Pražský oltár Lucasa Cranacha staršieho

náhľad|400x400bod|Pražský oltár, kresba Dagmar Hamsíková, rekonštrukcia Jindřich Nosek.
**Pražský oltár**, ktorého tvorcom bol Lucas Cranach starší, bol v čase svojho vzniku okolo roku 1520 druhým najvýznamnejším oltárom katedrály svätého Víta, Václava a Vojtecha na Pražskom hrade. Oltár bol dodaný do Prahy zrejme na objednávku cisára Maximiliána I. Dôvodom mohlo byť zasnúbenie jeho vnučky Márie s Ľudovítom Jagelovským a zasnúbenie Ferdinanda I. s Annou Jagelovskou v roku 1515 alebo korunovácia Márie Habsburskej českou kráľovnou v roku 1522. O sto rokov neskôr, v roku 1619, sa oltár stal obeťou kalvinistického ničenia obrazov.

## Popis
Doskový oltár s celkovými rozmermi 220 až 250 centimetrov na výšku a 370 centimetrov na šírku bol zrejme trojkrídlový alebo ho tvorila jedna doska, rozdelená až dodatočne koncom 16. storočia. V tom čase došlo k zrejme k premiestneniu oltára a zadná strana krídiel, zdobená rastlinným ornamentom a mramorovaním, bola premaľovaná výjavom Zvestovania Pána.

Pôvodnú podobu oltára sa historici umenia pokúsili rekonštruovať z celkom piatich dochovaných fragmentov a kusých dobových správ. Stred oltára pravdepodobne tvorila scéna Oslávenia Panny Márie. Madonu s dieťaťom tróniacu na oblaku, obklopovalo osem stojacich a kľačiacich svätíc zľava: sv. Apolónia?, sv. Agnesa?, sv. Dorota, sv. Katarína, sv. Barbora, sv. Margaréta, sv. Kristína a sv. Uršuľa.

Maliarske prevedenie je veľmi kvalitné a oltár možno preto považovať za autentickú prácu Lucasa Cranacha staršieho. Svätice, ktoré obklopovali Pannu Máriu, držia v rukách zvitky s nápismi mariánskych chvál a prosieb o príhovor, do ktorých sú zakomponované slabiky mien alebo atribútov každej zo svätíc. Autorom textov mohol byť humanista Johannes Cuspinian. V texte, ktorý drží svätá Katarína je spomínaná „Kráľovná nebies“. Madona bola vyobrazená v zlatej mandorle, obklopenej oblakmi a cherubínmi a dvoma anjelmi prinášaujúcimi korunu. Nádheru a vzácnosť malieb zvyšuje dokonalé podanie dobových kostýmov, do ktorých sú svätice oblečené.

Podobnú koncepciu ako Pražský oltár mal ranne renesančný oltár z Mauer bei Mlek z roku 1509. Nakreslenú rekonštrukciu, vrátane vyznačenia dochovaných fragmentov, vytvoril nemecký odborník Hans Georg Thümmel a bola použitá pri predstavení Pražského oltára v roku 2012 na výstave Europa Jagellonica v Kutnej Hore. Madonu obklopovali tri stojace svätice na každej strane a dve kľačiace svatice vpredu. Podľa popisu hradného pisára Hübela z roku 2019 mal oltár ešte trojuholníkový nadstavec.

### Sv. Kristína
náhľad|Sv. Kristína
náhľad|Sv. Katarína a sv. Barbora
náhľad|Sv. Agnesa?, Staatliche Kunsthalle Karlsruhe
náhľad|Sv. Margaréta, Staatsgalerie im Schloss Johannisburg
náhľad|Sv. Apolónia, súkromná zbierka
Doska z lipového dreva 72 x 50,5 cm, je fragmentom pravého krídla oltára. Na obraze je kľačiaca sv. Kristína bez obvyklého atribútu (mlynský kameň bol patrne u jej nôh). Bola identifikovaná podľa textu na liste v jej rukách. Na ľavej strane je hlavička anjela na oblaku a vpravo časť stojacej postavy, pravdepodobne sv. Uršuly. Na zadnej strane dosky je časť figúry anjela zo Zvestovania. Obraz bol od roku 1619 do roku 1782 v zbierke Pražského hradu, potom do roku 1801 v Götzovej zbierke a 1801 až 1922 bol zapožičaný z Nostického paláca do Obrazárne Spoločnosti vlasteneckých priateľov umenia. V rokoch 1934 – 1999 bol vo vlastníctve Richarda Morawetza. V roku 1999 ho od jeho dedičov zakúpila Národná galéria v Prahe.

### Sv. Katarína a sv. Barbora
Doska z lipového dreva 105,5 x 173,5 cm, je fragmentom strednej časti oltára. Na obraze sú kľačiace postavy - vľavo sv. Katarína, vpravo sv. Barbora s kalichom a hostiou. Za Katarínou je časť postavy sv. Doroty s košíkom kvetov. Za Barborou stojí časť figúry svätej Margaréty s drakom pri jej nohách. Medzi nimi je časť šiat Panny Márie s cherubínmi a fragment pozláteného pozadia, ktoré postavu Madony obklopovalo.

Obraz bol súčasťou zbierky Pražského hradu do roku 1792, potom bol zapožičaný do Obrazárne Spoločnosti vlasteneckých priateľov umenia a odtiaľ prešiel do zbierky Národnej galérie v Prahe. Roku 1992 bol vrátený do Obrazárne Pražského hradu.

### Sv. Agnesa?
Doska z lipového dreva 55,5 x 43 cm je fragmentom ľavej časti oltára. Na obraze je kľačiaca svätica, podľa textu v jej rukách zrejme sv. Agnesa.

Obraz sa zo zbierky Pražského hradu dostal do vlastníctva vojvodov Sasko-Lauenberských a odtiaľ do zbierky markgrófky Sibylly Augusty z Baden-Badenu (1691). V 18. storočí bol na zámku Rastatt (1722). V súčasnosti sa nachádza v Staatliche Kunsthalle Karlshruhe.

### Sv. Margaréta
Doska z lipového dreva 53,4 x 42,5 je fragmentom strednej časti oltára. Sv. Margaréta je zobrazená ako mladé dievča s dlhými vlnitými vlasmi a čelenkou. Za ňou sa nachádza časť pláštu Panny Márie s cherubínmi s pozláteným pozadím.

Obraz sa niekedy pred rokom 1810 dostal do zbierky v Staatsgalerie im Schloss Johannisburg v Aschaffenburgu.

### Sv. Apolónia?
Fragment s postavou svätej Apolónie je v súkromnej zbierke Jana Wittmana a Kerstin Otto v Mníchove.

## História oltára
Podľa Kramářa vznikol oltár v roku 1515 v súvislosti Ferdinanda I. s Annou Jagelovskou. Podľa iných historikov mohol byť objednaný na korunováciu Márie Habsburskej českou kráľovnou v roku 1522. K. Chamonikola sa domnieva, že cisár Maximilián I., nechal oltár namaľovať k reprezentácii Habsburgovcov, ktorého príslušníčky boli zobrazené v podobe svätíc. Objednávka veľmi nákladného diela bola v každom prípade nejako spojená s kráľovskou rodinou a časovo nejako súvisela s nástupom manželského páru Ľudovíta Jagelovského a Márie Habsburskej na český trón.

Oltár bol určený pre takzvaný mansionársky chór Panny Márie v závere katedrály, ktorý pôvodne cisár Karol IV. predurčil k vybudovaniu kráľovskej hrobky. Na tomto mieste oltár šťastne unikol veľkému požiaru katedrály v roku 1541, ktorý popísal Václav Hájek z Libočan. Oheň zničil krov aj väčšinu vnútorného vybavenia vrátane hlavného oltára. Počas rekonštrukcie chrámu v súvislosti s budovaním kráľovskej hrobky mohlo dôjsť k premiestneniu oltára z kaplnky Panny Márie. Z doby korunovácie Mateja Habsburského v roku 1611 je oltár zaznamenaný na rytine v mieste pôvodného určenia.

Správy o zničení oltára sú dobre doložené v historických dokumentoch. Krátko po svojej korunovácii českým kráľom dal Fridrich Falcký príkaz na očistenie katedrály svätého Víta od katolíckych obrazov a sôch, ktoré kalvínom vadill. V dňoch 21. až 23. decembra 1619 podstatná časť chrámového vybavenia padla za obeť kalvínskemu ikonoklasmu. Niektoré najcennejšie diela, vrátane Cranachovho boli z poverenia Fridricha Falckého pôvodne len odpratané do sakristie a kaplnky sv. Žigmunda. Tam ich premiestnil maliar Hans von Felz a ako prostredník kráľa ponúkol odkúpenie oltára za 500 toliarov. Dňa 22. decembra predniesol dvorný kazateľ Abraham Scultetus v katedrále svätého Víta kázanie „O modlárskych obrazoch“.

Pod jeho vedením a s prispením českých stavov hlásiacich sa ku kalvinizmu a Jednote bratskej nasledovalo radikálne ničenie, pri ktorej padol za obeť aj Cranachov oltár. Podľa stavebného pisára Pražského hradu Jakoba Hüebla bolo ničenie uskutočnené na príkaz kráľa 27. decembra. V tento deň bol do katedrály vyslaný Friedrich Salmuth so stolárom, ktorý z oltára vyrezal aspoň dosky s postavami svätíc. Dôvodom mohlo byť aj to, že tvár jednej zo svätíc bola zároveň portrétom cisárovej dcéry.

Dosky s postavami svätíc boli uložené v hradných zbierkach a sú uvedené v inventároch v rokoch 1621, 1648, 1650 a neskôr. Celkovo bolo evidovaných sedem dosiek, čo zodpovedá počtu všetkých ôsmich svätíc (na jednej doske, ktorá je v zbierke Pražského hradu sú spolu dve kľačiace svätice). Päť dosiek sa zachovalo v zbierkach a dve dosky so sv. Dorotou a Uršuľou sú naďalej nezvestné.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Katedrála svätého Víta, Václava a Vojtecha
Kategória:Renesančné obrazy