open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kostol Krista Kráľa (Chorvátsky Grob)

**Kostol Krista Kráľa** je kostol v obci v Chorvátsky Grob.

## História
Kostol vznikol v roku 1589 pri obnovení staršieho neskorogotického sakrálneho objektu. Z tohoto objektu zostali len obvodové múry presbytéria, a neskorogotického pastofória. Kostol bol rekonštruovaný v rokoch 1773, 1863. 

V roku 1940 bol kostol rozšírený o priečnu novostavbu. Posviacka takto zmeneného kostola sa vykonala dňa 16. júna 1940. Pôvodné presbytérium je zaklenuté renesančnou krížovou hrebienkovou klenbou z roku 1589. 

Vnútri kostola sa zachovala plastika Panny Márie z druhej polovice 18. storočia a krstiteľnica kde je Krst Krista. Zachovala sa tiež monštrancia zo začiatku 16. storočia a barokový kalich z roku 1659.

## Pamätníky
Pri kostole sa nachádzajú viaceré pamätníky. Vedľa kostola sa nachádza Pomník Obetiam 1. svetovej vojny a SNP. Postavený bol v roku 1933 . V októbri 2011 odhalili pamätník obetiam kolektivizácie. Pamätník je venovaný roľníkovi Jánovi Šefčíkovi z Chorvátskeho Grobu a všetkým roľníkom z okresov Malacky, Pezinok a Senec, ktorí sa stali obeťami obeťami kolektivizácie v päťdesiatych rokoch 20. storočia .

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Rímskokatolícka farnosť Chorvátsky Grob - oficiálna stránka
* Kostol Krista Kráľa - na stránke Pamiatky na Slovensku

Kategória:Chorvátsky Grob
Kategória:Národné kultúrne pamiatky na Slovensku pred rokom 2002
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Senec
Chorvátsky Grob
Ruggiero Romano

**Ruggiero Romano** (* 23. november 1923, Fermo† 5. január 2002, Paríž) bol taliansky historik, predstaviteľ školy Annales. Zameriaval sa na hospodárske dejiny talianskeho a francúzskeho Stredozemia a Latinskej Ameriky v ranom novoveku.

## Referencie

Kategória:Talianski historici
Vinohradnícky náučný chodník

náhľad|Informačná tabuľa Vinohradníckeho náučného chodníka
náhľad|Časť náučného chodníka s informačnou tabuľou v pozadí

**Vinohradnícky náučný chodník** je turistický naučný chodník naprieč vinohradníckymi honmi vo vinohradníckej obci Pezinok, ktorý je vlastnený Združením pezinských vinohradníkov a vinárov. Začína pri vstupných tabuliach za Areálom zdravia Rozálka a pri Cajle smerom od Panského chodníka a končí pri Peregskom dome. 

Chodník bol vybudovaný od júna až do decembra 2006 za viac ako 800 000 korún, ktorých bolo vyčlenených z prostriedkov Európskeho fondu regionálneho rozvoja ERDS, štátu a mesta. Bol oficiálne otvorený 28. marca 2007. Obsahuje 12 informačných tabúľ s textami a obrázkami počas 7 kilometrovej trasy. Vedie na krátkom úseku súbežne s modrou turistickou značkou.

## Pozri aj
* Zoznam vinohradníckych honov v Pezinku

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Združenia pezinských vinohradníkov a vinárov

Kategória:Pezinok
Kategória:Náučné chodníky na Slovensku
KamAZ-63968

**KamAZ-63968 Tajfun-K** je ruské obrnené vozidlo navrhnuté s ohľadom na odolnosť proti účinkom explózií mín a improvizovaných výbušných zariadení.

## Popis
KamAZ-63968 je vozidlo dlhé takmer  a široké . Dokáže prepraviť až 16 vojakov. Vojaci sedia oproti sebe na pozdĺžne rozmiestnených sedadlách. Sedadlá nie sú ukotvené do podlahy, ale do stropu, aby sa v prípade explózie míny znížilo riziko zranenia prevážaných vojakov.

Tajfun-K má veľmi dobrú balistickú ochranu korby. Oceľové pancierovanie spolu s keramickými doskami chránia proti guľkám z guľometu kalibru . Auto má taktiež nepriestrelné sklo od firmy Magistral LTD s hrúbkou . Vozidlo má ochranu klasifikovanú podľa NATO normy STANAG 4569. Tá zodpovedá úrovni "3b", čo znamená, že vozidlo vydrží explóziu mín zodpovedajúcu až 8 kg TNT.

Hoci KamAZ-63968 váži 21 ton, ide o veľmi rýchle a schopné vozidlo. Radový naftový šesťvalec s označením JAMZ-5367 dosahuje výkon až 450 koní. Cez osemstupňovú automatickú prevodovku posiela hnaciu silu na všetkých šesť kolies. Vozidlo vie vyvinúť maximálnu rýchlosť až /h a jeho priemerná spotreba je len 35 litrov paliva na 100 km. Vďaka obrím palivovým nádržiam prejde na jedno natankovanie až .

Tajfun-K je vynikajúco vybavený na jazdu v extrémnom teréne. Podvozok je totiž hydropneumatický a vodič tak môže z kabíny meniť svetlú výšku stroja. Najnižšia poloha má hodnotu , teda ako u pomerne bežného auta. Je možné ho ale zdvihnúť až na , čo mu zaručí ľahký prejazd aj cez veľké kamene alebo zbrázdený terén. Vďaka 20 palcovým kolesám, ktoré sú obuté do nepriestrelných pneumatík 16.00R20, je vozidlo schopné sa otočiť až o 39 stupňov. Polomer otáčania predstavuje necelých 10 metrov.

Typhoon je vybavený najmodernejším vojenským komunikačným systémom GALSI-D1M. Ten monitoruje množstvo dôležitých údajov o vozidle a posiela ich na veliteľstvo. Auto má päť kamier, cez ktoré je možné sledovať posádku i okolie. 

## Používatelia
### Súčasní používatelia
*  Rusko: k máju 2017 mali ozbrojené sily 260 vozidiel.

## Galéria

VDayRehearsal05052016-07.jpg|
Rehearsal29april15Moscow-09.jpg|
KamAZ-63968 Typhoon - Engineering technologies 2012 (14).jpg|
April 9th rehearsal in Alabino of 2014 Victory Day Parade (558-14).jpg|
April 9th rehearsal in Alabino of 2014 Victory Day Parade (558-15).jpg|
April 9th rehearsal in Alabino of 2014 Victory Day Parade (558-16).jpg|
Kamaz Typhoon in Kyiv.jpg|


## Referencie

Kategória:Ruské vojenské vozidlá
Ocean Eyes (pieseň)

„**Ocean Eyes**“ je debutový singel americkej speváčky Billie Eilish. Pôvodne bol zverejnený 19. novembra 2015 na SoundCloude a následne vyšiel na všetkých streamovacích platformách 18. novembra 2016 prostredníctvom vydavateľstiev Darkroom a Interscope Records. Speváčkin brat Finneas O’Connell zložil a produkoval túto pieseň, ktorá bola pôvodne napísaná pre jeho kapelu.

## Pozadie
Pieseň bola nahraná pre speváčkinho učiteľa tanca Freda Diaza v Revolution Dance Center (Honolulu Avenue, Los Angeles), aby na ňu spravili choreografiu.

## Videoklip
Videoklip k piesni režírovala Megan Thompson a vyšiel 24. marca 2016. Videoklip s tanečným vystúpením bol vydaný 22. novembra 2016.

## Rebríčky

### Týždenné rebríčky

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Piesne z 2015
Dobrudža

náhľad|277x277bod|Mapa Rumunska s oranžovo zvýraznenou Severnou Dobrudžou, a Bulharska so žlto zvýraznenou Južnou Dobrudžou

**Dobrudža** (rumunsky *Dobrogea*, bulharsky *Добруджа*), je historické územie o rozlohe 23 100 km² rozdelené dnes medzi Rumunsko a Bulharsko. Je to územie medzi dolným tokom Dunaja a Čiernym morom, ktorého súčasťou je aj delta Dunaja a rumunské pobrežie. Delí sa na Severnú Dobrudžu *(*Dobrogea*)*, ktorá je súčasťou Rumunska, a Južnú Dobrudžu (rumunsky *Cadrilater*), patriacu Bulharsku.

Rumunský región Severná Dobrudža zahŕňa župy Constanţa a Tulcea. Má rozlohu 15 500 km² a niečo cez jeden milión obyvateľov. Najdôležitejšími mestami sú Konstanca, Tulcea, Medgidia, a Mangalia.

Bulharský region Južná Dobrudža, ktorý je rozdelený medzi Dobričsko a Silistru, má rozlohu 7 565 km² a 350 000 obyvateľov. Najdôležitejšími mestami sú Dobrič a Silistra.

## Galéria

File:Dobrudscha logo.svg|Znak Dobrudže
File:Histdob.png|Územné zmeny od roku 1878
File:Dobroudja (carte ethnographique).JPG|Etnické zloženie obyvateľstva v roku 1918 


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Iordachi, Constantin (2001), "The California of the Romanians": The Integration of Northern Dobrogea into Romania, 1878-1913'', in *Nation-Building and Contested Identities Romanian & Hungarian Case Studies*
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Dejiny Bulharska
Kategória:Dejiny Rumunska
Ocean Eyes

**Ocean Eyes** môže byť:

* album americkej hudobnej skupiny Owl City z roku 2009, pozri Ocean Eyes (album)
* pieseň americkej speváčky Billie Eilish z roku 2015, pozri Ocean Eyes (pieseň)
Câmpia Turzii

**Câmpia Turzii** je rumunské mesto (*[[Municípium (Rumunsko)|municípium]]*) v župe Kluž. V roku 2011 tu žilo 22&nbsp;223 obyvateľov.

Mesto vzniklo v roku 1925 zlúčením obcí *Ghiriș-Sâncrai* a *Ghiriș-Arieș*. V roku 2001 bolo mesto povýšené na municípium.

## Osobnosti mesta
* Virginia Ruzici (* 1955), tenistka

## Partnerské mestá
*  Bayramiç, Turecko, 2006
*  Kisbér, Maďarsko, 2006
*  La Salvetat-Saint-Gilles, Francúzsko, 2002
*  Mohács, Maďarsko, 1994
*  Putten, Holandsko, 2001
*  San Fernando de Henares, Španielsko, 2010
*  Siemianowice Śląskie, Poľsko, 2001

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Mestá v Klužskej župe
Ernest Simoni

**Ernest kardinál Simoni Troshani** (* 18. október 1928, Troshan, Albánsko) je albánsky rímskokatolícky kňaz. Pre svoju vieru strávil 28 rokov v komunistických väzeniach na nútených prácach a bol odsúdený na trest smrti, ktorý sa nakoniec nevykonal. Dňa 19. novembra 2016 ho pápež František vymenoval za kardinála.

## Biografia
Kardinál Simoni sa narodil 18. októbra 1928. Už v roku 1938 vstúpil do františkánskeho seminára, kde zostal až do roku 1948, keď ho komunistický režim pod vedením Envera Hoxhu zatvoril v rámci vlny protináboženského prenasledovania.

Za kňaza bol vysvätený 7. apríla 1956.

Dňa 24. decembra 1963 bol po polnočnej svätej omši komunistickými úradmi vzatý do väzby. Jedno z obvinení počas jeho vyšetrovania bolo,že si dovolil odslúžiť svätú omšu za zavraždeného amerického prezidenta Johna Fitzgeralda Kennedyho. Bol odsúdený na smrť, no neskôr sa rozsudok zmenil na trest odňatia slobody a tak prežil 28 rokov na nútených prácach, najprv v baniach a neskôr v kanalizačnom potrubí. Koncom roka 1990 sa vrátil späť do bežnej kňazskej služby na albánskom vidieku.

Dňa 21. septembra 2014 stretol pápeža Františka počas jeho apoštolskej cesty do Albánska a oboznámil ho so svojím svedectvom o svojich skúsenostiach s komunistickým režimom až svätého otca dohnal k slzám.

Dňa 9. októbra 2016 pápež František oznámil, že Ernesta Simoniho kreuje kardinálom na konzistóriu 19. novembra toho roka. Simoni dostal špeciálnu výnimku, že nemusel byť pred kreáciou za kardinála vysvätený za biskupa. Na konzistóriu mu bol pridelený titulárny kostol Santa Maria della Scala v Ríme.

## Referencie


## Pozri aj
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Externé odkazy
* videozáznam zo stretnutia Simoniho a pápeža Františka v Albánsku

## Zdroj

Kategória:Albánski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Albánski kardináli
Kategória:Politickí väzni
Opätovné zapínanie

**Opätovné zapínanie (OZ)** je samočinný spínací cyklus, ktorý slúži na odstránenie prechodných porúch na vzdušných vedeniach elektrizačnej sústavy. Pri poruche dochádza k vypnutiu a opätovnému zapnutiu vedenia pomocou **automatiky opätovného zapínania (AOZ)**. Pokiaľ poruchový stav trvá aj po opätovnom zapnutí, vedenie sa trvalo vypne. Účelom opätovného zapnutia je skrátenie doby prerušenia dodávky elektriny.

## Princíp činnosti
Väčšina porúch (75 – 95 %) na vzdušných vedeniach je prechodných. Bývajú spôsobené úderom blesku, preskokom, pádom konára a podobne. V takom prípade sa po vypnutí skratu a uhasení oblúka rýchlo obnoví izolačná pevnosť vedenia a je bezpečné vedenie znovu zapnúť.

Automatika OZ spolupracuje s ostatnými ochranami vedenia. Keď ochrana zistí poruchu, uvedie do činnosti automatiku OZ, ktorá dá povel na vypnutie výkonového vypínača a začne odpočítavať beznapäťovú pauzu. Po skončení tejto pauzy dá automatika pokyn na zapnutie vypínača. Ak bola porucha prechodného charakteru, ide o *úspešný cyklus opätovného zapínania* a vedenie zostane v prevádzke. Ak porucha stále trvá, ide o *neúspešný cyklus opätovného zapínania* a vedenie sa odpojí od napätia.

V prípade potreby je možné proces opätovného zapínania opakovať.

## Druhy opätovného zapínania
**Podľa doby trvania beznapäťovej pauzy:**

* rýchle – doba beznapäťovej pauzy do 1 s
* pomalé – doba beznapäťovej pauzy nad 1 s

Je možné použiť aj kombináciu rýchleho a pomalého OZ.

**Podľa počtu pólov:**

* jednopólové (jednofázové) OZ – používa sa u vedení VVN a ZVN
* trojpólové (trojfázové) OZ – používa sa u vedení VN

## Obmedzenia
Opätovné zapínanie sa spravidla nepoužíva na káblových vedeniach. Následkom poruchy na káblovom vedení býva poškodenie izolácie, často je to aj príčina poruchy, napríklad pri stavebných prácach. Pred zapnutím je nutné nájsť a opraviť poškodený úsek kábla.

Takisto sa OZ nepoužíva pri zariadeniach, ako sú výkonové transformátory a tlmivky na kompenzáciu jalového výkonu. Tieto časti siete sú často poruchou poškodené a pred zapnutím je potrebné zistiť príčinu poruchy a jej následky.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Energetika
Filetairos (syn Attala I.)

**Filetairos** () (* cca koniec 3. stor. pred Kr.† cca 168 pred Kr.) bol syn pergamského kráľa Attala I. a jeho manželky Apollónidy.

Filetairos bol tretí zo štyroch synov pergamského kráľovského páru Attala a Apollónidy. Podľa Plutarcha a ďalších starogréckych autorov sa Filetairos a jeho bratia Eumenes, Attalos a Athénaios* správali k sebe a k matke s najhlbšou úctou a láskou, čo bolo v tých časoch málo vídané. Historik Plutarchos o tom uvádza: „*Hovorí sa, že Apollónis z Kyziku, matka kráľa Eumena a ďalších troch synov, Attala, Filetaira a Athénaia, sa nestačila dosť chváliť a bohom ďakovať nie za bohatstvo, ani za moc, ale za to, že sa dožila toho, ako sa tí traja synovia stali telesnými strážcami najstaršieho brata a on sa medzi nimi pohyboval bez bázne, hoci boli vyzbrojení kopijami a mečmi. Oproti tomu zase Artaxerxes sa v zármutku utrápil, keď sa dozvedel, že sa syn Óchos snažil pripraviť o život svojich bratov.*“
 
V roku [[178 pred Kr.]] spolu so svojimi bratmi zvíťazil na [[Panaténaie|panathenajských hrách]] v [[Atény|Aténach]]. Bratia si odtiaľ odniesli ceny z pretekov na [[hippodrom]]e (víťazi dostávali tzv. *panathenajské amfory*, keramické vázy naplnené jemným olejom z olív pestovaných v posvätných hájoch).
Uvádza to časť fragmentárneho nápisu na úlomku z podstavca (pod evidenčným číslom 8093 ) v epigrafickom múzeu v Aténach:

:- text v starogréčtine - *Hranaté zátvorky znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.*
 
Nápis je datovaný do druhej polovice [[2. storočie pred Kr.|2. stor. pred Kr.]] [[Panaténaie|Panathénaie]] sa oslavovali v Aténach každoročne v mesiaci [[Atický kalendár|Hekatombaión]] (24. až 28., t. j. v polovici augusta). Každé štyri roky sa konala väčšia slávnosť, nazývaná Veľké Panathenaie (panathenaiské hry), počas ktorých sa okrem iných športových disciplín konali aj [[Dostihy (antické)|preteky koní]], [[Preteky vozov s dvojzáprahom|vozov]] a [[Veslovanie|veslárske preteky]].

Posledná zmienka o Filetairovi je z roku [[171 pred Kr.]], keď sa začala *tretia macedónska vojna'' (171 - 168 pred Kr.) medzi Rimanmi a macedónskym kráľom Perseom. Ako uvádza rímsky historik Livius, v tejto vojne sa pergamský vládca Eumenes II. so svojimi bratmi Attalom a Athenaiom v bojoch pridali na stranu Rimanov, zatiaľ čo Filetairos zostal doma aby chránil kráľovstvo. Na konci vojny bratia Eumenes, Attalos a Athenaios išli zablahoželať Rimanom k ​​víťazstvu. Neprítomnosť Filetaira zrejme naznačuje, že už v tom čase nebol nažive.
 
Vyhláška z roku 175 pred Kr., na počesť Eumena II. a jeho bratov za služby pre Antiocha IV., vládcu Seleukovskej ríše, chváli nielen bratov, ale aj ich rodičov, kráľa Attala a kráľovnú Apollónis.

## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Attalovci

Kategória:Attalovci
John Conway

**John Conway** môže byť:
* vedec
** historik, ktorý sa venoval holocaustu a pôsobil na University of British Columbia (1929 – 2017), John S. Conway (historik)
** anglický matematik pôsobiaci z Princeton University (1937 – 2020), pozri John Horton Conway
** americký matematik (* 1939), pozri John B. Conway
** britský rádioastronóm (* 1963), pozri John Conway (astronóm)
* umelec
** americký umelec a sochár (1852 – 1925), pozri John S. Conway (umelec)
** austrálsky ilustrátor a paleoumelec, pozri John Conway (ilustrátor)
* politik
** poslanec pre Flintshire a Flint Boroughs (1663 - 1721), pozri John Conway (poslanec)
** americký politik (1825 – 1896), pozri John R. Conway
*športovec
** austrálsky hráč kriketu a manažér tímu (1842 – 1909), pozri John Conway (hráč kriketu)
** írsky futbalista (* 1951), pozri John Conway (futbalista)
** novozélandský boxer (* 1968), pzori John Conway (boxer)
** hráč írskeho ragby z Laoisu, Írsko, pozri John Conway (ragby)
* (vyššie nezaradené)
** rímskokatolícky mních (* 1929), pozri John Berchmans Conway
** americký developer a zakladateľ mesta Mission, Texas (? - 1931), pozri John J. Conway
** americký sudca (1934 – 2014), pozri John Edwards Conway

Conway, John
Inštrumentárium

**Inštrumentárium** môže byť:
* v medicíne:
** súprava nástrojov potrebných na určitý lekársky výkon, napr. na operáciu, zubné vyšetrenie atď. (napr. chirurgické inštrumentárium, zubno-lekárske inštrumentárium), synonymum: inštrumentár,  pozri inštrumentárium (medicína)
** skrinka, resp. schránka na lekárske nástroje
* všeobecne: súbor pracovných nástrojov (inštrumentov) alebo metód, postupov, ktoré sú k dispozícii na nejakú činnosť (napr. metodologické inštrumentárium, argumentačné inštrumentárium), synonymum: inštrumentár, pozri napr. nástroj, pracovný prostriedok, metóda
* v hudbe: súhrn všetkých hudobných nástrojov, ktoré sa používajú v určitej dobe (tzn. dobové inštrumentárium) alebo ktoré používa určitý hudobný skladateľ či hudobný interpret (napr. inštrumentárium hudobnej skupiny), pozri pod hudobný nástroj

## Pozri aj
* inštrument
* inštrumentalista
* inštrumentálnosť
* inštrumentár
* inštrumentárne vyšetrenie

## Referencie
Urbura (banská daň)

**Urbura** bol v stredovekom banskom práve podiel panovníka z ťažby rúd resp. kovov. Podiel sa odvádzal vo forme naturálií, teda časti vyťaženého kovu, ktorý bol potom väčšinou použitý na výrobu mincí.

Na slovenskom území zaviedol urburu Karol Róbert z Anjou 17. mája 1327. Dovtedy sa pozemky, na ktorých boli objavené rudy drahých kovov, museli odovzdať kráľovi. Zavedenie urbury súviselo so zavedením zemepanskej banskej slobody, ktorá znamenala, že majiteľ si mohol nálezisko ponechať. Karol Róbert si súčasne začal uplatňovať monopol drahých kovov, čo znamenalo, že nakupovať a predávať drahé kovy mohli iba kráľovskí komorskí úradníci. O výber urbury sa starali poverení kráľovskí úradníci, resp. kráľovská komora (pokladnica). V dobe Karola Róberta urbura predstavovala 1/10 zlatej rudy a 1/8 iných rúd. Po zistení obsahu zlata a striebra vo vyťaženej rude nevydala kráľovská komora majiteľom rudy ich podiel, ale zaplatila ho striebornými alebo zlatými mincami. Pri tomto spôsobe výkupu získala dodatočne kráľovská komora 35 % z ceny vykupovaného striebra a 40 % z ceny vykupovaného zlata.

## Poznámky


## Referencie


Kategória:Baníctvo
Kategória:Dane
Lily-Rose Deppová

**Lily-Rose Deppová** (neprechýlene Lily-Rose Depp; * 27. máj 1999, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) je francúzsko-americká herečka a modelka. Je dcérou amerického herca a hudobníka Johnnyho Deppa a francúzskej speváčky a herečky Vanessy Paradisovej. Svoju hereckú kariéru začala s vedľajšou rolou v hororovej komédii *Tusku* a pokračovala obsadením rolí v dráme *The Dancer*, v ktorej hrala Isadora Duncan, *Planetárium* a *Kráľ*. Deppová bola nominovaná na dve ceny César v kategórii najlepšia ženská herecká nádej, za vystúpenia v *The Dancer* a *A Faithful Man*. Získala cenu za najlepšiu herečku na 4. Los Angeles Film Awards za jej vystúpenie v *My Last Lullaby.*

## Životopis
Lily-Rose Melody Deppová sa narodila 27. mája 1999 v Neuilly-sur-Seine vo Francúzsku, západne od Paríža. Je dcérou amerického herca, producenta a hudobníka Johnnyho Deppa a francúzskej speváčky, herečky a modelky Vanessy Paradisovej. Má mladšieho brata, Johna „Jacka“ Christophera Deppa III. Jej teta je francúzska herečka Alysson Paradisová.

V roku 2012, sa jej rodičia po 14 rokoch rozišli a Depp žila v striedavej starostlivosti medzi Los Angeles a Parížom.

Svoju hereckú kariéru začala ako cameo rola v americkej hororovej komédii *Tusku*, režírovaná Kevinom Smithom. Premiéru mala na Medzinárodnom filmovom festivale v Toronte v septembri 2014. V roku 2015 sa objavila vo videoklipe írskeho rappera Rejjie Snowom „All Around the World“, ktorý vyšiel v októbri. Okrem filmovej práce sa objavila aj na obálkach rôznych módnych časopisov a od roku 2015 je ambasádorkou značky Chanel. Bola vybratá Karlom Lagerfeldom, keď mala 15 rokov. V roku 2016  ju Lagerfeld vyhlásil ako tvár ikonickej vône Chanel, Chanel No. 5 *L'Eau.*

Svoju rolu v *Tusku* znova opakovala v hre *Yoga Hosers*, ktorá sa zameriava na jej postavu a postavu Harley Quinn Smith. Film mal premiéru na Filmovom festivale Sundance v januári 2016. V máji 2016 mal na Festival de Cannes premiéru film *The Dancer*, v ktorom hrá postavu Isadory Duncan. Za svoje účinkovanie vo filme bola nominovaná na najlepšiu ženskú hereckú nádej na 42. César Awards a na 22. Lumières Awards. V tom istom roku si s Natalie Portman zahrali v *Planetáriu* od režisérky Rebeccy Zlotowskej ako spiritualistické sestry. Film sa odohráva v tridsiatych rokoch minulého storočia vo Francúzsku. Natalie Portman si ju vybrala, aby vo filme zahrala jej mladšiu sestru. Premiéru mal na filmovom festivale v Benátkach v septembri 2016.

## Filmografia

## Ocenenia a nominácie

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Modelky USA
Kategória:Osobnosti z Neuilly-sur-Seine
Devínske jazero (Šrek)

**Devínske jazero** (nem. hist. názov *Theben See*) je bývalé jazero pri Bratislave (hneď za dnešnými severozápadnými hranicami Bratislavy), v dnešnej Chránenej krajinnej oblasti Záhorie, na západnom okraji dnešného územia obce Stupava.

## Pôvodné jazero
Pôvodne (minimálne koncom 18. a na zač. 19. stor.) to bolo pretiahnuté (riečne) jazero (riečne rameno) zhruba v tých miestach, kde sa dnes nachádza konečný úsek vodného toku Malina pred jeho ústím do rieky Morava. Nachádzalo sa teda oproti dnešnej osade Devínske Jazero. Na severe bolo úzkym tokom spojené s (vtedajším i dnešným) jazerom Šrek. 

## Neskoršie jazero
V druhej polovici 20. storočia išlo o (riečne) jazero nachádzajúce sa trochu severozápadnejšie než vyššie spomínané jazero, a síce okolo lokality Hrubá lúka, medzi riekou Morava a kanálom Malina. Pozostávalo z troch úzkych ramien (či zálivov). Z celého jazera sa zachovalo viac-menej už len najjužnejšie rameno nazývané (v minulosti aj dnes) Šrek, pričom Šrek je dnes v niektorých obdobiach vlastne už len mokraď a je na niektorých mapách v západnej časti výrazne dlhší než v minulosti (ako záliv Devínskeho jazera mal dĺžku len 1,4 km).

Toto jazero vzniklo kedysi prirodzeným aj umelým prehradením ramena Moravy. Bolo hniezdiskom vodného vtáctva. 

## Bývalý tok Moravy
Na niektorých mapách dostupných online (nie však na oficiálnych mapách) je v súčasnosti ako Devínske jazero (nesprávne?) označené jazero nachádzajúce sa bezprostredne južne od Šreka a teda aj južne od vyššie opísaného jazera z 2. pol. 20. storočia.  Toto údajné "Devínske jazero" je bývalý tok Moravy, ktorý sa neskôr stal ramenom Moravy a ešte neskôr sa takmer úplne oddelil od nového (a teda súčasného) hlavného toku Moravy, čím vzniklo súčasné jazero.

## Zdroj pomenovania
Podľa pôvodného jazera nesie meno jednak osada Devínske Jazero (nem. Thebensee), ktorá sa nachádza východne od pôvodného jazera (leží prevažne na dnešnom území Bratislavy), a jednak územie európskeho významu v širokom okolí tohto jazera.

## Zdroje

Kategória:Jazerá na Slovensku
Kategória:Stupava
Kategória:Vodstvo v okrese Bratislava IV
Tyler, the Creator

**Tyler Gregory Okonma** (* 6. marec 1991, Ladera Heights, Kalifornia, Spojené štáty), známy pod umeleckým menom **Tyler, the Creator**, je americký reper, spevák, skladateľ, hudobný producent, návrhár a režisér videoklipov. Zviditeľnil sa na začiatku 2010s rokov ako spoluzakladateľ a *de facto* vedúci alternatívnej hip hopovej skupiny Odd Future, v ktorej vystupoval a zároveň produkoval takmer všetky nahrávky. Ako sólo umelec vydal mixtape a 7 štúdiových albumov, ktoré si poväčšine produkoval sám.

## Discografia

* *[[Goblin (album)|Goblin]]* (2011)
* *[[Wolf (album)|Wolf]]* (2013)
* *[[Cherry Bomb]]* (2015)
* *[[Flower Boy]]* (2017)
* *[[Igor (album)|Igor]]* (2019)
**[[Call Me If You Get Lost]]* (2021)
*Chromakopia (2024)
*Don't tap the glass (2025)

## Ocenenia a nominácie

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Kategória:Agnostici
Kategória:Osobnosti z Kalifornie
Kategória:Hudobní producenti USA
Kategória:Reperi USA
Kategória:Reperi afroamerického pôvodu
Kategória:Hiphopoví hudobníci USA
Kategória:Držitelia ceny Grammy
Kategória:Osobnosti USA kanadského pôvodu
Kategória:Osobnosti nigérijského pôvodu
Kategória:LGBT osobnosti USA
Kategória:LGBT hudobníci
Kategória:Herci USA
Kategória:Ateisti USA
Peter Deljan

**Peter Deljan** (iné mená: **Peter II.**, krátko: **Deljan**; , ; * ?† po 1041, Konštantínopol) bol vodca bulharskej vzbury proti Byzantskej ríši za vlády cisára Michala IV. v rokoch 10401041.

Deljanov pôvod je nejasný. Podľa byzantského kronikára Ióanna Skylitza bol otrokom v Konštantínopole, odkiaľ utiekol do Bulharska. Sám o sebe medzi Bulharmi vyhlasoval, že je synom/vnukom (Skylitzes) cára Samuila. Byzantský kronikár a kánonista Ióannes Zonaras Deljana pokladal za nelegitímneho syna komitopula Árona. Deljanovo meno malo slovanský význam: „víťaz“. Byzantský historik Michaél Psellos jeho meno demagogicky premenil na *Dolianos* etymologicky spojené s gréckym slovom *dolios* („lstivý“).

## Deljanovo povstanie
náhľad|Mapa rozšírenia povstania Petra Deljana v rokoch 1040 až 1041)|vľavo

Príčinou vzbury bolo značné zhoršenie hospodárskej situácie v Bulharsku po tom, čo bola na miestne obyvateľstvo Ióannom Orfanotrofom uvalená daň aerikon. To znamenalo, že obyvateľstvo naďalej neodvádzalo dane v naturáliách, ako bolo zvykom za Prvej bulharskej ríše a za vlády byzantského cisára Bazila I., ale podľa byzantského zvyku v peniazoch. Povstanie vypuklo v Belehrade, odkiaľ Deljan vtrhol do Nišu a Skopje. Povstanie sa čoskoro rozšírilo na značnej časti územia bývalej Samuilovej ríše a k vzbúrencom sa dokonca pridali byzantské jednotky z them Dyrrhachion a Nikopolis. Dyrrhachionské vojská počas povstania zvolili za bulharského panovníka Tichomíra, avšak po tom, čo sa povstalecké jednotky stretli, Deljan docielil Tichomírovo zosadenie a ukameňovanie. Významným prvkom vzbury bola podpora bulharskej bojarskej vrstvy. Krátko po vypuknutí povstania sa do Bulharska dostal syn posledného bulharského cára Ivana Vladislava Alusianos a Deljanovi nezostávalo nič iné, než legitímneho následníka bulharského cárskeho rodu prijať ako spoluvládcu. Povstanie sa zatiaľ rozšírilo na značnú časť Balkánu a v Grécku preniklo až k Thébam. Pri pokuse o dobytie Solúna bolo však povstalecké vojsko porazené a Alusianos, aby si zachránil život, Deljana uväznil, oslepil a poslal do Konštantínopola. V Konštantínopole bol Deljan vedený pred mestským ľudom v triumfe a následne popravený.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 11. storočí
Kategória:Úmrtia v 1041
Kategória:Cári Bulharska
Kategória:Pravoslávni panovníci
Kategória:Popravené osobnosti
Jozef Moravčík (archeológ)

Mgr. **Jozef Moravčík** (* 24. január 1944, Močenok) je slovenský archeológ a múzejník, odborník na praveké a včasnohistorické osídlenie severozápadného Slovenska. Je dlhoročným popularizátorom regionálnej archeológie a histórie, viedol krúžky pre mládež a absolvoval stovky odborných prednášok. Je držiteľom viacerých ocenení.

## Životopis
Narodil sa v roku 1944 v Močenku pri Nitre, maturoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Šali v roku 1962. Štúdium archeológie absolvoval na Katedre archeológie, dejín umenia a národopisu Filozofickej fakulte UK v Bratislave (19621967). Už ako študent nastúpil v auguste 1966 do Považského múzea a galérie v Žiline, kde pôsobil ako odborný pracovník až do roku 2007 a pre ktoré získal množstvo dokumentačného materiálu a nálezov. Rovnako pôsobil ako člen výboru Slovenskej archeologickej spoločnosti pri AÚ SAV v Nitre, členom a podpredsedom Archeologickej rady, odborného poradného orgánu Ministerstva kultúry SR, sekcie kultúrneho dedičstva, ako aj členom a predsedom historickej sekcie Zboru Žilincov - dobrovoľného združenia občanov mesta.

## Dielo
Je autorom mnohých monografií a realizoval viacero putovných výstav (napr. Nové archeologické výskumy, Slovania na severozápadnom Slovensku, Lužická kultúra, Púchovská kultúra, Praveké umenie na Slovensku, Kaplnka Božieho Tela v Žiline, Opevnenia severozápadného Slovenska a i.). Na základe vedecko-výskumnej a akvizičnej činnosti pripravil expozíciu „Pravek severozápadného Slovenska“, ktorá bola na Budatínskom zámku prístupná v rokoch 19782001. Na Strečnianskom hrade pripravil v roku 1995 expozíciu „Dejiny hradu Strečno“ a v spolupráci s Karolom Pietom a Archeologickým ústavom SAV v Nitre objavil a v roku 2000 prezentoval v Župnom dome v Púchove lokality púchovskej kultúry na strednom Považí.

### Realizované výskumy
* laténske obetisko v Prosnom (spolupráca s PhDr. Antonom Petrovským-Šichmanom)
* popolnicové pohrebisko v Púchove-Pod lachovcom
* hradisko na Veľkom vrchu pri Divinke
* slovanské, lužické a púchovské sídliská v Žiline
* slovanské sídlisko na Frambore (5. storočie)
* sídlisko z doby rímskej vo Varíne
* výšinné sídlisko púchovskej kultúry na Skalkách pri Raj. Tepliciach
*  interiér Kostola sv. Štefana a sakrálny objekt pri Farskom kostole Najsvätejšej Trojice v Žiline

### Bibliografia
* MORAVČÍK, Jozef; *Opevnenia severozápadného Slovenska* / autor textu Jozef Moravčík. – Žilina: Považské múzeum, 1999. ISBN 80-88877-15-6
* MORAVČÍK, Jozef; *História Žiliny - Žilinský rínok* / Jozef Moravčík, Peter Štanský, Viliam Šlopek; Žilina: Edis, 2002. 101 s.
ISBN 80-7100-940-7 
* MORAVČÍK, Jozef; *Pravek a história Kysúc* / zostavil Jozef Moravčík. Čadca: Regionálna rozvojová agentúra Kysuce, 2006. 24 s.
ISBN 80-969630-9-0
* MORAVČÍK, Jozef; *Žilina - centrum severného Slovenska: od praveku po stredovek* / Jozef Moravčík; Žilina: Mesto Žilina, 2011. ISBN 80-88877-36-9

## Referencie


Kategória:Slovenskí archeológovia
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Osobnosti z Močenka
İsmail Hakkı Uzunçarşılı

**İsmail Hakkı Uzunçarşılı** (* 23. august 1888, Istanbul† 10. október 1977, tamže) bol turecký historik, univerzitný pedagóg a politik.

Publikoval práce z oblasti histórie predosmanských tureckých štátov a urbánnej histórie v Anatóli. V 40. rokoch 20. storočia začal rozsiahly výskum dejín Osmanskej ríše, ktorého výsledkom bolo najmä dvanásťzväzkové dielo *Osmanlı Tarihi* („Osmanské dejiny“).

## Referencie

Kategória:Tureckí historici
Kategória:Tureckí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Tureckí politici
Kategória:Osobnosti z Konštantínopola
Anton Petrovský-Šichman

PhDr. **Anton Petrovský-Šichman** (* 7. júl 1919, Žilina – † 5. máj 1967, Žilina) bol slovenský archeológ a múzejník. Zaslúžil sa o množstvo archeologických objavov na severozápadnom Slovensku a v Poiplí.

## Životopis
Narodil sa v Žiline v rodine obuvníka a v meste ukončil reálne gymnázium. Pokračoval v štúdiu na Pedagogickej akadémii a stal sa učiteľom. V rokoch 1938 – 1942 pôsobil na školách v Ďurčinej, Fačkove a Bánovej, no v roku 1943 začal študovať archeológiu a jazykovedu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Od roku 1948 pôsobil ako odborný asistent a o rok neskôr získal doktorát filozofie. Stal sa externým pracovníkom Archeologického ústavu Slovenskej akadémie vied a umení, od roku 1953 začal pracovať v SAV Nitra a v roku 1957 prišiel ako odborný pracovník do Krajského múzea v Žiline.

Jeho zásluhou bolo preskúmaných viac ako 700 lokalít prevažne na severozápadnom Slovensku, čím sa táto oblasť stala jednou z najprebádanejších. Predmetom jeho záujmu bol pravek i slovanské mohyly, sídliská aj hradiská. Svoje objavy podrobne spracoval a mnohé z nich sa stali súčasťou zbierky Považského múzea v Žiline. Množstvo objavov učinil aj v Poiplí. Pracoval bez ohľadu na počasie, neraz v mraze či daždi, čo poznačilo jeho zdravie a zapríčinilo predčasnú smrť v 48. rokoch.

## Dielo
Je autorom viacerých monografií a odborných článkov, prednáškami na školách popularizoval archeológiu a dejiny. Inicioval krúžky pre deti a mládež, ktoré brával priamo na skúmané náleziská, čím podnecoval ich záujem o dejiny. Bol povestný podrobným popisom a dokumentáciou svojich výskumov, mnohé objavy však už nestihol popísať. Preskúmal mohylníky v Bitarovej, Beluši, Sverepci, Visolajoch či Bánovej. Nadviazal na prácu Vojtecha Budinského-Kričku, ktorý sa neskôr stal konzultantom jeho výskumov. 

### Realizované výskumy
* mohylníky v Bánovej, Bitarovej, Svederníku, Sverepci, Beluši a i.
* pohrebiská v Jasenici-Chmelínci, Kotešovej-Nivách, Sedmerovci-Nive a v Gbeľanoch
* sídlisko púchovskej kultúry v Divinke (Ohrádza)
* hradisko púchovskej kultúry v Mestečku na Skale
* obetisko v Prosnom
* žiarový hrob s keramikou z doby rímskej v Ilave 
* slovanské sídlisko v Považskej Bystrici (Dedovec), Prečíne-Humeniciach a Ivančinej 
* archeologický výskum na Mariánskom námestí v Žiline a i.

### Bibliografia
* Slovanské osídlenie severného Slovenska (Vlastivedný zborník Považia 6)
* Severozápadné Slovensko v dobe laténskej a rímskej (Vlastivedný zborník Považia 7)

## Referencie


Kategória:Slovenskí archeológovia
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Osobnosti zo Žiliny
Abdón

**Abdón** alebo **Abdon** môže byť:
* starozákonná biblická postava:
** sudca Izraela, pozri Abdón (sudca)
** syn Sesaka z kmeňa Benjamína, pozri pod Benjamín (kmeň)
** prvorodený syn Gabaona z kmeňa Benjamína, pozri pod Benjamín (kmeň)
** syn Michu, dvoran kráľa Joziáša, uvádzaný aj ako Achobor, pozri Abdón (Micha)
* starozákonný názov mesta patriaceho Gersonovcom z kmeňu Lévi, pozri pod Lévi (kmeň)
* prvé meno, pozri Abdón (prvé meno)
* priezvisko, napr.:
**Bonifacio Abdon

**Abdon** môže byť aj perzský kresťanský mučeník a svätec (?250), pozri Abdón (svätec)

## Referencie
Koronavírus (rod)

**Koronavírus** alebo **coronavírus** (lat. *Coronavirus*) bol v staršej systematike rod vírusov z čeľade koronavírusy (*Coronaviridae*). V roku 2009 bol tento rod rozdelený na samostatné rody *[[Alphacoronavirus]]*, *[[Betacoronavirus]]* a *[[Gammacoronavirus]]*. Podrobnosti o systéme a zdroje pozri v článku koronavírusy a inak pozri podrobnosti v článkoch o jednotlivých súčasných rodoch.

Kategória:Coronaviridae
Kódy pre osobitné účely (MKCH-10)

**KÓDY PRE OSOBITNÉ ÚČELY (U00 - U99)**  je XXII. kapitola Medizinárodnej klasifikácie chorôb. 
 
Obsahuje tieto skupiny položiek:

## Prechodné zatriedenie choroby nejasného pôvodu
Táto skupina kódov umožňuje WHO ich použitie na prechodné označenie  novej choroby nejasného pôvodu. V mimoriadnych situáciách nie je potrebné vydávať nové vydanie MKCH so zalistovaním nových kódov diagnóz. Jednoducho sa použije niektorý z rezervných kódov, podľa inštrukcií WHO, pričom tieto kódy ako nepokryté už sú implelemntované ako rezerva v zdravotníckych informačných systémoch.

Do tejto skupiny patria ochorenia (stav 3/2020):
* U04.- Ťažký akútny respiračný syndróm SARS
* U04.9 Ťažký akútny respiračný syndróm SARS, bližšie neurčený
*U06.-	Choroba zapríčinená vírusom Zika
*U06.9	Choroba zapríčinená vírusom Zika, bližšie neurčená
*U07.1	Potvrdená infekcia COVID-19
*U07.2	Podozrenie z infekcie COVID-19

## Zdroj
* Národné centrum zdravotníckych informácií, MKCH

Kategória:MKCH-10
Credé/Düwag 6EGTW

**Credé/Düwag 6EGTW** je typ električky vyrábanej v rokoch 19661967 a 1971 podnikmi Credé a Wegmann s použitím hotových dielov zo závodu Düwag v nemeckom Düsseldorfe. Tento typ bol dodaný výhradne prevádzkovateľovi kasselskej električkovej siete v počte 16 kusov.

## Konštrukcia
6EGTW sú jednosmerné šesťnápravové vysokopodlažné motorové električkové vozne. Vozová skriňa električky sa skladá z dvoch článkov, každý z nich je usadený na vlastnom krajnom podvozku a spoločnom podvozku strednom, kde sa nachádza aj kĺbový mechanizmus spájajúci obe časti karosérie. Krajné podvozky boli vybavené trakčným motorom, z ktorých každý poháňal dve nápravy (celkom teda štyri hnacie nápravy), stredný podvozok je bežný (bezmotorový). Na pravej strane karosérie sa nachádza štvoro štvorkrídlových skladacích dverí pre cestujúcich. Horná časť okien je otvárateľná, výklopná. Elektrický prúd je odoberaný z trolejového vedenia pantografom na prednom článku.

## Prevádzka
V rokoch 19951996 zakúpil poľský dopravný podnik MZK Gorzów Wielkopolski 5 ojazdených kasselských vozňov 6EGTW vyrobených podnikom Credé. Električky dostali č. 221–224, pričom piaty voz nikdy nebol v prevádzke s cestujúcimi. Ďalšie dodávky električiek 6EGTW prebehli v rokoch 20032004, tentoraz išlo o 7 vozňov 6EGTW vyrábaných firmou Wegmann. Vozne boli označené číslami 261–266 a 272. V roku 2004 pribudla do Gorzówa posledná električka typu 6EGTW (ev. č. 271). V roku 2020 bolo v stave MZK 5 vozňov 6EGTW.

## Dodávky električiek

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Električky Düwag
Kategória:Električky Credé
Kategória:Električky Wegmann
Kategória:Dráhové vozidlá vyrábané od roku 1966
Kategória:Dráhové vozidlá vyrábané do roku 1971
Sárí (odev)

náhľad|Žena v sárí
**Sárí** alebo **sári** (po hindsky साड़ी [saṛī], po anglicky *sari* alebo *saree*) je vrchný ženský odev, nosený na celom indickom subkontinente; skladá sa z pruhu látky, obtočeného okolo tela. V Indii sa nosí už od čias harappskej kultúry, hovoria o ňom Védy, eposy Rámájana i Mahábhárata alebo starotamilská poézia. V epose Mahábhárata sa rozpráva o tom, ako boh Kršna zázračne predĺžil sárí princeznej Draupadí na nekonečný pruh látky práve vtedy, keď chceli nepriatelia Kuruovci zhanobiť jej česť vyzlečením na verejnosti. Materiály – hodváb, bavlna, viskóza, polyester a rôzne zmesi. Samotné slovo pochádza zjavne zo sanskritského výrazu *sati*, čo v preklade znamená pruh látky.

## Popis
Sárí samo o sebe je pruh látky zvyčajne dlhý okolo 4 až 7 metrov a široký približne 100 až 130 cm . Po celej dĺžke je po oboch stranách zdobený pruhom výraznejšieho tkania (často so zlatými vzormi, či zobrazeniami obľúbených  pávov) – portou, lemom – a na jednom konci dĺžky je taktiež zdobený (často veľmi bohato) kus tohoto pruhu látky – pallu, vlečka – ten sa nosí vyvesený dopredu či dozadu cez rameno, alebo iným z mnohých spôsobov (podľa druhu uviazania sárí). Existuje veľké množstvo viazania sárí (uvádza sa až 200) závislých na oblasti pôvodu ženy, jej statuse v spoločnosti, príležitosti, na ktorej sa oblieka, nálade, atď. Pod sárí sa zvyčajne nosí dlhá spodná sukňa na šnúrku, hore krátke tričko (čoli, po hindsky (चोली) . Novodobé trendy menia čoli, takže má často aj dlhé rukávy nebo je naopak redukované na najmenšiu možnú plochu.

### Regionálne zvyky
Existuje viacero regionálnych zvykov, ako sa sárí nosí (obtáča okolo tela (oblieka)), okrem toho:

* v štýle *nivi*, pôvodne z Ándhrapradéša, je jeden koniec zastrčený do spodnej sukne a raz obtočený okolo spodnej časti tela a zvlnený pod pásom
* v Gudžaráte visí koniec sárí (prehodený cez zvyčajne pravé rameno) vpredu namiesto (zvyčajne) vzadu
* štýl pôvodom z Maháraštra, kde stredná časť sárí je položená zvislo na chrbte, kým sa oba voľné konce neobtáčajú okolo tela
* dravidský štýl so zvlnenou rozetou okolo pásu
* v štýle *gond* zo strednej Indie, kedy je sárí najprv zriasené okolo ľavého ramena, a až potom sa aranžuje po tele
* sárí z dvoch častí, nosené v Kerale

Existuje však veľa ďalších možností a typických zvykov, ako sárí nosiť, a taktiež veľa spôsobov dekorácie, okrem Indie je sárí obľúbené na Srí Lanke, v Bangladéši, v Nepáli či v Pakistane. Sárí sa najnovšie teší veľkej popularite nielen v Indii. Jeho nosenie popularizovali bollywoodske herečky, ktoré sa najčastejšie prezentujú v drahých sárí. Mnohé z nich vážia niekoľko kilogramov a sú vytvorené špeciálne pre danú scénu vo filme. K najznámejším herečkám patrí Aishwarya Rai Bachan, najmä vďaka spolupráci s hollywoodskými štúdiami.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Jak obléct sárí?, hedvabnastezka.cz

Kategória:Oblečenie
Kategória:Kultúra v Indii
Nositeľ

**Nositeľ** môže byť:
* všeobecne:
** osoba, ktorá predstavuje alebo tvorí niečo, synonymum: predstaviteľ, reprezentant (napr. nositeľ štátnej moci, nositeľ ľudovej kultúry)
** osoba, ktorá je pôvodcom alebo šíriteľom niečoho (napr. nositeľ idey demokracie)
** osoba, ktorá má, vlastní alebo dostala meno, titul, ocenenie alebo niečo podobné (napr. nositeľ priezviska, nositeľ vedeckej hodnosti, nositeľ Nobelovej ceny)
** objekt, ktorý niečo obsahuje (napr. nositeľ genetickej informácie) alebo niečo predstavuje (napr. nositeľ hodnôt)
* v medicíne a biológii: človek, resp. živočích, ktorý v sebe nosí infekčný agens a rozširuje, prenáša ho, synonymum: nosič, prenášateľ, prenášač (napr. nositeľ vírusu chrípky), pozri nosič infekčnej choroby

## Pozri aj
* laureát

## Referencie
Jozef Dérer

Mim. prof. MUDr. **Jozef Dérer** (* 27. február 1887, Malacky† 21. máj 1967, Bratislava) bol slovenský lekár oftalmológ a univerzitný pedagóg. Významne sa pričinil na likvidácii trachómu, ťažkej infekčnej formy konjunktivitídy, ktorá postihovala značnú časť populácie na Slovensku.

## Život
Narodil sa ako druhý syn v rodine advokáta Jozefa Dérera (18561918) a jeho manželky Pavly, rod. Christenovej (?1931). Mal o tri roky staršieho brata Ivana (18841973), ktorý si vybral kariéru právnika a vydal sa na politickú dráhu. Jeho o desať rokov mladší brat Ladislav sa stal lekárom internistom a klinickým fyziológom a ako profesor tiež prednášal na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (LF UK), pričom významne prispel k rozvoju slovenskej a česko-slovenskej internej medicíny.

Po absolvovaní štúdia na Evanjelickom lýceu v Bratislave, kde zmaturoval v roku 1904, nastúpil na štúdium medicíny na univerzite v Budapešti (19041909), pričom v rokoch 19071908 študoval na Lekárskej fakulte vo Viedni. Po spromovaní pôsobil ako sekundárny lekár očného oddelenia Krajinskej nemocnice v Bratislave (19091914). Počas prvej svetovej vojny (19141918) slúžil ako vojenský lekár v Ostrave, Šoprone a Nitre. V rokoch 19181919 pôsobil ako asistent na očnej klinike Alžbetínskej univerzity v Bratislave, ktorá bola v roku 1919 včlenená do novozaloženej Univerzity Komenského. Dérer pôsobil na tejto univerzite do roku 1926. Bol tiež členom Učenej spoločnosti Šafárikovej, ktorá v rokoch 19261939 pôsobila na pôde UK s cieľom podporovať a propagovať sústavný vedecký výskum Slovenska.

Následne v rokoch 19261938 zastával funkciu prednostu očného oddelenia Štátnej nemocnice v Košiciach a v roku 1934 sa habilitoval. Neskôr pôsobil v Štátnej nemocnici v Žiline ako prednosta očného oddelenia (19391942) a riaditeľ nemocnice (19421945). V roku 1945 sa stal prednostnom očnej kliniky a očného infekčného oddelenia Krajského ústavu národného zdravia v Bratislave a súčasne prednášal na LF UK, kde bol v roku 1947 vymenovaný za mimoriadneho profesora.

## Vedeckovýskumná činnosť
Vo svojej vedeckovýskumnej činnosti sa venoval predovšetkým problematike zeleného zákalu, sivého zákalu, špeciálnym zápalom oka a operačnej technike. Podieľal sa na likvidácii trachómu, ťažkej infekčnej formy konjunktivitídy (t. j. zápalu očných spojiviek) spôsobenú chlamýdiami, ktorá postihovala značnú časť populácie na Slovensku a v prípade neliečenia spôsobovala slepotu.

## Súkromný život
Zosobášil sa s 	Gizelou, rod. Václavíkovou. Ich manželstvo bolo bezdetné.

## Referencie

## Použitá literatúra
* 
* 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Malaciek
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Richard Martin Stern

**Richard Martin Stern** (* 17. marec 1915, Fresno, Kalifornia† 31. október 2001, Santa Fe, Nové Mexiko) bol americký spisovateľ (románopisec, poviedkar) kriminálnej a detektívnej literatúry a techno-trileru s prvkami literatúry faktu.

## Život
V rokoch 19331936 absolvoval štúdium na Harvardovej univerzite. Pracoval ako marketingový zamestnanec v mediálnom konglomeráte Hearst Corporation (19361937), predák sušenia ovocia v spoločnosti Boothe Fruit Company v kalifornskom Modeste (19381939), inžinier Lockheed Aircraft Company v Burbanku (19401945). Od roku 1945 pôsobil ako profesionálny spisovateľ.

V roku 1937 sa zosobášil s Dorothy Helen, rod. Atherton, s ktorou vychovali jednu adoptívnu dcéru.

## Dielo
Stern je autorom vyše 20 románov a množstva poviedok, ktoré vyšli v časopisoch *Colliers* a *The Saturday Evening Post*. Debutoval kriminálnym románom *The Bright Road to Fear* (dosl. „Svetlá cesta k strachu“, 1958), za ktorý získal Edgarovu cenu za najlepší románový debut (1959). Jeho najznámejším dielom je román *[[Vežiak (román)|Vežiak]]* (orig. *The Tower*, 1973), techno-triler s prvkmi literatúry faktu, ktorý spolu s románom *[[Sklenené peklo (román)|Sklenené peklo]]* (orig. *The Glass Inferno*, 1974) od Thomasa N. Scortiu a Franka M. Robinsona tvoril predlohu katastrofického filmu *[[Sklenené peklo (film z roku 1974)|Sklenené peklo]]* (1974). Dej *Vežiaka* sa točí okolo požiaru 125-poschodového mrakodrapu, ktorý na najvyššom poschodí uväzní vyše stovku osôb, účastníkov otváracej recepcie. Tím záchranárov spolu s architektmi budovy Natom Wilsonom a Willom Giddingsom postupne odhaľuje mieru úmyselného zanedbávania bezpečnostných opatrení, ktoré viedlo ku katastrofe.

## Referencie

Kategória:Spisovatelia USA
Kategória:Spisovatelia románov USA
Kategória:Osobnosti z Fresna (Kalifornia)
Vláda Slovenskej republiky od 27. októbra 1939 do 5. septembra 1944

**Vláda Slovenskej republiky od 27. októbra 1939 do 5. septembra 1944** (neoficiálne **vláda Vojtecha Tuku**) bola v poradí druhá vláda Slovenskej republiky (SR), ktorá trvala od zvolenia predošlého predsedu vlády Jozefa Tisa za prezidenta SR 27. októbra 1939 do podania demisie vlády predsedom Tukom po vypuknutí Slovenského národného povstania a nemeckom tlaku 5. septembra 1944. Všetky vládne posty obsadili členovia strany HSĽS.

## Dejiny
K jedinej personálnej obmene počas takmer päťročného funkčného obdobia Tukovej vlády došlo 29. júla 1940 po tzv. Salzburských rokovaniach. Po nátlaku Adolfa Hitlera na prezidenta Tisa došlo k posilneniu radikálneho krídla HSĽS. Z postov ministra zahraničia aj vnútra bol odvolaný Tisov spolupracovník, umiernený Ferdinand Ďurčanský, a nahradil ho na ministerstve vnútra radikál Alexander Mach a na ministerstve zahraničia samotný premiér Tuka.

## Zloženie vlády

## Referencie

Kategória:Vlády Slovenskej republiky 1939 – 1945
Telerig

**Telerig** (po krste **Theofylakt(os)**; , ) bol bulharský chán v rokoch cca. 768/774?776/777. 

Je známy stabilizáciou moci v Prvej bulharskej ríši a bojmi proti Byzantskej ríši. Po tom čo bol v roku 776/777 pravdepodobne bulharskou šľachtou prinútený opustiť Bulharsko, odišiel do Konštantínopola, kde správy o ňom krátko po jeho prijatí miznú.

## Život
V roku 773 Byzantská ríša podnikla útok na bulharské pohraničie, ale hlbšie neprenikla, pretože krátko na to začali strany rokovať o mieri. Ešte v tom istom roku, resp. v roku 774 však Telerig prepadol byzantské územie v Macedónsku a odviedol do Bulharska okolo 12 000 zajatcov z tamojších slovanských Berzitov, ktorých mal Telerig následne usadiť v Bulharsku. 

Cisár Konštantín V., ktorý sa vďaka spojencom v Bulharsku o nájazde rýchlo dozvedel, naň zareagoval odvetným útokom a Bulharov na neznámom mieste zvanom Lithosoria porazil. Krátko na to mal Telerig ľsťou zistiť mená byzantských agentov v krajine a mal ich dať popraviť. O rok na to počas príprav na novú výpravu zomrel Konštantín V. a vojna medzi Byzanciou a Bulharskom sa skončila. Telerigova pozícia v krajine však bola po konci vojny prekvapivo oslabená, pretože bulharská šľachta sa ďalej necítila byť viazaná vernosťou panovníkovi dovtedy spojenou s bojom o prežitie štátu. Zrejme v dôsledku vnútorných intríg preto Telerig niekedy v roku 776/777 utiekol do Konštantínopola, kde ho prijal nový cisár Lev IV. V Konštantínopole Telerig prijal krst, kresťanské meno Theofylaktos, a za ženu si vzal príbuznú cisárovnej Ireny. Správy o týchto udalostiach pochádzajú prevažne z pera byzantského historika Theofana Homologéta.

## Poznámky

## Referencie

Kategória:Cháni Bulharska
Kategória:Úmrtia v 8. storočí
Kategória:Narodenia v 8. storočí