open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Magurský jarok

**Magurský jarok** je krátky vodný tok v Tatrách na území okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Belej, resp. Tichého potoka ako jej zdrojnice, s dĺžkou približne 1,6 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina, ktorá je súčasťou Tatranského národného parku.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Liptovské kopy, na západnom úbočí Prednej Licierovej Magury (), v nadmorskej výške približne 

Potok pramení na hôľnatom svahu, pokrytom nesúvislým porastom kosodreviny. Od prameňa tečie západným smerom cez Magurský žľab, zovretý od severovýchodu výbežkom Prednej Licierovej Magury a Malou Licierovou Magurou () od juhu. Krátky vodný tok nemá významnejšie prítoky a preteká pásmom kosodreviny a na strednom a dolnom toku lesným porastom. Severozápadným až západným smerom napokon vteká do Tichej doliny, kde križuje lesnú cestu a turistický chodník a napokon sa v nadmorskej výške približne  vlieva do Tichého potoka, čoby zdrojnice Belej. Je súčasťou povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím Štrbského Plesa, časti mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Tatry 
* Západné Tatry
* Liptovské kopy
* Tichá dolina (národná prírodná rezervácia)
* Tatranský národný park

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Poprad
Lotosové jazero

náhľad|Lotosové jazero
**Lien-čch’ Tchan** (, pchin-jin: *Liánchí Tán*) doslova **Lotosové jazero**, je umelé jazero a zároveň aj obľúbená turistická destinácia na východnej strane okresu Cuo-jing v meste Kao-siung na Taiwane. Bolo otvorené v roku 1951 a je známe lotosovými rastlinami na jazere a početnými chrámami okolo jazera, vrátane Pavilónov jari a jesene (čínsky: 春秋閣), Pagody draka a tigra (čínsky: 龍虎塔) a konfuciánskym chrámom (čínsky: 孔廟).

## História
História turizmu v Lotosovom rybníku siaha až do japonskej nadvlády na Taiwane, kedy sa jazero a jeho okolie pretvorili na turistické miesto. Po znovuvrátení Taiwanu Čínskej republike spod nadvlády Japonska v roku 1945 oblasť naďalej priťahovala čoraz viac turistov. Významné pamiatky, ako sú pagody draka a tigra, Pavilóny jari a jesene a Konfuciov chrám, prispievajú k pôvabu tejto destinácie. Pridanie týchto architektonických zázrakov od konca 50. do 70. rokov 20. storočia zvýšilo kultúrnu hodnotu rybníka a upevnilo jeho status hlavnej turistickej atrakcie.

## Aktivity
Lotosové jazero slúži ako turistická oblasť, ktorá sa zameriava na ekoturistiku a kultúrne zážitky. Turisti tu môžu vykonávať rôzne aktivity, ktoré zahŕňajú jazdu na vodných bicykloch, pozorovanie vtákov a fotografovanie prírody. Z kultúrneho hľadiska jazero naďalej slúži ako miesto mnohých festivalov a podujatí, z ktorých najvýznamnejší je každoročný Festival dračích lodí, ktorý priťahuje divákov a súťažiacich z celého sveta.

Na jazere sa konali niektoré súťaže vodných športov v rámci Svetových hier 2009, vrátane kanoe póla, vodných lyží a dračích lodí.

## Referencie

Kategória:Jazerá na Taiwane
Okinavské bojové umenia

**Okinavské bojové umenia** reprezentujú bojové umenia, ako je karate, tegumi a kobudó, ktoré vznikli medzi domorodými obyvateľmi ostrova Okinava. Vďaka svojej polohe (medzi „pevninským Japonskom“ a Taiwanom) bola Okinava ovplyvnená rôznymi kultúrami s dlhou históriou obchodu a kultúrnej výmeny, vrátane Japonska, Číny a juhovýchodnej Ázie, ktoré výrazne ovplyvnili rozvoj bojových umení na Okinave. Okinava sa tak považuje za rodisko bojového umenia karate.

## História
V roku 1429 sa tri kráľovstvá na Okinave zjednotili a vytvorili kráľovstvo Rjúkju. Keď sa kráľ Šó Šin v roku 1477 dostal k moci, zakázal praktizovať bojové umenia, kvôli obavám zo zvýšenia zločinnosti. Tó-te (niekedy sa označuje aj ako Tóte, čo je starý štýl bojového umenia, ktoré bolo predchodcom karate) a Rjúkju kobudó (klam) sa preto naďalej vyučovali v tajnosti.

Zákaz pokračoval v roku 1609 po napadnutí Okinavy japonskou doménou Sacuma. Zákazy prispeli k rozvoju kobudó, ktoré používa bežné domáce a poľnohospodárske náradie ako zbrane. Okinavčania kombinovali čínske bojové umenia s existujúcimi miestnymi variantmi, aby vytvorili Tóte (唐手, Tuudii, Tangová ruka (výraz Tang predstavoval výraz pre Čínu, teda išlo o čínsku ruku), niekedy nazývaný Okinawa-te (沖縄手, Uchinaa-dii). Do 18. storočia sa v troch rôznych dedinách – Šuri, Naha a Tomari vyvinuli rôzne druhy bojového umenia „te“. Až do 20. storočia boli bojové umenia na Okinave všeobecne označované ako „te“ a tii 手 v japončine a na Okinave pre „ruku“. „Te“ sa často líšilo od jedného mesta k druhému, takže na rozlíšenie medzi rôznymi typmi „te“ sa pred týmto slovom často uvádzala oblasť pôvodu; napríklad Naha-te, Šuri-te alebo Tomari-te.

## Štýly
Bojové štýly Šuri-te, Naha-te a Tomari-te patria do rodiny bojových umení, ktoré boli spoločne definované ako Tode-džucu alebo To-te. Ide o pomenovanie bojových umení, ktoré sa používalo pred 2. svetovou vojnou. Jednotlivé štýly učili samotní majstri / sensei, ktorí mali vlastné školy. V súčasnosti sa používa zjednotený všeobecný názov karate, resp. pre karate z Okinavy môžeme nájsť výraz Okinavské karate alebo Okinava-te. Karate (*Okinawa-te* alebo *Karate-džucu*) sa v Japonsku systematicky vyučovalo po ére Taišó (po roku 1926).

**Tegumi** (japonsky: 手組) alebo **Mutó** (japonsky: 無刀) predstavuje pomenovanie pre okinavský štýl zápasenia, pričom Tegumi sa používal v oblasti Naha, kým výraz Mutó v oblastiach Tomari a Šuri do roku 1926.

**Kobudó** (japonsky: 古武道) je japonské bojové umenie, ktoré je súčasťou Okinavského štýlu karate, avšak s tým rozdielom, že používa aj zbrane. Historicky boli totiž obyvatelia Okinavy nútení používať ako zbrane rôzne nástroje (napr. poľnohospodárske), pretože nosenie vtedajších bojových zbraní bolo zakázané.

## Medzinárodná popularita
V súčasnosti je karate medzinárodne rozšírené a obľúbené ako bojové umenie pre rôzne vekové skupiny obyvateľstva. Na letných olympijských hrách v Tokiu 2021 sa karate stalo aj súťažným športom. Vo svete existujú rôzne organizácie združujúce karatistov na medzinárodnej ako aj národnej úrovni.

## Referencie

Kategória:Japonské bojové umenia
Kategória:Prefektúra Okinawa
Turistická značkovaná trasa číslo 8409

**Turistická značkovaná trasa číslo 8409** je krátka žltá trasa v Strážovských vrchoch. Začína  v Bojnicich, časť Dubnica a končí na rázcestí Plešina. Dĺžka trasy je 7,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Strážovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8409
8409
Šťastný nový rok

**Šťastný nový rok** môže byť:

* francúzsko-taliansky film z roku 1973, pozri Šťastný nový rok (film z roku 1973)
* americký film z roku 1987, pozri Šťastný nový rok (film z roku 1987)
* americký film z roku 2011, pozri Šťastný nový rok (film z roku 2011)
* slovensko-český film z roku 2019, pozri Šťastný nový rok (film z roku 2019)
Popolavec celistvolistý hlavatý

**Popolavec celistvolistý hlavatý** () je poddruh trvácej alpínskej byliny druhu popolavec celistvolistý, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Prirodzene je rozšírený od Álp cez Západné Karpaty až po Južné Karpaty.

## Opis
Popolavec celistvolistý hlavatý je trváca bylina. Byľ je priama, v súkvetí rozkonárená, bielo pavučinato vlnatá až plstnatá, vysoká 15 až 40 (60) cm.

Listy sú spravidla trvalo husto sivobielo pavučinato vlnaté až bielo plstnaté. Prízemné listy sú v ružici, stopkaté, vajcovité až elipsovité, celistvookrajové až plytko zubaté. Byľové listy sú riedke, sediace, poloobjímavé, úzko kopijovité.

Úbory, s priemerom 20 až 40 mm, sú usporiadané v okolíkoch a pozostávajú väčšinou iba z červenooranžových, obojpohlavných, rúrkovitých kvetov. Sú dlhé 7 až 10 mm a v úbore ich býva 70 až 120. Jazykovité kvety takmer vždy chýbajú. Zákrovné listene sú purpurové až hnedočervené, v dolnej polovici sú zrastené a v počte 20 až 25.

Plodmi sú valcovité až vretenovité nažky, mierne kosákovito ohnuté, dlhé do 1 mm. 

## Rozšírenie
Popolavec celistvolistý hlavatý je európsky taxón s areálom vo vápencových častiach Álp a Karpát.

Na Slovensku sa vyskytuje roztrúsene v Západných Tatrách (Červené vrchy) a hojne v Belianskych Tatrách. Vo Vysokých Tatrách iba výnimočne na vápnitých podkladoch (vrch Široká v Javorovej doline). Najnižšie výskyt bol zaznamenaný v Tatranskej Kotline, vo výške 800 m n. m. Najvyšší výskyt pochádza z vrchu Havran, vo výške 2 150 m n. m. 

## Ekológia
Popolavec celistvolistý hlavatý obsadzuje kamenisté hole a nivy, horské lúky, pasienky, ale rastie tiež v kosodrevine či na okrajoch horských lesov v subalpínskom až v alpínskom vegetačnom stupni. Rastie na vlhkých humóznych aj kamenitých pôdach na bázickom podklade. Kvitne od júla do augusta.

Vzhľadom na početnosť výskytu nie je primárne ohrozený, lokálne môže ohrozenie predstavovať sukcesia či zošľapávanie popri turistických chodníkoch, preto je u nás považovaný za takmer ohrozený taxón.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
celistvolistý hlavatý
Kategória:Takmer ohrozené druhy
Kategória:Rastliny s červenými kvetmi
Cynthia Erivo

**Cynthia Chinasaokwu Onyedinmanasu Amarachukwu Owezuke Echimino Erivová** (neprechýlene Cynthia Chinasaokwu Onyedinmanasu Amarachukwu Owezuke Echimino Erivo; * 8. január 1987, Londýn, Anglicko) známa pod skrátenou verziou svojho mena **Cynthia Erivo**, je anglická herečka a speváčka, známa z televíznej minisérie ''The Outsider'' (2020).

## Detstvo a mladosť

Erivo sa narodila nigérijským prisťahovalcom v južnom Londýne.  Jej rodičia sa rozviedli, keď bola malá, a vyrastala s matkou Edith, ktorá bola zdravotná sestra. S otcom sa od 16 rokov nestýka a na počesť svojej matky pomenovala svoju produkčnú spoločnosť Edith's Daughter. Vyštudovala Kráľovskú akadémiu dramatických umení. 

## Kariéra

Cynthia Erivo sa v rokoch 2011 až 2014 etablovala na britskej divadelnej scéne, pričom stvárnila významné role, ako napríklad Celie Harris v muzikáli *The Color Purple* a Chenice v muzikáli *I Can't Sing!*. Tiež sa podieľala na hudbe k filmu *Beyond the Lights* a získala nomináciu za najlepšiu herečku v muzikáli za úlohu v predstavení *Dessa Rose*.

Erivo dbutovala na Broadwayi v roku 2015 v muzikáli *The Color Purple*, kde za stvárnenie Celie Harris získala divadelné ocenenie Tony Award.

V roku 2019 stvárnila hlavnú rolu v životopisnom filme *Harriet* o abolicionistke Harriet Tubman, pričom za svoju rolu získala nominácie na Academy Awards, Zlatý glóbus a ďalšie ocenenia. Vo filme naspievala aj pieseň "Stand Up", za ktorú tiež získala uznanie a nomináciu na Academy Awards.

V roku 2020 si zahrala postavu Holly Gibney v minisérii ''The Outsider'', po boku hercov ako Ben Mendelsohn, Jason Bateman a Julianne Nicholson. O rok neskôr, stvárnila Arethu Franklin v tretej sérii televízneho seriálu *Genius*.

V roku 2023 Erivo účinkovala vo filme *Luther: The Fallen Sun* a vo filme *Drift*, kde stvárnila Jacqueline, utečenkyňu inšpirovanú skúsenosťami svojej matky počas nigérijskej občianskej vojny. 

V novembri 2024 mal premiéru film *Wicked*, v ktorom Erivo stvárnila hlavnú rolu. Jej spevácky výkon na soundtracku dosiahol úspech v hitparádach a jej herecký výkon získal uznanie kritikov a nomináciu na Zlatý glóbus za najlepšiu herečku v kategórii muzikál alebo komédia. Vo filme si zahrala po boku hercov ako Ariana Grande, Michelle Yeoh, Jonathan Bailey a Jeff Goldblum, pričom sa po boku tejto hereckej zostavy objaví aj v pokračovaní, ktoré má premiéru v roku 2025.

## Súkromný život

Cynthia Erivo je rímskokatolíčka a otvorene sa identifikuje ako queer a bisexuálka. V súčasnosti je vo vzťahu s herečkou a producentkou Lenou Waithe. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Anglické divadelné herečky
Kategória:Anglické filmové herečky
Kategória:Anglické dabingové herečky
Kategória:Anglické televízne herečky
Kategória:Držitelia ceny Tony
Kategória:Držitelia Drama Desk
Kategória:Britské LGBT osobnosti
Kategória:Anglické R&B speváčky
Kategória:Anglické soulové speváčky
Kategória:Anglické gospelové speváčky
Kategória:Anglické osobnosti nigérijského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Londýna
Petrovský potok (prítok Uhu)

**Petrovský potok** je potok vo východnej časti okresu Sobrance. Je to pravostranný prítok Uhu, má dĺžku 10,2 km (z toho 6,7 km na území Slovenska) a je tokom VII. rádu.

Pramení vo Vihorlatských vrchoch, na juhozápadnom svahu vrchu Haseník () v nadmorskej výške približne 

Od prameňa tečie na juhovýchod. V nadmorskej výške asi  sa z neho oddeľuje vedľajšie rameno tečúce paralelne s hlavným tokom pretekajúce stredom obce Petrovce, kde priberá krátky ľavostranný prítok. Hlavné rameno sa postupne stáča na juh a obteká intravilán obce zo západu. Pod obcou sa obe ramená spájajú a potok krátko smeruje na juh a potom až po slovensko-ukrajinskú hranicu pokračuje juhovýchodným smerom. Tesne pred hranicou ešte priberá ľavostranný prítok z južného svahu Haseníka. Za hranicou krátko pokračuje na juh, esovito sa stáča a k ústiu pokračuje východným smerom. Napokon v nadmorskej výške asi  ústi do Onokovskej vodnej nádrže.

## Referencie

Kategória:Povodie Uhu
Kategória:Vodné toky v okrese Sobrance
Kategória:Vodné toky vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Petrovce (okres Sobrance)
Pereslavľ-Zalesskij

**Pereslavľ-Zalesskij** () je mesto v Jaroslavskej oblasti Ruskej federácie. V roku 2010 malo približne 42 tisíc obyvateľov. Je jedným z miest Zlatého kruhu Ruska.

## Poloha
Pereslavľ-Zalesskij sa nachádza na juhovýchodnom brehu Pleščejevského jazera, asi 20 kilometrov severne od hranice s Vladimírskou oblasťou. Nachádza sa 124 kilometrov juhozápadne od Jaroslavle, hlavného mesta oblasti, a 140 kilometrov severovýchodne od Moskvy, hlavného mesta federácie. Najbližšie susedné mestá sú Alexandrov 37 kilometrov južne, Strunino 42 kilometrov juhozápadne a Karabanovo 47 kilometrov južne.

## Rodáci
* Michail Jaroslavič Chorobrit (1229 – 1249), knieža moskovské a veľkoknieža vladimírske
* Alexander Nevský (zomrel 1263), veľké knieža vladimírske a novgorodské knieža

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Mestá v Rusku
Kategória:Jaroslavlianska oblasť
Čynadijovo

**Čynadijovo** ( , , predtým *Beregszentmiklós* alebo *Szolyvaszentmiklós*, ) je rurálne sídlisko medzi mestami Mukačevo a Svaľava, v údolí rieky Latorica v Zakarpatskej oblasti na Ukrajine. Spadá do Mukačevského rajónu. V roku 2022 malo 6688 obyvateľov.

V meste prevláda drevospracujúci priemysel. Je tu železničná stanica na hlavnej trati Ľvov – Stryj – Čop, kde zastavujú prímestské vlaky Mukačevo – Lavočne. Prechádza tadiaľto aj ukrajinská diaľnica M06, ktorá je súčasťou európskej cesty E50.

## Dejiny
Osada získala svoj maďarský názov podľa kostola sv. Mikuláša (*Szentmiklós*). Jeho história siaha až do 13. storočia. Kráľ Belo IV. daroval toto územie svojmu zaťovi Rostislavovi Michajlovičovi v roku 1247. V 14. storočí veľakrát zmenilo majiteľa. Prvá písomná zmienka o meste pochádza z roku 1336.

Peter Perényi, ktorý začiatkom 15. storočia vlastnil *Szentmiklós*, začal stavať hrad (zámok). V roku 1657 utrpelo Čynadijovo vážne poškodenie od vojsk Jerzyho Sebastiana Lubomirského. Zachovaná budova je výsledkom obnovy Františka I. Rákóciho. Po prehratom povstaní Františka II. Rákociho dal cisár Karol VI. Mukačevo a Čynadijovo arcibiskupovi Lotharovi Františkovi von Schönborn. O rok neskôr prešiel na jeho synovca, biskupa Fridricha Karla von Schönborn.

Schönbornská éra pokračovala v Čynadijove až do 20. storočia. Ich panstvo Mukačevo-Čynadijovo bolo jedným z najväčších vo východnej Európe. V roku 1731 malo panstvo 200 dedín a 4 mestá na ploche približne . Najvýraznejšou pamiatkou mesta je poľovnícky zámoček Schönbornovcov, poľovnícky zámoček Beregvar, pôvodne postavený z dreva, ale v 90. rokoch 19. storočia prestavaný na veľké vidiecke sídlo do fantazijného dizajnu.

Patrilo do Rakúsko-Uhorska a od jeho rozpadu v roku 1918 až do roku 1938 bolo súčasťou Česko-Slovenska v rámci Podkarpatskej Rusi. V roku 1944 bolo mesto s okolím pripojené k Ukrajinskej SSR.

Do 26. januára 2024 bolo Čynadijovo sídlisko mestského typu. V tento deň vstúpil do platnosti nový zákon, ktorý tento štatút zrušil a Čynadijovo sa stalo rurálnym sídliskom.

## Pamiatky a cirkevné stavby
* V roku 1928 kúpil kupec Šebela drevený kostol Sv. Prokopa a Barbory ​​z priľahlej obce Hliňance a nechal ho rozobrať, previezť do Kunčic pod Ondřejníkem na Morave a tam v tom istom roku znovu postaviť. Je ho tam vidieť dodnes, vrátane nádherného ikonostasu. 
* Gréckokatolícky kostol sv. Ilji z prelomu 19. a 20. storočia.
* Kostol sv. Mikuláša Divotvorcu založený v 15. storočí; kostol bol spočiatku rímskokatolícky, neskôr gréckokatolícky a potom pravoslávny.
* Kláštor Počajivskej ikony Matky Božej – mužský kláštor Mukačevskej diecézy Ukrajinskej pravoslávnej cirkvi. 
* Zámok z 15. storočia.
* V blízkej obci Karpaty je zámok zo 16. storočia, ktorý predtým patril rodu Schönbornovcov.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Sídliská mestského typu na Ukrajine
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Kategória:Mukačevský rajón
Medzinárodný filmový festival v Toronte

[náhľad|Torontská ulica King Street počas konania festivalu v roku [2016.]]

**Medzinárodný filmový festival v Toronte** ; skr. **TIFF**) je filmový festival v kanadskom meste Toronto. Koná sa každoročne v septembri. Založený bol v roku 1976 ako Festival of Festival, súčasný názov nesie od roku 1994. Je jeden z najväčších filmových festivalov na svete, navštevujú ho verejnosť aj ľudia z filmovej brandže. Festival premieta stovky filmov.

Podľa údajov z roku 2022 TIFF priniesol 114 miliónov dolárov do miestnej ekonomiky a pritiahol viac než 700 000 návštevníkov.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálny web

Kategória:Kultúra v Toronte
Kategória:Filmové festivaly v Kanade
Alvernia Studios

**Alvernia Studios** je filmové štúdio nachádzajúce sa v obci Alwernia v Poľsku. Komplex, ktorý bol vybudovaný v roku 2000, pozostáva z trinástich kupol s rozlohou 13 000 m².

## História
Štúdio bolo založené Stanisławom Tyczyńskim, poľským podnikateľom, zakladateľom a bývalým vlastníkom RMF FM: prvej poľskej súkromnej rozhlasovej stanice. Investíciu podporila Európska únia prostredníctvom operačného programu Inovatívne hospodárstvo. V roku 2012 boli Alvernia Studios ocenené v súťaži organizovanej Poľskou agentúrou pre rozvoj podnikania v kategórii „Inovačný projekt – inovatívne riešenie“. V štúdiu sa natočilo viacero filmov vrátane *Bhaag Milkha Bhaag* (2013), *Burning Bush* (2013), *Arbitráž* (2012), *Crulic – a Path to Beyond* (2011) či *Essential Killing* (2010). Filmový komplex ponúka natáčacie scény vrátane sférickej modrej obrazovky, hudobné nahrávacie štúdiá, kompletné natáčacie vybavenie či postprodukčné centrum.

## Galéria

Súbor:Alvernia Studios Poland 2018.webm
Súbor:מסדר זיהוי, דרום פולין (1).jpg
Súbor:Alwernia Studios.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Poľské filmové štúdiá
Kategória:Kinematografia v Poľsku
Kategória:Filmové podniky
Kategória:Podniky založené v 2000
Rallye Dakar 2025

**Rallye Dakar 2025** bol 47.&nbsp;ročník prestížneho podujatia, ktorý sa konal v&nbsp;Saudskej Arábii.

Vytrvalostné preteky začali prológom 3.&nbsp;januára 2025 v&nbsp;Biše a skončili po 12.&nbsp;etapách 17.&nbsp;januára v&nbsp;meste Zararah; trať viedla len územím Saudskej Arábie, pričom zastúpené boli etapy s&nbsp;rôznym povrchom. Na štart sa už tradične postavili jazdci motocyklov, automobilov, špeciálov, veteránov, prototypov a kamiónov. Slovensko zastupovali motocyklista Štefan Svitko na KTM, Juraj Ulrich a Ľuboš Schwarzbacher na Mitsubishi Pajero v kategórii Classic a Ľubomír Palco ako člen posádky a mechanik kamióna MAN, maďarského vodiča Zsolta Darázsiho.

## Dĺžka trate
Pre účastníkov bol pripravený prológ a dvanásť etáp s celkovou dĺžkou .

## Etapy

## Slovenskí účastníci
Slovensko v tomto ročníku reprezentovali motocyklista Štefan Svitko ml. na stroji KTM 450 Rally Factory Replica (Slovnaft Rally Team), Juraj Ulrich a Ľuboš Schwarzbacher na Mitsubishi Pajero v kategórii Classic a Ľubomír Palco ako člen posádky a mechanik kamióna MAN, maďarského vodiča Zsolta Darázsiho.

## Referencie

## Pozri aj
* Rallye Dakar
* Africa Eco Race

## Zdroj
* Oficiálna stránka súťaže

Kategória:Rallye Dakar
Kategória:Motoršport v roku 2025
Kategória:2025 v Saudskej Arábii
SFX

**SFX** môže byť:
* britský časopis zaoberajúci sa sci-fi a fantasy témami, pozri SFX (časopis)
* album Haruomi Hosono z roku 1984, pozri SFX (album)
* skratka:
** špeciálne efekty
Krížny potok (prítok Tichého potoka)

**Krížny potok** je vodný tok v Tichej doline v Tatrách na území okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Belej, resp. Tichého potoka ako jej zdrojnice, s dĺžkou približne 5 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina, ktorá je súčasťou Tatranského národného parku.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Liptovské kopy, na juhozápadnom úbočí Krížnej (), v nadmorskej výške približne 

Potok pramení v žľabe nad pásmom kosodreviny a od prameňa tečie juhozápadným smerom. Preteká oblasťou kosodreviny, kde priberá ľavostranný prítok spod Všivákov (). Na hornom toku ešte priberá viacero prítokov z okolitých svahov a postupne sa stáča na juh. Na strednom toku preteká Krížnou dolinou popod vrch Štíty (), kde priberá ľavostranný prítok z lokality Kudrová. Onedlho sa pod lokalitou Kvasničné Krížna dolina otvára a potok sa stáča západným smerom, kde vteká do Tichej doliny. Podteká horskú cestu a pokračuje popri malej osade až k ústiu do Tichého potoka v nadmorskej výške približne  Kúsok po prúde je tiež sútok Belej s Kôprovským potokom. Potok patrí do povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím Štrbského Plesa, časti mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Tatry 
* Západné Tatry
* Liptovské kopy
* Tichá dolina (národná prírodná rezervácia)
* Tatranský národný park

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Poprad
Popolavec celistvolistý oranžový

**Popolavec celistvolistý oranžový** () je poddruh trvácej byliny druhu popolavec celistvolistý, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa oblasti vo Východných Alpách a Západných Karpatoch.

## Opis
Popolavec celistvolistý oranžový je trváca bylina s krátkym podzemkom. Byľ je priama, v súkvetí rozkonárená, v mladosti riedko pavučinatá, neskôr lysá, vysoká 20 až 60 cm.

Prízemné listy sú v riedkej ružici, krídlato stopkaté, vajcovité až elipsovité, celistvookrajové až plytko zubaté. Byľové listy sú sediace, kopijovité.

Úbory s priemerom do 40 mm sú usporiadané v chocholíkoch po 3 až 10. Jazykovité kvety sú oranžovožlté, v počte 12 až 18, s lupienkami dlhými do 24 mm. Rúrkovité kvety sú oranžovožlté až oranžovočervené, v počte 90 až 120, dlhé sú do 10 mm. Purpurové až červenohnedé zákrovné listene bývajú 20 až 25 a v dolnej polovici sú zrastené.

Plodmi sú valcovité až vretenovité nažky, mierne kosákovito ohnuté, dlhé do 4 mm. 

## Rozšírenie
Popolavec celistvolistý oranžový je stredoeurópsky taxón s ťažiskom výskytu vo Východných Alpách a Západných Karpatoch, odkiaľ zasahuje severne do Poľska a Česka a na juh do Maďarska, Slovinska, na Istriu a do Talianska. 

Na Slovensku je roztrúsený až hojný v predhoriach Karpát (Slovenské rudohorie, Muránska planina, Slovenský raj) a vo Východných Beskydách. Vzácny je vo Veľkej Fatre, Nízkych Tatrách, Pieninách a v Javorníkoch.

Najvyššie zaznamenaný výskyt pochádza z Veľkej Fatry, z vrchu Biela skala, vo výške 1 375 m n. m.

## Ekológia
Popolavec celistvolistý oranžový rastie na horských lúkach, skalnatých a krovinatých stráňach, na suchších hlinitých aj piesočnatých pôdach na bázickom, vápnitom alebo flyšovom podklade od pahorkatín po horský až subalpínsky vegetačný stupeň. Kvitne od júna do augusta.

U nás je považovaný za takmer ohrozený taxón. Spôsobuje to predovšetkým sekundárna sukcesia a v nižších polohách aj eutrofizácia lokalít.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Popolavec celistvolistý oranžový na stránke iNaturalist

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Takmer ohrozené druhy
celistvolistý oranžový
Kategória:Rastliny s oranžovými kvetmi
Krížny potok

**Krížny potok** môže byť:

* prítok Popradu, pozri Krížny potok (prítok Popradu)
* prítok Belej, pozri Krížny potok (prítok Tichého potoka)
* prítok Levočského potoka, pozri Krížny potok (prítok Levočského potoka)
* prítok Čierneho Hrona
Ambróz Pivko

**Ambróz Pivko** (* 6. december 1832, Benice† 3. marec 1910, Jasenová) bol slovenský advokát a verejný činiteľ.

## Životopis
Ambróz Pivko pochádzal zo zemianskej rodiny Pivkovcov v Beniciach. Ľudovú školu navštevoval v rokoch 18421845 v Martine. V rokoch 18451853 študoval na Evanjelickom lýceu v Bratislave, v rokoch 18531856 študoval právo na univerzite vo Viedni. Advokátsku skúku zložil v roku 1862 (JUDr.). Spolu s priateľom z viedenských štúdií Pavlom Mudroňom si v roku 1862 v Martine otvoril spoločnú advokátsku kanceláriu. Popri advokátskej činnosti sa angažoval ako národovec a bojovník za práva Slovákov v Uhorsku. Ambróz Pivko v roku 1861 signoval Memorandum slovenského národa, sprevádzal memorandovú delegáciu do Viedne, bol spoluzakladateľom a patrónom martinského evanjelického gymnázia na ktorého založenie prispel 200 zlatými.

Patrí medzi zakladateľov Slovenskej kníhtlačiarskej účastinnej spoločnosti (v roku 1868) a vlasteneckého spolku Jednota (v roku 1873). Aktívne sa zapojil aj do ochotníckeho divadelníctva. Ako zvolený právny zástupca Matice slovenskej ostro vystupoval proti zneužitiu jej zhabaného majetku a proti činnosti maďarizačného spolku FEMKE. Po smrti Viliama Pauliny-Tótha v roku 1877 bol istý čas aj riaditeľom martinskej Sporiteľne a martinským richtárom.

V rokoch 18881889 pokladník filiálky Tatra banky v Dolnom Kubíne, od roku 1893 žil u svojho syna Ivana Juraja Pivku v Jasenovej. Zomrel a pochovaný je v Jasenovej.

## Referencie

Kategória:Slovenskí právnici
Kategória:Slovenskí advokáti
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Osobnosti z Beníc
Lovec

***Lovec*** je slovenský-český kriminálny mysteriózny televízny seriál v koprodukcii TV JOJ a Českej televízie. Seriál sa vysielal od 27. októbra 2024 hlavné postavy stvárnili Jana Kolesárová a Pavel Kříž.

## Dej
Séria sleduje Tomáša, lovca démonov pracujúceho pre tajný rád. Plní vôľu a verí, že je na správnej strane, hoci má pochybnosti o niektorých zvykoch a metódach svojej organizácie. Počas svojej práce pomáha polícii vyšetrovať záhadné prípady spojené so záhadnými a nevysvetliteľnými javmi a bojuje s démonmi, keď sa snaží udržať rovnováhu medzi dobrom a zlom.

Alice je manažérkou v poisťovni. Keď dôjde k vražde v pohorí Tribeč, začne mať sny a nevie, či sú jej sny len sny alebo vízie. Vražda je podobná vražde jej matky, ktorá sa stala pred tridsiatimi rokmi a jej otca za ňu odsúdili. Celé roky ho obviňovala z toho, čo údajne urobil. Jej otec však vinu popiera a nevie si vysvetliť, čo sa mu vtedy pred očami stalo. Na mieste činu nečakane stretne Tomáša a onedlho sa dostane do kontaktu s démonom, ktorý do nej vstúpi, no ona sa ním nestane posadnutá, čo sa nikdy predtým nestalo. Tomáš verí, že je to nová šanca a Alica sa môže stať novou zbraňou v nerovnom boji. Rozhodne sa ju preto ochrániť aj pred samotnou organizáciou, ktorej je členom a pozve ju, aby sa k nemu pripojila k svojej práci.

## Obsadenie

## Série

## Časti

### 1. séria (2024)

## Externé odkazy
* 
* Fanúšikovia Trhliny či Smršte dostanú nový seriál: Joj ukázala mysterióznu novinku tejto jesene! – mediaboom
* Posledná novinka televíznej jesene obsadí nečakaný večer! Objaví sa v nej zosnulá herecká legenda – mediaboom

Kategória:Slovenské kriminálne televízne seriály
Kategória:České kriminálne televízne seriály
Kategória:Televízne seriály TV JOJ
Kategória:Televízne seriály z roku 2024
Komunitné centrum

**Komunitné centrum** (*v zahraničí označované aj ako* **sociálne centrum**) je verejné miesto alebo zariadenie slúžiace na konanie najrôznejších aktivít pre určitú komunitu alebo na poskytovanie sociálnych služieb sociálne vylúčeným osobám. Centrá prevádzkujú neziskové organizácie, cirkvi a územné samosprávy.

Cieľom komunitných centier je poskytnutie komplexnej služby jednotlivcovi, rodine a miestnej komunite, ktorá z rôznych dôvodov nemá možnosť na vlastnú pomoc, sociálnu mobilitu, získavanie sociálnych zručností či vlastnú sebarealizáciu. Okrem toho môže ísť o podporu zmysluplného trávenia voľného času, prezentovanie kultúry, zvykov, tradícií, pomoc pri uplatňovaní sa na trhu práce, prevenciu nežiadúcich javov v komunitách, podporu telovýchovy a vzdelávania.

## Komunitné centrá na Slovensku
Na Slovensku v zmysle platnej legislatívy je komunitné centrum definované ako druh sociálnej služby, presnejšie sociálna služba krízovej intervencie. Podľa zákona č. 448/2008 o sociálnych službách v komunitnom centre sa fyzickej osobe v nepriaznivej sociálnej situácii poskytuje základné sociálne poradenstvo, pomoc pri uplatňovaní práv a právom chránených záujmov a pomoc pri príprave na školské vyučovanie a sprevádzanie dieťaťa do a zo školy a školského zariadenia. Ďalej sa tu vykonáva preventívna aktivita alebo zabezpečuje záujmová činnosť. V komunitnom centre sa vykonáva komunitná práca a komunitná rehabilitácia, pričom sociálnu službu v komunitnom centre je možné poskytovať ambulantne alebo terénnou formou. 

## Referencie

Kategória:Sociálna práca
Kategória:Občianska spoločnosť
Kategória:Charita
Kategória:Neziskové organizácie
Ranč (slovenský seriál)

***Ranč*** je slovenský rodinný seriál TV JOJ. Seriál sa vysielal od 6. januára 2025 do 17. apríla 2025. Bola oznámená druhá séria, ktorá sa má začať vysielať na jeseň 2025.

## Obsadenie

## Série

## Časti

### 1. séria (2025)

### 2. séria (2025)
}

|}

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenské televízne seriály
Kategória:Televízne seriály TV JOJ
Kategória:Televízne seriály z roku 2025
Českobudějovický kraj (1948 – 1960)

**Českobudějovický kraj** bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bolo mesto České Budějovice a kraj mal rozlohu 8&nbsp;993 km². Z veľkej časti sa prekrýval so súčasným Juhočeským krajom.

## Historický vývoj
Českobudějovický kraj vznikol na území južných Čiech s malým presahom na západnú Moravu 24. decembra 1948 na základe zákona o krajskom zriadení, podľa ktorého bolo k 31. decembru 1948 zrušené dovtedajšie krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený k 1. januáru 1949.

Dňa 1. júla 1960 bol na základe zákona o územnom členení štátu Českobudějovický kraj zrušený a väčšina jeho územia začlenená do Juhočeského kraja. Okrajové časti pripadli aj Stredočeskému a Západočeskému kraju. Od roku 2000 patrí väčšina územia bývalého Českobudějovického kraja k samosprávnému Juhočeskému kraju, okrajové časti do Plzenského a Stredočeského kraja.

## Geografia
Okrem južných Čiech zahrňoval moravské obce Česká Olešná, Palupín a Popelín. Na západe kraj susedil s Plzenským krajom, na severe s Pražským krajom, na východe s Jihlavským, na juhu s Rakúskom a na juhozápade s Nemeckom.

## Administratívne členenie
Českobudějovický kraj sa členil na 15 okresov: České Budějovice, Český Krumlov, Jindřichův Hradec, Kaplice, Milevsko, Písek, Prachatice, Soběslav, Strakonice, Tábor, Trhové Sviny, Třeboň, Týn nad Vltavou, Vimperk a Vodňany.

## Referencie


## Literatúra
*  

## Pozri aj
* Česko-Slovensko v rokoch 1948 až 1989
* Juhočeský kraj

## Zdroj
* 

Kategória:Kraje v Česku (1948 – 1960)
Turistická značkovaná trasa číslo 8136

**Turistická značkovaná trasa číslo 8136** je žltá trasa v Strážovských vrchoch. Začína  v meste Bánovce nad Bebravou, a končí v obci Kšinná. Dĺžka trasy je 15,9 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Strážovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8136
8136
Kategória:Bánovce nad Bebravou
Kategória:Kšinná
Gymnázium (Prešov, Konštantínova 2)

**Gymnázium na Konštantínovej 2** (iné názvy: **Konštantínka**, **Horné Gymko**, skratka **GK2**, **GKII**) je stredná škola s gymnaziálnym zameraním v Prešove. Ponúka štvorročnú, päťročnú bilingválnu a osemročnú formu štúdia. Je to najväčšia škola na východnom Slovensku. Zriaďovateľom školy je Prešovský samosprávny kraj.

## Medzinárodné vzťahy
Škola je ambasádorskou školou Európskeho parlamentu. Je zapojená do programu Erasmus+, jej partnerskou školou je stredná škola v bavorskom meste Landsberg am Lech. Škola je tiež oficiálnym miestom konania Národných porovnávacích skúšok (SCIO), ktoré dopĺňajú alebo úplne nahrádzajú prijímacie skúšky na desiatkach fakúlt vysokých škôl v Česku a na Slovensku. Škola tiež študentom ponúka možnosť účasti na programe DofE (Medzinárodná cena vojvodu z Edinburghu).

## Významní absolventi
* Beáta Balogová – dekanka Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove
* František Fenič – režisér
* Ján Gábor – bývalý veľvyslanec Slovenska v Írsku a Rumunsku
* Ida Kirilová – operná sólistka
* Peter Kónya – rektor Prešovskej univerzity v Prešove
* Katarína Koščová – speváčka
* Zuzana Kúšiková – herečka
* Peter Lipa – spevák
* Gabriela Marcinková – herečka
* Jozef Migaš – bývalý predseda Národnej rady Slovenskej republiky, bývalý veľvyslanec Slovenska v Bielorusku, Rusku, Arménsku, Azerbajdžane a na Ukrajine
* René Pucher – hokejista
* Peter Rašev – herec, bývalý riaditeľ a zakladateľ Staromestského divadla, bývalý poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia Českej a Slovenskej federatívnej republiky
* Juraj Smatana – riaditeľ Fakultnej nemocnice Jána Adama Raymana
* Milka Zimková – herečka

## Referencie

Kategória:Gymnáziá v Prešove
Kategória:Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti Prešovského samosprávneho kraja
Mosfiľm

**Mosfiľm** alebo **Mosfilm** ( - Mosfiľm) je filmové štúdio nachádzajúce sa v Moskve v Rusku. Komplex bol založený v roku 1923 a natočil stovky filmov vrátane tých, ktoré režíroval Sergej M. Eizenštejn a Andrej A. Tarkovskij.

## História
Filmovú produkčnú jednotku Mosfiľm s vlastnými ateliérmi založili v novembri 1923 Alexandr Alexejevič Chanžonkov a I. Ermolev ako súčasť Goskino (Štátneho výboru pre kinematografiu ZSSR). Prvý film produkovaný Mosfiľmom bol *Na kryljach vvys* (; 1924) od Borisa Alexandroviča Michina. V roku 1927 boli na Mosfiľmovskej ulici na kopcoch Vorobiovy Gory v Moskve postavené nové filmové štúdiá. Tieto nové štúdiá dostali názov Sojuzkino – Cinema Union k 10. výročiu októbrovej revolúcie, v roku 1934 boli premenované na Moskinokombinat a v roku 1936 na Mosfiľm. Počas druhej svetovej vojny boli filmové štúdiá premiestnené do Alma-Aty v Kazachstane (1941) a začlenené s ostatnými sovietskymi filmovými štúdiami do „Ústredného zväzu štúdií“ (TsOKS). Mosfiľm sa vrátil do Moskvy na konci roku 1943. Pred koncom Sovietskeho zväzu vyrobil Mosfiľm viac ako 3000 filmov. Mosfiľm získal počas svojej histórie mnoho klasických filmov a niektoré z nich boli ocenené medzinárodnými cenami na rôznych filmových festivaloch. Po rozpade ZSSR Mosfiľm pokračoval vo svojej činnosti ako polosúkromná spoločnosť pod vedením riaditeľa Karena Georgijeviča Šachnazarova. V roku 2005 spoločnosť získala desať nezávislých štúdií, ktoré sa nachádzajú v trinástich pavilónoch na ploche 13 000 metrov štvorcových. Tržby spoločnosti za rok 2024 dosiahli 22,4 milióna eur.

## Galéria

Súbor:Новый павильон киностудии «Мосфильм» (сентябрь 2022) (25).jpeg
Súbor:Новый павильон киностудии «Мосфильм» (сентябрь 2022) (02).jpeg
Súbor:Новый павильон киностудии «Мосфильм» (сентябрь 2022) (23).jpeg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Ruské filmové štúdiá
Kategória:Kinematografia v Rusku
Kategória:Filmové podniky
Kategória:Podniky založené v 1924
Granátový potok

**Granátový potok** je krátky vodný tok v Tichej doline v Tatrách na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Belej, resp. Tichého potoka ako jej zdrojnice, s dĺžkou približne 2,5 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina, ktorá je súčasťou Tatranského národného parku.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Liptovské Tatry, na juhovýchodnom úbočí Holého vrchu (), v nadmorskej výške približne 

Potok pramení v nevýraznom žľabe v oblasti kosodreviny a od prameňa tečie juhovýchodným smerom. Onedlho preteká pásmom nesúvislého lesa, stáča sa na východ a priberá významný ľavostranný prítok spod Holého vrchu (). V strednej časti potok bez významnejších prítokov preteká údolím nazývaným Žľab Skalka, ktorý kopíruje severné úpätie Žeruchy (). Na dolnom toku vteká do mohutnej Tichej doliny, kde sa potok prudko stáča na juh a v nadmorskej výške približne  ústí do Tichého potoka. Potok patrí do povodia rieky Váh. 

Vodný tok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Pribylina v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Tatry 
* Západné Tatry
* Liptovské Tatry
* Tichá dolina (národná prírodná rezervácia)
* Tatranský národný park

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Liptovský Mikuláš
Auger de Balben

Fra' **Auger de Balben** († okolo roku 1163) bol francúzskym šľachticom z Dauphiné a tretím predstaveným Rádu rytierov Špitála svätého Jána z Jeruzalemu (*dnes* Maltézsky rád) – od roku 1158 (alebo 1160) do roku 1162 (alebo 1163).

Napriek absencii dôkazov prevláda názor, že sa narodil v obci Risoul vo francúzskej oblasti Dauphiné. Bol spoločníkom Raymonda du Puy, ktorého sprevádzal v roku 1157 na ceste do francúzskej oblasti Saint-Gilles a v roku 1158 na ceste do francúzskej oblasti Forez.

V roku 1160 sa Auger zúčastnil na synode v Nazarete a podporil pápeža Alexandra III. v spore s protipápežom Viktorom IV. Kedy sa stal veľmajstrom, nie je známe. Prvá listina, ktorá ho potvrdzuje ako veľmajstra, pochádza z 29. novembra 1160, posledný záznam o jeho predchodcovi Raymondovi du Puy je z 25. novembra 1158. Posledná zmienka o Augerovi je z 11. marca 1162. Podľa niektorých zdrojov sa jeho nástupcom stal Arnaud de Comps, iné zdroje to spochybňujú. Podľa nich nasledovníkom Augera de Balben bol Gilbert z Assailly, ktorý sa ako veľmajster spomína 19. januára 1163. Je pravdepodobné, že v období medzi oboma dátumami bol veľmajstrom práve Arnaud de Comps.

## Referencie

## Pozri aj
* Maltézsky rád
* Zoznam veľmajstrov Rádu maltézskych rytierov

## Iné projekty

Kategória:Veľmajstri Rádu maltézskych rytierov
Kategória:Francúzski šľachtici
Kategória:Maltézski rytieri
Kategória:Úmrtia v 12. storočí
Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Osobnosti z Provence-Alpes-Côte d'Azur
Pistoxenos

**Pistoxenos** (, v preklade „dôveryhodný cudzinec“) bol atický hrnčiar, činný v prvej polovici 5. storočia pred Kr.
 
Pistoxenos, hrnčiar pôsobiaci v Aténach, sa podľa všetkého špecializoval najmä výrobe skyfoi rôznych typov (rané jeho dielo ozdobil Epiktétos, ďalšie Pistoxenov maliar, Syriskov maliar a Maliar PS). Jeho podpis (*ΠΙΣΤΟΧΣΕΝΟΣ  ΕΠΟΙΕΣΕΝ – Pistoxenos zhotovil*) sa nachádza na piatich skyfoi (okrem jedného strateného tiež s jeho signatúrou) Jeden jeho skyfos má signatúru *ΣYΡΙΣΚΟΣ ΕΠΟΙΕΣΕ* (Syriskos zhotovil). Ale na dvoch vázach (skyfos a skyfos/kylix), ktoré patria do súkromnej zbierky v Anglicku (Whitby, hrad Mulgrave), má tento hrnčiar zaujímavý dvojitý podpis *Pistoxenos Syriskos zhotovil*. Miesto nálezu oboch váz nie je známy.

Americký znalec umenia Seth Pevnick uvádza, že umelec mohol použiť dve rôzne mená zámerne pre efekt. Poznamenal, že tieto dve mená sú transparentné a navzájom si súvisia vo svojich významoch, „Malý Sýrčan“ a „Dôveryhodný cudzinec“. Tieto mená tiež môžu poukazovať na jeho sýrsky pôvod (cudzie etniká a osobné mená boli v archaickom Grécku naturalizované). Ale etnický pôvod len z významu mena nemožno jednoznačne odvodiť. 
 
## Referencie

Kategória:Hrnčiari starovekého Grécka
Vaginálny dilatátor

náhľad|Plastové a silikónové vaginálne dilatátory.
náhľad|Vaginálny expandér ZSI 200 NS

**Vaginálny dilatátor** je nástroj používaný na jemné rozťahovanie vagíny. Používajú sa pri zúžení vagíny (vaginálna stenóza), napríklad po brachyterapii pri gynekologických rakovinách a ako liečba vaginizmu a iných foriem dyspareunie (bolestivý pohlavný styk).

Štúdie potvrdzujú, že pri mnohých diagnózach vedie používanie dilatátora k uspokojivým až dobrým výsledkom. To zahŕňa aj použitie po liečbe rakoviny a vaginálnej agenézy. Dostupné výsledky výskumov ponúkajú viaceré prístupy a protokoly využívané v praxi.

Vaginálne dilatátory, tiež nazývané **vaginálne stenty** alebo **vaginálne expandéry**, môžu byť nafukovacie a používajú sa počas operácií. Používajú sa aj pri rôznych stavoch, ako je vaginálna agenéza. Vaginálne stenty sa používajú aj v pooperačnej starostlivosti o transrodových pacientov, ktorí podstúpili vaginoplastiku ako súčasť chirurgickej zmeny pohlavia.

## Použitie
Pri pevných vaginálnych dilatátoroch pacientka začína s najmenšou veľkosťou dilatátora. Keď sa s menším dilatátorom cíti pohodlne, postupne prechádza na väčšiu a väčšiu veľkosť až kým nedosiahne najväčšiu veľkosť dilatátora. Tento proces môže trvať týždne alebo aj mesiace – záleží na individuálnom pokroku. Toto cvičenie môže byť sprevádzané dychovými cvičeniami na uvoľnenie svalov panvového dna. Dilatačné úkony by nemali spôsobovať bolesť ani krvácanie. Dilatáciu s pevnými dilatátormi je potrebné vykonávať opatrne, používať lubrikant a neuponáhľať prechod na väčší dilatátor, aby nedošlo k poraneniam. Neexistuje jednotný názor na frekvenciu a trvanie používania vaginálnych dilatátorov.
náhľad|Balónik určený na prípravu na pôrod.
V prípade vaginálnych expandérov sa zavádza vypustený balónik do vagíny a ten sa potom jemne nafúkne, kým sa nedosiahne požadovaný priemer. Existujú balóniky určené pre predpôrodnú prípravu, prevenciu poranenia hrádze a stresovej inkontinencie moču. Tieto pomôcky sa zvyčajne používajú v posledných týždňoch tehotenstva s cieľom znížiť riziko pôrodných poranení, ako je napríklad nástrih hrádze (epiziotómia), keďže ich používanie zlepšuje elasticitu hrádze. V neskoršom období je možné ich používať k posilneniu svalstva panvového dna.

## V populárnej kultúre
Vaginálne dilatátory sa objavujú v komediálnom filme *Lady Parts* (2024), kde hlavná postava bojuje s vaginizmom po vestibulektómii.

## Referencie

## Pozri aj
* Dilatátor
* Dildo
* Análny dilatátor

## Zdroj

Kategória:Medicínske prístroje
Toroškov potok

**Toroškov potok** je potok vo východnej časti okresu Sobrance. Je to ľavostranný prítok Orechovského potoka, má dĺžku 9,2 km a je tokom X. rádu.

Pramení vo Východoslovenskej pahorkatine,  na juhozápadnom svahu Dúbravky () v nadmorskej výške približne  

Od prameňa tečie krátko na juh, priberá krátky bezmenný ľavostranný prítok z južného svahu Dúbravky a zmení smer na juhozápad. Potom preteká intravilánom obce Husák, stáča sa viac na západ a výrazne meandruje. Následne priberá svoj najvýznamnejší prítok z južného svahu Jamiska () sprava, veľkým oblúkom sa postupne otáča na juh a vstupuje do intravilánu obce Krčava, kde podteká štátnu cestu č. 19. Tu ostro zmení smer na západ, potom oblúkom obchádza intravilán Sejkova zo severnej strany a napokon sa  v nadmorskej výške asi  vlieva do Orechovského potoka.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Laborca
Kategória:Povodie Uhu
Kategória:Vodné toky v okrese Sobrance
Kategória:Vodné toky vo Východoslovenskej pahorkatine
Kategória:Krčava
Kategória:Sejkov
Kategória:Husák (okres Sobrance)
Zmysel pre tumor

***Zmysel pre tumor*** je český rodinný seriál Českej televízie. Seriál sa začal vysielať od 7. januára 2024.

## Obsadenie

## Externé odkazy
*

Kategória:České televízne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2024
Popolavec celistvolistý pravý

**Popolavec celistvolistý pravý** () je poddruh trvácej byliny druhu popolavec celistvolistý, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jeho prirodzený areál zahŕňa oblasti od Európy po Sibír.

## Opis
Popolavec celistvolistý pravý je trváca bylina. Kvitnúca byľ je spravidla vysoká 20 až 60 cm, najčastejšie zelená, niekedy je v dolnej časti na pozdĺžnych ryhách fialovočervená. Byľ aj listy sú v mladosti viacmenej husto sivobielo pavučinato vlnaté, neskôr čiastočne lysavejúce.

Listy sú sivozelené, riedko až husto chlpaté, najspodnejšie sú zblížené do zdanlivých prízemných ružíc. Prízemné a dolné byľové listy sú stopkaté, stopka je krídlatá, kratšia alebo rovnako dlhá ako čepeľ. Čepeľ je široko vajcovitá až podlhovastá, na báze zaokrúhlená až široko klinovitá, najčastejšie celistvookrajová, dlhá do 80 mm a široká do 45 mm. Stredné a horné listy sú sediace, podlhovasté až úzko obrátene kopijovité, postupne sa zmenšujúce do čiarkovitých listeňov.

Súkvetie tvorí 3 až 10 úborov, s priemerom 17 až 25 mm. Úbor pozostáva z 12 až 18  jazykovitých kvetov, s kvetnými lupienkami dlhými do 23 mm a z 60 až 90 rúrkovitých kvetov, s dĺžkou do 9 mm. Kvety sú spravidla žlté, ojedinele sa môžu v populácii vyskytnúť aj tmavšie oranžovožlté. Zákrov je dlhý 6 až 8 mm, tvorí ho 18 až 22 zákrovných listeňov, v dolnej polovici zrastených, spravidla sú zelené, niekedy na vrchole aj fialovočervené.

Plodmi sú valcovité až vretenovité, mierne kosákovito ohnuté nažky, dlhé do 1 mm. Lúče chocholca sú jednoduché, biele, približne dvakrát dlhšie ako nažka.

## Rozšírenie
Popolavec celistvolistý pravý je prirodzene rozšírený od Európy po Sibír a severný Irán.

Na Slovensku sa vyskytuje roztrúsene v teplejších južných oblastiach (Burda, Ipeľsko-rimavská brázda, Slovenský kras, Devínska Kobyla) a v teplejších predhoriach Karpát (Malé Karpaty, Považský Inovec, Strážovské vrchy, Slovenské rudohorie), vzácnejšie na teplejších južných úpätiach Nízkych Tatier a v Slovenskom raji.

Najvyššie zaznamenaný výskyt pochádza zo Starohorských vrchov, z vrchu Vlačuhovo, vo výške 1 034 m n. m. 

## Ekológia
Popolavec celistvolistý pravý obsadzuje vhodné stanovištia vo svetlých listnatých lesoch, lesostepiach, na výslnných trávnatých stráňach a v krovinách od nížin po podhorský stupeň. Rastie na suchších hlinitých aj piesočnatých pôdach bohatých na živiny, na vápnitom alebo andezitovom podklade. Kvitne v máji a júni.

U nás je považovaný za ohrozený taxón.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Zraniteľné druhy
celistvolistý pravý
Kategória:Rastliny so žltými kvetmi
Dikobraz hrebenatý

**Dikobraz hrebenatý** (iné názvy: **dikobraz obyčajný**, **dikobraz európsky**, **dikobraz stredomorský**, **dikobraz**, zastarano *ježovec*; lat. *Hystrix cristata*) je druh z rodu dikobraz (*Hystrix*).

## Výskyt
Tento druh sa vyskytuje v južnej Európe a severnej Afrike, na juh až po Tanzániu. Výskyt v Taliansku a na juhu Balkánu je umelou introdukciou v časoch Starovekého Ríma.

## Opis
Telo dorastá do 60 - 90 cm, s krátkym chvostom a hmotnosťou 10 - 30 kg. Spomedzi dikobrazov má najdlhšie ostne. Na chrbte má 30 cm dlhé čiernobiele ostne, ktoré dokážu spôsobiť hnisajúce rany. Aktívny je hlavne v noci a živý sa korienkami, ovocím, rastlinami ale aj hmyzom alebo plazmi. Deň trávi vo vyhrabanej nore. Žije samotársky alebo v malých rodinných skupinkách. Cez zimu ostáva v norách ale nehibernuje.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Dikobrazovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy