, husto lesklo chlpatý, dlhý do 2,5 mm. Významným rozoznávacím znakom sú biele, rovné a dlhé chlpy na kalichu. Ohnutých kratších chlpov býva len málo alebo celkom chýbajú.

Plodmi sú vajcovité tvrdky, veľké do 2,5 mm, na vrchole tupé, na okraji úzko lemované, čierne, lesklé, na báze s elipsovitou jazvou.

## Rozšírenie
Prirodzený areál nezábudky alpínskej pravej zahŕňa oblasti od Európy po juhozápadnú Sibír a severný Irak. Na Slovensku rastie len v oblastiach obvodu flóry vysokých Karpát. Doteraz nebola zistená v Lúčanskej Malej Fatre, Veľkej Fatre a v Pieninách.

## Ekológia
Nezábudka alpínska pravá je vysokohorský druh, hojnejšie rastie v pohoriach s vápencovým podložím, najmä na horských nivách, vlhkejších trávnatých holiach, zarastených sutinách, skalných štrbinách v subalpínskom a alpínskom, zriedka aj v subniválnom vegetačnom stupni. Jej najvyšší výskyt bol zaznamenaný vo Vysokých Tatrách, na Rysoch, vo výške . Obľubuje vlhké, dlho zasnežené, výživné, humózne, kamenité i hlinité pôdy. Kvitne od júna do septembra (októbra).

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
alpínska pravá
Kategória:Trvalé rastliny
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Hana Lasicová

**Hana Lasicová** (* 28. február 1981, Bratislava) je slovenská spisovateľka a scenáristka. Je autorkou niekoľkých románov, podľa jej knihy *Slúžka* bol natočený rovnomenný celovečerný film. Napísala tiež knihu pre deti *Pupo a fazuľka*, monografiu o živote a tvorbe Milana Lasicu a autorsky sa podieľa na viacerých televíznych seriáloch.

## Životopis
Je dcérou herca, humoristu a dramatika Milana Lasicu a herečky a diplomatky Magdy Vášáryovej. Od deviatich rokov vyrastala prechodne vo Viedni, kde Magda Vášáryová pôsobila ako veľvyslankyňa ČSFR. Absolvovala štúdium ekonómie a organizačnej psychológie na Viedenskej univerzite ekonomiky a podnikania (*Wirtschaftsuniversität Wien*) s polročným študijným pobytom v poľskej Varšave a ročným v anglickom Manchesteri. Pokračovala štúdiom komparatívnej literatúry na parížskej Sorbonne, v Paríži žila celkovo tri roky, po ukončení štúdia tam zostala pracovať v oblasti personalistiky.

Z prostredia študijného pobytu v Anglicku napísala debutovú zbierku poviedok *Sedím si v Manchestri na kameni a je mi...?* (2005), jej druhá kniha *Pravdivý príbeh lži* (2010) bola motivovaná životom v Paríži. Dej jej románu *Slúžka* (2013) je inšpirovaný príbehom tety Anky, pestúnky Magdy a Emílie Vášáryových. Na motívy knihy vznikol rovnomenný film režisérky Mariany Čengel Solčanskej (2023).

V roku 2014 vydala knihu rozhovorov so svojím otcom Milanom Lasicom a v roku 2024 mu potom venovala obsiahlu dvojzväzkovú monografiu o jeho živote a umeleckej tvorbe, doplnenú množstvom fotografií a ďalšieho archívneho materiálu.

Autorsky a scenáristicky sa podieľala na viacerých filmoch a televíznych seriáloch, v súčasnosti (2025) pôsobí ako hlavná scenáristka seriálu *[[Nemocnica (seriál)|Nemocnica]] (TV JOJ)* a pripravuje scenáre vianočnej rozprávky (STVR), celovečerného filmu v réžii Jonáša Karáska a dokumentu o Milanovi Lasicovi.

## Osobný život
Žije v Bratislave, s bývalým partnerom Andrejom má dcéry Ester (* 2011) a Stelu (* 2014). Jej súčasným (2025) partnerom je Jamie Foulston, Angličan žijúci v Austrálii, s ktorým sa zoznámila ešte počas študijného pobytu v anglickom Manchestri.

Jej mladšia sestra Žofia je podnikateľkou v oblasti turistiky.

## Knižné publikácie
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Scenáristika
* 2015: *[[Dvojičky (seriál)|Dvojičky]]* (TV seriál)
* 2018: *[[Oteckovia]]* (TV seriál)
* 2022: *[[Svätý Max]]* (TV seriál)
* 2023: *Slúžka*
* 2024: *[[Príliš veľa lásky]]* (TV seriál)
* 2025: *Miša v Košiciach* (TV seriál)
* 2025: *Najväčší zázrak* (TV film)
* 2025: *[[Nemocnica (seriál)|Nemocnica]]* (TV seriál; od 12. série)

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Zoznam diel Hany Lasicovej v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
* 
* 
* Hana Lasicová v relácii *[[Show Jana Krausa|Show Jana Krause]]* (2023)
* Hana Lasicová: Otec by bol nahnevaný, že sa ním vôbec niekto zaoberá – rozhovor Eleny Akácsovej v denníku *SME* (2025)

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Kategória:Slovenskí televízni scenáristi
Kategória:Slovenskí filmoví scenáristi
Kategória:Ženy v slovenskej literatúre
Ikejime

náhľad|Tegaki (jap. ''手鉤''), najčastejšie používaný nástroj na usmrcovanie rýb.
**Ikedžime** (活け締め) alebo **ikidžime** (活き締め) je metóda usmrcovania rýb, ktorá zachováva kvalitu ich mäsa. Táto technika pochádza z Japonska, ale v súčasnosti sa hojne používa. Zahŕňa rýchle a priame vpichnutie hrotu do zadného mozgu, zvyčajne umiestneného tesne za a nad okom, čím sa spôsobí okamžitá mozgová smrť. Po vpichnutí do mozgu sa do nervového kanála miechy vloží tenká ihla alebo kúsok drôtu, aby sa zabránilo ďalšiemu pohybu svalu. Keď je ryba správne napichnutá, plutvy sa roztiahnu a uvoľnia, čím sa okamžite zastaví všetok pohyb. Zničenie mozgu a miechy zabraňuje akejkoľvek reflexnej činnosti; takéto pohyby svalov by inak spotrebovali adenozíntrifosfát (ATP) vo svale, čo by viedlo k produkcii kyseliny mliečnej a amoniaku, čím by ryba bola kyslá, rozmočená a menej chutná. Okrem toho ikedžime spôsobuje, že krv obsiahnutá v mäse ryby sa stiahne do črevnej dutiny, čím sa získa lepšie sfarbený a ochutený filet a predlžuje sa jeho trvanlivosť. Táto metóda sa v súčasnosti považuje za najrýchlejší a najhumánnejší spôsob usmrcovania rýb. Ryby usmrtené metódou ikedžime sú vyhľadávané v reštauráciách, pretože im umožňuje po zrení vyvinúť viac umami. Ikedžime sa úspešne používa manuálne v odvetví lovu tuniakov a žltochvostých rýb, pretože umožňuje rýchly spôsob ​​usmrtenia.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Rybárstvo
Kategória:Japonské výrazy
Cesta do pravěku

***Cesta do pravěku*** (*Journey to the Beginning of Time*) je český vedecko-fantastický rodinný film režiséra Karla Zemana z roku 1955, inšpirovaný ilustráciami Zdeňka Buriana, ktoré vytvoril na základe vedeckých konzultácií s paleontológom Josefom Augustom.

Zeman vo svojom priekopníckom filme použil zaužívené triky, ale mnohé vymyslel sám, čím ovplyvnil svojich nasledovníkov.

## Dej
Štyria chlapci, Petr, Jirka, Toník a Jenda, sa vydávajú na plti proti prúdu Rieky času na fantastickú cestu do prehistorickej minulosti Zeme. Postupne prechádzajú mladšími štvrtohorami (vrátane doby ľadovej), potom terciérom, mezozoikom a paleozoikom, až kým nedosiahnu silúrske more. Tu nájdu živého trilobita, obdobu skameneliny z doby, v ktorej začali svoje putovanie. Na svojej objaviteľskej ceste sa dozvedia o podnebí a ekosystémoch jednotlivých epoch histórie Zeme, o pravekých zvieratách a rastlinách a zažijú mnoho dobrodružstiev.

## Obsadenie
* Vladimír Bejval ako Jirka
* Petr Herrmann ako Toník
* Josef Lukáš ako Petr
* Zdeněk Husták ako Jenda
* Bedřich Šetena ako rozprávač, hlas kronikára výpravy Petra

## Verzia pre americký trh
V roku 1966 bola vytvorená upravená americká verzia s názvom *Journey to the Beginning of Time* (Cesta na začiatok času), ktorú produkoval William Cayton. Film bol dabovaný do angličtiny, ale Cayton tiež požiadal režiséra Freda Ladda, aby natočil iný úvod a záver, vystrihol zábery z českého denníka a pridal niekoľko odborných komentárov. Novo natočené časti, v ktorých účinkujú štyria americkí detskí herci (James Lucas, Victor Betral, Peter Hermann, Charles Goldsmith), ktorí boli nakrútení iba zozadu, sa odohrávajú v Americkom múzeu prírodnej histórie. Pôvodná česká verzia bola v USA uvedená až v druhej polovici 60. rokov.

## Natáčanie
Okrem dobrodružných, vizuálnych a špeciálnych efektov je film oceňovaný aj pre svoju vysokú vzdelávaciu hodnotu a vedeckú presnosť (v danej dobe), najmä vďaka spolupráci tvorcov filmu s popredným českým paleontológom Josefom Augustom. Exteriérové scény filmu boli nakrútené na rieke Váh na Slovensku, na priehrade Souš pri Strmilove v regióne Jindřichův Hradec, na priehrade Zlín a na ostrove Rujana vo vtedajšej Nemeckej demokratickej republike. Na druhej strane, občas spomínaná lokalita Osypané břehy pri Bzenci na juhu Moravy je nepravdepodobná.

## Zaujímavosti
V českom Národnom filmovom archíve sa dochovala staršia verzia scénosledu pre nerealizovaný film *Výlet do vesmíru*, ktorý Karel Zeman napísal krátko po vojne. V ňom chlapci nasadajú do rakety a na cudzej planéte sa stretávajú s pravekými tvormi.

Film pre diváka poskytoval možnosť odklonu od dobrodružných žánrov ako western, a vtedajší režim oceňoval aj vedeckú rovinu, ktorá poukazovala na to, že svet nebol stvorený za jeden deň. Zaujímavosťou je, že verzia pre divákov v USA zmenila záver filmu a zaznel v ňom citát z Biblie z knihy Genezis.

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy o cestovaní v čase
Kategória:Filmy o dinosauroch
Kategória:Filmy z 1955
Kategória:Vedecko-fantastické filmy
Izovalín

**Izovalín** je vzácna aminokyselina, ktorá bola objavená v Murchisonskom meteorite, ktorý pristál v Austrálii v roku 1969. Objav izovalínu v biosfére ukazuje na mimozemský pôvod aminokyselín a bol spojený s enantiomérnou čistotou zlúčenín, ktoré využíva život na Zemi, čo potenciálne mohlo hrať úlohu vo vzniku života.

Izovalín je izomér bežnej aminokyseliny valínu, kde sa metylová skupina nachádza na pozícii 2 namiesto pozície 3. Štruktúra izovalínu trochu pripomína aminokyseliny glycín a GABA, hlavné inhibitorné neurotransmitery cicavčej centrálnej nervovej sústavy. Izovalín u myší pôsobí ako analgetikum, pretože aktivuje periférne GABA<sub>B</sub> receptory. V myších modelov osteoartritídy napomáha izovalín obnoviť pohyblivosť, čo naznačuje inhibíciu cítenia bolesti v synoviálnej membráne myšieho kolena.

Izovalín neprechádza hematoencefalickou bariérou a neprechádza do mozgu ani do miechy.

Izovalín ovplyvňuje výsledok cyklooxygenázovej dráhy, ktorú inhibujú NSAID, takže by mohol pomôcť uľaviť od vedľajších účinkov, napríklad podráždenia tráviacej sústavy.

## Referencie

## Pozri aj
* Valín
* Norvalín

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Analgetiká
Kategória:Aminokyseliny