Fiodor Alexandrovič Abramov

**Fiodor Alexandrovič Abramov** (; * 29. február 1920, Verkola, Rusko – † 14. máj 1983, Petrohrad, ZSSR) bol ruský spisovateľ a literárny vedec. Písal romány prevažne z vidieckeho prostredia (tzv. dedinská próza), z obdobia počas a po 2. svetovej vojne.

## Životopis
Fiodor Alexandrovič Abramov sa narodil v mnohodetnej rodine v obci Verkola v Archangeľskej oblasti. Mal roľnícky pôvod, ktorého znalosť využil vo väčšine svojich prozaických diel. V roku 1938, po štúdiu na strednej škole, bol prijatý na Filologickú fakultu Leningradskej štátnej univerzity. Jeho štúdium prerušila druhá svetová vojna, Abramov sa prihlásil ako dobrovoľník do domobrany a bojoval na leningradskom fronte. Bol ťažko ranený. Štúdium ukončil v roku 1948 a následne v roku 1951 obhájil kandidátsku dizertačnú prácu o Michailovi Šolochovovi (spoluautor monografie (spolu s V. Gurom) M. A. Šolochov z roku 1958). Potom do roku 1960 pôsobil ako docent a vedúci katedry na katedre ruskej sovietskej literatúry filologickej fakulty Leningradskej univerzity, od 1960 sa venoval profesionálne literárnej činnosti a bol aj členom Zväzu sovietskych spisovateľov. Zomrel nečakane 14. mája 1983 v Petrohrade po operácii.

## Činnosť a dielo
Abramov svoju literárnu činnosť začal ako kritik a výskumník. Jeho literárna stať s názvom „Люди колхозной деревни в послевоенной прозе“ (Ľudi kolchoznoj derevni v poslevojennovoj proze, dosl. Ľudia kolchoznej dediny v povojnovej próze) z roku 1954 bola namierená proti idealizovanému zobrazovaniu dediny (napr. v diele Semiona Babajevského) a vzbudila značné polemiky. Prihováral sa za uvoľnenie pomerov pre kolchozníkov: presadzoval väčší podiel zisku a ukončenie zadržiavania občianskych preukazov. Od roku 1960 bol členom Zväzu sovietskych spisovateľov.

Okrem románovej tvorby (*Priaslinovci*) písal aj poviedky, novely (kratšie prozaické útvavy začal písať až po románoch) a jednu divadelnú hru *Odin Bog dľa vsech* (1962). Medzi menej rozsiahlu prózu patrí novela *Bez otca* (1962), zborníky noviel *Alka* (Алька, 1971), *Dereviannyje kone* (Деревянные кони, 1972), *Posledňaja ochota* (1973). Kratšie diela vychádzali v literárnych časopisoch ako *Neva* a *Novyj mir*.

Príbehy zo zbierky noviel *Dereviannyje kone* boli dramatizované v Divadle na Taganke pod rovnomenným názvom v roku 1974 a hra zaznamenala úspech. Divadelné spracovanie obsahuje dve dejové línie, ktoré čerpajú zo života súdobej a retrospektívne aj predrevolučnej dediny a zobrazuje životné osudy prostých dedinských žien.

### Priaslinovci
Jeho prvé literárne dielo vôbec bol román *Bratia a sestry* (Братья и сестры - Bratia i siostry) z roku 1958. Bol to prvý diel z trilógie *[[Priaslinovci]]* (Пряслины - Priasliny), ďalšie diely: 1968 *Dve zimy a tri letá* (Две зимы и три лета - Dve zimy i tri leta) a 1973 *Cesty a rázcestia* (Пути-перепутья - Puti-pereputia). Neskôr, v roku 1978, trilógiu doplnil ešte románom *Dom* (Дом) a celú tetralógiu pomenoval *Bratia a sestry* (Братья и сёстры). Tetralógia zachytáva život na ruskej dedine od konca 30. rokov 20. storočia po udalosti v prvej polovici 70. rokov, kedy nastal obrat v poľnohospodárskej politike. Hoci ide rozsahom o veľké dielo, „Abramov nenapísal klasickú epopej. Do jeho knihy nevstupujú historické osobnosti a ani záber jeho obrazov nie je veľký, čo sa týka dejových lokalít - od jednej rodiny a dediny po okres s tendenciou rozširovania horizontu. Spočiatku ide skôr o život jednej rodiny - Priaslinovcov - a ich susedov, až neskôr sa do deja dostávajú aj postavy mimo dediny.“

### Posledné roky
Medzi posledné diela Abramova patrí zbierka noviel, poviedok a čŕt *Babilej* (Бабилей) z roku 1981. Pracoval aj na románe *Čistaja kniha* (Чистая книга), ktorý mal byť dejinami rodného kraja 20. storočia. Pre náhlu smrť ho nedokončil. Počas perestrojky vychádzali jeho poviedky, ktoré „svedčia o tragickej situácii sovietskych všedných dní“.

## Hodnotenie
Abramov bol významný spisovateľ, trochu paradoxne „sa nespravodlivo zriedkavo spomína v literárnej histórii, hoci patril už od päťdesiatych rokov k najodvážnejším a najčestnejším tvorcom dedinskej prózy, verejne pranieroval pomery na dedine a bol za to prenasledovaný. Jeho kvalitná realistická próza vyjadrila pravdu o dedine i o tragických osudoch jej obyvateľov.“ Patril k populárnym autorom: „zdroj popularity jeho kníh bol v spojení spoločensky dôležitých udalostí s farbistým, podrobným opisom života, ktorých sa tieto udalosti týkajú, niekedy veľmi dramaticky až drasticky“.

Ďalšie hodnotenia Abramovovej tvorby:
* „Centrom Abramovho spisovateľského záujmu bola ruská dedina, ktorú zobrazoval s drsným realizmom, bez idealizácie. Postavy jeho diel predstavujú charaktery jednoduchých ľudí, ktorí v zápase o svoju existenciu nestrácajú vieru v budúcnosť.“
* „Pre tvorbu Abramova je príznačný drsný realizmus šolochovského razenia, hľadanie pravdy života, obnaženie tienistých a konfliktných stránok života i doby, bez príkras a s otvorenou úprimnosťou, súčasne však pritakávanie pozitívnym vlastnostiam prostých ruských ľudí, ktoré sa rodia v zápase o existenciu a budúcnosť.“

## Zoznam diel preložených do slovenčiny
* 
* 
* 

## Referencie

## Pozri aj
* dedinská próza

## Iné projekty

Kategória:Ruskí spisovatelia