Toros z Taronu

**Toros z Taronu** (* asi 1276, Muş † asi po roku 1346) bol stredoveký arménsky iluminátor, pisár, mysliteľ a teológ. Významný predstaviteľ gladzorskej maliarskej školy prvej polovice 14. storočia.

## Život

Zachovalo sa len niekoľko strohých informácií o Torosovom živote. Pravdepodobne pochádzal z mesta Muş vo východnej Anatólii. Jeho otec Sargis bol kňaz a matka Mariam. Umelecké vzdelanie získal na Gladzorskej univerzite založenej svätým Nersesom z Mušy pri miestnom Monastieri Tanahat. Koncom 13. a začiatkom 14. storočia bola Gladzorská univerzita spolu s Tatevskou univerzitou známe centrá arménskej kresťanskej vzdelanosti. Súčasníci Gladzorskú univerzitu prezývali ako druhé Atény. Zhromažďovali sa v nej učenci zo severu Kaukazu alebo Kilíkie. Toros sa iluminátorskému remeslu vyučil vo veľkom skriptóriu pod vedením rektora školy, mysliteľa a teológa Esaja Nčeciho. Po skončení štúdia tvoril v Monastieri Tanahat. Toros pravdepodobne istý čas pôsobil aj v Kilíkii, kde si osvojil princípy kilikijskej maliarskej školy. Okrem výtvarného talentu, ktorý uplatnil pri prepisoch kníh a ich kaligrafickej výzdobe, bol známy ako výborný mysliteľ a teológ. Naposledy sa jeho meno objavuje v roku 1346. Pravdepodobne zomrel niekedy po roku 1346 v Monastieri Tanahat.

## Dielo
[náhľad|vľavo|Miniatúra zobrazujúca Ježiša Krista ako umýva nohy učeníkom v ''Biblii Esaja Nčeciho'' (MS č. 206), [1318, Matenadaran, Jerevan]]
Toros bol významným predstaviteľom gladzorskej maliarskej školy. Jeho tvorbu charakterizujú dve hlavné tendencie: nasledovanie starých arménskych vzorov doplnených o miestne umelecké prístupy a prijatie prvkov kilíkijskej maliarskej školy, ktorej najvýznamnejším predstaviteľom bol Toros Roslin. V dekoratívnej výzdobe rukopisov dominuje rozmanitosť a bohatosť ornamentálnych vzorov. Toros z Taronu ich kombinoval s antropomofrnými a zoomorfnými motívmi. Mnohé z nich čerpal z ľudovej tvorby či pohanských námetov, ktoré v kresťanskom kontexte získali iný význam. Jeho miniatúry pôsobia osobitým a jednoduchým dojmom. Hoci im chýba jemnosť a elegancia kilíkijskej maliarskej školy, ale zaujmú sýtym koloritom farieb, bohatou ornamentálnou výzdobou a dynamickosťou. Vo farebnej schéme prevláda modrá, červená a fialová s početným využitím pozláteného pozadia. Postavy majú výrazne oči mandľového tvaru a tmavé klenuté obočie. Dielo Torosa z Taronu predstavuje spolu s prítomnosťou princípov byzantskej knižnej maľby veľký vklad do arménskeho a stredovekého výtvarného umenia. 

[náhľad|Titulná strana [Evanjelium podľa Jána|Evanjelia podľa Jána  v Evanjeliári (MS č. 6289), 1323, Matenadaran, Jerevan]]
Známych je jeho 19 rukopisov. Iba 13 z nich s preukázaným autorstvom. Príkladom je prvý známy rukopis *Evanjelium Izaiáša* z roku 1307 (dnes kláštor San Lazzaro degli Armeni, Benátky). V roku 1307 dokončil miniatúry v evanjeliári (dnes uložený v The Hartfors Seminary Foundation, The Case Memorial Library, Arm. 3, Hartford), ktoré pôvodne mal zhotoviť Momik. V kolofóne rukopisu sa nachádza záznam, že Momik kvôli očnej chorobe v práci nepokračoval. Miniatúry dokončili Toros spolu s pisárom Hovhannesom a ďalšími iluminátormi z Gladzorskej univerzity. Ďalších jeho sedem rukopisov je uložených v Matenadarane v Jerevane. Jedným z najlepších diel je tzv. *Biblia Esaja Nčeciho* z roku 1318 (MS č. 206; dnes Matenadaran, Jerevan). Ide o jednu z mála arménskych iluminovaných Biblií. Rukopis obsahuj početné množstvo miniatúr. Iniciály sú v podobe postáv, zvierat, rastlín či geometrických útvarov. Miniatúry evanjelistov obsahujú vyobrazenia rúcha, typov zbraní alebo gotických detailov stavieb, ktoré sú pravdepodobne vypožičané z latinského rukopisu. V Torosovej tvorbe a arménskej knižnej maľbe ide o ojedinelý prípad. Rukopis obsahuje ešte dva portréty. Jeden zobrazuje Esaja Nčeciho, a druhý je pravdepodobne autoportrét Torosa z Taronu. Oba sú vyhotovené s veľkou remeselnou zručnosťou.

Ďalším známym rukopisom je Evanjeliári z roku 1323 (MS č. 6289; dnes Matenadaran, Jerevan). Rukopis má veľmi bohatú dekoratívnu časť, obzvlášť pôsobivé pozlátené pozadie miniatúr. Do rastlinných ornamentov zakomponoval rôzne výjavy ako svätý Juraj skolil draka, orol lovil jarabicu, anjel oslepil démona. Súčasťou dekoratívnej výzdoby sú rôzne vyobrazenia zvierat ako pštros, krokodíl alebo papagáj. Okolo textu sú zobrazení pastieri a vtáky. Miniatúry sa vyznačujú sýtymi a jasnými farbami. Na titulnej strane k Evanjeliu podľa Jána sú v hornej časti zobrazení dvaja anjeli a Matka Božia ako dojčí Dieťa Ježiš. Iniciálka je zložená zo symbolov štyroch evanjelistov a končí Dieťaťom Ježiš sediacom v pozícií učeníka. Na pravej strane sa nachádza orolsymbol evanjelistu Jána.

## Poznámky

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 
*  
*  
* 
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Dielo Torosa z Taronu v katalógu The Metropolitan Museum of Art
* Evanjeliár z roku 1323 s portrétmi Esaja Nčeciho a Nersesa z Mušy v katalógu The Metropolitan Museum of Art
*Matenadaran

Kategória:Narodenia v 13. storočí
Kategória:Úmrtia v 14. storočí
Kategória:Arménski iluminátori