open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Imrich Ivánka

náhľad|188x188bod|Erb rodiny Ivánkovcov
**Imrich Ivánka** (, s prídomkom z Jordánu a Draškoviec, lat. de „Draskócz et Jordánföld“; * 9. december 1818, Horné Semerovce –  † 27. júl 1869, Jedľovo) bol vojak - plukovník Domobrany počas uhorskej revolúcie, tajomník predsedu vlády Ľudovíta Baťána, politik.

## Životopis
Bol synom Ladislava Ivánku (* 1782 – † 1819), župana Hontianskej župy a Petronely Péčiovej (* 1791 – † 1846). Svoje štúdia začal v Šoproni a od roku 1831 v nich pokračoval na vojenskej akadémii v Tullne. Bol spolužiakom Artúra Görgeia a Juraja Klapku. Po absolvovaní akadémie vstúpil do armády, v ktorej prešiel viac útvarmi a zaradeniami. Pred uhorskou revolúciou bol pobočníkom uhorského palatína Štefana Habsbursko-Lotrinského.

Po májovej výzve Ľudovíta Baťána, ktorý vyzval dôstojníkov, aby vstúpili do novej armády, sa rozhodol vstúpiť do Domobrany. Následne sa stal tajomníkom premiéra Ľudovíta Baťána.

Zúčastnil sa niekoľkých bitiek počas uhorskej revolúcie a dosiahol hodnosť plukovníka. Mal sa zúčastniť vyjednávania s cisárskymi vojskami. Vyjednávanie však vrchný veliteľ cisárskych vojsk generál Windisch-Grätz odmietol s údajným výkrikom: „S rebelmi nevyjednávam!“ Na spiatočnej ceste Ivánku zajali a uväznili v Hradci Králové. Z väzenia sa dostal po milosti cisára Františka Jozefa I. v roku 1850.

V roku 1861 bol zvolený za hlavného notára Peštianskej župy. V rokoch 1865 – 1895 bol opakovane zvolený za poslanca uhorského snemu  vo volebnom okrsku Dunapataj za Stranu ľavého stredu, neskôr za Liberálnu stranu. V roku 1895 bol vymenovaný za člena hornej snemovne.náhľad|Pamätná tabuľa v Horných Semerovciach na mieste, kde stál rodný kaštieľ I. Ivánku
V rokoch 1878 až 1891 bol generálnym riaditeľom Severovýchodných železníc. V roku 1878 mu cisár František Jozef I. udelil Rad železnej koruny tretej triedy. Aktívne sa podieľal na založení Uhorského Červeného kríža. Spolu zakladal Spoločnosť dunajskej paroplavby. Je autorom publikácií: Štyri mesiace služby v uhorskej armáde od konca júna do konca októbra 1848 (Négy havi szolgálatom a magyar hadseregben 1848 július végétől október végéig, Budapešť, 1881), O ľudovom povstaní  (A népfelkelésről, Budapesť 1884), Paroplavba na uhorskom Dunaji (Gőzhajózás a magyar Dunán, Budapešť, 1862).

Podieľal sa na založení Štátneho branného spolku a bol veľmajstrom uhorských slobodomurárov.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Ivankovci
Kategória:Maďarské vojenské osobnosti
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Slobodomurári
Kategória:Osobnosti z Horných Semeroviec
Kategória:Uhorské vojenské osobnosti
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Ines Rau

**Ines-Loan Rau** (* 1990, Paríž) je francúzska transrodová modelka. V novembri 2017 sa stala playmate mesiaca časopisu Playboy, čím bola prvou verejne známou transrodovou playmate. Rau sa narodil v Paríži, je alžírskeho pôvodu. Vo veku 16 rokov podstúpil operáciu zmeny pohlavia na ženské. Jeho inšpiráciou k tranzícii bol životný príbeh anglickej transrodovej modelky Caroliny „Tuly“ Cossey.

## Kariéra
Po dovŕšení 18 rokov sa Rau začala živiť ako tanečnica pre DJov na Ibize. V tom čase sa spriatelila s Davidom Guettom. V roku 2013, vo veku 23 rokov, prvýkrát pózovala nahá s Tysonom Beckfordom pre francúzsky luxusný časopis *OOB*. Bolo to krátko potom, čo verejne oznámila, že podstúpila zmenu pohlavia. V máji 2014 sa prvýkrát objavila v časopise Playboy v sérii fotografií nazvanej „Evolúcia“, ktorej cieľom bolo zobraziť rastúce akceptovanie rodových identít za hranicami mužsko-ženského binárneho systému. Stala sa tak druhou transrodovou ženou, ktorá sa objavila v *Playboyi*, a vôbec prvou modelkou z tohto časopisu, ktorá sa k zmene pohlavia sama prihlásila (Cossey, ktorá pózovala pre Playboy už v roku 1981, bola odhalená ako transrodová osoba proti svojej vôli, a v časopise sa neskôr objavila aj v roku 1991).

Následne Rau získala prácu modelky pre módnu návrhárku Nicole Miller, Alexisa Bittara a Barneys New York. Pózovala aj pre talianske vydanie časopisu *[[Vogue]]* a v kampani pre francúzsku módnu značku Balmain.

Cooper Hefner, syn zakladateľa *Playboya* Hugha Hefnera, oznámil v októbri 2017, že Rau sa v dvojčísle november/december objaví ako „playmate mesiaca“, čím sa stala prvou otvorene transrodovou ženou, ktorá získala tento titul. Hefner prirovnal voľbu udeliť titul Rau k otcovmu rozhodnutiu predstaviť Jennifer Jackson ako prvú afroamerickú playmate v *Playboyi* v roku 1965.

## Aktivizmus
Po svojom coming-oute sa Rau stala aktívnejšou v kampani za práva transrodových osôb. V roku 2016 sa objavila v spravodajskom formáte TF1 *Sept à Huit* v epizóde zameranej na jej život.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ines Rau na stránke Models.com

## Zdroj

Kategória:Francúzske LGBT osobnosti
Kategória:Transrodové osobnosti
Kategória:Francúzske osobnosti alžírskeho pôvodu
Kategória:Francúzske modelky
Kategória:Osobnosti z Paríža
Zlatý pohár CONCACAF 2003

**Zlatý pohár CONCACAF 2003** bol siedmym ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 17. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev. Turnaj sa hral v USA v dňoch od 12. do 27. júla 2003. Obhajcom titulu bola .

Na turnaji sa predstavili aj tímy mimo konfederácie CONCACAF, konkrétne  a  zo zóny CONMEBOL.

Víťazom turnaja sa stalo , ktoré vo finále zdolalo Brazíliu 1:0 po predĺžení. Finále sa hralo na Estadio Azteca v Mexico City.

## Kvalifikované tímy
Na turnaj sa kvalifikovalo 12 tímov

## Štadióny

## Skupinová fáza

### Skupina A

### Skupina B

### Skupina C

### Skupina D

## Play-off

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Zápas o tretie miesto

### Finále

Víťazom turnaja je Mexiko.

## Zdroj

Kategória:Zlatý pohár CONCACAF
Kategória:Futbal v 2003
Kategória:Futbal v USA
Kategória:Futbal v Mexiku
Domhnall Gleeson

**Domhnall Gleeson** (* 12. máj 1983, Dublin, Írsko) je írský herec, režisér a scenárista. Preslávila ho hlavne úloha Billa Weasleyho z posledných dvoch filmov o Harrym Potterovi a neskôr úlohou generála Huxa vo filmoch Star Wars.

## Životopis
Narodil sa v Dubline v Írsku. Je absolventom Dublin Institute of Technology, ale napokon sa rozhodol vydať na hereckú dráhu.
Domhnall je najstarším synom herca Brendana Gleesona. Má troch mladších bratov, z nich stredný Brian je taktiež hercom.

## Kariéra
Poprvýkrát sa objavil v krátkometrážnom filme Six Shooter (2004). V rokoch 20102011 si zahral úlohu Billa Weasleyho vo filmoch Harry Potter a Dary Smrti - 1 a Harry Potter a Dary Smrti -2. V roku 2013 si zahral vo filme Lásky čas. O rok neskôr si zahral vo vojnovej dráme Nezlomný režírovanej Angelinou Jolie a vo filme Brooklyn. V roku 2015 sa objavil po boku Leonarda DiCapria vo filme Revenant Zmŕtvychvstanie. V rokoch 20152019 si zahral Generála Armitage Huxa vo filmoch Star Wars: Sila sa prebúdza, Star Wars: Poslední Jediovia a Star Wars: Vzostup Skywalkera.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* https://m.imdb.com/name/nm1727304/
* https://www.csfd.sk/tvorca/63217-domhnall-gleeson/prehlad/
* https://www.rottentomatoes.com/celebrity/domhnall_gleeson

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Dublinu
Kategória:Írski spisovatelia
Kategória:Írski filmoví herci
Ani (rozlišovacia stránka)

**Ani** môže byť:

* starobylé arménske mesto, pozri Ani
* skrátený názov arménskeho kráľovstva pomenovaného podľa mesta Ani, pozri Anijské kráľovstvo
Ašot

**Ašot** (; ; ; ; , niekedymožno z arabčiny**Ašut**) je staré arménske a gruzínske mužské osobné meno. Môže ním byť:
 
* Ašot I.
* Ašot II.
* Ašot III.
* Ašot IV.
* Ašot V.
* niekoľko ďalších arménskych a gruzínskych kniežat a vojenských veliteľov
 
## Referencie
Ašot I.

**Ašot I.** (iné tvary mena pozri pod Ašot) môže byť:
* arménsky vojenský veliteľ (*aspet*), ktorého život je doložený v roku 555, pozri Ašot I. (aspet)
* gruzínsky vojvodca, kuropalat a vládca v Tao-Klardžetii († 826/830), pozri Ašot I. (kuropalat)
* vaspurakanské (arménske) knieža v rokoch 836852, pozri Ašot I. Abulabas
* arménsky kráľ v rokoch 885890, pozri Ašot I. (arménsky kráľ)
* podľa jedného z číslovaní: gruzínske „knieža kniežat“ (*eristavt-eristavi*) v Tao v rokoch 908918, pozri Ašot Kuchi
* niekoľko ďalších arménskych a gruzínskych kniežat a vojenských veliteľov
 
## Poznámky

 
## Referencie

 
## Pozri aj
* Ašot
Ašot I. (kuropalat)

Svätý **Ašot I.** ( alebo ; * pred 786† 29. január 826/829/830, Doliskana) bol gruzínsky vojvodca (*eristav*) a vládca Tao-Klardžetsku, ktorému vládol ako vazal Byzantskej ríše s titulom kuropalat. Pochádzal z rodu Bagrationovcov.
 
Gruzínskou pravoslávnou cirkvou je uctievaný ako svätý a jeho liturgická spomienka pripadá na 29. januára.
 
Zahraničnou historiografiou býva niekedy zvaný aj ako *Didi**Veľký*. Tento prívlastok však býva priznávaný aj jeho menovcovi Ašotovi I., ktorý ako kráľ vládol v Arménsku.
 
## Život
Ašot bol synom gruzínskeho vojvodcu Adarnesa I., ktorý vlastnil pôdu v Erušeti, no jeho vzdialenejší pôvod je nejasný. Podľa arménskeho historika Vardana Veľkého mal byť potomkom Vasaka z rodu arménskych Bagratovcov, podľa iného prameňa (Smbat Davitis-dze) bol potomkom Guarama I., iberského vládcu zo 6. storočia. Za rodný kraj Bagrationovcov býva tiež považovaný kraj Speri.
 
Ašot bol pôvodne (786809) vojvodcom (*eristav*) v Kartli, pričom jeho postavenie bolo uznané arabským kalifom, ktorému poskytol pomoc proti vzbúrenému emírovi Isma'ilovi z Tiflísu (dnešné Tbilisi). Postupne, snažiac sa oslobodiť ich obyvateľstvo od arabského jarma, rozšíril svoju moc do centrálnych oblastí Gruzínska. Sídlom Ašotovej moci bolo Bardavi (Partav, dnešný Azerbajdžan), Tbilisi a regióny okolo nich.
 
V prvej polovici 9. storočia bojoval proti Arabom, ktorí sa snažili rozšíriť svoju moc na Kaukaze. Po porážke sa presídlil do Tao-Klardžetska a uznal byzantskú nadvládu. Byzantský cisár Lev V. Ašotovi udelil titul kuropalata a podporil Ašotove snahy o založenie nového panstva so sídlom v Artanudži. Postupne sa Ašotove domény rozšírili na celý juhozápad Gruzínska. Podľa prameňov mal ovládať kraj od *„od Klardžetska po Ksani“*. Časť území pritom získal kúpou a časť vybojoval. Na svojom území mal podporovať činnosť cirkvi, obdarovával kláštory a založil kláštor Opiza.
 
Počas bojov bol zradcami zavraždený v kostole v Doliskane, kde hľadal útočisko. Po Ašotovej smrti sa gruzínske dŕžavy rozdelili medzi jeho deti, Adarnase II. získal Tao-Klardžetsko, Bagrat I. Karliu a Ibériu a tretí syn Guaram Džavachetiu a niektoré ďalšie menšie časti krajiny.
 
## Referencie

 
## Ďalšia literatúra
* 
 
## Pozri aj
* Ašot

Kategória:Bagrationovci
Kategória:Gruzínski pravoslávni svätci
Kategória:Vládcovia Gruzínska
Kategória:Narodenia v 8. storočí
Kategória:Úmrtia v 20. rokoch 9. storočia
Karské kráľovstvo

**Karské kráľovstvo** alebo len **Kars** môže byť:
 
* iný názov stredovekého arménskeho kráľovstva Bagratovcov, pozri Anijské kráľovstvo
* samostatné kráľovstvo, ktoré sa vyčlenilo z arménskeho kráľovstva Bagratovcov, pozri Karské kráľovstvo (Vanand)

## Zdroj
*
Ašot I. (arménsky kráľ)

**Ašot I. Bagratuni** (; pred korunováciou ako „predsedajúce knieža“ **Ašot V.**; niekedy **Ašut**; * 9. storočie † 890, Gugark) bol arménsky kráľ v rokoch 884/885890, zakladateľ nezávislého arménskeho štátu a dynastie Bagratovcov.
 
Ašotovo kráľovstvo zaberalo veľkú časť území v oblasti historického Veľkého Arménska a aj časť dnešného juhovýchodného Gruzínska.
 
V zahraničnej historiografii býva niekedy nazývaný aj ako „*Veľký“* (arm. *Mec*)*.* Tento prívlastok býva niekedy priznávaný aj jeho menovcovi Ašotovi I., ktorý vládol ako byzantský vazal, kuropalat v Gruzínsku.
 
## Život
Ašot bol druhým synom arménskeho kniežaťa Smbata VIII. Vyznávača. V roku 855 nahradil svojho otca na čele arménskych vojsk ako veliteľ (*sparapet*). Spolu so svojím bratom Abasom stabilizoval situáciu v Arménsku, ktoré bolo po potlačení vzbury Arménov v polovici 9. storočia výrazne oslabené. Obnovil moc Bagratovcov a prostredníctvom dynastických svadieb a vojen rozšíril svoje panstvo na úkor ostatných arménskych šľachticov (nachararov) a arabských emírov v Arménsku (napr. Kajsovcov).
 
vľavo|náhľad|Mapa arménskych historických krajín po roku 884/885
Vďaka proarabskej politike získal Ašot v roku 858 titul knieža kniežat (*batrík al-batárika*) a po víťazstve nad arabským emirom Džahháfom ibn Sawádom, sa stal aj suzerénom nad arabskými panstvami v Arménsku. Stal sa tak po abbásovskom kalifovi druhou najvplyvnejšou osobou na Kaukaze a túto pozíciu potvrdil v roku 879, keď porazil arabov zjednotených pod vedením arabského guvernéra v Arménsku, Muhammada ibn Chálida.

Ašotovo kráľovstvo aj napriek jeho úspechom nebolo centralizovaným štátom, ale skôr voľne organizovanou úniou, „feudálnou konfederáciou“, kde správa vecí by bola založená na spolupráci funkčne paralelných úradov v každom regióne. Miestni šľachtici si preto zachovávali výraznú autonómiu a výsady. Nina Garsoïanová preto upozorňuje, že čestné tituly, ktoré boli Ašotovi udelené kráľovstvu v skutočnosti príliš moci nedodali a boli v podstate prekladom staršieho titulu arménskych kniežat *išchán išchánas*.
 
Ašot naďalej uznával nadvládu abbásovských kalifov, no zároveň si uvedomoval aj stále rastúcu silu Byzantskej ríše v oblasti. Tvrdo trestal arménske kniežatá, ktoré sa prikláňali na stranu Byzancie, no zároveň s Konštantínopolom viedol diplomatické rokovania. V náboženskej sfére viedla Arménska cirkev dialóg s Konštantínopolom, kde sa stal v tomto období patriarchom Fótios. Koncil v Širakawane v roku 862 sa však skončil z hľadiska cirkevnej únie s pochalcedónskymi kresťanmi neúspechom.
 
V roku 884 (885) Ašot prijal kráľovský titul a nechal sa katolikom Jurajom II. korunovať korunou, ktorú mu poslali Arabi. Byzantínci Ašotovu mocenskú pozíciu uznali udelením titulu *archón ton archóntos*. Naďalej však platil tribút Arabom.
 
Arménskym kráľom sa po Ašotovej smrti stal Smbat I.
 
## Poznámky

## Referencie

 
## Ďalšia literatúra
* 
* (početná bibliografia)
* 
* 
 
## Pozri aj
* Ašot

Kategória:Bagratovci
Kategória:Králi Arménska
Kategória:Narodenia v 9. storočí
Kategória:Úmrtia v 890
Ašot II.

**Ašot II.** (iné tvary mena pozri pod Ašot) môže byť:
* arménske „predsedajúce knieža“ v rokoch 685/6688/90, pozri Ašot II. (arménske knieža)
* podľa jedného z číslovaní: gruzínske „knieža kniežat“ (*eristavt-eristavi*) v Tao v rokoch 908918, pozri Ašot Kuchi
* arménsky kráľ v rokoch 914929, pozri Ašot II. (arménsky kráľ)
* podľa jedného z číslovaní: gruzínsky kuropalat a vládca v Tao-Klardžetii v rokoch 941/945954, pozri Ašot II. (kuropalat)
 
## Poznámky

 
## Referencie
Ašot II. (arménsky kráľ)

**Ašot II. Železný** (; * 9. stor.† 929) bol tretí kráľ stredovekého Arménskeho kráľovstva z dynastie Bagratovcov. Vládol v rokoch 914929, pričom jeho vláda bola poznačená bojmi s azerbajdžanskými Sadžiovcami.
 
Pre svoju statočnosť a odvahu dostal v historiografii prezývku *Jerkat*Železný. Podľa byzantských prameňov bol Ašot II. natoľko silný, že dokázal holými rukami ohnúť železnú tyč.
 
## Život
Ašot II. bol synom Smbata I. a vnukom Ašota I., zakladateľa dynastie Bagratovcov a stredovekého Arménskeho kráľovstva.
 
V roku 896 bol zajatý a následne aj prepustený sádžiovským emirom Afšínom z Azerbajdžanu. Afšínov nástupca Júsuf, ktorý ako kalifov zástupca (*ostikan*) vystupoval v Arménsku, Ašotovi udelil titul *išchán išchánas* („knieža kniežat“) Arménska. Po umučení Smbata I. v Dvine v roku 914 bol Ašot korunovaný kráľom Arménska.
 
Ašot následne začal proti Júsufovi bojovať v partizánskej vojne a posilňovať svoje pozície. Znovu získal moc nad severným Arménskom a bitky sa rýchlo rozšírili zo severných oblastí na západ a juh. Ašotovo postavenie uznal aj byzantský cisár, ktorý mu počas jeho návštevy v Konštantínopole v roku 914 udelil titul archóna archónov (gr. *archón ton archóntos*) a vojenskú podporu. Cisár Ašota zároveň označil čestným titulom „syn mučeníka“. V náboženskej sfére sa počas Ašotovej ranej vlády viedli rozhovory medzi Konštantínopolom, kde bol patriarchom Nikolaos I. Mystikos a arménskym katolikom Ján VI. Historik.
 
V Arménsku sa medzitým Ašotova situácia výrazne zhoršila po tom, čo bol azerbajdžanským vládcom Júsufom za arménskeho vládcu vymenovaný Ašotov bratranec a menovec Ašot Šapuhjan (aj Ašot Sparapet), na ktorého stranu sa postavilo viacero domácich veľmožov. Situáciu sa Ašotovi podarilo vyriešiť až v roku 922 po štvorročných bojoch. Krátko na to, čo bol Ašot uznaný aj Arabmi a bol mu udelený titul kráľa kráľov (*[[šahanšáh]]*), sa však zhoršili Ašotove vzťahy s Byzanciou. Do Arménska bol dokonca v roku 922 vyslaný s vojskom Ióannes Kurkuas a titul *archóna archónov* bol Byzanciou udelený Vaspurakanu, rivalskému arménskemu kráľovstvu. Ióannes síce dokázal dobyť niekoľko arménskych miest, no starobylý Dvin ovládaný Arabmi dobyť nedokázal. V roku 923 zvíťazil Ašot nad Arabmi v bitke pri jazere Sevan.
 
Kráľom po Ašotovi II. sa stal Ašotov brat Abas (niekedy Abbás).
 
## Referencie

 
## Ďalšia literatúra
*  (početná bibliografia)
 
## Pozri aj
* Ašot
 
Kategória:Bagratovci
Kategória:Králi Arménska
Kategória:Narodenia v 9. storočí
Kategória:Úmrtia v 929
Ašot III. (arménsky kráľ)

**Ašot III. Milostivý** (; † 977) bol piaty kráľ stredovekého Arménskeho kráľovstva z rodu Bagratovcov. Vládol v rokoch 953977. Reformátor arménskej armády. V roku 961 presťahoval kráľovské sídlo z Karsu do pevnosti Ani, z ktorej urobil prosperujúce mesto. Podporoval výstavbu kláštorov v krajine, kultúrny a ekonomický rast.
 
## Život
Bol synom kráľa Abasa. Počas Ašotovej vlády sa Arménsko zbavilo nadvlády upadajúceho arabského Abbásovského kalifátu. Ašotovi sa podarilo upevniť svoju moc nad arménskymi veľmožmi.
 
V roku 961 preniesol hlavné sídlo z Karsu do Ani, bývalej vojenskej pevnosti. Z Ani urobil prosperujúce sídlo a centrum bagratovskej moci. Voľba Ani bola možno dôsledkom zlyhania snáh o dobytie starobylého Dvinu. Skvelé vzťahy udržiaval s Arménskou cirkvou, ktorú podporoval v spore s chalcedónskou ortodoxiou. Do Ani zvolal koncil proti katolikovi Vahanovi, ktorý sa pokúsil v Arménsku zaviesť dualizmus. Vahan bol odsúdený a nahradený Štefanom zo Sevanu. Zrejme i preto bolo do predmestia Ani presťahované sídlo arménskeho katolika. Podporoval budovateľskú činnosť. Za jeho vlády došlo k výraznému rozvoju arménskeho monasticizmu. Aj s podporou Ašotovej manželky Chosrovanujše vznikli kláštory Sanahin (966) a Haghbat (976). Ašot mal podporovať výstavbu škôl a nemocníc. Okrem toho mal Ašot podľa historika Stepana Asoghika výrazne podporovať chudobných. Práve pre jeho filantropickú aktivitu mu bol historiografiou udelený titul *Milosrdný*.

vľavo|náhľad|Mapa historických arménskych krajín a okolitých štátov okolo roku 1000.
Ašot III. viedol vojnu s národmi z Kaukazu a s arabskými Hamdánovcami, ktorých veliteľa Hamtuna mal v roku 959 poraziť (nie je isté, či šlo o hamdánovského generála alebo o Sajfa ad-Davlu). Medzitým sa podarilo byzantskému cisárovi Nikeforovi II. obnoviť byzantskú moc v Malom Arménsku a dobyť aj územie Tarónu. Nový cisár Ján I. Tzimiskes chcel ovládnuť aj Arménsko. Po tom, čo sa však spojené arménske vojská o sile asi 80&nbsp;000 vojakov v roku 974 stretli na arménskych hraniciach s byzantskými vojskami, bol Ašot III. bez boja uznaný ako kráľ Arménska aj byzantským cisárom. Ašot a Ján uzavreli spojenectvo a Ašot poskytol Byzancii jedlo a 10&nbsp;000 vojakov na boj s Arabmi. Tzimiskes Ašotovi neskôr napísal dlhý list, v ktorom opísal svoje víťazstvá nad Arabmi v Sýrii.
 
Už počas svojho života udelil Ašot vládu v Karse svojmu bratovi Mušeghovi (Karské kráľovstvo) a vládu v Lori synovi Gurgénovi. Oboch urobil kráľmi, ktorí však podliehali jeho moci, keďže sám vládol ako kráľ kráľov. Jeho nástupcom sa stal Smbat II. Dobyvateľ.
 
## Referencie

 
## Ďalšia literatúra
*  (početná bibliografia)
 
## Pozri aj
* Ašot
 

Kategória:Bagratovci
Kategória:Králi Arménska
Kategória:Narodenia v 10. storočí
Kategória:Úmrtia v 977
Ašot IV. (arménsky kráľ)

**Ašot IV. Chrabrý** (; * ?† 1039/1040) bol arménsky (anijský) kráľ v rokoch 10221039/40.

## Životopis
Ašot IV. bol najmladším synom arménskeho kráľa Gagika I. Po Gagikovej smrti sa stal podľa nástupníckeho práva kráľom v Arménsku Ašotov starší brat Ján-Smbat (III.) (arm. *Hovhannes-Smbat III.*), s čím sa však Ašot nedokázal zmieriť. Obľahol preto s pomocou vaspurakanského kráľa Senekerima Arcuniho hlavné mesto Ani. Medzi bratmi sa však vďaka intervencii katolika Petra I. Getadardza a gruzínskeho kráľa Juraja I. podarilo dosiahnuť zmier. 
 
Ján-Smbat si mal udržať moc v Ani a Ašot v provinciách na hraniciach Ibérie (Gruzínska) a historickej Perzie. Po Jánovej smrti sa mal navyše moci v Anijskom kráľovstve ujať Ašot. Ašotovým hlavným mestom sa stal Talin.
 
V tomto čase silnela moc Byzantskej ríše na čele s byzantským cisárom Bazilom II. Bazil, ktorý porazil Bulharov, vytiahol s vojskom do Gruzínska, ktoré ovládol. Arméni však podporili v boji Gruzíncov, kde vládla s nimi spriaznená dynastia. Ján-Smbat si síce smel ponechať svoju moc, no po smrti malo jeho kráľovstvo pripadnúť Byzancii. Vďaka byzantskej podpore získali následne Arméni späť územia dočasne obsadené susedmi. Ašotovou manželkou mala byť podľa Skylitza neter cisára Romana III.
 
Ašot zomrel v roku 1040. Podľa jednej z hypotéz bol otrávený byzantskými agentmi, keďže Ján-Smbat III. už v roku 1021 odkázal svoje panstvo Byzancii. Novým kráľom bol časťou šľachty prehlásený Ašotov syn Gagik II., ktorý však bol prinútený sa svojho kráľovstva vzdať, čím Arménske kráľovstvo (Anijské kráľovstvo) zaniklo.
 
## Referencie

 
## Pozri aj
* Ašot
 
Kategória:Bagratovci
Kategória:Králi Arménska
Kategória:Úmrtia v 1040
Eğirdir

**Eğirdir** (skôr: *Eğridir*) môže byť:
 
* sladkovodné jazero v Malej Ázii, v Turecku, pozri Eğirdir Gölü
* mesto na brehu rovnomenného jazera v Turecku, pozri Eğirdir (mesto)
Beyşehir

**Beyşehir** môže byť:
 
* jazero v Turecku, v Malej Ázii, pozri Beyşehir Gölü
* mesto v Turecku, v Malej Ázii, pozri Beyşehir (mesto)
Etylendiamintetraoctan železito-sodný

**Etylendiamintetraoctan železito-sodný**, tiež známy ako **etyléndiamíntetraacetát železito-sodný**, je širokospektrálny moluskocíd používaný na ničenie slimákov a slizniakov na ochranu poľnohospodárskych plodín a záhradných rastlín, a najmä na elimináciu zamorenia slimákom južanským a bežným slimákom záhradným.

Chemicky ide o soľ kyseliny etyléndiamíntetraoctovej.

## Mechanizmus pôsobenia a vplyvy na životné prostredie
náhľad| Slimák južanský (''Cornu aspersum'') sa v teplých oblastiach bežne objavuje vo vlhkom počasí v zime.
Etylendiamintetraoctan železito-sodný pôsobí interakciou a ničením hemocyanínu, zlúčeniny na báze medi nachádzajúcej sa v krvi mäkkýšov a článkonožcov, ktorá sa používa na prenášanie kyslíka, podobne ako hemoglobín nachádzajúci sa u stavovcov, a zvyčajne zabíja slimáky a slizniaky v priebehu niekoľkých dní po expozícii. Zlúčenina je oveľa bezpečnejšia ako metaldehyd a nepredstavuje významné riziko pre vtáky, domáce zvieratá alebo ľudí, pokiaľ sa návnada neskonzumuje. Slimáky a slizniaky, ktoré sa pozrú alebo príjmu etylendiamintetraoctan železito-sodný, sa prestanú kŕmiť takmer okamžite po expozícii a uhynú do dvoch až troch dní. Etylendiamintetraoctan železito-sodný je vysoko toxický pre vodné článkonožce a pri jeho aplikácii je potrebné postupovať opatrne.

## Toxicita pre psov
Správy o psoch, ktoré zjedli veľké množstvo etylendiamintetraoctanu železito-sodného, viedli k bolestiam brucha a hemoragickej gastroenteritíde, avšak vo všetkých hlásených prípadoch sa psy po liečbe zotavili.

## Vplyv na necielené zvieratá
Etylendiamintetraoctan železito-sodný sa považuje za pesticíd s úzkou cieľovou skupinou. Zameria sa na potenciálne dravé slimáky, ale jeho mechanizmus účinku sa nepovažuje za zameraný na iný potenciálne užitočný hmyz.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Moluskocídy
Kategória:Zlúčeniny sodíka
Kategória:Zlúčeniny železa
İznik (rozlišovacia stránka)

**İznik** môže byť:
 
* jazero v severozápadnej časti Malej Ázie, v Turecku, pozri İznik Gölü
* mesto v severozápadnej časti Malej Ázie, v Turecku, pozri İznik
İznik Gölü

**İznik Gölü** alebo len **İznik** (v staroveku  alebo ) je sladkovodné jazero tektonického pôvodu v severovýchodnej časti polostrova Malá Ázia. Ide o najväčšie jazero v oblasti Marmarského mora a piate najväčšie jazero v Turecku. Plochou zaberá okolo 300&nbsp;km². Jeho maximálna hĺbka je 82 m. Jazero je obľúbenou turistickou destináciou v Turecku.
 
vľavo|náhľad|Panoramatický pohľad na jazero
Severne od jazera sa nachádza pohorie Samanli, východne od neho pohorie Katirli. Jazero má jeden výtok: vodný tok Karsak, ktorý ho spája s Marmarským morom, a päť vtokov: potoky Orhangazi, Kuru, Karasu, Ekinlik a Sölöz.
 
Na východných brehoch jazera leží rovnomenné mesto İznik, historická Nikaia, významné centrum raného kresťanstva, v ktorom sa uskutočnili dva ekumenické koncily (prvý ekumenický koncil a Druhý nicejský koncil).
 
## Ekosystém
Koncom 20. storočia bolo jazero v dôsledku rapídnej industrializácie a intenzívnej poľnohospodárskej činnosti znečistené.
 
V jazere bolo zaznamenaných 19 druhov rýb vrátane beličky obyčajnej (*Alburnus alburnus*), lieňa sliznatého (*Tinca tinca*), plotica lesklá (*Rutilus rutilus*), druhu *Salaria fluviatilis* či *Proterorhinus marmoratus*.
 
náhľad|vľavo|Pohľad na jazero İznik a krajinu okolo neho
## História
Územie okolo jazera bolo obývané už v staroveku. Ľudské osídlenie bolo doložené už 7150 rokov pred Kristom. Jazero i oblasť okolo neho sa nazývali *Askania*. Jazero sa v priebehu historického vývoja nachádzalo v západnej časti Bitýnie, západná časť jazera patrila tiež do historického kraja Mýzie a východná do Frýgie. V antike sa oblasť stala významným regiónom Rímskej ríše a následne Byzantskej ríše. V stredoveku sa dostalo do moci Osmanskej ríše.
 
Na východných brehoch jazera leží rovnomenné mesto İznik, historická Nikaia, významné centrum raného kresťanstva, v ktorom sa uskutočnili dva ekumenické koncily (prvý ekumenický koncil a Druhý nicejský koncil). Mesto a jeho okolie tvorili centrum Nikajského cisárstva.
 
V roku 2014 bola na dne jazera, asi 20 metrov od brehu objavená 1 600 rokov stará byzantská bazilika. Zasvätená bola svätému mučeníkovi Neofytovi, ktorý mal byť pri brehoch jazera umučený. Podľa jednej z hypotéz sa bazilika zrútila po zemetrasení v roku 740 a následne klesla ďalej do jazera.
 
## Galéria

Lake Iznik and Town Iznik Landscape.jpg|Mesto İznik s jazerom v pozadí
Panoramic view of lake.jpg|Panoramatický pohľad na jazero
View of Lake Iznik.jpg|Pohľad na jazero a mesto Iznik z hôr v blízkosti jazera
İznik Lake.jpg|Mesto Iznik a jazero Iznik v pozadí

 

 
## Referencie

Kategória:Jazerá v Turecku
Askania

**Askania** môže byť:
* staroveký názov jazera İznik Gölü, pozri İznik Gölü
* planétka, pozri 1216 Askania
Eğirdir Gölü

**Eğirdir Gölü** alebo len **Eğirdir** (skôr: *Eğridir Gölü* alebo len *Eğridir*) je jazero tektonického pôvodu na polostrove Malá Ázia v Turecku. Nachádza sa juhozápadne od Anatólskej plošiny a severovýchodne od mesta İsparta. Leží v nadmorskej výške 924 m n. m. Vďaka ploche 468/520 km² drží status štvrtého najväčšieho jazera v Turecku a druhého najväčšieho sladkovodného ekosystému po jazere Beyşehir. Priemerná hĺbka jazera je 7 m, najhlbšie miesta dosahujú hĺbku viac ako 13 m.
 
Pôvodný názov *Eğridir* vznikol z gréckeho *Akrotiri*, no pre negatívne konotácie v turečtine („zakrivený“) bol na žiadosť obyvateľov zmenený. Severná časť jazera sa nazýva *Hoyran*. Z jazera vyteká rieka Aksu. Jazero naopak zásobuje takmer 40 povrchových prameňov, z ktorých niektoré vysychajú počas obdobia sucha.
 
Hoci sú ľudia žijúci v okolí jazera väčšinou poľnohospodári, niektorí z nich sa vždy venovali rybolovu. Turistika prekvitá najmä v rovnomennom meste Eğirdir. Voda v jazere je vhodná na pitie a zavlažovanie.
 
## Fauna v jazere
vľavo|náhľad|Pohľad na mesto a jazero Eğirdir
Sladká voda v jazere vytára dobré podmienky pre život fauny a flóry v jazere.
 
Až do 50. rokov 20. storočia žilo v jazere 9 pôvodných druhov rýb z ekonomicky málo výnosnej čeľade kaprovité. Niektoré z nich, ako napríklad *Pseudophoxinus handlirschi*, *Schizothorax prophylax* či *Varicorhinus pestai* boli endemické. V roku 1955 bola v jazere z ekonomických dôvodov vysadená desaťtisícová populácia zubáča veľkoústeho (*Sander lucioperca*) privezeného z Rakúska.
 
vľavo|náhľad|Pohľad na jazero Eğirdir a hory v pozadí
Zubáč veľkoústy postupne vytlačil pôvodné populácie, z ktorých v jazere prežili iba druhy kapor obyčajný (*Cyprinus carpio*) a nosáľ sťahovavý (*Vimba vimba*). Rybožravá ryba nebola z tohto dôvodu schopná nájsť dostatočné množstvo koristi, a preto sa zvýšilo percento kanibalizmu. Pre nedostatok koristi a nepretržitý rybolov sa populácia zubáča nakoniec v 80. rokoch z veľkej časti skonzumovala. Od 90. rokoch 20. storočia bolo preto do jazera zavlečených mnoho nových druhov rýb, ktoré mali slúžiť ako korisť pre populáciu zubáčov.
 
Okrem rýb žije v jazere aj rak bahenný (*stacus leptodactylus*), ktorého produkcia tvorila v rokoch 1970 až 1985teda do vypuknutia infekčného račieho moru 75 % produkcie rakov v Turecku.
 
## Galéria

Súbor:Egridir Gölü.jpg|Pohľad na jazero Eğirdir
Súbor:EGİRDİR GÖLÜ.jpg|Jazero Eğirdir s horami v pozadí
Súbor:Nördliche Dedegöl Dağları 29 04 1998 Eğirdirsee.jpg|Jazero Eğirdir a okolitá krajina
Súbor:Eğirdir View 001.jpg|Jazero Eğirdir

 
## Referencie

Kategória:Jazerá v Turecku
Tuz Gölü

**Tuz Gölü** (písané aj ako **Tuzgölü** alebo len **Tuz**v preklade *„Slané jazero“* alebo *„Soľné jazero“*; v staroveku ) je najväčšie jazero polostrova Malá Ázia, a druhé najväčšie jazero v Turecku. Leží v centrálnej Anatólii, asi 105 km severovýchodne od mesta Konya, vo výške 899 m n. m. Jazero má slanú vodu, jeho salinita dosahuje 32%, vďaka čomu patrí k najslanším na svete.
 
Rozloha jazera sa mení v rozpätí od 1 500 až 2500 km², no aj pri dosahovaní minimálnych hodnôt zabezpečuje jazeru status druhého najväčšieho v Turecku po jazere Van. Po väčšinu roka je jazero veľmi plytké (1 až 2 metre). Povodie Tuzu zaberá asi 15000 km². Nežijú v ňom žiadne ryby.
 
## Ekosystém
Jazero Tuz pred vyschnutím, jún 2021|náhľad|vľavo
Vyschnuté jazero Tuz zarastené trávou, október 2021|náhľad|vľavo
Jazero je napájané viacerými vodnými tokmi (Peçenek, Bağlıca, Kırkdelik, Tersakan a İnsuyu), no väčšina z nich vysychá a v lete počas období sucha nedosahuje jazera. Významný prítok Melendiz Çayı bol v 90. rokoch pre poľnohospodárske účely prehradený priehradou Mamasın Barajı. Tento krok spojený s globálnym otepľovaním mal na jazero obrovský dopad a urýchlil jeho vysychanie: *„plocha jazera sa v dôsledku odklonu riek Mamasin* [Melendiz Çayı] *a Peçenek zmenšila z 92,6 tisíc hektárov v roku 1987 na 32,6 tisíc hektárov v roku 2005“*. 
 
Vyschnuté jazero Tuz so soľou na povrchu zeme, február 2020|náhľad
Jazero bolo hlavným bydliskom plameniakov červených (*Phoenicopterus ruber*) počas obdobia párenia. Okrem toho tvorí biotop pre prieložníky stepné (*Glareola prantincola*), kazarky pestré (*Tadorna tadorna*), ležiaky úhorové (*Burhinus oedicmus*) a čajky (*Larus sp.*).
 
V októbri roku 2021 jazero dočasne kompletne vyschlo. Nedostatok vody spôsobil hromadný úhyn mláďat plameniakov. Podobne sa voda v jazere nezdržovala aj isté obdobie v rokoch 2008 a 2016.
 
## Výroba soli
Asi 80 km dlhý a 50 km široký pruh jazera každé leto vyschne a zanechá za sebou pustú plochu pokrytú soľou, vďaka čomu je jazero využívané na ťažbu kuchynskej soli. Kedysi tvorila výroba soli v jazere väčšinu produkcie soli v Turecku. Dnes v dôsledku znečistenia jazera klesla kvalita soli a spolu s ňou aj jej výroba. V staroveku bola soľ z jazera považovaná za liečivú (Pedanios Dioskourides).
 
## Galéria

Súbor:Tuz Gölü, Lake Tuz, Salt Lake (52397064661).jpg|Vyschnuté jazero Tuz, október 2021
Súbor:Tuz Gölü, Lake Tuz, Salt Lake (52397494360).jpg|Vyschnuté jazero Tuz zarastené trávou, október 2021
Súbor:Tuz Gölü (3).jpg|Soľ z jazera Tuz, september 2012
Súbor:Turkey.LakeTuz002.jpg|Pohľad na breh jazera Tuz, apríl 2007
Súbor:OTTuzGölü1.jpg|Vyschnutá časť jazera Tuz, jún 1990
Súbor:Lac Tuz (1).jpg|Jazero Tuz, apríli 2013

 
## Referencie

 
Kategória:Jazerá v Turecku
Kategória:Slané jazerá
Reg Noble

**Edward Reginald Noble** (* 23. jún 1896 – † 19. január 1962) bol kanadský profesionálny hokejista, ktorý hral na pozícii centra a obrancu. Odohral 17 sezón v National Hockey Association (NHA) and National Hockey League (NHL) za Toronto Blueshirts, Montreal Canadiens, Toronto St. Patricks, Montreal Maroons, Detroit Cougars, Detroit Falcons a Detroit Red Wings medzi rokmi 1916 a 1933. 3 krát vyhrál Stanley Cup, s Torontom a Montrealom a do hokejovej siene slávy ho zaradili v roku 1962.

## Ocenenia
* Stanley Cup - 1918, 1922, 1926
* Hokejová sieň slávy - 1962

## Hráčska kariéra
### Základná časť a playoff

 Stanley Cup.

## Zdroj

Kategória:Kanadskí hokejoví strední útočníci
Kategória:Hráči Detroit Red Wings
Kategória:Členovia Hokejovej siene slávy
Kategória:Víťazi Stanleyho pohára
Kategória:Osobnosti z Ontária
Oakville (Ontário)

**Oakville** je mesto v kanadskej provincii Ontário. Mesto je súčasťou regiónu Halton Region, v Oakville sídli regionálna správa. Nachádza sa na brehu Ontárijského jazera. V roku 2021 malo 213 759 obyvateľov.

## Dejiny
Pôvodní obyvatelia Kanady v oblasti žili tisíce rokov. V 17. storočí prišli európski usadlíci a francúzski obchodníci uzavreli dohodu s Huron-Wendat proti Haudenosaunee. Huron-Wendat boli postupne decimovaní vojnami a chorobami prinesenými Európanmi. Začiatkom 18. storočia do juhozápadného Ontária začali migrovať Anishinaabeg, vrátane Mississauga. V roku 1806 Mississauga podpísali zmluvu Treaty 14 v ktorej vymenili 344 km2 pôdy za právo rybolovu a 1000 libier šterlingov tovaru. Zmluva zároveň zaručila pozemky pre pôvodných obyvateľov pri riečkach Twelve Mile a Sixteen Mile. V roku 1806 bolo založené koloniálne mestečko, Trafalgar Township, pomenované po námornom víťazstve v predošlom roku. Neskôr Mississauga odovzdali svoje pozemky pri riečkach a noví usadníci vybudovali mlyny a pri ústí Sixteen Mile Creek založili prístav. V polovici 19. storočia sa mesto stalo významným pre Afroameričanov, ktorí utekali z otroctva. Medzi rokmi 1865 a 1930 bolo najdôležitejším ekonomickým odvetvím pestovanie ovocia. V roku 1951 v Trafalgar Township vybudovala automobilovú fabriku spoločnosť Ford Motor Company, stala sa tým najväčším súkromným zamestnávateľom v Halton Region.

V roku 1857 bolo založené ako mesto (*town*). V roku 1962 získalo svoju súčasný podobu spojením Township of Trafalgar, Village of Bronte a Town of Oakville.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 213 759 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 193 832. V roku 2021 1 375 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 875 slovenský a 120 československý.

## Doprava
Mestská hromadná doprava funguje od 7. septembra 1972. Prvý deň mala 10 nových autobusov a 31 šoférov, 5 liniek s 20-minútovým intervalom a 300 zastávok. V roku 2022 mal 124 autobusov, 150 šoférov, 22 liniek a 1137 zastávok. Mestom prechádzajú provinčné diaľnice 403, 407 a Queen Elizabeth Way

## Kultúra
V meste sa nachádza Oakville Museum a Oakville Centre for the Performing Arts.

## Príroda
V meste sa nachádza Bronte Creek Provincial Park.

## Šport
V Oakville sa nachádza golfový klub Glen Abbey Golf Club a Canadian Golf Hall of Fame and Museum.

## Galéria

Súbor:75 Bronte Creek Pronvincial Park, Southern Ontario, 2010.jpg|Bronte Creek Provincial Park
Súbor:HaltonRegionalPoliceHQ.jpg|veliteľstvo regionálnej polície
Súbor:Oakville Assembly.jpg|výroba áut vo Ford Motor Company
Súbor:Bronte Harbour001.jpg|prístav v časti Bronte
Súbor:Glen Abbey Golf Course-2016-11-06-004.jpg|Glen Abbey Golf Course



## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj


Kategória:Mestá v Ontáriu
Reg Abbott

**Reginald Stewart Abbott** (* 4. február, 1930) je bývalý kanadský profesionálny hokejista. Abbott odohral tri zápasy v National Hockey League (NHL) za Montreal Canadiens počas sezóny 1952–53. Zbytok svojej kariéry, ktorá trvala od 1950 do 1965, väčšinou strávil v senior Ontario Hockey Association. Medzinárodne sa predstavil v tíme Kanady na majstrovstvách sveta v roku 1965.

## Ocenenia a úspechy
***1949:** víťaz Turnbull Cup (MJHL)
***1949:** víťaz Abbott Cup
***1950:** víťaz bodovania (MJHL)
***1950:** najlepší strelec (MJHL)
***1950:** MJHL Prvý All-Star Tím
***1951:** víťaz President's Cup (PCHL)
***1964:** víťaz Allan Cup
* člen siene slávy Manitoba Hockey Hall of Fame

## Hráčska kariéra
### Základná časť a playoff

### Reprezentácia

## Zdroj

Kategória:Kanadskí hokejoví strední útočníci
Kategória:Hráči Montreal Canadiens
Kategória:Osobnosti z Winnipegu
Antti Aalto

**Antti Aalto** (* 4. marec 1975, Lappeenranta, Fínsko) je bývalý profesionálny fínsky hokejový útočník, ktorý hral za Mighty Ducks of Anaheim v NHL.

## Kariéra
Antti Aalto bol draftovaný týmom Mighty Ducks of Anaheim v roku 1993, v 6. kole, celkovo na 134. mieste. Aj tak ale pokračoval s hraním vo Fínsku, za tým TPS. To až do sezóny 1997-98, kedy sa pripojil k farmárskemu klubu Anaheimu, Cincinnati Mighty Ducks. Za ten nastúpil k 29 zápasom a zasiahol aj do 3 zápasov za Anaheim a odbil si tak debut. V NHL zostal až do sezóny 2000-01. Po tejto sezóne sa vrátil do rodného Fínska, kde hral najskôr za Jokerit a potom za TPS až do sezóny 2005-06. V tej odohral iba 4 zápasy. Potom bol nútený ukončiť svoju nie dlhú kariéru kvôli zranení ramena.

Aalto hral aj za fínsku reprezentáciu. Najskôr na Juniorských majstrovstvách sveta (1994,1995), potom aj na majstrovstvách sveta (1997 a 2000), olympiády sa nikdy nezúčastnil.

## Hráčska kariéria
### Základná časť a playoff

### Reprezentácia

## Externé odkazy
* 

## Zdroj

Kategória:Hráči Cincinnati Mighty Ducks
Kategória:Hráči Jokerit Helsinki
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom Anaheim Ducks
Kategória:Hráči TPS Turku
Nemecký vrch

**Nemecký vrch** () je vrch v Ľubovnianskej vrchovine, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad mestom Stará Ľubovňa, približne  severovýchodne od centra. 

## Poloha
Nachádza sa na juhozápadnom okraji pohoria. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území mesta Stará Ľubovňa. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná mestská časť Starej Ľubovne Podsadok, južne leží obec Chmeľnica, východne Matysová a západne Jarabina.

## Opis
Nemecký vrch leží na južnom konci hrebeňa, vybiehajúcom z masívu Eliášovky () a smerujúcom cez sedlo Vabec až nad údolie rieky Poprad. Západne sa nachádza Jarabinská () a Litmanovská (), severne Osly (), Široký vrch () a Okrúhla (), východne Hrubá klada (), Vyšniansky vrch () a Chotárna () a južne Vysoká (), Pustá hora () a Patria (). Masív patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu zo severnej a západnej časti odvádza potok Maslienka a z východnej Chmeľnický potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
 
### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Ľubovnianskej vrchoviny, Pieniny, Spišskú Maguru, Tatry, Levočské vrchy, Bachureň, Čergov a prihraničné vrchy južného Poľska.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no juhovýchodným úbočím prechádza chodník zo Starej Ľubovne.

* po  zelenej turistickej značke traverzom:
** od juhozápadu zo Starej Ľubovne cez Podsadok
** od východu z Malolipnického sedla cez sedlo Marmon

## Referencie

## Pozri aj
* Ľubovnianska vrchovina
* Zoznam vrcholov v Ľubovnianskej vrchovine

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Ľubovnianskej vrchovine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Stará Ľubovňa
Kategória:Stará Ľubovňa
Kamenný potok (prítok Klinkovice)

**Kamenný potok** je potok v regióne Pohronie, na území obce Pliešovce a v nepatrnom rozsahu na území  vojenského obvodu Lešť v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Krupinská planina. Ústi do Klinkovice. Má dĺžku . Rád toku V. 
## Prameň
Pramení v  v stredovýchodnej časti územia obce Pliešovce v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne v lesnom komplexe premiešanom pasienkami *Podjavorie* v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji.

## Opis toku
*Kamenný potok* tečie od prameňa juhozápadojužným smerom, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, v  sa približuje k obecnej hranici medzi obcou Pliešovce a vojenským obvodom Lešť, sleduje túto hranicu tečúc po pliešovskom území, ľavým brehom obmýva les *Medzibučinky*, ľavým brehom obmýva les *Adamov táľ*, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, stáča sa do južného smeru, podteká cestu, preteká cez obecnú hranicu na územie vojenského obvodu Lešť v katastrálnom území *Lažteky*, posledných 100 m svojho toku preteká týmto územím a v  ústi do Klinkovice ako jej pravostranný prítok.

*Kamenný potok* patrí do okresu Zvolen v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Krupinská planina v geomorfologickom podcelku Závozská vrchovina. Nemá významnejšie prítoky.

## Pôvod názvu
Názov potoka *Kamenný potok* má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Z podstatného mena *kameň* po rozšírení o adjektívnu príponu *-ný* s významom *niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Kamenný potok* s významom *potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1993.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Kamenný potok (pravostranný prítok Klinkovice)* nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom *Kamenný potok* (december 2022).
## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Zvolen 
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Krupinskej planine
Kategória:Pliešovce
Kategória:Lešť (vojenský obvod)
Oakville

**Oakville** môže byť:

## Austrália
* predmestie mesta City of Hawkesbury v Novom Južnom Walese, pozri City of Hawkesbury

## Kanada
* komunita v Manitobe, súčasť obce Rural Municipality of Portage la Prairie
* mesto v Ontáriu, pozri Oakville (Ontário)

## Spojené štáty
* komunita v Alabame
* komunita v Kalifornii
* komunita v Connecticute, súčasť mesta Watertown, pozri Watertown (Connecticut)
* komunita v Indiane
* mesto v Iowe, pozri Oakville (Iowa)
* komunita v Marylande
* komunita v Michigane
* komunita v Missouri
* bývalá komunita v Tennesse, pozri Memphis (Tennessee)
* komunita v Texase
* komunita vo Virgínii
* mesto v štáte Washington, pozri Oakville (Washington)

Kategória:Rozlišovacie stránky – Miestopisný názov
Heteroatóm

**Heteroatóm** (z gréckeho *ἕτερος*, *héteros*, iný, a atóm) je akýkoľvek atóm, ktorý nie je uhlíkový alebo vodíkový (C alebo H).

## Organická chémia
V organickej chémii sa ako heteroatómy bežne označujú neuhlíkové atómy, ktoré nahrádzajú uhlíkové atómy v uhlíkovom reťazci. Medzi typické heteroatómy patrí dusík (N), kyslík (O), síra (S), fosfor (P), chlór (Cl), bróm (Br) a jód (I), patria sem ale i kovy ako lítium (Li) a horčík (Mg).

Heteroatómy sa bežne vyskytujú ako súčasť cyklov cyklických zlúčenín, ktoré sa potom označujú ako heterocyklické zlúčeniny. Mnohé heterocyklické zlúčeniny sú prírodného pôvodu.

## Bielkoviny
Pojem heteroatóm môže mať i mierne iné významy podľa konkrétnych kontextov. Pri popise štruktúry bielkovín sa používa formát z Protein Data Bank (PDB), kde označenie HETATM (heteroatóm) označuje atómy, ktoré patria malým nebielkovinovým molekulám, napríklad kofaktorom.

## Zeolity
V prípade zeolitov popisuje pojem heteroatóm čiastočnú izomorfnú substitúciu bežnej kostry (kremík, hliník, fosfor) inými prvkami, napríklad berýliom, vanádom a chrómom. Tieto zámeny zvyčajne prebiehajú kvôli úprave vlastností materiálu (napríklad Lewisovej kyslosti) na optimalizáciu materiálov pre rôzne aplikácie (napríklad katalýzu).

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Organická chémia
Natalia Makarova

**Nataliya Romanovna Makarova** (; * 21. november 1940, Leningrad, Sovietsky zväz, dnes Rusko) je rusko-americká primabalerína a choreografka. Na západe je považovaná za najlepšiu primabalerínu svojej generácie.

## Detstvo a mladosť
vľavo|náhľad|Makarova v roku 2012 na odovzdávaní cien Kennedy Center Honors'''.'''
Makarova sa narodila v Leningrade v ruskej SFSR Sovietskeho zväzu. Vo veku 12 rokov sa zúčastnila konkurzu na Leningradskú choreografickú školu, kde bola prijatá, hoci väčšina študentov nastúpila do školy vo veku 9 rokov.

## Kariéra
Makarová bola stálou členkou Kirovho baletu v Leningrade v rokoch 1956 až 1970, pričom v 60. rokoch dosiahla status primabaleríny. Na Západ emigrovala 4. septembra 1970 počas turné so zborom, v Londýne. Krátko potom, začala Makarova vystupovať v American Ballet Theatre v New Yorku a Royal Ballet v Londýne.

Keď Makarova prvýkrát prišla na Západ, túžila rozšíriť svoju choreografiu o tanečné balety moderných choreografov. Zároveň zostala najviac stotožnená s klasickými úlohami ako Odette/Odile v *Labuťom jazere* a *Giselle*. V decembri 1975 so svojim tanečným partnerom, Michailom Baryšnikovom, vystúpila v epizóde televízneho seriálu BBC Arena. V roku 1976 účinkovala v živej produkcii American Ballet Theatre v iscenácii *Labutie jazero*. 

Makarova naďalej excelovala v mnohých baletných scénach, najmä v titulnej úlohe v *Giselle*. V roku 1989 sa vrátila do svojho domovského divadla Kirov Ballet a stretla sa s rodinou a bývalými kolegami a učiteľmi. Jej emotívny návrat domov bol zdokumentovaný vo filme *Makarova sa vracia*, ktorý napísala a zároveň aj uviedla. Po odchode z Kirovho baletu venovala svoje topánky a kostýmy Kirovovmu múzeu. 

Dnes inscenuje balety ako *Labutie jazero*, *La Bayadère* a *Spiaca krásavica* pre spoločnosti po celom svete. Pre hromadiace sa zranenia, najmä kolien, prestala s tancom. Získala divadelné ocenenie Tony, ako aj množstvo ďalších pódiových ocenení za herecké výkony v broadwayskom uvedení hry *On Your Toes*.

## Súkromný život
Makarova bola vydatá trikrát. V roku 1976 sa Makarova vydala za priemyselníka Edwarda Karkara a mali spolu syna Andreja. Karkar zomrel 22. decembra 2013 vo veku 81 rokov. 

## Zdroj

Kategória:Ruskí baletní tanečníci
Kategória:Ruské divadelné herečky
Kategória:Osobnosti z Petrohradu
Kategória:Držitelia ceny Tony
Kategória:Tanečníci American Ballet Theatre
Kategória:Primabaleríny
Owen Sound

**Owen Sound** je mesto v kanadskej provincii Ontário. Leží v zálive Georgian Bay Hurónskeho jazera. V roku 2021 mal 21 612 obyvateľov. Je sídlom Grey County.

## Dejiny
Prvá budova bola postavená v roku 1840. Usadlosť bola pôvodne nazvaná Sydenham, po barónovi Sydenhamovi. V roku 1857 bolo založené mesto (town) a zároveň bolo pomenované po Williamovi Fitzwilliamovi Owenovi z Kráľovského námorníctva, ktorý v oblasti vykonal zememeračské merania. V roku 1873 bolo mesto pripojené k Toronto, Grey and Bruce Railway a spolu s predtým existujúcou lodnou dopravou sa stalo intermodálnym dopravným uzlom.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 213 759 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 21 341. V roku 2021 15 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 30 slovenský a 35 československý.

## Doprava
Do mesta vedú provinčné cesty 6, 10 a 21.

## Ekonomika
V meste sa vyrábajú auto doplnky a premyselné výrobky. Nachádza sa tu aj najväčšia tlačiareň Kanady. Prístav je stále funkčný, dôležitý je aj turizmus vrátane rekreačných lodí, turistiky a bežkovania.

## Kultúra
V meste sú dva múzeá: Grey Roots a the Community Waterfront Heritage Centre a jedna galéria: Tom Thomson Memorial Art Gallery. Maliar Tom Thompson sa narodil v okolí. V meste sa narodil Billy Bishop, letecké eso Prvej svetovej vojny.

## Galéria

Súbor:BillyBishopMuseum.JPG|Rdoný dom Billyho Bishopa, dnes jeho múzeum
Súbor:Harrison Park (22294038931).jpg|Harrison Park
Súbor:Canadian Coast Guard vessels, Owen Sound 2.jpg|Lode Kanadskej pobrežnej stráže
Súbor:Sydenham River (3626108938).jpg|Sydenham River


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj

Kategória:Mestá v Ontáriu