Chronologický prehľad dejín astronómie

Toto je **chronologický prehľad [[Dejiny astronómie|dejín astronómie]]**.

## 4713 pred Kr. – 2001 pred Kr.
;4713 pred Kr.
1. januára o 12. hodine greenwichského času sa začalo nepretržité astronomické datovanie, tzv. Juliánsky počítanie dní. Navrhol ho Joseph Justus Scaliger v roku 1582.

;okolo 3250 pred Kr.
Šin Nung potomok zakladateľa ríše Fo-Hi dal vystavať v Číne prvé observatória.

;okolo 3000 pred Kr.
Najstaršie zaznamenané súhvezdie je Býk. V tej dobe sa vstupom Slnka do tohto súhvezdia začínala jar.

;2782 pred Kr.
Egyptský kráľ Asses zriadil kalendár.

;2673 pred Kr.
Čínsky panovník Hoang-Ti vypracoval kalendár založený na 60-ročnom cykle. Tento cyklus sa stále ešte používa. Číňania považovali tohto panovníka za objaviteľa 19-ročného cyklu, ktorý je svetovo známy ako Metónov.

;2306 pred Kr.
Vyšla najstaršia kniha *Chou-King* zaoberajúca sa astronómiou. Kronika začína v roku 2356 pred Kr. a dá sa z nej dozvedieť, že Číňania poznali 5 planét a na pozorovanie hviezd využívali uhlomerné prístroje.

;2158 pred Kr.
Nastalo zatmenie Slnka, ktoré hvezdári Hi a Ho neohlásili cisárovi. V starovekej Číne to bola významná udalosť, ktorú sprevádzali kultové obrady. Za zanedbanie svojej povinnosti dal cisár Chang-Kang oboch popraviť. Astronómovia tej doby mali pokročilejšie metódy ako Gréci, pretože vedeli dopredu vypočítať zatmenia.

;okolo 2120 pred Kr.
V Babylone učenci zostavili kalendár na základe pozorovaní Capelly, najjasnejšej hviezdy súhvezdia Povozník. Základom bol 7-dňový týždeň a 29-dňový mesiac odvodený z obehu Mesiaca okolo Zeme, toto rozdelenie sa zachovalo dodnes. Už vtedy poznali 5 planét.

Pyramídy v Egypte stavitelia orientovali tak, aby chodby pyramíd na severe smerovali k vtedajšej Polárke v súhvezdí Drak a na juhu do výšky Plejád, keď prechádzali meridiánom.

## 2000 pred kr. – 1 pred Kr.
;okolo 1800 pred Kr.
Podľa správ starovekých Grékov si egyptský kráľ Osymandias, predchodca Sésostrisa, dal vybudovať obrovský pamätník, v ktorom sa nachádzala knižnica a na vrchole bolo observatórium so zlatým kruhom rozdeleným na 365 častí. Jeho rozdelenie súviselo s východmi a západmi hviezd.

;okolo 1700 pred Kr.
V knihe, ktorú napísal Mojžiš, spomína postava menom Jób hviezdy Kimah (Plejády), Kesil (Orión) a Aš (Veľký voz, ktorý sa otáča).

Na babylonských hlinených tabuľkách z tohto obdobia sa našli pozostatky pozorovaní Venuše. Opisujú jej vzhľad pri východe a západe, viditeľnosť a udalosti ktoré sa v tom čase odohrali. Venušu nazývali niekoľkými menami (Déléphas, Dilbat, Ištar, Ninsianna)

;okolo 1300 pred Kr.
Chirón zhotovil hviezdnu mapu pre Argonautov, moreplavcov, ktorí sa vypravili za zlatým rúnom.

;okolo 1000 pred Kr.
Číňan Ču-Kong zmeral hodnotu sklonu ekliptiky počas letného slnovratu pomocou slnečných hodín s upevnenou tyčou. Ním nameraný sklon je 23°51' (dnešná hodnota je 23°26').

;930 pred Kr.
2. júna nastalo čiastočné zatmenie Slnka v Ninive. Panovník Sardanapal III. považoval čiastočné zatmenie za lichôtku – priazeň nebies jeho vláde.

;okolo 900 pred Kr.
Gréci Homér a Hesiodos spomínajú vo svojich dielach Plejády (Atlantove dcéry), Hyády, Veľký voz, Arktúr, Sírius.

;809 pred Kr.
13. júna pozorovali v Ninive prstencové zatmenie Slnka, ktoré bolo významnou udalosťou zapísanou v knihe zákonov.

;611 pred Kr.
V Číne začali s vydávaním katalógov všetkých komét od roku 613 pred Kr. Vo vydávaní pokračovali až do roku 1644.

;okolo 600 pred Kr.
Pôsobil v Grécku učenec Táles z Milétu. Zhrnul a rozšíril poznatky Babylončanov, vedel predpovedať zatmenia Mesiaca a Slnka podľa 18-ročného cyklu a fenickú Kynosuru premenoval na Malú medvedicu.

;585 pred Kr.
Na 28. mája predpovedal Táles z Milétu zatmenie Slnka. Zatmenie sa odohralo počas bitky medzi Médmi a Lýdmi. Tento 3-minútový úkaz tak prekvapil bojovníkov, že prestali bojovať.

;okolo 500 pred Kr.
Pytagoras, Hérakleitos a Filolaos prijali teóriu o ročnom obehu Zeme okolo Slnka a dennej rotácie Zeme okolo svojej osi. Teóriu o storočie neskôr spochybnil Aristarchos zo Samu, Archimédes, neskôr aj Plutarchos a Seneca. Naopak, židovský učenec Zofar z 2. storočia a hinduský učenec Arjabháta v 5. storočí teóriu prijali a ďalej šírili.

;433 pred Kr.
Metón skonštruoval v Aténach prvé slnečné hodiny.

;370 pred Kr.
Eudoxos z Knidu vypracoval zoznam hviezd a súhvezdí. Je najstarší, aký sa dodnes zachoval.

;306 pred Kr.
Papirius Cursor skonštruoval prvé slnečné hodiny v Ríme.

;281 pred Kr.
Aratos básnicky opísal súhvezdia a ich polohy vzhľadom k hviezdam

;127 pred Kr.
Hipparchos zostavil Katalóg hviezd viditeľných voľným okom. Zostavil tiež stupnicu jasnosti hviezd, ktoré podľa jasnosti rozdelil do šiestich tried. Jeho katalóg je najstarší, aký sa zachoval.

## 1 – 1700

;150
Ptolemaios napísal *Almagest*.

;964
as-Súfí vydal *Knihu stálic*

;1252
Alfonz X. Kastílsky vydal *Alfonzínske tabuľky*, ktoré sa používali až do čias Kopernika.

;1430
Ulugbeg vypracoval svoje tabuľky hviezd a panét. Presnosťou sa vyrovnali Braheovým tabuľkám.

;1543
Mikuláš Kopernik vydal dielo *De revolutionibus orbium coelestium* (*O pohyboch nebských sfér*), v ktorom dokazoval, že Zem obieha okolo Slnka. Dielo zaradila cirkev do Zoznamu zakázaných kníh v roku 1616.

;1609
Galileo Galilei prvýkrát použil ďalekohľad na pozorovanie nebeských telies.

;1618
Kepler dokončil dielo *Harmonices Mundi* (*Harmónia sveta*), v ktorom opísal zákony pohybu nebeských telies.

;1687
Isaac Newton vydal dielo *Philosophiae Naturalis Principia Mathematica* (*Matematické princípy prírodnej filozofie*), v ktorom sformuloval gravitačnú teóriu.

## 1701 – 1800

;1705
Edmund Halley vypočítal dráhu kométy, ktorá bola po ňom neskôr nazvaná. Výpočty uverejnil v diele *Synopsis astronomiae cometicae* (*Prehľad komét*).
;1718

Edmund Halley zistil vlastný pohyb hviezd.

;1727
James Bradley objavil aberáciu hviezd.

;1748
James Bradley objavil nutáciu hviezd.

;1755
Immanuel Kant sformuloval teóriu o vzniku slnečnej sústavy z rotujúceho mračna prvotnej hmoty a opísal ju v diele *Naturgeschichte und Theorie des Himmels*.

;1781
William Herschel objavil 13. marca v súhvezdí Blíženci planétu Urán.

;1782
Herschel uverejnil svoj prvý katalóg dvojhviezd a objavil vlastný pohyb Slnka.

;1785
John Goodricke objavil kolísanie jasnosti hviezdy δ Cephei.

;1786
Edward Piggot uverejnil prvý katalóg premenných hviezd s 12 objektmi.

;1789
William Herschel vydal svoju klasifikáciu hmlovín

;1794
Ernst Florens Friedrich Chladni dokázal, že meteority majú mimozemský pôvod.

;1796
Pierre-Simon Laplace zverejnil svoju kozmogonickú teóriu.

;1798
Na observatóriu Seeberg pri Gothe v Nemecku sa na prvej astronomickej konferencii stretlo 15 astronómov.

;1800
Herschel objavil v elektromagnetickom spektre oblasť infračerveného žiarenia.

## 1801 – 1850

;1801
Giuseppe Piazzi objavil prvú planétku nazvanú Ceres.

Johann Wilhelm Ritter objavil v elektromagnetickom spektre oblasť ultrafialového žiarenia.

;1803
Herschel potvrdil existenciu dvojhviezd.

;1807
Wilhelm Olbers objavil planétku Vesta, čím podnietil diskusiu o planéte medzi Marsom a Jupiterom, ktorá sa rozpadla.

;1814
Joseph von Fraunhofer objavil v slnečnom spektre tmavé čiary, neskôr nazvané po ňom.

;1816
Bernhard von Lindenau založil *Časopis pre astronómiu a príbuzné vedy*.

;1818
Friedrich Wilhelm Bessel uskutočnil prvé merania polôh hviezd a vydal knihu *Základy astronómie*.

;1821
V Londýne bola založená Astronomická spoločnosť.

;1837
V Göttingene vzniklo prvé magnetické observatórium.

;1838
Struve dokázal na príklade Vegy, že stálice majú paralaxu.

;1842
Christian Doppler publikoval princíp zdanlivých zmien frekvencií zdrojov svetla a zvuku v pohybe, ktorý neskôr dostal pomenovanie po ňom.

;1847
Hermann von Helmholtz a Julius Robert von Mayer objavili Zákon zachovania energie.

;1849
Objav ôsmej planéty slnečnej sústavy – Neptúna. Na základe výpočtov Le Verriera ju v noci z 23. septembra na 24. septembra Johann Gottfried Galle na Berlínskej hvezdárni.

## 1851 – 1900

;1852
Rudolf Wolf určil 11-ročný cyklus slnečných škvŕn.

;1853
William Huggins určil uhlové rýchlosti niektorých hviezd na základe Dopplerovho posunu čiar v ich spektre.

;1854
François Arago začal vydávať prvý populárno-vedecký astronomický časopis *Astronomie populair*.

;1860
Gustav Kirchhoff a Robert Bunsen publikovali prácu, v ktorej sformulovali základné zákony spektrálnej analýzy

;1861
Johann Zöllner skonštruoval astrofotometer.

;1862
Alvan Graham Clark objavil sprievodcu Síria.

;1868
Joseph Norman Lockyer a Pierre Jules César Janssen objavil pri zatmení Slnka dovtedy neznámy prvok – hélium.

;1871
Mikuláš Konkoly-Thege zriadil prvú hvezdáreň na území Slovenska v Starej Ďale (dnes Hurbanovo).

;1877
Giovanni Schiaparelli objavil pri pozorovaní Marsu útvary, ktoré nazval „kanály“. Tento objav rozprúdil živé debaty o inteligentnom živote mimo planétu Zem.

;1878
George Elery Hale vynašiel spektroheliograf.

;1889
Edward Charles Pickering objavil prvú spektroskopickú dvojhviezdu Ksí Ursae Majoris

Kategória:Dejiny astronómie
Astronómia