open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Michaelisova konštanta

[thumb|Závislosť rýchlosti enzýmovej reakice (''V'') od koncentrácie substrátu (''[S]'').](https://sk.wikipedia.org/wiki/S%C3%BAbor:Michaelis-Menten.png)
**Michaelisova konstanta** alebo **Michaelisova koncentrace** je základnou konštantou používanou pri opise kinetiky enzýmovej reakcie. Pomenovaná je podľa nemeckého biochemika Leonora Michaelisa. Označuje sa **''K''<sub>M</sub>**.

Michaelisova konštanta je definovaná ako taká koncentrácia substrátu, pri ktorej rýchlosť enzýmovej reakcie dosahuje práve polovicu maximálnej rýchlosti:
: v = \frac{V_{\mathrm{max}}}{2}
Vyjadruje sa v jednotkách koncentrácie. Je jedným z členov Michaelisovej–Mentenovej rovnice
: v = \frac{V_{\mathrm{max}}[S]}{K_M + [S]}
Je v podstate mierou afinity medzi enzýmom a substrátom a je disociačnou konštantou pre komplex enzým–substrát (ES):
: E + S ↔ ES

Hodnota konštanty je v daných podmienkach (pH, teplota, a pod.) typická pre každú dvojicu enzým – substrát. Vypovedá o kinetických vlastnostiach daného enzýmu:
* nízka *K*M naznačuje, že enzým si vyžaduje len nízku koncentráciu substrátu na to, aby sa nasýtil a aby reakcia prebiehala maximálnou rýchlosťou a naopak,
* o substrátoch s nízkou hodnotou *K*M sa predpokladá, že sú prirodzenými substrátmi daného enzýmu, aj keď to nie je všeobecne platné.

## Pozri aj

* enzým
* Michaelis-Mentenovej rovnica

Kategória:Enzymológia
Kategória:Konštanty
Kategória:Eponymické termíny v chémii
Antonín Mrkos

Doc. RNDr. **Antonín Mrkos**, CSc. (* 27. január 1918, Střemchoví – † 29. máj 1996, Praha) bol český astronóm.

Vyštudoval astronómiu na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. V rokoch 1946 až 1950 pracoval na  astronomickom observatóriu na Skalnatom plese, neskôr (1950 až 1961) na  observatóriu na Lomnickom štíte vo Vysokých Tatrách.

V rokoch 1957 až 1959 a 1961 až 1963 sa zúčastnil dvoch sovietskych expedícií v Antarktíde, kde okrem iného študoval polárnu žiaru.

Od roku 1965 pracoval vo funkcii vedúceho na observatóriu na Kleti pri Českých Budějoviciach. Svoju odbornú práci zameral predovšetkým na pozorovanie malých telies slnečnej sústavy, planétok a komét. Počas svojho života objavil alebo spoluobjavil celkom 269 planétok a 13 komét. Bol docentom na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity, kde prednášal astronómiu.

Oženil sa so slovenskou astronómkou Ľudmilou Pajdušákovou; manželstvo však nevydržalo dlhé odlúčenie a rozpadlo sa.

## Ocenenia
Na jeho počesť je pomenované planétka 1832 Mrkos.

V apríli 2010 bolo rozhodnuté, že jeho meno ponesie novo budovaná ulica v Prahe 5-Velkej Chuchli.

## Referencie


## Externé odkazy
* Stránky obce Dolní Loučky
* První český vědec na Antarktidě: Výzkum v nejdrsnějších podmínkách na Zemi 

## Zdroj

Kategória:Českí astronómovia
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Objavitelia planétok
Kategória:Objavitelia komét
Kategória:Objavitelia asteroidov
Kategória:Polárnici
Adventizmus

**Adventizmus** (príslušníci sa nazývajú **adventisti**) je protestantský smer založený roku 1832 v USA baptistickým kazateľom Williamom Millerom, ktorý na roku 1843 predpovedal druhý príchod Krista. Keď sa tak nestalo, v roku 1844 sa adventisti rozpadli a následne vznikali a zanikali rôzne nasledovnícke skupiny:
* *Mileniálne združenie* alebo *evanjelickí adventisti* - tvorili ju Millerovi stúpenci a začiatkom 20. storočia zanikla
* *Adventistickí kresťania* (vznik 1854)
* *Únia života a adventu* (vznik 1854) - jej členovia verili, že Kristus sa v roku 1843 skutočne zjavil, no vo svojej duchovnej a nie telesnej podobe
* *[[Adventisti siedmeho dňa]]* (vznik 1863), u nás od roku 1970 registrovaná ako *Cirkev adventistov siedmeho dňa* - najväčší význam, dnes hlavní predstavitelia adventistov
Veria v blízky druhý príchod (advent) Krista, svätia sobotu. Väčšina adventistov predpokladá, že duša človeka umiera a vzkriesi sa spoločne s telom.
Podľa adventizmu budú všetci ľudia vzkriesení ku koncu sveta v čase posledného súdu, aby spravodliví dosiahli večný život. Hriešnikov čaká záhuba. 

Advetistická cirkev má centralistickú organizáciu.

## Zdroje
* 
*

Kategória:Náboženské smery
Ján Čaplovič

**Ján Čaplovič** môže byť:

* slovenský etnograf (17801847), pozri Ján Čaplovič (etnograf)
* slovenský evanjelický kňaz, národný pracovník (18761925), pozri Ján Čaplovič (národný pracovník)
* slovenský bibliograf, novinár (19041976), pozri Ján Čaplovič (novinár)
* slovenský regionálny historik, učiteľ (19051979), pozri Ján Čaplovič (regionálny historik)

## Zdroj
* 

Čaplovič, Ján
Martin Hamuljak

**Martin Hamuljak** (* 19. apríl 1789, Oravská Jasenica  † 31. marec 1859, Námestovo) bol slovenský kultúrny pracovník, organizátor národného kultúrneho života, jazykovedec, redaktor a vydavateľ.

## Životopis
Narodil sa v rodine inšpektora Oravského panstva Martina Hamuljaka (* 1750 - † 1807) a jeho manželky Kataríny rod. Vrljakovej († 1803).  Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Hamuljak mal štyri sestry. Základnú školu navštevoval v rokoch 1795 až 1798 v Námestove. V roku 1799 študoval na normálke v Jágri a v 1799-1804 študoval na gymnáziu v Budíne, 1804-1806 filozofiu na lýceu v Jágri. Po ukončení štúdií v Jágri Hamuljak pôvodne uvažoval o  štúdiu teológie, no rodičia rozhodli inak. Roku 1812 zložil odborné skúšky na Právnickej akadémii v Bratislave a v rokoch 1822-1823 advokátske a odborné skúšky v Budíne.

Po náhlej otcovej smrti v januári 1807 sa stáva úradníkom Oravsko-lietavského panstva. V čase pobytu na Orave sa prehĺbil jeho vzťah k ľudovej slovesnosti a ku knihe, ktorú mu pomáhal v ňom upevňovať Vavrinec Čaplovič. Roku 1812 odchádza z Oravy. Od roku 1813 bol úradníkom Uhorskej kráľovskej miestodržiteľskej rady v Budíne, Bratislave a Košiciach. Na tejto pozícii ostal až do svojho odchodu do dôchodku v roku 1853. Od roku 1856 žil v Námestove, kde aj 31. marca 1859 zomrel.  

### Národnobuditeľská činnosť
Od začiatku 20. rokov 19. storočia účinkoval v národno-kultúrnej, organizačnej  a literárnej oblasti ako vedúca osobnosť mladej bernolákovskej generácie sústredenej v Budíne a v Pešti. Spolu s Kollárom založil v roku apríli 1826 Slovenský čitateľský spolok. V roku 1834 spoluzakladateľ Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej. Hlavnú organizačnú prácu spolku vykonával práve Hamuljak, za čo ho jeho členovia zvolili roku 1838 za stáleho správcu. Spolok udržiaval aj v 40-tych rokoch 19. storočia, v čase poklesu aktivity členov a spolupracovníkov spolku, až do roku 1950, kedy spolok rozpustil. Aj vďaka Spolku vydal 4 ročníky almanachu *[[Zora (slovenský almanach)|Zora]]*. Vydával a rozširoval diela Jána Hollého, P. J. Šafárika, J. Kollára,  B. Tablica a J. Herkeľa. Udržiaval osobné a písomné kontakty s poprednými slovanskými osobnosťami ako boli V. S. Karadžić, B. Kopitar, J. Jungmann, či F. Palacký. 

## Pamiatky
* Hamuliakovo - obec v okrese Senec
* rukopisná pozostalosť v LAMS
* portrét od Richtera (olej, 1837, LAMS)
* óda J. Hollého na Martina Hamuljaka (Básňe 1., s. 215) (online)
* pamätná tabuľa od F. Motošku (1928) v Oravskej Jasenici
* hrob a náhrobník v Námestove
* Pamätný Dom v Oravskej Jasenici

## Referencie

## Iné projekty

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí národní buditelia
Kategória:Slovenskí jazykovedci
Kategória:Osobnosti z Oravskej Jasenice
Kategória:Slovenskí kultúrni pracovníci
Kategória:Slovenskí redaktori
Kategória:Slovenskí vydavatelia
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Slovenskí šľachtici
Jozef Kohuth

**Jozef Kohuth** (v niektorých prameňoch **Jozef Kohúth**)  (* 1. marec 1828, Ústie nad Oravou (zaniknutá obec) – † 16. jún 1900, Dolný Kubín) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, literárny historik, farár v Dolnom Kubíne, mecén a podporovateľ slovenských kultúrnych inštitúcií. Po skončení teologických štúdií bol kaplánom v Rabči a Liskovej. Od roku 1853 pôsobil v Dolnom Kubíne ako farár. Bol veľkým odporcom maďarizácie, najmä maďarizačných snáh spolku sv. Štefana. Staral sa o vydávanie slovenských učebníc. Bol členom Oravskej učenej spoločnosti i Matice slovenskej a jej horlivým organizátorom na Orave. Spolupracoval so Ctibohom Zochom Pracoval v oblasti literárnohistorického výskumu, venoval sa skúmaniu rukopisov literárnych pamiatok, vyhľadával biografické dáta. Je pochovaný na historickom Dolnokubínskom cintoríne.

## Dielo
* K dejepisu Oravy (Slov. letopis 6, 1882)
* Dvojnásobné jubileum (Kat. noviny 36, 1885) 
* Orava (Slov. pohľady 5, 1886)
* Pomník zásluhám (Kat. noviny 39 -43, 1888)
* Z dejín slovenskej literatúry (Kat. noviny 41, 1890)
* Poznámky k dejinám našskej spisby (Lit. listy 1, 1891)
* Učené slovenské tovaryšstvo (Tovaryšstvo 1, 1893)
* Anton Bernolák (Tovaryšstvo 1, 1893)
* Jozef Ignác Bajza a slovenské prebudenie (Tovaryšstvo 2, 1895)
* Anton Bernolák (Tovaryšstvo 2, 1895)
* Ignác Jurčák (Tovaryšstvo 2, 1895)
* Mäceni a priaznivci Učeného slovenského tovaryšstva (Tovaryšstvo 2, 1895)

## Zdroje
* Jana Hubová: Sprievodca po historickom cintoríne v Dolnom Kubíne; tlačiarne SNP Martin 1990

## Externé odkazy
Parenička Pavol: Historik Jozef Kohuth 

Kategória:Slovenskí literárni historici
Kategória:Uhorskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Osobnosti z Ústia nad Oravou
František Víťazoslav Sasinek

**František Víťazoslav Sasinek** (* 11. december 1830, Skalica – † 17. november 1914, Graz) bol najplodnejší slovenský historik druhej polovice 19. storočia, publicista, katolícky kňaz. Pseudonym: Franko Chvojnický, Pater Victor, Sirotin V., Skalnický, Slovákovič.

## Rodina
* otec: František Sasinek (18091831)
* matka: Anna rod. Tichá (18071894)

## Životopis
Vyštudoval gymnázium v Skalici a v Szolnoku, 1846 vstúpil do kapucínskeho rádu, neskôr študoval filozofiu v Tate a v Bratislave, teológiu v Scheibbse (Dolné Rakúsko) a v Bratislave, roku 1853 vysvätený za kňaza v Rábe, 1866 zložil rigorózum z teológie na univerzite v Prahe. Pôsobil striedavo ako profesor a kazateľ v Tate, v Bratislave, v Ostrihome a v Budíne. Roku 1864 bol prepustený z kapucínskeho rádu a 11. júla 1864 ho biskup Štefan Moyzes prijal do banskobystrickej diecézy, kde sa stal profesorom bohosloveckého seminára a kazateľom. Od 9. augusta 1865 bol opatrovník kníh a zbierok Matice slovenskej, uložených dočasne v Banskej Bystrici, od roku 1868 diecézny ordinár.

Najplodnejší slovenský historik 2. polovice 19. storočia. Spracovával najstaršie dejiny Slovenska a Slovákov, tému sv. Cyrila a Metoda a Veľkej Moravy, Uhorska, ale aj Čiech. Ako učiteľ napísal aj niekoľko učebníc, ktoré sa používali na cirkevných školách. Napísal diela náboženského charakteru, spevohry, trúchlohry, verše, príležitostné básne, poviedky a črty, náboženské, historické a národnobuditeľské štúdie a články. Aj keď jeho historiografické dielo bolo poznačené romantizmom, mnohými nedostatkami a mylnými závermi, v období maďarizácie zohralo pozitívnu úlohu.

Významná bola aj jeho redaktorská, archívna a editorská činnosť. Knižne vydal aj zbierku vtipov, žartov, anekdôt a hádaniek. Roku 1869 po Moyzesovej smrti v Martine zastával funkciu tajomníka MS. Roku 1870 dopisujúci člen Kráľovskej čes. spoločnosti náuk; čestný občan Starej Turej. Pochovaný je v kaplnke sv. Anny v Skalici.

Je po ňom pomenovaná Sasinkova ulica vo viacerých mestách.

## Dielo
* *Dejiny drievnych národov na území terajšieho Uhorska*, Skalica, 1867
* *Dejiny počiatkov terajšieho Uhorska*, Skalica, 1868
* *Dejiny kráľovstva Uhorského, 2/1.*, Martin, 1871
* *Dejepis všeobecný a zvláštny Uhorska, svetský a náboženský*, Viedeň, 1871
* *Archív starých česko-slovenských listín, písomností a dejepisných pôvodín pre dejepis a literatúru Slovákov 1-2*, Martin, 1872 – 1873
* *Sv. Method a Uhorsko*, Martin, 1884
* *Arpád a Uhorsko*, Martin, 1884
* *Záhady dějepisné, 1-4*, Praha, 1886 – 1887
* *Dejiny Slovákov*, Ružomberok, 1895
* *Slováci v Uhorsku*, Martin, 1904

## Literatúra
* Slovenský biografický slovník

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Skalica; pokrstený ako Franciscus Xaver Szaszinek
* Záhady dějepisné: Gothové a Vandalové. Sešit IV. Kniha bola zdigitalizovaná v rámci projektu Digitalizácia na objednávku.
* 

Kategória:Osobnosti zo Skalice
Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Július Botto

**Július Botto** (* 24. júl 1848, Rozložná – † 29. september 1926, Revúca) bol slovenský pedagóg, advokát, historik, cirkevný historik, publicista, prekladateľ a kultúrny činiteľ.

## Životopis
Jeho otec bol evanjelický farár Ladislav Botto.

Študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote, v Levoči a v Spišskej Novej Vsi, teológiu študoval na kolégiu v Prešove. V rokoch 18691870 a 18711874 bol výpomocným profesorom na Prvom slovenskom gymnáziu v Revúcej. Medzitým absolvoval právnické štúdiá v Prešove. V roku 1876 zložil v Pešti advokátsku skúšku. Bol členom ústredia Slovenskej národnej strany a pracoval v evanjelickom a v cirkevnom zbore. V rokoch 18761920 bol advokátom v Revúcej. V rokoch 19141918 bol súdne stíhaný za prácu Krátka história Slovákov. Od 14. októbra 1920 do 1. novembra 1922 správcom a v rokoch 19221924 externým profesorom na Československom štátnom reálnom gymnáziu v Revúcej. Od 1. novembra 1922 bol verejným notárom v Revúcej. 

Venoval sa výskumu slovenskej histórie, kriticky študoval diela súvekých maďarských historikov a prehodnocoval ich s ohľadom na slovenské pomery. 

Ako prvý otvorene spochybnil obraz Matúša Čáka Trenčianskeho ako slovenského národného hrdinu. 

## Dielo
* *Juraj Thurzo a Gabriel Bethlen. Príspevok k dejinám cirkve evanjelickej a. v. veľkorevúckej.* (1899, *Cirkevné listy*, 1902)
* *Prvé počiatky cirkevného pravosúdneho osamostatnenia evanjelikov v Uhorsku. Príspevok k dejinám evanjelikov v Uhorsku.* (*Cirkevné listy*, 1903)
* *Michal M. Hodža.* (1911)
* *Jonáš Záhors*ký. Nákres životopisný. (1912)
* *Krátka história Slovákov.* (1914)
* *Ján Francisci. Nákres životopisný.* (1922)
* *Štefan Marko Daxner.* (1922)
* *O štátnej jednote Slovákov a Čechov pred tisíc rokmi. Dejepisná rozprava.* (1922)
* *Samuel Tomášik. Jeho predchodcovia a spolupracovníci.* (Slovenské pohľady, 1913)
* *[http://digitalna.kniznica.info/s/ndNQy06tqo Slováci, vývin ich národného povedomia 1, 2.]* (1906, 1910, 1923, 1971) - dostupné online v Digitálnej knižnici UKB. 
* *Dejiny Matice slovenskej 1863 – 1875.* (1923)
* *Štefan Bocskay a jeho anjeli. Nákres dejepisný.* (In: *Slovenské pohľady*, r. XXII, 1902, č. 10, s. 592  616)
* *Kultúrny a dejepisný obrázok zo života slovenského mestečka. *(Slovenské pohľady, 1911)

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike
* Plné texty diel Júliusa Botta

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Cirkevní historici
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Osobnosti z Rozložnej
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí advokáti
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Slovenskí kultúrni pracovníci
Kategória:Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove
Karel Kálal

**Karel Kálal**  (* 9. január 1860, Rakov – † 4. apríl 1930, Praha) bol český učiteľ, organizátor školstva a spisovateľ. 

## Životopis
thumb|Rodný dom Karola Kálala v Rakove
V Soběslavi vyštudoval učiteľský ústav a potom učil na rade škôl v Česku (Trojovice, Počátky, Stará Bělá, Frenštát pod Radhoštěm, Velké Meziříčí), od roku 1906 bol riaditeľom na Obchodnej akadémii v Písku. Po roku 1918 pôsobil na ministerstve školstva a národnej osvety. Neskôr bol vymenovaný za riaditeľa Obchodnej akadémie v Banskej Bystrici.

Od 90. rokov 19. storočia propagoval česko-slovenskú vzájomnosť a národnú jednotu. Bol (pred rokom 1905 popredným) činiteľom Českoslovanskej jednoty (ČSJ) a Luhačovických porád , iniciátorom I. Zjazdu priateľov Slovákov. V roku 1905 v Hodoníne organizoval akcie na podporu slovenských študentov .

Bol spoluvydavateľom slovenského časopisu *Dom a škola*.

Na jeho rodnom dome bola 25. mája 1930 odhalená bronzová pamätná tabuľa s nápisom: *Zde se narodil Karel Kálal, spisovatel, 9. 1. 1860*.

## Udalosti v Černovej
V r. 1907 K. Kálal v súvislosti s udalosťami v Černovej spolu s českým právnikom Eduardom Ledererom a básnikom Adolfom Heydukom boli autormi listov nositeľovi Nobelovej ceny Bjørnstjerne Bjørnsonovi. Bjørnson na základe ich informácií začal v Európe informačnú kampaň o národnostných pomeroch v Uhorsku. 

K menej svetlým stránkam tejto kampane patrí historka s vymysleným protestom L. N. Tolstého, k nadšeným propagátorom ktorého K. Kálal patril. Ničnetušiaci Bjørnson odpovedal na „protest“ ďakovným listom. Až z odpovede L. N. Tolstého vysvitlo, že ide o podvrh.

## Dielo
* Slovník slovensko-český a česko-slovenský (s K. Salvom)(Ružomberok, 1896)
* Na krásnom Slovensku (Praha 1903)
* Slovensko předválečné, Maďarizace - Vyhubit (Praha 1905, 1930) (Eko-Konzult Brat. 2006)
* Obrázky spod Tater (Praha 1907)
* Nové rozprávky (Lipt. Mikuláš 1914)
* Slovenská revolúcia (1914)
* Obrazy z dejín Slovenska (1919)
* Češi na Slovensku (1919)
* Dějiny Slovenska (Lysá nad Labem 1920)
* Slovenský slovník z literatúry aj nárečí (Lipt. Mikuláš 1924)
* Spisy slovakofilské (Mazáč Praha 1928)
* Přehled slovenských dějin 1928

Od r. 1884 prispieval do českých a slovenských časopisov (Komenský, Pedagogické rozhledy, Česká škola, Slovenská škola, Doma a škola)

## Referencie


## Externé odkazy
* Na stránke školy v Písku
* V katalógu Vědecké knihovny Olomouc 

Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Českí pedagógovia
Josef Pekař

**Josef Pekař** (* 12. apríl 1870, Malý Rohozec – † 23. január 1937, Praha) bol jeden z najvýznamnejších českých historikov.

Od roku 1901 profesor rakúskych dejín na pražskej univerzite. Od roku 1912 viedol polemiku s T. G. Masarykom o zmysle českých dejín. Kým TGM za fundamentálnu považoval ideu náboženskú, Pekař za takúto považoval ideu nacionálnu.

## Dielo
* *Čechové jako apoštolé barbarství.* Praha : Bursík & Kohout, 1898. Dostupné online.
* *Nejstarší kronika česká* (Praha 1903)
* 
* *Kniha o Kosti* I.–II. (Praha 1909–1911, Praha 1935, Praha 1942, Praha 1970, Praha 1998 včetně 3. dílu)
* *České katastry 1654–1789* (Praha 1915, Praha 1932)
* *Dějiny československé* (Praha 1921, Praha 1991)
* *Bílá Hora* (Praha 1921)
* *Tři kapitoly z boje o sv. Jana Nepomuckého* (Praha 1921)
* *Omyly a nebezpečí pozemkové reformy*, Praha : Vesmír, 1923. Dostupné online.
* 
* *Masarykova česká filosofie.* Praha : Historický klub, 1927
* *O smyslu českých dějin* (Praha 1929)
* *Žižka a jeho doba* I.–IV. (Praha 1927–1933; Praha 1992). Dostupné online.
* *K českému boji státoprávnímu za války.* Praha : Historický klub, 1930. Dostupné online.
* *O periodisaci českých dějin.* Praha : Historický klub, 1932. Dostupné online.
* *Valdštejn* I.–II. (Praha 1934, Praha 2008). Dostupné online.
* 
* *Postavy a problémy českých dějin* (Praha 1990)
* *Světová válka*. Karlín : Vesmír, 1921. Dostupné online.
* *O povstání kralevice Přemysla proti králi Václavovi I.* Praha : Katolický Literární Klub, 1941. Dostupné online

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Josef Pekař v souborném katalogu Akademie věd ČR
* Josef Pekař na serveru Filozofické fakulty Masarykovy univerzity
* Josef Pekař (1870–1937) – bibliografie 
* Josef Pekař – hodnocení husitství
* Josef Pekař na stránkách Centra dějin české teologie KTF UK 
* Josef Pekař – video z cyklu České televize *Historický magazín*
* Kavalír českého dějepisectví, Josef Pekař – z cyklu Osobnosti na ČT24
* Český rozhlas Plus: Jasnozřivý skeptik Josef Pekař

## Zdroj

Kategória:Českí historici
Kategória:Českí literárni historici
Kategória:Českí vedeckí spisovatelia
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Rektori Karlovej univerzity
Kategória:Spisovatelia píšuci po nemecky
Kategória:Osobnosti z Turnova
Albert Pražák

Prof. PhDr. **Albert Pražák** (* 11. jún 1880, Chroustovice – † 19. september 1956, Praha) bol český literárny historik, pedagóg, univerzitný profesor a politik.

Do roku 1914 pôsobil ako stredoškolský profesor v Prahe na gymnáziu Karla Sladkovského. Po vypuknutí prvej svetovej vojny bol odvedený a bojoval na srbskom a ruskom fronte. Od roku 1921 pôsobil ako profesor na univerzite v Bratislave a od roku 1933 v Prahe. Roku 1924 sa stal členom Českej akadémie vied a Kráľovskej spoločnosti náuk. Roku 1926 sa podieľal na založení Učenej spoločnosti Šafárikovej v Bratislave a stal sa jej generálnym sekretárom. V rokoch 1928 - 1929 pôsobil ako rektor Univerzity Komenského v Bratislave. V máji 1945 bol predsedom Českej národnej rady.

## Dielo
* Dějiny spisovné slovenštiny po dobu Štúrovu (Voleský Praha 1922)
* Slovenské studie (Sp.  fil. fak. Brat. 1926)
* Slovenská svojskost (Academie Brat. 1926)
* Kollárova myšlenka
* Češi a Slováci (Státní nakladatelství Praha 1929)
* Československý národ (Academie Brat. 1925)

## Zdroj

Kategória:Českí literárni historici
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Českí politici
Václav Chaloupecký

**Václav Chaloupecký** (* 12. máj 1882, Dětenice, Česko – † 21. november 1951, Praha, Česko) bol český historik, univerzitný profesor, hlavný predstaviteľ historikov na Slovensku medzivojnového obdobia.

## Život
Narodil sa v českých Děteniciach. Pôvodne bol archivár, v rokoch 1922 - 1939 pedagóg. Žiak prof. Pekařa. V rokoch 1929 - 1930 pôsobil ako dekan Filozofickej fakulty UK, v rokoch 1937-1938 bol rektor Univerzity Komenského. Od roku 1939 bol pedagógom Karlovej univerzity v Prahe.

Pôsobil v rámci tzv. štátnej historiografie, svojim vedeckým dielom sa snažil podoprieť konštrukciu jednotného československého národa, na ktorej spočívalo založenie a existencia Československej republiky. Presadenie autonomistického programu na Slovensku po r. 1930 sťažilo a po r. 1938 úplne znemožnilo účinkovanie českých pedagógov na Slovensku.
O Martinskej deklarácii sa vyjadril nasledovne: 
:"*Státoprávního významu Martinská deklarace nemá. Slováci, když šli do Martina, nevědouce o tom, byli vlastně již příslušníky a poddanými československého státu... Není také pochyby, že k československému státu bylo by došlo i bez martinské deklarace.*

## Dielo
**Dvě úvahy o národním probuzení na Slovensku* (1920), 
**K nejstarším dějinám Bratislavy* (1922), 
**Československé dějiny* (1922), 
**Staré Slovensko* (Sp.  fil. fak. Brat. 1923), 
**Unsere Grenze gegen Ugarn* (1923), 
**Das historische recht der magyarischen Nation auf die territoriale Integrität* (1923), 
**Na úsvitě křesťanství* (1924), 
**Dvě studie k dějinám Podkarpatska* (1925), 
**Padělky staroslovenských zpěvů historických* (1925), 
**K dějinám valdenských v Čechách před hnutím husitským* (1925), 
**Česká hranice východní koncem XI. století* (1926), 
**Slovenské dioecese a tak řečená apoštolská práva uherská* (1928), 
**Martinská deklarace a její politické osudy* (1928), 
**O znaku Slovenska* (1929), 
**Nitra a počátky křesťanství na Slovensku* (1930), 
**Zápas o Slovensko –1918* (1930), 
**Der modus vivendi und die Slowakei* (1931), 
**Kniha Žilinská* (1934), 
**Svatý Vojtěch* (1934), 
**Slovenská liturgie* (1934), 
**Universita Petra Pázmánya a Slovensko* (1935), 
**Středověké listy ze Slovenska. Sbierka listov a listín písaných jazykom národným z rokov 1462-1490* (1937), 
**Počátky státu českého a polského* (1937), 
**Svatováclavský sborník* (1939), 
**Na úsvitě křesťanství* (1942), 
**Valaši na Slovensku* (1947), 
**Karlova universita v Praze 1348 až 1409* (1948)

## Literatúra
* DUCHÁČEK, Milan: *Václav Chaloupecký.* Praha : Karolinum, 2014, 516 s. ISBN 9788024624822

## Odkazy

Kategória:Českí historici
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Českí archivári
Miloš Weingart

**Miloš Weingart** (* 21. november 1890, Praha† 12. január 1939, Praha) bol český jazykovedec, slavista a univerzitný profesor. Vychovávateľ prvej česko-slovenskej generácie slovenských jazykovedcov.

V rokoch 19191921 a 19271939 bol pedagóg Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe. V rokoch 1921 - 1927 pôsobil ako pedagóg a neskôr v rokoch 19241925 ako dekan Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 19251926 bol rektorom Univerzity Komenského v Bratislave.

## Dielo
* Příspěvky ku studiu slovenštiny (Sp.  fil. fak. Brat. 1923)
* Srovnávací mluvnice jazyku slovanských
* Byzantské kroniky v literatuře slovanské

## Iné projekty

## Zdroj
* Prof. PhDr. Miloš Weingart

Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Českí jazykovedci
Kategória:Českí byzantológovia
Kategória:Českí slovakisti
Kategória:Českí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Vyučujúci na Karlovej univerzite
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Dekani Filozofickej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Štefan Adamovič

ThDr. **Štefan Adamovič** (* 13. november 1903, Moravské Lieskové – † 12. máj 1961, Bratislava) bol slovenský cirkevný historik. 
Študoval teológiu v Štrasburgu, v rokoch 19281930 bol kaplánom v Brezne, v rokoch 1931 -1940 bol farárom v Turíčkach, v rokoch 19411950 bol riaditeľom gymnázia v Banskej Bystrici, kde počas SNP pracoval na centrálnom školskom úrade. Venoval sa cirkevnej histórii.

## Dielo
* *Dejiny evanj. cirkevného zboru turičského* (1936)
* *Dejiny Novohradského seniorátu* (rukopis)
* *Zánik prvej Československej republiky* (Banská Bystrica 1945)

## Rodina
* manželka: Vilma rod. Danková (dcéra Jána Danka)
* deti: Igor, Branislav, Darina

## Referencie


## Externé odkazy
* Zoznam diel
* Záznam o narodení a krste v matrike (č.133) 

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Osobnosti z Moravského Lieskového
Kategória:Cirkevní historici
Juraj Papánek

**Juraj Papánek** de Nyitra (* 1. apríl 1738, Kuklov – † 11. apríl 1802, Olasz, Maďarsko) bol slovenský historik a učenec šľachtického pôvodu.

## Rodina
* Otec: Jozef Papanek de Nyitra
* Matka: Katarína rod. Adamovičová
Študoval na uhorských univerzitách v Budíne, Jágri, v Pätkostolí (Pécs) a bol rímskokatolícky kňaz na rôznych miestach medzi chorvátskymi a nemeckými osadníkmi. Napísal viacero historických prác a je autorom prvých slovenských národných dejín.

## Dielo
* *Historia gentis Slavae – De regno regibusque Slavorum atque cum prisci civilis, et ecclesiastici* (1780) () 
Prvé súvislé slovenské dejiny, z latinského jazyka do slovenčiny v celom rozsahu, preložené prvýkrát po 238 rokoch. Menuje kráľov Slovanského národa 400 rokov pred narodením Krista a ktorí od čias Krista vládli Slovákom.Germánom prináležali rozmanité národnosti Nariskovia, Markomani, Hermunduri, Kvádi, Svébi, Sarmati, Búri a iné spoločenstvá a pritom, každý z týchto spoločenstiev hovoril iným jazykom. Medzi nimi boli Markomani Slovákmi, ako uvádza Sulpitius Severus(343-420) v 2. kapitole diela „Od založenia mesta“ : " Marobud, kráľ slovenského národa Markomanov, mal na starosti hľadať nové územia. Všetky susedné kmene si podrobil buď vojnou, alebo tak, že v nich ustanovil vlastný právny systém ".  Slovákom prisúdil autochtónnosť, veľkomoravskú aj cyrilometodskú tradíciu, bránil rovnoprávnosť Slovákov v Uhorsku, Slovensko považoval za pôvodné územie Slovanov a slovenčinu za pôvodnú „matku“ slovanských jazykov; dielo ovplyvnilo nasledujúce generácie. Keltov a Germánov považoval za Slovákov.

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Borský Svätý Jur

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Osobnosti z Kuklova
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Slovenskí šľachtici
Juraj Sklenár

**Juraj Sklenár** (Sklenar, Szklenár) (* 20. február 1744, Tiba – † 31. január 1790, Bratislava) bol slovenský historik a učiteľ. 

Ženatý za údajne bezkostnatú panovníčku Elianu Štvorcovú III.  

## Životopis
Roku 1764 vstúpil v Trenčíne do jezuitskej rehole, študoval na univerzite v Košiciach, bol doktor filozofie. Pôsobil ako gymnaziálny učiteľ v  Levoči, potom od roku 1770 postupne v Prešove, Košiciach a Trnave. Po zrušení rehole roku 1773 sa stal profesorom vyššej triedy rétoriky a prodirektorom gymnázia v Bratislave.  V rokoch 1788-1789 bol riaditeľom tohto gymnázia. Bol výborný pedagóg, vyučoval niekoľko predmetov, v Bratislave i slovenčinu.

## Tvorba
Napísal dielo *Vetustissimus Magnae Moraviae situs* (1784) o polohe Veľkej Moravy a „zaujatí vlasti“ starými Maďarmi, ktoré viedlo k nacionalistickým sporom s maďarským historikom menom I. Katona. Územie Veľkej Moravy umiestnil až k územiu Srbska.
Vydal viaceré príležitostné básne a ódy, inauguračné prejavy pri otváraní šk. roku na bratislavskom gymnáziu, spis o prírodných zvláštnostiach Uhorska (*Rariora...* ), v ktorých informoval o nálezoch zlata a drahých kovov i o zvláštnych rastlinách a zvieratách. Historický charakter má jeho kniha o pôvode a genealógii šľachtického rodu Baťánovcov (*Origo...*). Najvýznamnejšie je jeho dielo *Najstaršia poloha Veľkej Moravy a prvý vpád a nájazd Maďarov na ňu* (*Vetustissimus...*), ktoré vyvolalo polemiku s maďarským historikom Š. Katonom, poznačenú obojstrannou nacionálnou neznášanlivosťou. Pod vplyvom osvietenského kriticizmu prehodnotil v ňom *Anonymovu kroniku*, bránil politickú rovnoprávnosť Slovákov v Uhorsku. S Jurajom Fándlym prepracoval a doplnil dielo J. Papánka *Compendiata historia gentis Slavae*. Jeho diela o Veľkej Morave mali národnoobranný charakter a napriek niektorým vecným nesprávnostiam obrodne pôsobili na národné zmýšľanie bernolákovskej i štúrovskej generácie. 

## Dielo
* Vetustissimus Magnae Moraviae situs  et primus in eam Hungarorum ingressus ... (1784) 
* Rariora naturae monumenta in Hungaria occuratia (1780)
* Synchronisticon Josepho e comitibus Battyany... (1776)
* Oratio inauguralis occasione instauratarum Posonii litterarum (1776)
* Onomasticon honoribus Mariae Thereseiae ... (1777)
* Origo et genealogia illustris Battyaniorum gentis ... (1778)
* Hypercriticon examinis vetustissimi M. Moraviae situ ... (1788)

## Dielo v elektronickej podobe
* ''Rariora naturae monumenta in Ungaria occurentia...''. Posonii : Typ. I. M. Landerer, 1780. 39 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB 

## Referencie

## Zdroj
* SKLENÁR, Juraj. In: 

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti zo Spišských Tomášoviec
Juraj Rohoň

**Juraj Rohoň** (používané varianty mena sú **Rohoni**, **Rohony**, **Rohonyi**, pseudonym **...od Slováka**) (* 15. august 1773, Horný Kalník – † 20. október 1831, Hložany, Srbsko) bol slovenský spisovateľ, zberateľ ľudových piesní, národný buditeľ a evanjelický kňaz.

## Životopis

Pochádzal z roľníckej rodiny a vzdelanie získaval v Banskej Štiavnici. Väčšinu života prežil na Dolnej zemi. Po ukončení štúdia pôsobil ako vychovávateľ v Petrovci, v rokoch 17931801 bol rodinným učiteľom v Kulpíne, od roku 1802 pôsobil ako farár v Hložanoch a v rokoch 18271831 bol seniorom báčsko-sriemskeho seniorátu. Udržiaval osobné kontakty s Pavlom Jozefom Šafárikom a Jánom Kollárom, účastnil sa na organizovaní tamojšieho národného života a šíril osvetu. Zomrel v roku 1831 na mor.

## Tvorba

Prvé literárne diela napísal už počas svojich štúdií, kedy vznikli oslavné básne na jeho profesora. Písal básne po slovensky, latinsky a po maďarsky. Jánovi Kollárovi dal k dispozícii veľkú zbierku ľudových piesní. Vydal viacero prác obraňujúcich Slovákov pred znevažovaním.

## Dielo

* 1791 – *Ode in honorem Michaeli Járossy... anno 1791* (nezachovaná báseň)
* 1791 – *Chvála Slováků*, veršovaná národná obrana
* 1795 – *Palma, quam Dugonics similesque Magyari Slaviae eripere attentarunt, vindicata 1795... *
* 1802 – *Kratochvílne zpěvy pro mládež rolníckou*, zbierka básní v čiastočne bohemizovanej slovenčine
* 1815 – *Probuzení národa slovanského v Uhřích k srdnatému uchopení zbraně proti Francouzům*
* 1815 – *Lessus, quo... Josephae natae Tököly, nuptae vero Stratimirovics de Kulpin... obitum deflevit*
* 1827 – *Starodávne zpěvy lidu slovenského v Uhrách*, zbierka ľudových piesní
* *Historia ecclesiae augustanae conf. Glozsaniensis*, len rukopis

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike - evanjelická farnosť Dražkovce; pokrstený ako Georg Rohony

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí evanjelickí kňazi
Kategória:Slovenskí zberatelia ľudových piesni
Kategória:Osobnosti z Horného Kalníka
Kategória:Slovenskí národní buditelia
Václav Nedomanský

**Václav Nedomanský** (* 14. marec 1944, Hodonín) je bývalý český hokejový útočník a tréner, česko-slovenský reprezentant. 

## Klubový hokej
### [[Česko-Slovensko]]
* Slovan Bratislava (1962–1974)
** 349 gólov v 419 zápasoch
Kráľ ligových strelcov 1967,1972,1974

### [[WHA]]
* Toronto Toros (1974–1976) a Birmingham Bulls (1976–1978)
** 135 gólov v 252 zápasoch

### [[NHL]]
* Detroit Red Wings (1977-1982), St. Louis Blues (1982-1983) a New York Rangers (1982-1983)
** 125 gólov v 428 zápasoch

## Reprezentácia
* Majster sveta 1972
* Olympijské striebro 1968

### Tréner
* (1987-1990) Schwenninger ERC
* (1990-1991) EV Innsbruck
V rokoch 1992 a 2006 pracoval ako skaut pre Los Angeles Kings a od roku 2012 pre Nashville Predators. 

## Ocenenia
Člen Siene slávy IIHF (1997), Siene slávy v Torontu (2019), Siene slávy českého hokeja (2008) a Siene slávy slovenského hokeja (2002).

## Externé odkazy
* Veľký Nedo - Sieň slávy slovenského hokeja - belasý bombardér z Moravy oslnil aj WHA a NHL 
* Vaclav Nedomansky Czechoslovakia
* Historie českého hokeje

Kategória:Česko-slovenskí hokejisti
Kategória:Českí hokejisti
Kategória:Majstri sveta v ľadovom hokeji
Kategória:Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Kategória:Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Kategória:Česko-slovenskí strieborní olympijskí medailisti
Kategória:Česko-slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Kategória:Českí hokejoví tréneri
Kategória:Členovia Siene slávy slovenského hokeja
Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Hodonína
Oker

**Oker** (z gr. *ὠχρός ochros* - bledý, žltý) je žltý pigment používaný v maliarstve.

Je to zmes hydratovaného hydroxidu železitého (Fe(OH)3·H2O) s kaolínom, kremičitanmi, sadrou a organickými prímesami. Svojím zložením zodpovedajú okry minerálom limonitu, getitu, pyroxyderitu a xantosideritu.

V prírodnom stave môžu obsahovať aj sulfidy železa, ktoré môžu poškodiť výslednú maľbu. Sú však rozpustné vo vode, preto sa oker upravuje vyplavovaním. 

Okry sa vyskutujú v rôznych odtieňoch na celom svete. Najviac cenené odtiene sú
* *satinober* - z Francúzska (Vaucluse)
* *[[siena (pigment)|siena]]* - z Talianska (Toskánsko, Sicília)

Do skupiny okrov patria tiež
* umbra
* Marsova žlť

Kategória:Žlté pigmenty
Siena (pigment)

**Siena** je tmavožltý pigment používaný v maliarstve. Obsahuje 50–70&nbsp;% zlúženín železa. Zložením zodpovedá minerálu limonitu.

Sieny sa používali v histórii európskej maľby od najstarších dôb, podobne ako okry. V&nbsp;renesancii bolo najznámejšie nálezisko sieny v Toskánsku pri meste Siena, preto aj názov pigmentu je skratkou z talianskeho *terra di Siena* - hlinka zo Sieny. Dnes sa ťaží najmä na Sicílii a Sardínii.

*Siena prírodná* je tmavý oker s chladným nazelenalým odtieňom a nie je veľmi cenený. Žíhaním sa však mení na hnedočervený, ohnivý pigment nazývaný *siena pálená*.

Kategória:Žlté pigmenty
Marsova žlť

**Marsova žlť** je žltý pigment používaný v maliarstve. Prvý krát bola vyrobená v roku 1704. Jej chemický vzorec je Fe2O3·1 H2O. 

Ide v podstate o syntetický oker, ktorý sa vyrába zrážaním roztokov železitých solí hydroxidom vápenatým.

Žíhaním sa mení na červené oxidy železa.

## Referencie


Kategória:Žlté pigmenty
Umbra (pigment)

**Umbra** je prírodný tmavožltý pigment používaný v maliarstve. Je to zmes hlavne hnedeľa (50 %) s oxidom manganičitým, oxidom hlinitým a kremičitanmi.

Za najlepší druh sa považuje umbra z Cypru s chladným, nazelenalým odtieňom. Žíhaním sa mení na červenkastý pigment zvaný *umbra pálená*.

Používa sa na temperu, akvarel, gvaš, pastel a nástenné techniky.

Kategória:Žlté pigmenty
Marietta Žigalová

thumb|Marieta Žigalová
Ing. **Marietta Žigalová** (* 23. november 1968, Ružomberok) je bývalá profesionálna slovenská fitneska, účastníčka Fitnes Olympia, majsterka SR, absolútna majsterka sveta a Európy vo fitnes.

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1968
Kategória:Slovenskí športovci
Kategória:Osobnosti z Košíc
Kategória:Slovenské fitnesky
La Morte

**La Morte** je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.

## Poloha
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený  a najnižší bod 

## Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je  ().

Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.

## Referencie


## Pozri aj
*Zoznam obcí departementu Isère

## Iné projekty

Kategória:Obce v departemente Isère
Mississippi (rieka)

**Mississippi** je rieka pretekajúca USA. Je to najdlhšia rieka v Severnej Amerike (počítajúc prítok Missouri).

Mississippi pramení v jazere Itasca, západne od Horného jazera. Na hornom toku sú hydroelektrárne, na dolnom toku početné meandre a staré riečne ramená. Rieka je splavná od Minneapolisu do New Orleansu pre veľké lode (). Prekážkami plavby sú skalnaté prahy, pohybujúce sa piesky a kolísavý vodný stav.

Mississippi ústi do mora rozsiahlou deltou (), ktorá privádza každoročne 400 miliónov ton naplavenín. Celé povodie Mississippi je významnou dopravnou cestou a je spojené prieplavmi s Veľkými jazerami.

## Iné projekty


Kategória:Rieky v USA
Kategória:Geografia Minnesoty
Kategória:Geografia Wisconsinu‎
Kategória:Geografia Iowy
Kategória:Geografia Illinoisu‎
Kategória:Geografia Missouri‎
Kategória:Geografia Kentucky
Kategória:Geografia Tennessee
Kategória:Geografia Arkansasu
Kategória:Geografia Mississippi
Kategória:Geografia Louisiany
Mississippi

**Mississippi** môže byť:
* rieka v USA, pozri Mississippi (rieka)
* štát v USA, pozri Mississippi (štát USA)
* trieda bojových lodí, pozri Trieda Mississippi
* loď USA, pozri USS Mississippi

## Pozri aj
* mississipp – geologická epocha
Mississippi (štát USA)

**Mississippi** je štát na juhovýchode USA. Nesie meno podľa rieky Mississippi, ktorá preteká po jeho západnej hranici. V preklade to znamená niečo ako „veľké vody“.

## Dejiny
Územie štátu bolo preskúmané v polovici 16. storočia Španielmi a v 17. storočí francúzskymi výpravami. Do roku 1763 bolo súčasťou francúzskej Louisiany. Potom prešlo do britského majetku ako Západná Florida. Počas americkej revolúcie bolo územie obsadené Španielmi. V roku 1795 sa zmluvou v San Lorenzo de El Escorial Španielsko vzdalo území severne od 31° s. š. a tým bolo vytvorené teritórium Mississippi. To bolo pripojené k USA ako 20. štát 10. decembra 1817. V občianskej vojne sa ako druhý štát pridal na stranu konfederácie 9. januára 1861 ako tvrdý zástanca otroctva. Po porážke konfederácie bol do Únie znovu prijatý 23. februára 1870. V histórii bol štát Mississippi veľakrát postihnutý ničivými hurikánmi, ale najhorší z nich bol hurikán Camille 17. augusta 1969. Bol kategórie 5 (tzn. najničivejší), zabil 249 ľudí a spôsobil škody za 1,5 miliardy dolárov.

## Geografia
Štát Mississippi je ohraničený štátmi Tennessee na severe, Alabama na východe, Mexickým zálivom a štátom Louisiana na juhu a na západe štátom Arkansas. Ten od Mississippi delí práve rovnomenná rieka. Najvyšším bodom je **hora Woodall**, ktorá sa týči do výšky  nad morom. Inak ide o štát rovinatý, miestami mierne zvlnený a na juhu veľmi úrodný. V severozápadnej časti štátu sa rozkladajú prérie. Delta rieky Mississippi je jedna z najúrodnejších oblastí na svete. Lesnatosť je 55 %.

## Demografia
Mississippi má  2 967 297 obyvateľov (po sčítaní v roku 2010). Toto ho radí na 31. miesto v USA. Do roku 1940 tvorili väčšinu obyvateľov černosi. Teraz je to 36 %. Vo východnej časti žije málopočetná populácia Indiánov. Malá čínska populácia žije v delte rieky. Tam prišli v roku 1870 obrábať polia z Kalifornie. To sa im veľmi nedarilo, tak sa stali drobnými obchodníkmi, ktorými sú dodnes. Rybársky a lodný priemysel lákal prisťahovalcov z juhovýchodnej Ázie. Biela populácia je pozoruhodne homogénna. Sú to prevažne potomkovia Britov a Írov.
* Hlavné mesto je Jackson (184 256 obyvateľov)
* Ďalšie dôležité mestá sú: univerzitný Oxford (11 756 ob.) a Gulfport (71 127 ob.),

### Prehľad Etnických skupin
* Belosi – 61,4 %
* Černosi – 36,3 %
* Obyvatelia Hispánskeho pôvodu – 1,4 %
* Pôvodní Američania (Indiáni) – 0,4 %
* Ázijčania – 0,7 %
* Ostatné rasy – 0,5 %
* Dve alebo viac rás – 0,7 %
thumb|Mississippi State Capitol

### Náboženstvo
Väčšinou protestanti a metodisti. Katolícka cirkev má zastúpenie vo veľkých mestách. Rovnako ako židovská populácia.

## Ekonomika
Mississippi je štát predovšetkým poľnohospodársky. Hlavným artiklom je obilie, zemiaky, kukurica, chov prasiat, dobytka a hydiny. Významnú úlohu v hospodárstve má rybolov a lodný priemysel.
Z celkového pohľadu nehrá Mississippi v hospodárstve USA žiadnu významnú úlohu.

## Referencie

## Iné projekty
Sulfid kademnatý

**Sulfid kademnatý** (CdS) je zlúčenina kadmia a síry.

V prírode sa vyskytuje ako minerál greenockit (hexagonálna modifikácia) alebo hawleyit (kubická modifikácia).

Pripravil ho objaviteľ kadmia, nemecký chemik Friedrich Stromeyer (1776-1835) v roku 1817.

## Použitie

Sulfid kademnatý sa používa solárnych článkoch, fotodetektoroch, laseroch,
svetloemitujúcich diódach, a pod.

### Kadmiová žlť
Sulfid kademnatý sa používa ako pigment v maliarstve pod názvom **kadmiová žlť** od začiatku 19. storočia. Predtým sa používal len ojedinele. Získava sa najčastejšie zrážaním roztokov rozpustných kademnatých solí sulfidom sodným.

Kademnatý
Kademnatý
Kategória:Zlúčeniny kadmia
Kategória:Žlté pigmenty
Kategória:Karcinogény IARC skupiny 1
Kategória:Polovodičové materiály
Greenockit

**Greenockit** je minerál kryštalizujúci v hexagonálnej sústave, chemicky sulfid kademnatý - CdS.

## Charakteristika
Greenockit je minerál žltej farby s odtieňmi do oranžovej alebo zelenej. Vryp minerálu je oranžovožltý, lesk diamantový. Vyskytuje sa vo forme rôznych náletov a povlakov, zriedkavejšie tvorí aj pyramidálne kryštály do veľkosti 3&nbsp;cm, prípadne radiálne usporiadané drúzy. Greenockit je dosť podobný hawleyitu (kubickej variante).

## Vznik
Greenockit je produkt vysokoteplotných hydrotermálnych roztokov, prípadne sa vyskytuje v dutinách mafických magmatických hornín. Ako sprievodné minerály sa vyskytujú sfalerit, smithsonit, prehnit, zeolity, tetraedrit, kasiterit, chalkopyrit, herzenbergit a iné sulfidy.

## Lokality
Vyskytuje sa v Španielsku, Česku (Příbram), Bulharsku, Taliansku (Sardínia) a USA (New Jersey, Virgínia, Pensylvánia, Missouri, Arkansas). Komplexné dvojčatá sú známe z Bolívie (Potosí, Llallagua). Veľké kryštály na prehnite zo Škótska (Bishopton blízko Glasgowa).

## Ekonomický význam
Greenockit je prakticky jediná ruda kadmia, no kadmium sa získava aj ako vedľajší produkt pri výrobe zinku a olova.

## Externé odkazy
* Greenockit na www.mindat.org

## Pozri aj
* Zoznam minerálov

Kategória:Hexagonálne minerály
Kategória:Sulfidy a sulfosoli
Kategória:Bodová grupa 6mm
Kategória:Minerály kadmia
Kategória:Minerály síry
Kategória:Rudy
Bradykardia

[thumb|[Elektrokardiografia|EKG bradykardie]]
**Bradykardia** je frekvencia srdca pod hodnotou 60 tepov za minútu v pokoji. 

Môže sa vyskytovať i u zdravých ľudí, a to najmä u vytrvalostných športovcov. Na hodnotu pod 60 tepov môže klesnúť fyziologicky počas spánku, v ľahu. Frekvencia srdca môže byť spomalená zvýšenou aktivitou parasympatika alebo farmakologicky (betablokátormi). Ďalej sa s bradykardiou stretávame pri viacerých poruchách srdcového rytmu - bradyarytmiách. Bradykardia môže byť fyziolofická a patologická. Fyziologická je u športovcov v pokoji alebo počas spánku a patologická pri ochorení splavoovopredsienoveho uzla (sinusova bradykardia), pri zníženej činnosti štítnej žľazy, pri predávkovani liekmi, pri poruche prevodu vzruchu.

Kategória:Kardiológia
Kategória:Symptómy
Štvrtá mozgová komora

**Štvrtá mozgová komora** je priestor vyplnený likvorom, nachádzajúci sa v oblasti predĺženej miechy a Varolovho mosta. Možno ho rozdeliť na 2 základné časti: spodinu, ktorú tvorí *fossa rhomboidea*, a strop.

## Strop IV. mozgovej komory
Tvorí zadné (dorzálne) ohraničenie komory. Jej spodnú (kaudálnu) časť tvorí tenké ependýmové ***velum medullare inferius***, ktoré sa rozprestiera medzi párovými dolnými mozočkovými výhonkami - ***pedunculi cerebellares inferiores*** (lat.), ktorými vedú nervové dráhy z miechy do mozočka. Tieto výhonky odstupujú z predĺženej miechy a tvoria jej bočné steny. Na velum naväzuje a najkaudálnejšiu časť IV.komory tvorí ***tela choroidea ventriculi quarti*** - platnička väziva s vrastenou cievnou pleteňou - ***plexus choroideus ventriculi quarti*** - pokrytá zvonku cievnatkou (pia mater) a zvnútra ependýmom. Tvorí mozgomiešny mok, ktorý vylučuje do IV.komory. Nachádzajú sa v nej otvory, ktoré spájajú komorový systém so subarachnoideálnymi priestormi a umožňujú tak jeho cirkuláciu - jeden otvor je v strednej čiare a nazýva sa ***apertura mediana ventriculi quarti*** (podľa starého názvoslovia tzv. *foramen Magendii* - názov je ale dosť zaužívaný); druhý je párový a nazýva sa ***apertura lateralis ventriculi quarti*** (podľa starého názvoslovia *foramen Luschkae* - takisto dosť zaužívaný termín).
Kraniálne velum medullare inferius pokračuje do vrcholu stropu IV. komory, ktorý sa nazýva ***fastigium*** - tvorí najdorzálnejšiu časť stropu a zasahje až do mozočka, ktorý kryje celý strop IV. komory.
Kraniálnu (hornú) časť stropu tvorí ***velum medullare superius***, ktoré sa rozprestiera medzi párovými ***[[pedunculi cerebellares inferiores]]***, ktoré lemujú hornú časť fossa rhomboidea a vývojovo patria k strednému mozgu.

## Spodina IV. mozgovej komory - fossa rhomboidea
* ***Recessus lateralis ventriculi quarti*** - párový laterálny výbežok najširšieho miesta IV. komory
* ***Sulcus medianus*** - plytký zárez v strednej čiare
* ***Eminentia medialis*** - párová vyvýšenina medzi sulcus medianus a sulcus limitans
** *Trigonum nervi hypoglossi* - trojhranné vyklenutie spodného konca eminentia medialis, pod ktorým je jadro *[[nervus hypoglossus]]*
** *Trigonum nervi vagi* - podobné vyklenutie laterokaudálne od trigonum n.hypoglossi, pod ktorým je jadro *[[nervus vagus]]*
* ***Sulcus limitans*** - párový, laterálne mierne konvexný plytký zárez, idúci paralelne s sulcus medianus. Je pozostatkom sulcus limitans pôvodnej neurálnej trubice z embryonálneho vývoja.
* ***Colliculus facialis*** - drobný hrbolček v strede eminentia medialis, ktorý vytvára kolienkovitý ohyb nervových vlákien *[[nervus facialis]]*.
* ***locus caeruleus*** - drobné ložisko modrastej farby nad colliculus facialis - tvoria ho pigmentované nervové bunky
* ***striae medullares*** - prúžky prebiehajúce naprieč najširším miestom fossa rhomboidea, približne na rozhraní spojenia predĺženej miechy a mosta. Obsahujú časti dráh, prebiehajúcich z Varolovho mosta do mozočku.

Kategória:Anatómia
Kobaltová žlť

**Kobaltová žlť**, nazývaná tiež **aureolín**, je žltý pigment používaný v maliarstve.

Chemicky sú to rôznorodé hydratované alebo bezvodé dusičnany či dusitany kobaltu často s prímesou dusičnanu draselného (KNO3):
* dusičnan kobaltnatý – Co(NO3)2
* dusičnan kobaltnato-draselný – CoK(NO3)3
* dusitan kobaltnato-draselný – K3[Co(NO2)6]·H2O

Dusitan kobaltnato-draselný pripravil chemik Nikolaus Wolfgang Fischer vo Vroclave (vtedy Prusko) v roku 1831 zrážaním zmesi chloridu kobaltnatého, dusitanu draselného a kyseliny octovej
: \mathrm{CoCl_2 + 7\,KNO_2 + 2\, CH_3COOH \longrightarrow K_3[Co(NO_2)_6] + 2\,KCl + 2\,H_3C-COOK + NO + H_2O}
Preto sa nazýva aj **Fischerova soľ** alebo **Fischerova žlť**.

Nezávisle od neho urobil ten istý objav Émile Saint-Evre v roku 1851.

Pod názvom *aureolín* uviedla v 19. storočí (asi 1852) kobaltovú žlť na trh firma Windsor & Newton. Často sa zamieňa so vzácnou indickou žlťou, ktorú pripomína.

Kategória:Žlté pigmenty