open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dolina Jaworzynka

náhľad|Eróziou zničené úbočia doliny
**Dolina Jaworzynka** alebo len **Jaworzynką** je dolina v poľských Vysokých Tatrách. Je východným oddelením Doliny Bystrej.

## Topografia
Odbočuje od Doliny Bystrej v Kuźnicach vo výške  Okolie doliny: od východu Boczań a Skupniów Upłaz, od juhu Wielka Kopa Królowa, Mała Kopa Królowa a Kopa Magury, od západu severozápadné rameno Kopy Magury, na ktorom sa nachádza Jaworzyńska Czuba, Zawrat Kasprowy a Jaworzyńskie Czoła. V hornej časti sa orograficky rozdeľuje na pravé rameno, ktoré tvorí Długi Żleb a ľavé, kde je Żleb pod Czerwienicą. V hornej časti doliny je pre turistov neprístupná  Jaskinia Magurska.

Na orograficky pravých úbočiach doliny pod Skupniówim Upłazom sú početné vežičky: Cyganka, Cycek, Cygan, Parzące Turnie, Mnich, Krzemionka, Wołowa Turnia i Gruba Turnia.

## Opis doliny
Dolinu vytvárajú vápencové horniny. Je úzka a dlhá, vyzerá ako kaňon, jej svahy sú strmé. Dolná časť doliny, kde je Polana Jaworzynka so salašmi, je takmer plochá, rovná. Po dne doliny tečie Jaworzynka. Voda cez dolinu prúdi len pri veľkých lejakoch, skôr tečie pod zemou. Je to tichá dolina.

Na orograficky pravých úbočiach doliny sa objavujú charakteristické vápencové útvary - trpaslíci. Žijú tu medvede, jelenia zver a kamzíky. Vyskytuje sa tu pozoruhodná flóra. Okrem inej aj taká, ktorá je v Karpatoch výnimočná. Napríklad hmyzovník muchovitý (*Ophrys insectifera*) a borovica (*Pinus × rhaetica*).

## História
V minulosti dolinu vypásali stáda dobytka a oviec. Nadmerné vypásanie spôsobovalo masívnu eróziu pôdy. S jej regeneráciou sa začalo už pred druhou svetovou vojnou a pokračovalo sa po jej skončení. Najefektívnejšie bolo zalesňovanie smrekovcom a jelšou.

V doline dolovali železnú rudu. Po baníkoch zostali štôlne a hlady hlušiny. V roku 1920 v doline vybudovali prvý veľký lyžiarsky skokanský mostík. Rekordný skok meral .

## Turistika
*  – vedie dolinou z Kuźnic na Przełęcz między Kopami
** Čas túry: asi 1:30 h, ↓ 1:00 h

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Doliny poľských Tatier
Aristonous

**Aristonous** () môže byť:
* grécky sochár v 5. stor. pred Kr., pozri Aristonous z Aiginy
* macedónsky veliteľ vojska v 4. stor. pred Kr., pozri Aristonous z Pelly
* grécky lyrický básnik v 4. stor. pred Kr., pozri Aristonous z Korintu
Kľak (geomorfologická časť)

**Kľak** je geomorfologická časť Lúčanskej Fatry.  

## Vymedzenie
Nachádza sa v najjužnejšej časti Malej Fatry a z veľkej časti ju tvorí rozsiahly masív dominantného Kľaku. Najmä južnou časťou vytvára klin medzi Strážovskými vrchmi a pohorím Žiar. Na severe susedí na krátkom úseku s Rajeckou kotlinou (podcelok Žilinskej kotliny), na severovýchode nadväzujú Kýčery a na východe sa nachádza Vrícka kotlina a podcelky Žiaru Sokol a Vyšehrad. Na juhu sa s Kľakom stretáva Prievidzská kotlina (podcelok Hornonitrianskej kotliny) a západným smerom sa tiahnu Strážovské vrchy s časťami Javorinka a Strážov.

## Ochrana územia
Na riečke Vríca sa nachádza národná prírodná pamiatka Kľacký vodopád, plošne neporovnateľne väčšia je však národná prírodná rezervácia Kľak. Tá pokrýva viac ako 85 ha vrcholovej časti Kľaku s cennými skalnými a lesnými rastlinnými spoločenstvami s výskytom subalpínskych elementov.

## Vybrané vrchy
* Kľak () – najvyšší vrch časti
* Ostrá skala ()
* Reváň ()
* Bukovec ()
* Košiarka ()

## Významné sedlá
* Fačkovské sedlo ()
* Vrícke sedlo ()

## Referencie

Kategória:Lúčanská Fatra
Kategória:Malá Fatra
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Kýčery

**Kýčery** sú geomorfologickou časťou Lúčanskej Fatry.  

## Vymedzenie
Nachádzajú sa v strednej časti Lúčanskej Fatry, medzi časťami Lúčanské Veterné hole na severe a Kľak a Vrícka kotlina na juhu. Západne sa nachádza Rajecká kotlina (podcelok Žilinskej kotliny), východný okraj susedí s Valčianskou pahorkatinou, podcelkom Turčianskej kotliny a na juhovýchode na krátkom úseku s podcelkom Žiaru Sokolom.

## Vybrané vrcholy
* Hnilická Kýčera () – najvyšší vrch časti
* Skalky ()
* Janková ()
* Kýčera ()
* Úplaz ()

## Významné sedlá
* Sedlo pod Úplazom ()
* Sedlo pod Hnilickou Kýčerou ()
* Vrícke sedlo ()

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Lúčanská Fatra
Kategória:Malá Fatra
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Lúčanské Veterné hole

**Lúčanské Veterné hole** sú geomorfologickou časťou Lúčanskej Fatry.  

## Vymedzenie
Nachádzajú sa v severnej časti Lúčanskej Fatry, medzi časťou Kýčery na juhu a údolím Váhu so Strečnianskou tiesňavou na severovýchode, kde nadväzujú Krivánske Veterné hole (časť Krivánskej Fatry). Na severozápade leží Rajecká kotlina, na severe Žilinská pahorkatina a Varínske podolie (podcelky Žilinskej kotliny), východne nadväzujú podcelky Turčianskej kotliny Turčianske nivy a Valčianska pahorkatina, no tiež časť Lúčanskej Fatry, Martinské predhorie.

## Ochrana územia
V tejto časti Lúčanskej Fatry leží národná prírodná rezervácia Kozol a prírodná pamiatka Domašínsky meander. Malá Fatra patrí medzi chránené vtáčie územia a severná časť je ochranným pásmom Národného parku Malá Fatra. Z kultúrnych pamiatok je na okraji územia Strečniansky hrad a Kuneradský zámok.

## Vybrané vrcholy
* Veľká lúka () – najvyšší vrch Lúčanskej Fatry
* Krížava ()
* Veterné ()
* Zázrivá ()
* Minčol ()
* Skalka ()
* Dlhá lúka ()
* Úplaz ()
* Horná lúka ()
* Kopa ()

## Významné sedlá
* Javorina ()
* Majbíková ()
* Okopy ()

## Referencie

Kategória:Lúčanská Fatra
Kategória:Malá Fatra
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Haldan Keffer Hartline

**Haldan Keffer Hartline** (* 22. december 1903, Bloomsburg, Pensylvánia, USA† 17. marec 1983, Fallston, Maryland) bol americký fyziológ a neurobiológ.

Pôsobil postupne na niekoľkých amerických univerzitách a k jeho žiakom patril biológ Paul Greengard.

V roku 1967 spolu s Ragnarom Granitom a Georgeom Waldom získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objavy týkajúce sa základných fyziologických a chemických procesov v oku. Cenu dostal za prínos k pochopeniu neurofyziológie videnia. Bol prvým, komu sa podarilo zaznamenať signály prenášané z oka jediným nervovým vláknom.

## Referencie


## Externé odkazy
* Biografia na nobelprize.org

## Zdroj

Kategória:Fyziológovia USA
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny z USA
Kategória:Členovia United States National Academy of Sciences
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
No Mercy

**No Mercy** je nemecko-americká hudobná trojica, ktorú založil hudobný producent Frank Farian. Jej členmi sú Marty Cintron (*24. september 1971, Bronx, New York, USA) a dvojičky, Ariel a Gabriel Hernández (*3. jún 1971). Medzi ich najznámejšie skladby patria „Where Do You Go“, „When I Die“ a „Please Don’t Go“.

## Diskografia
### Albumy
* *[[My Promise]]* (1996)
* *[[More (album No Mercy)|More]]* (1998)
* *Greatest Hits* (2006)
* *Day by Day* (2007)

## Referencie

## Zdroj
*

Kategória:Dance hudobné skupiny USA
Kategória:Popové hudobné skupiny USA
Kategória:Chlapčenské hudobné skupiny
Kategória:Arista Records
Kategória:Hudobné skupiny z 1996
Poľná polícia

**Poľná polícia** je súčasť vojenskej polície určená na plnenie úloh policajnej ochrany ozbrojených síl s pôsobnosťou v operačných zónach a priestoroch útvarov a zariadení ozbrojených síl. Jednotky poľnej polície sú súčasťou organizačných štruktúr zväzov a zväzkov, útvarov a zariadení ozbrojených síl.

## Referencie

Kategória:Vojenská polícia
Mineola

náhľad|Strom Mineoly Tangelovej.
náhľad|Rozkrojená Mineola.
**Mineola** (lat. *Mineola Tangelo*) je druh tropického citrusového ovocia. Nazýva sa tiež "Medový zvonček" a to pre svoju charakteristickú stopku, pripomínajúcu zvonček . Pochádza zo Severnej Ameriky, z Floridy, kde sa aj pestuje. Ide o vyšľachtený hybrid medzi *Grapefruitom Duncan* a *Mandarínky Dance*. Vznikla krížením v roku 1897 a 1898  a do praxe sa dostala v roku 1931  čoskoro sa tešila obrovskej popularite pre svoju chuť a nízky obsah jadierok. Jej príbuzným druhom je Tangelo, pochádzajúce z Číny, kde sa pestuje už 3500 rokov. Mineola je vyšľachtená odroda citrusu Tangelo a taktiež sa jedná o hybrid kríženia mandarínky a pomela. 

## Vzhľad
Mineola má väčšínou obvod 23 centimetrov. Pripomína svojim vzhľadom iné citrusové ovocia, predovšetkým pomaranče, s ktorým má však niekoľko odlišností:
* tenšia šupka, ktorá umožňuje rýchle olúpanie
* nemajú takmer žiadne semená
* sú sladko-kyslé, podobne ako citrusové ovocie Tangerine.

## Podmienky a účinky
Mineola sa pestuje predovšetkým na severnej pologuli, kde dozrieva od decembra do januára. Úrodu znášajú každý druhý rok. Znášajú vysoké teploty a málo vlahy, ale nie sú chladu vzdorné. Opeľovaná býva inými druhmi citrusmi, aby zniesla väčšiu úrodu.

Mineola je známa vysokým obsahom vitamínu C a draslíka. Neobsahuje žiadne tuky ani cholesterol. Pomáha pri horúčkach a rôznych účinných ochoreniach, má tiež protirakovinové účinky.

## Literatúra
* Asakawa, Bruce, Asakawa, Sharon: *California Gardener's Guide*, 2001, Cool Springs Press, ISBN 978-1930604476.
* Lim, Tong Kwee: *Edible Medicinal And Non-Medicinal Plants: Volume 4, Fruits*, 2012, Springer Netherlands, ISBN 978-94-007-4053-2.

## Referencie

## Externé odkazy
* Mineola, detoxtela.sk
* Mineola, kaloricketabulky.sk
* HS171/CH072: Minneola Tangelo - EDIS - University of Florida

Kategória:Citrusové plody
Jump (For My Love)

„**Jump (For My Love)**“ je skladba americkej vokálnej skupiny The Pointer Sisters, ktorá bola vydaná prostredníctvom Planet Records dňa 11. apríla 1984 ako tretí singel z ich desiateho štúdiového albumu *[[Break Out (album The Pointer sisters)|Break Out]]* (1983). Pôvodný názov skladby bol len „Jump“, avšak kvôli vydaniu skladby „Jump“ od skupiny Van Halen bol názov zmenený na „Jump (For My Love)“.

## Pozície v rebríčkoch

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Piesne z 1984
Kategória:Single z 1984
Kategória:The Pointer Sisters
Kategória:Disko piesne
Laura Mancinelliová

**Laura Mancinelliová** (; * 18. december 1933, Udine, Taliansko† 7. júl 2016, Turín, Taliansko) bola talianska germanistka, medievalistka,prekladateľka, profesorka a spisovateľka historických románov.

## Životopis
Narodila sa v Udine, v ranom detstve žila štyri roky v meste Rovereto. V roku 1937 sa s rodinou presťahovala do Turína.

V roku 1956 ukončila štúdium na Univerzite v Turíne s diplomovou prácou o modernej nemeckej literatúre.

V rokoch nasledujúcich po doktorandskom štúdiu vyučovala bez toho, aby sa vzdala svojej vášne pre stredovekú nemeckú kultúru. V roku 1969 napísala esej *La canzone dei Nibelunghi. Problemi e valori* ("Pieseň o Nibelungoch. Problémy a hodnoty").

V sedemdesiatych rokoch vyučovala germánsku filológiu na Univerzite v Sassari, neskôr  na Ca'Foscari Univerzite v Benátkach.

Na radu svojho kolegu a priateľa Claudia Magrisa v roku 1972 vydala a do taliančina preložila z pôvodného zväzku *[[Pieseň o Nibelungoch|Nibelungenlied]]*, v roku 1978 nasledoval *Tristan* (Gottfried von Straßburg) a v roku 1989 *Gregorius* a *chudobný Heinrich* (Hartmann von Aue).

Po návrate do Turína, kde Laura Mancinelliová viedla univerzitnú katedru germanistiky, debutovala v roku 1981 v oblasti beletrie vydaním historického románu *Dvanásť opátov z Challant*, ktorý autorka začala písať v roku 1968. Nasledovali romány *Mozartov duch* v roku 1986 a *Zázrak svätej Odílie* v roku 1989.

Začiatkom 90. rokov Laura Mancinelliová, postihnutá skleróza multiplex, opustila katedru germanistiky.

## Referencie


## Externé odkazy
* Mancinelli Laura
* Bibliografia 
* Laura Mancinelli

## Iné projekty

Kategória:Osobnosti z Udine
Kategória:Talianski historici
Kategória:Germanisti
Kategória:Prekladatelia
Kategória:Talianski univerzitní profesori
Kategória:Talianski spisovatelia
Kategória:Talianski spisovatelia románov
Kategória:Ženy v svetovej literatúre
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Talianskej republiky
Svět ve 20 minutách

***Svět ve 20 minutách*** (doslova v čes. „Svet v 20 minútach“) je relácia českej rozhlasovej stanice Český rozhlas Plus, ktorá podáva zhustený prehľad spravodajstva a publicistiky týkajúci sa diania mimo Česka. Čerpá zo zahraničných masmédií, pričom sa zameriava predovšetkým na témy, ktoré nie sú dostatočne zachytené českými masmédiami.

Relácia má dennú periodicitu a vysielaciu dĺžku 20. minút. Vysiela sa od marca 2013, pričom nadväzuje na reláciu *Svět viděny internetem* vysielanú na rozhlasovej stanici Český rozhlas 6. Pripravujú ju redaktori Rostislav Matulík, Jan Černý, Jana Šmídová, Gita Zbavitelová, Šárka Daňková a Anna Budajová.

## Referencie

## Externé odkazy
* Web relácie

Kategória:Rozhlasové relácie v Česku
Koralovka

**Koralovka** (v prvých dvoch významoch existuje aj nesprávny variant – bohemizmus *korálovka*) môže byť:
*nertera granadská
*slovenský názov rodu hadov, synonymum: hadiarka , pozri hadiarka
*starší slovenský názov rodov rýb z čeľade Chaetodontidae v širšom zmysle (t.j. z čeľade Chaetodontidae v užšom zmysle a z čeľade Pomacanthidae), novší slovenský názov týchto rodov je sčasti pomec a sčasti klipka , pozri pod Pomacanthidae a Chaetodontidae

## Zdroje
Inzulínové pero

alt=Inzulínové perá|náhľad|Inzulínové perá NovoPen 3 Demi, pripravené na použitie - červené obsahuje rýchlo účinkujúci inzulín a zelené dlho účinkujúci inzulín, aplikovaný spravidla na noc.
**Inzulínové pero** je pomôcka pre podkožnú aplikáciu Inzulínu. Inzulínové pero používa väčšina pacientov s diabetes mellitus, liečených inzulínom. Do inzulínových pier sa vkladajú náplne (cartridge), čo sú sklenené ampulky s inzulínom s objemom 3 mililitre, ktoré obsahujú inzulín v koncentrácii 100 IU/ml (jednotiek na mililiter).

## Konštrukcia
Inzulínové pero sa spravidla skladá z tela, na ktorého konci je gombík na nastavenie dávky inzulínu a tlačidlo, ktorým sa aplikuje inzulín. V tele je ďalej držiak náplne inzulínu s náplňou a na opačnom konci vymeniteľná injekčná ihla s krytom ihly a ochranným krytom pera. Výhodou inzulínového pera oproti aplikácii inzulínu injekčnou striekačkou je jednoduchšie nastavenie dávky inzulínu (zvládnuteľné aj pre pacientov s poruchami zraku), jednoduchšia aplikácia inzulínu a jednoduché skladovanie a prenášanie.

## Používanie
alt=Aplikácia inzulínu pomocou pera|náhľad|Aplikácia inzulínu pomocou pera
Pri používaní inzulínového pera sa podobne ako pri aplikácii inzulínu striekačkou odporúča striedať miesta vpichu (brucho, ramená, stehná). Pri viacnásobnej aplikácii inzulínu do jedného miesta dochádza k lipodystrofii - podkožným hrbolom, z ktorých sa inzulín zle vstrebáva.  Za predpokladu dodržiavania základnej hygieny nie je pred injekciou inzulínu nevyhnutná dezinfekcia kože. 

Postup pri aplikácii inzulínu perom:
* kontrola funkčnosti inzulínového pera, dostatku inzulínu v náplni, odporúča sa výmena ihly
* nastavenie potrebnej dávky inzulínu
* vpichnutie ihly - kolmo alebo šikmo podľa podľa množstva tuku v podkoží, prípadne do vytvorenej kožnej riasy
* stlačenie tlačidla piestu - podanie inzulínu
* počkať 5-10 sekúnd, aby inzulín nevytiekol z podkožia
* vytiahnuť ihlu

## Použitie v liečbe diabetes mellitus
Liečba diabetes mellitus inzulínom väčšinou spočíva v podávaní viacerých dávok inzulínu počas dňa. V tzv. intenzifikovanom režime je podávaná dávka rýchlo (a krátkodobo) účinkujúceho inzulínu pred každým hlavným jedlom a podanie dlho účinkujúceho  inzulínu na pokrytie bazálnej potreby organizmu pred spaním.  Je však možné použiť viacero spôsobov individuálne prispôsobených kombinácii podávania inzulínu - "schém". Pacient má spravidla k dispozícii dve inzulínové perá, jedno naplnené rýchlo účinkujúcim inzulínom a druhé dlho účinkujúcim inzulínom.  Dobre edukovaný diabetik si môže upravovať množstvo inzulínu v jednotlivých dávkach na základe meraní glykémie glukometerom.

## Zdroje
* Článok je čiastočným prekladom textu z českej verzie Wikipédie
* Majerníková, Ľ., Hudáková, A., Obročníková, A., Kaščáková, M.: Edukácia pacienta s diabetes mellitus. Vydanie prvé. Prešovská univerzita v Prešove, Fakulta zdravotníckych odborov, Prešov, 2013, str. 10-43. https://www.pulib.sk/web/kniznica/elpub/dokument/Majernikova1
* Dokumentácia rôznych výrobcov inzulínových pier

Kategória:Medicínske prístroje
Kategória:Diabetes mellitus
Aristonous z Aiginy

**Aristonous** () bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
 
Aiginsky sochár Aristonous pôsobil zrejme v prvej polovici 5. storočia pred Kr. Podľa gréckeho cestovateľa Pausania bol autorom bronzovej sochy Dia v Olympii: „*Ak pôjde návštevník truchu ďalej, naskytne sa mu pohľad na Diovu sochu obrátenú k východu [[Slnko|Slnka]]. Socha drží orla, v druhej ruke blesk, na hlava má veniec z ľalií. Je to dar obyvateľov [[Metapont]]u a dielo aiginskeho Aristonoa; nevieme kto učil tohoto Aristonoa, ani kedy žil.*“  

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Przekłady Literatur Słowiańskich

**Przekłady Literatur Słowiańskich** (slov.: Preklady slovanských literatúr) je vedecký časopis, ktorý vznikol v roku 2009 v Inštitúte slovanskej filológie Filologickej fakulty Sliezskej univerzity. Venuje sa teoretickým, historicko-literárnym a historicko-kultúrnym problémom umeleckého prekladu v rámci juho- a západoslovanských jazykov.

Od roku 2017 je šéfredaktorom doc. Lešek Malčak, ktorý nahradil prof. Boženu Toraž (šéfredaktorka 2009-2016, zakladateľka).

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Oficiálna stránka Ústavu slovanskej filológie 

Kategória:Vedecké časopisy
Michal Horský

**Michal Horský** (* 1. júl 1943, Trnava – † 18. marec 2018) bol slovenský politológ, publicista, pamiatkar, vysokoškolský pedagóg a politik, spoluzakladateľ hnutia Verejnosť proti násiliu (VPN) a poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ČSFR za VPN a ODÚ-VPN.

V roku 1992 stál pri zrode Trnavskej univerzity a jej katedry politológie, kde do roku 2006 pôsobil ako pedagóg a odborný garant.

## Životopis

Narodil sa 1. júla 1943 v Trnave. V rokoch 19571961 študoval na Pedagogickej škole pre vzdelanie učiteľov národných škôl v Turčianskych Tepliciach, následne v rokoch 19611967 absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor filozofia – história.

Bol redaktorom a neskôr aj výkonným riaditeľom časopisu Echo bratislavských vysokoškolákov. Po invázii vojsk Varšavskej zmluvy v auguste 1968 redakcia na čele s M. Horským vydala dve čísla časopisu s názvom Echo okupovaných vysokoškolákov z 30. augusta 1968 a Echo "oslobodených" vysokoškolákov, ktorého rozširovanie zakázal Gustáv Husák po návrate z Moskvy a náklad samotní vydavatelia zničili. V období normalizácie sa zamestnal v Slovenskom ústave pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody (dnešný Pamiatkový úrad SR). Podieľal sa na súpise pamiatok na Slovensku a zúčastňoval sa aktivít Stromu života na Kláštorisku v Slovenskom raji.

Počas Nežnej revolúcie v novembri 1989 sa zapojil do činnosti hnutia Verejnosť proti násiliu (VPN). Bol členom Koordinačného centra VPN a redakcie občasníku Verejnosť. Od marca 1990 bol vedúcim volebnej kampane VPN a podieľal sa na výsledku hnutia v prvých slobodných voľbách do SNR a Federálneho zhromaždenia v júni 1990. V rokoch 19901992 potom pôsobil ako poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia a člen ústavnoprávneho výboru.

V roku 1992 spoluzakladal Trnavskú univerzitu a jej katedru politológie, kde až do roku 2006 pôsobil ako vysokoškolský pedagóg a odborný garant. V rokoch 2008 a 2009 vyučoval aj na Katedre politológie Filozofickej fakulty Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave.

Od roku 2000 v tlačených a elektronických médiách pravidelne analyzoval a komentoval dianie na slovenskej politickej scéne ako politológ, pravidelne spolupracoval napr. s denníkom Pravda alebo televíziou TA3.

## Dielo
* 
* 
* 
* 

## Referencie

## Externé odkazy
* Diela Michala Horského v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Kategória:Slovenskí politológovia
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí pamiatkari
Kategória:Politici VPN
Kategória:Poslanci Snemovne národov Federálneho zhromaždenia
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave
Kategória:Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave
Kategória:Osobnosti z Trnavy
Martin Strižinec

Mgr. **Martin Strižinec** (* 1982, Bratislava) je slovenský hovorca prezidentky Zuzany Čaputovej a bývalý slovenský novinár, rozhlasový a televízny moderátor. Bol interný doktorand mediálnej komunikácie a žurnalistiky na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave (KŽ FiF UK).

## Životopis
V rokoch 20002007 absolvoval magisterské štúdium žurnalistiky na KŽ FiF UK. Od mája 2001 do októbra 2009 pôsobil ako moderátor spravodajstva v Rádiu Expres, následne od novembra 2009 do októbra 2013 pracoval ako moderátor spravodajstva a diskusných relácií v spravodajskej televízii TA3. Od marca 2011 do januára 2014 pôsobil ako moderátor spravodajstva a content manager (manažér obsahu) v Rádiu Hey!, ktoré sa 3. septembra 2012 premenovalo na Anténu hitrádio. Od novembra 2013 pôsobí ako moderátor politickej diskusnej relácie *[[O 5 minút 12]]*, avšak 2. januára 2018 *[[Denník N]]* priniesol overenú informáciu o Strižincovom pláne skončiť moderovanie tejto relácie.

## Osobný život
Hlási sa k homosexuálnej orientácii.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Slovenskí moderátori
Kategória:Slovenskí hovorcovia
Kategória:Slovenské LGBT osobnosti
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Júlia Gelleová

**Júlia Gelleová** (rodená *Kocsisová*; * 22. február 1889, Szin† 3. máj 1982, Košice) bola funkcionárka ženského robotníckeho hnutia známa v meste Košice aj ako „Gelle Mama“.

V roku 1949 ocenená Radom 25. februára 1948, dňa 22. februára 1964 bola v Prahe ocenená Radom práce.

## Rodina
Narodila sa 22. februára 1889 v Szine v Maďarsku. Matka Julianna rod. Barossová (18681940), otec Michal Kocsis (18611936), mala 4 bratov a 2 sestry. Manžel Ján Gelle, robotník (18861960), mali spolu 3 dcéry a 2 synov.

## Biografia
Ľudovú školu vychodila v Szögligete. Najprv bola pomocníčka v domácnosti v Turnianskom Podhradí. V r. 1908 - 1913 kuchárka, v r. 1924 - 1942 príležitostná robotníčka v Košiciach. Pre svoju revolučnú činnosť bola často prepúšťaná z práce. V r. 1945 - 1948 robotníčka Hydinárskych závodov v Košických Oľšanoch, v r. 1948 - 1952 pracovala v Mäsopriemysle v Košiciach, od roku 1953 na dôchodku. Od roku 1921 bola členkou KSČ, od r. 1923 členka predsedníctva KSČ.

S robotníckym revolučným hnutím sa zoznámila pod vplyvom svojho manžela Jána - funkcionára sociálnych-demokratov, neskôr Červených odborov. V roku 1914 sa stala členkou Sociálno-demokratickej strany Uhorska, po r. 1918 Československej sociálno-demokratickej strany robotníckej. Bola príslušníčka marxistickej ľavice. Zakladajúca členka KSČ. Pracovala v ženskom hnutí, známa pod menom „Gelle mama“. V rokoch 19231927 členka predsedníctva ženskej sekcie KSČ, v družstevnom hnutí - zakladajúca členka. Od roku 1939 členka predsedníctva robotníckeho konzumného družstva JEDNOTA. Účastníčka politických a hospodárskych triednych zápasov, kolportérka komunistickej tlače. V rokoch 19321936 obhajovala záujmy pracujúcich v košickom mestskom zastupiteľstve. Po roku 1938 účastníčka ilegálneho protifašistického hnutia. Za revolučnú činnosť prepúšťaná z práce a väznená. Po oslobodení funkcionárka miestnych straníckych orgánov. Zomrela v Košiciach dňa 3. mája 1982 a pochovaná je na verejnom cintoríne (parcela 15, riadok 26, miesto 84), ako čestná občianka Mesta Košice.

Zmienka o Júlii Gelleovej je v Martinskom štátnom archíve, z roku 1987, s. 178 a v Archíve Kancelárie Prezidenta republiky v Prahe (ČR), pod por.č. 2095.

## Referencie

Kategória:Členovia KSČ/KSS
Kategória:Nositelia Radu práce
Kategória:Nositelia Radu 25. februára
McLaren Automotive

**McLaren Automotive** (predtým známa ako **McLaren Cars**) je britská automobilka, ktorú založil Bruce McLaren. Jej sídlo je v McLaren Technology Centre v meste Woking. Automobilka vyrába športové a luxusné automobily. Od roku 2017 je jej vlastníkom konglomerát McLaren Technology Group.

Automobilka tiež v roku 1999 spolupracovala na vývoji automobilu Mercedes-Benz SLR McLaren.

## História
Automobilka McLaren Cars bola založená v roku 1985 Ronom Dennisom. V roku 1992 vyrábala športový automobil McLaren F1. Medzi rokmi 1994 až 2010 bola registrovaná ako "spiaca spoločnosť", až kým v roku 2010 nezmenila názov na McLaren Automotive.

## Produkty
* McLaren F1
* McLaren F1 GTR
* McLaren M6GT
* McLaren MP4-12C
* McLaren 12C
* McLaren 12C Spider
* McLaren 540C
* McLaren 570GT
* McLaren 570S
* McLaren 570S Spider
*McLaren 600LT
*McLaren 600LT Spider
*McLaren 620R
*McLaren 650S
*McLaren 650S Spider
*McLaren 650S Can-Am Spider
* McLaren 675LT
* McLaren 675LT Spider
* McLaren 720S
* McLaren 720S Spider
* McLaren 750S
* McLaren 750S Spider
*McLaren 765LT
*McLaren 765LT Spider
* McLaren P1
* McLaren P1 GTR
*McLaren Senna
*McLaren Senna GTR
*McLaren Speedtail
*McLaren GT
*McLaren GTS
*McLaren Sabre
*McLaren Artura
*McLaren Elva
*McLaren Solus GT

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:McLaren
Kategória:Automobilky Spojeného kráľovstva
Kategória:Podniky založené v 1985
Nepálske národné futsalové družstvo mužov

**Nepálske národné futsalové družstvo mužov** je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Nepál v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou *All Nepal Football Association* (ANFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo až v roku 2017. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 156. miesto. 

## Vrcholné podujatia
Nepálske družstvo sa zatiaľ ani raz nezúčastnilo kvalifikácie o majstrovstvá sveta FIFA.  

Na majstrovstvá Ázie sa nekvalifikovalo ani raz. Prvýkrát sa o to pokúsilo v roku 2017, keď v skupine stredoázijskej zóny prehralo všetky 3 zápasy a na finálový turnaj nepostúpilo. Pre nepálske družstvo to boli prvé medzinárodné zápasy.

## Výsledky
;Majstrovstvá sveta FIFA

;Majstrovstvá Ázie

## Referencie

## Pozri aj
* Nepálske národné futbalové mužstvo

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka All Nepal Football Association 

## Zdroj
* Zápasy družstva na futsalplanet.com  

Kategória:Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Dolina Miętusia

**Dolina Miętusia** je bočným a najväčším oddelením Doliny Kościeliskiej v poľských Západných Tatrách. Má plochu okolo  a je dlhá asi .

## Popis doliny
Obidve doliny sa spájajú na mieste sútoku potokov, ktoré tečú dnom dolín trochu nad Wyżniou Kirou Miętusiou vo výške okolo 

Hranicu Doliny Miętusiej ohraničujú tri hrebene: severozápadný hrebeň Temniaka, Hlavný hrebeň Západných Tatier na úseku od Temniaka po Malolučniak a jeho severozápadný hrebeň, ktorý sa ťahá cez Czerwony Gronik na Kończystu Turniu. Na dolnom konci Niżniej Miętusiej Równi sa stáča na juhovýchod. Rovnako sa mení jej charakter. Dolina bola modelovaná ľadovcami, ktoré vytvorili tri podlažia oddelené od seba skalnými prahmi:
* prvé poschodie tvorí Niżnia a Wyżnia Miętusia Rówień,
* druhé poschodie tvorí ľadovcový kotol Wielkej Świstówki,
* tretie poschodie má dve odnože: Dolinu Litworowu a Dolinu Mułowu

## Príroda
Takmer celá dolina je vytvorená zo sedimentálnych hornín – dolomitov a vápencov. Iba Malolučniak a Twardy Grzbiet pokrývajú kryštalické horniny. V doline sú početné prameniská a jaskyne. Miętusi Potok sa objavuje na severnom konci Wyżniej Miętusiej Równi. Vteká do Kościeliskeho Potoka. Bočné dolinky a žľaby sú prevažne suché. Najväčšie jaskyne v doline sú: Jaskinia Mała w Mułowej, Jaskinia Kozia, Ptasia Studnia, Jaskinia Miętusia, Studnia w Kazalnicy. Z pozoruhodnej flóry tu rastie v Poľsku málo sa vyskytujúci: lomikameň ovisnutý a sklenobyľ bezlistá, ktorá pravdepodobne už vyhynula.

## História
Pomenovanie doliny je od šoltýsov Miętusów z Cicheho, ktorým na konci 16. storočia kráľ Zigmunt III. Wasa daroval pastviská. Asi desať rokov po vytvorení Tanapu bolo pasenie dobytka zakázané a príroda sa začala obnovovať. Po roku 1980 roku bolo vypásanie na poľane Zahradziska s prísnymi obmedzeniami povolené. Dolina Miętusia, tak ako mnohé iné doliny, bola dejiskom baníckej činnosti. Do roku 1800 tu ťažili železnú rudu a postavili banícku cestu do Kuźnic.

## Turistika
* Turistická značka čierna – prechádza dolnou časťou doliny cez Dolinu Małej Łąki do Doliny Kościeliskiej.
** Čas túry: z Przysłop Miętusi do Doliny Kościeliskej: 40 min, ↑ 50 min.
*  – tzv. „hawiarska droga“ z Gronika cez Przysłop Miętusi a Czerwony Grzbiet na Malolúčniak. Od Przysłopu Miętusieho vedie modrá značka dolinou pod hrebeňom Skoruśniaka.
** Čas túry z Gronika na Przysłop Miętusi: 1 h, ↓ 45 min.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Doliny poľských Tatier
BNSF Railway

**BNSF Railway Company** (výkazová značka **BNSF**) je americká železničná spoločnosť, ktorá prevádzkuje jednu z najväčších železničných sietí nákladnej dopravy v Severnej Amerike. Pred ňou je spoločnosť Union Pacific Railroad. BNSF zamestnáva 44 tisíc zamestnancov, prevádzkuje 52 300 kilometrov železničných tratí v 28 štátoch, a viac ako 8 tisíc rušňov. Vlaky spoločnosti BNSF prešli v roku 2010 celkovo 272 miliónov kilometrov.

## História
Založeniu BNSF predchádzalo založenie holdingovej spoločnosti dňa 22. septembra 1995. Táto holdingová spoločnosť kúpila železničné spoločnosti Atchison, Topeka and Santa Fe Railway a Burlington Northern Railroad. Tieto dve spoločnosti boli dňa 31. decembra 1996 spojené do jednej pod novým názvom **Burlington Northern and Santa Fe Railway**. Dňa 24. januára 2005 bol názov spoločnosti zmenený na "BNSF Railway", použitím iniciálok pôvodného názvu.

## Zriaďovacie stanice
BNSF vlastní niekoľko zriaďovacích staníc:
* Barstow (Kalifornia) - Barstow Yard
* Galesburg (Illinois) - Galesburg Yard
* Kansas City (Kansas) - Argentine Yard
* Memphis (Tennessee) - Tennessee Yard
* Minneapolis (Minnesota) - Northtown Yard
* Pasco (Washington) - Pasco Yard
* Seattle (Washington) - Balmer Yard
* Tulsa (Oklahoma) - Cherokee Yard
* Lincoln (Nebraska) - Hobson Yard

## Galéria

Súbor:BNSF 7520 GE ES44DC in Mojave Desert.jpg|Vlak BNSF Railway na čele s rušňami ES44DC v Mohavskej púšti.
Súbor:BNSF GE Dash-9 C44-9W Kennewick - Wishram WA alt.jpg|Vlak BNSF Railway na čele s rušňami GE Dash-9 C44-9W medzi mestami Kennewick a Wishram v štáte Washington.
Súbor:BNSF 5216 West Kingman Canyon AZ (293094839).jpg|Vlak BNSF Railway v Kingman Canyon (Arizona).


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
*  

## Zdroj

Kategória:Železničné spoločnosti v USA
Kategória:Podniky založené v 1996
Kostol Najsvätejšej Trojice (Košice)

**Kostol Najsvätejšej Trojice** (alebo aj *Premonštrátsky kostol*) je barokový kostol v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto na Hlavnej ulici.

Masívna ranobaroková budova Kostola Najsvätejšej Trojice je najcennejším barokovým objektom Košíc. Kedysi na jeho mieste stál Kráľovský dom, sídlo kráľovskej komory, teraz tu je turistami i domácimi frekventovane navštevovaný chrám Boží s najkrajším dobovým interiérom spomedzi mnohých košických pamiatok.

## Vznik
V Košiciach, ako protestantskom meste, pôsobili v období rekatolizácie jezuitskí mnísi, pre ktorých dal hornouhorský kapitán Ondrej Dóczy v pôvodnej budove Kráľovského domu zriadiť obydlie a kaplnku. V noci zo 6. na 7. septembra 1619 tu hajdúsi Juraja I. Rákóciho jezuitov umučili. Boli to známi košickí mučeníci: Marek Križin, Melicher Grodecký a Štefan Pongrác.

Po týchto udalostiach ostala budova opustená, Kráľovský dom bol presunutý do novopostavenej budovy v inej časti Košíc. Až manželka Juraja II. pôvodnú stavbu odkúpila, dala zbúrať a vybudovala jezuitom kostol,  podľa vzoru slávneho „*Il Gesù*“ v Ríme.  Od roku 1671 patril jezuitskému a od roku 1811 premonštrátskemu rádu. Plastické erby oboch rodov sú umiestnené v štíte nad vchodom do kostola. Práce boli ukončené roku 1681. Pri kostole biskup B. Kisdy založil aj prvú košickú univerzitu, v tej dobe druhá v celej krajine. Preto je kostol známy aj ako gymnaziálny, alebo "*Univerzitný kostol*". Po rozpustení rádu prešla budova pod správu farského úradu.

## Výzdoba
left|thumb|Bočný pohľad na kostol

Výzdoba je pôvodná jezuitská, interiér ohromuje svojou jednoduchosťou. Priečelie kostola je ešte poznamenané znakmi doznievajúcej renesancie. Jeho výzdobu tvoria výklenky s mušľovitým zaklenutím a orámované plochy s plastickým kvetinovým dekorom. V predĺženej svätyni a nad troma kaplnkami s bočnými oltármi sú do priestoru hlavnej lode otvorené oratória. Týmto priestorovým usporiadaním získalo vnútro celkový dojem typického barokového kostolného staviteľstva. 

Kostolu dominuje iluzívna maľba od Erazma Schotta z roku 1786, ktorá dodáva pocit tretej dimenzie. Zdobenie hlavného oltáru je z roku 1854 od maliara Jozefa Peskyho. Zobrazuje svätú Trojicu, ktorej je kostol zasvätený. Ďalšími pozoruhodnosťami sú precízne rezbárske práce na laviciach, kazateľnici, okenných rámoch a oratóriu. Bočné oltáre, štallá vo svätyni a rezbami zdobené lavice pochádzajú z ranobarokového obdobia poslednej štvrtiny 17. storočia. Na severnom múre svätyne je z dreva zhotovený epitaf Františka Rákociho I. z roku 1676.

V krypte, ktorá mala pôvodne slúžiť ako pohrebisko rákociovskej rodiny leží donátorka kňažná Žofia Báthory a jej syn František I.

V rokoch 1700 a 1793 kostol zachvátil požiar, no bol kompletne renovovaný.

## Galéria

File:Church of the Holy Trinity, Košice -.jpg|Kostol Najsvätejšej Trojice
File:Jezuitský.jpg|Kostol Najsvätejšej Trojice v 2006 r.
File:Premonštrátny kostol - panoramio.jpg|Premonštrátny kostol


## Iné projekty

## Referencie

## Externé odkazy
*Oficiálna stránka Jasovského Opátstva

Najsvätejšej Trojice
Košice
Košice
Košice
Kategória:Premonštrátske kostoly na Slovensku
I’m So Excited

„**I'm So Excited**“ je skladba americkej skupiny The Pointer Sisters. Skladbu napísala a zložila skupina v spolupráci s Trevorom Lawrenceom. Vydaná bola pôbodne v roku 1982 a obsadila 30. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100. Neskôr v roku 1984 bol vydaný remix, ktorý obsadil 9. miesto. Časopis *Billboard* ju zaradil na 23. miesto v zozname 100 Greatest Girl Group Songs of All Time.

## Zostava

*Anita Pointer – vokály
*Ruth Pointer – vokály
*June Pointer – vokály
*John Barnes – klávesy
*Michael Boddicker – syntetizátor
*Paulinho Da Costa – perkusie
*George Doering – gitara
*Chuck Findley – trúbka
*Gary Grant – trúbka
*Gary Herbig – saxofón
*Jim Horn – saxofón
*Richard Hyde – trombón
*Greg Phillinganes – klávesy
*Lee Ritenour – gitara
*John "J.R." Robinson – bicie
*William D. "Smitty" Smith – klávesy
*Nathan Watts – basová gitara

### 1983 personál
*Hlavný spev: Anita Pointer
*Sprievodný spev: Ruth Pointer, June Pointer
*bicie: John "J.R." Robinson
*Perkusie: Paulinho da Costa
*Basová gitara: Nathan East
*Klávesy, syntetizátor: Michael Boddicker, Greg Phillinganes, William D. "Smitty" Smith
*Gitara: George Doering, Lee Ritenour
*Trúbka: Chuck Findley
*Trombón: Richard Hyde
*Saxofón: Jim Horn
*Programobanie: Michael Boddicker

## Pozície v rebríčkoch

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Single z 1982
Kategória:Single z 1984
Kategória:The Pointer Sisters
Kategória:Disko piesne
Dolina Długa

**Dolina Długa** je bočnou západnou vetvou Doliny Chochołowskej na poľskej strane Západných Tatier. Pomenovaná je podľa Długiej Polany. V doline prevládajú sedimentárne horniny z obdobia jury. Začína sa na Polane Huciska na druhej strane Chochołowskeho Potoka a končí sa pod Veľkou Furkaskou () v hraničnom slovensko – poľskom pásme Bobrovca. Od severnej susednej Doliny Krytej ju delí neveľký lesnatý chrbát vrchu Pośrednie v Doline Chochołowskej.

Podhorská dolina je zalesnená. Na jej začiatku je Długa Polana, vysoko na hrebeni oddeľujúcom dolinu od Doliny Głębowiec sú dve poľany: Przysłop pod Furkaską a Polana Jaworzyna pod Furkaską.

V doline je ojedinelá flóra. Okrem iných rastú tu v poľských Karpatoch málo vídané rastliny ako napríklad: prerastlík dlholistý pravý, pichliač belohlavý, kortúza Matthioliho.

Nachádza sa v TANAPe. Je vo vlastníctve „Lesnej spoločnosti ôsmych oprávnených obcí“. Pre turistov je uzavretá.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Doliny poľských Tatier
Miroslav Verner

Prof. PhDr. **Miroslav Verner**, DrSc. (* 31. októbra 1941, Brno) je český archeológ a&nbsp;egyptológ.

Je žiakom prof. Zbyňka Žábu. V rokoch 1975 – 2000 bol riaditeľom Československého, resp. Českého egyptologického ústavu FF UK v&nbsp;Prahe a&nbsp;Káhire. Špecializuje sa na archeológiu doby staviteľov pyramíd, najmä v období 5. dynastie. Pod jeho vedením prebiehal český výskum v&nbsp;Abúsíre do roku 2010, kedy koncesiu odovzdal Miroslavovi Bártovi.

V roku 2021 získal zlatú pamätnú medailu Karlovej univerzity za celoživotné dielo v odbore českej egyptológie a za dlhoročnú vedeckú a pedagogickú činnosť. V roku 2023 sa stal emeritným profesorom Karlovej univerzity.

Bol spolužiakom prvého slovenského študenta egyptológie, Jána Midžiaka, a učiteľom zakladateľov egyptológie na Slovensku, Jozefa Hudeca a Dušana Magdolena.

## Bibliografia
* *Abúsír. V srdci pyramidových polí.* Praha: Academia, 2017. ISBN 978-80-200-2700-9
* *Objevování starého Egypta.* Praha - Litomyšl: Paseka 2008.
* *Pyramidy.* 2. prepracované a&nbsp;rozšírené vydanie. Praha: Academia 2008.
* *Die Pyramiden.* revidované a prepracované české vydanie, Hamburg: Rowohlt 1998.
* *Pyramidy, tajemství minulosti.* Praha: Academia 1997.
* Spolu s L. Barešom a B. Váchalom: *Ilustrovaná encyklopedie starého Egypta*. Praha: Univerzita Karlova 1997.
* *Ztracené pyramidy, zapomenutí faraoni.* Abusír, Praha: Academia 1994.
* Corpus Antiquitatum Aegyptiacarum. Altaegyptische Sarge in den Museen und Sammlungen der Tschechoslowakei, Praha: Univerzita Karlova 1983.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny životopis
* "Ide aj&nbsp;o&nbsp;život," hovorí popredný český egyptológ Miroslav Verner (ČT24) 
* Miroslav Verner (Radiožurnál)
* Vstúpte! s&nbsp;prof. PhDr. Miroslavom Vernerom, DrSc. (ČRo Leonardo)
* Miroslav Verner - rozhovor o&nbsp;knihe Chrám svetla a&nbsp;súčasná činnnosť (Radiožurnál)

## Zdroj

Kategória:Českí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Českí egyptológovia
Kategória:Osobnosti z Brna
Stoney Creek Bridge

**Stoney Creek Bridge** je jednokoľajový železničný most s dĺžkou 200 metrov, nachádzajúci sa v kanadskej provincii Britská Kolumbia. Most je postavený na železničnej trati Canadian Pacific Railway. Most s výškou 90 metrov a sklonom 2% prekonáva dolinu Stoney Creek, medzi mestami Revelstoke a Golden v priesmyku Rogers Pass. Pôvodne bol v roku 1885 na jeho mieste postavený drevený most, ktorý v roku 1893 nahradil oceľový. V roku 1929 bol kvôli pevnosti pre ťažšie vlaky pridaný ďalší súbor oblúkov. Pôvodný most bol v tom čase najvyšším dreveným mostom na svete.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Železničné mosty v Kanade
Kategória:Mosty v Britskej Kolumbii
Kategória:Oceľové mosty
Kategória:Oblúkové mosty
Kaplnka svätej Rozálie

**Kaplnka svätej Rozálie** môže byť:

*Kaplnka svätej Rozálie (Bratislava)
*Kaplnka svätej Rozálie (Košice)
*Kaplnka svätej Rozálie (Pezinok)
*Kaplnka svätej Rozálie (Ivanka pri Dunaji)
Army of Lovers

**Army of Lovers** je švédska tanečná hudobná skupina, ktorá bola založená v roku 1987. Počas 90. rokov vydala viacero hitov, vrátane skladby „Crucified“, ktorý sa stal na osem týždňov hitom európskeho rebríčka. Dodnes je najznámejšou skladbou skupiny.

Koncom roku 2012 sa skupina opäť spojila pre účinkovanie v Melodifestivalen 2013 so skladbou „Rockin’ the Ride“, ktorou reprezentovali Švédsko v súťaži Eurovision Song Contest 2013 v Malmö.

## Členovia
*Alexander Bard
*Jean-Pierre Barda
*Camilla Henemark
*Michaela Dornonville de la Cour
*Dominika Peczynski

## Diskografia
;Štúdiové albumy
* *[[Disco Extravaganza]]* (1990)
* *[[Massive Luxury Overdose]]* (1991)
* *[[The Gods of Earth and Heaven]]* (1993)
* *[[Glory, Glamour and Gold]]* (1994)

;Kompilácie
* *[[Les Greatest Hits]]* (1995)
* *[[Master Series 88–96]]* (1997)
* *[[Le Grand Docu-Soap]]* (2001)
* *[[Le Grand Docu-Soap#Le Remixed Docu-Soap|Le Remixed Docu-Soap]]* (2001)
* *[[14 Klassiker]]* (2003)
* *[[Big Battle of Egos]]* (2013)

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Švédske popové hudobné skupiny
Kategória:Švédske dance hudobné skupiny
Kategória:Hudobné skupiny z 1987
Kalvínsky kostol (Košice)

**Kalvínsky kostol** (alebo tiež *Reformovaný kostol*) je kostol v klasicistickom štýle v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto, na Hrnčiarskej ulici v tesnej blízkosti Miklušovej väznice.

## Vznik
Reformovaný kostol existuje od roku 1811, pričom rok predtým ho dali vysvätiť. Stavali už od roku 1805. Ešte predtým bol na tomto mieste trojposchodový vojenský sklad vbudovaný do mestských hradieb na Hrnčiarskej ulici, ktorá má teraz prezývku *Ulička starých remesiel*. Kedysi v týchto miestach stála jedna z piatich mestských brán, zvaná Maľovaná. Chránili ju z blízkej *[[Katova bašta|Katovej bašty]]*. 

## Architektúra
Kostol je v interiéri zariadený veľmi jednoducho. Výnimkou sú len vzácne bohoslužobné nádoby, ktoré si košickí reformovaní veriaci preniesli z ich predchádzajúceho, dnes už neexistujúceho, dreveného kostola, ktorý stál na Moldavskej ceste. Takisto za povšimnutie stojí klasicistická kazateľnica a organ pochádzajúci z roku 1813.

Nové priečelie kostola a 27-metrovú vežu dostal kostol po vyše 40 rokoch. Rada mesta vtedy darovala pre vežu aj pozláteného kohúta až z roku 1689, ktorý sa na mesto díval z veže Dómu svätej Alžbety, v období keď tento patril reformovanej cirkvi. Vzácny kohút, ktorý je pre reformovaných veriacich symbolom bdelosti, prečkal aj ďalšiu (tentokrát novorománsku) prestavbu v roku 1895, keď vežu zvýšili na 40-metrovú. Kostol je viditeľný z rôznych ulíc ako napríklad: Hlavná, Mlynská či Hrnčiarska ulica. Do kostola sa vojde 800 ľudí, čo je asi pätina zo všetkých kalvínov, ktorí v meste žijú.

## Súčasnosť
Od 90-tych rokov je kalvínsky kostol jednou zo zastávok ekumenického pašiového sprievodu. Ten sa v Košiciach organizuje každoročne na Veľký piatok, prechádza pred chrámami väčšiny z 10 registrovaných cirkví v meste a je slovenskou raritou, ktorá svedčí o náboženskej tolerancii.

## Galéria

Súbor:Košice - kalvínsky kostol -a.jpg|Pohľad na kostol z Univerzitnej ulice
Súbor:Košice - Reformovaný kostol Hrnčiarska ulica.jpg|Kostol pred rekonštrukciou
Súbor:Kalvínsky kostol Košice.jpg|Kalvínsky kostol


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka zboru

Kategória:Kostoly v Košiciach
Košice
Kategória:Klasicistické kostoly na Slovensku
Kategória:Košice - Staré Mesto
Iatrokles

**Iatrokles**  alebo **Iatroklés** (*Iatrokles*, iný prepis: *Iatroklés*) môže byť:

* starogrécky autor kuchárskych kníh, pozri Iatrokles (spisovateľ)
* aténsky politik v 4. stor. pred Kr., pozri Iatrokles z Atén
* grécky sochár (bronziar) v 3. stor. pred Kr., pozri Iatrokles (syn Pasikrita)
Dolina Dudowa

náhľad|Roklina  Między Ściany v dolnej časti Doliny Dudowej
**Dolina Dudowa** je orograficky pravé oddelenie Doliny Chochołowskej na poľskej strane Západných Tatier. Pomenovaná je podľa poľského priezviska Duda. Začiatok doliny je vo výške , neďaleko Polany pod Jaworki. Dolina je orientovaná juhovýchodným smerom ku Przełączkę pod Kufą (). Od juhu sa nad dolinou vypína Kominiarski Wierch () a na západe Dudowe Spady. Na východe Kufą. Severnú hranicu tvorí lesnatý chrbát kopca Wielki Opalony Wierch (), Mały Opalony Wierch (), Spaloną Czubą () a Jamską Czubą ().

Dolná časť doliny má charakter skalnatej rokliny nazvanej Między Ściany. V jej stenách sú početné jaskyne. Vyššie, na jej pravej strane, sa rozprestiera Wyżnia Dudowa Rówień. Vysoko nad dnom doliny, blízko jej ústia nachádza sa Polana Jamy. Dolinou preteká Międzyścienny Potok, ktorý pramení vo výške okolo  v hornej časti Wyżniej Dudowej Równi. Na mnohých miestach sa stráca pod zemou a na vysokých prahoch rokliny Między Ściany vytvára vodopády.

V doline sa nachádza niekoľko jaskýň. Okrem iných: Nyża w Wąwozie Między Ściany, Schronisko w Międzyścianach I, Schronisko w Międzyścianach II, Schronisko w Międzyścianach „nad II“, Szczelina Zawaliskowa nad Kufą, Schronisko przy Ścianach, Dudowa Studnia, Schronisko Dudowe, Schronisko Dudowe Górne, Schron w Piecach, Jaskinia pod Baranami, Jaskinia Lodowa nad Kufą, Szczelina przy Lodowej nad Kufą a Schron pod Kufą Zachodni.

Príroda ponúka zaujímavú a vzácnu flóru. Okrem iných tu rastie: vratičník mnohozárezový, krivec najmenší a hmyzovník muchovitý.

## Turistika
* Turistická značka čierna – Ścieżka nad Reglami, začína sa trochu vyššie na mieste Polany pod Jaworki, vedie po dne Doliny Dudowej blízko je ústia, potom prechádza cez Jamskie Siodło do susednej Doliny Huciańskej a pokračuje do Doliny Lejowej a Kościeliskiej.
** Čas túry z Doliny Chochołowskiej na Jamskie Siodło: 15 min, ↑ 10 min.
** Čas túry z Doliny Kościeliskiej na Jamskie Siodło: 1:55 h, rovnako naspäť.
Roklina Między Ściany a horná časť Doliny Dudowej pre turistov nie sú prístupné.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

## Zdroj

Kategória:Doliny poľských Tatier
Diopeithes z Argosu

**Diopeithes** () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
 
Diopeithes, sochár (bronziar) z Argosu, bol činný zrejme v 2. polovici 3. stor. pred Kr. Z tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, známa je ale jeho signatúra na okrúhlom mramorovom podstavci zo sochy, objavená počas archeologických vykopávok v meste Lindos na ostrove Rodos. Nápis na tomto podstavci, datovaný do roku 210 pred Kr., uvádza, že bol základňou bronzovej sochy kňaza, vyhotovenej za spolupráce s bronziarom Iatroklom:

::- text v starogréčtine
 
V nápise je záznam *καθ’ ὑοθεσίαν**osvojený*, ktorý je charakteristický pre zápis adaptovaných osôb z tohto obdobia hlavne na ostrove Rodos. 
      
## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ivan Žabota

náhľad|Ivan Žabota - Portrét starca
**Ivan Žabota** (* 15. december 1877† 27. december 1939) bol maliar slovinského pôvodu, pôsobiaci prevažne na Slovensku.

## Životopis
Študoval na reálke v Gradci a na pražskej Akadémii výtvarných umení. Neskôr sa presťahoval do Viedne, kde študoval za finančnej podpory svojich rodákov. Od roku 1915 sa zdržiaval v Budapešti, kde maľoval portréty v tamojších slovenských rodinách. Bol jedným z prvých výtvarníkov, ktorý prišli po vzniku ČSR do Bratislavy. Tu sa aktívne zúčastňoval diskusií o smerovaní slovenského výtvarného umenia. V roku 1919 bol jedným zo spoluzakladateľov Spolku slovenských umelcov. V Bratislave sa stal neodmysliteľnou súčasťou vtedajšej bohémy. Po svojom príchode si založil ateliér v budove Slovenskej banky na rohu Hurbanovho námestia a Suchého mýta. Venoval sa maľovaniu portrétov no žil v materiálnom nedostatku. V 30. rokoch sa oženil s dobre situovanou manželkou Pavlou Smolkovou, čím sa výrazne zmenilo jeho materiálne postavenie. Vzťah však nevydržal dlho a Žabota sa vrátil k svojmu bohémskemu spôsobu života pričom upadal do dlhov. Jeho smrť prišla náhle a nečakane.

## Tvorba
Žabota sa venoval prevažne maľbe portrétov. Známe sú jeho obrazy tanečníc a detí. Bol zástancom realizmu a odporcom moderny. Tvoril v štýle salónno-meštiackehého portrétu z konca 19. storočia. Maľoval aj významné osobnosti politického a kultúrneho života. Spolu s Martinom Benkom, Jankom Alexym sa predstavili v roku 1920 na výstave Slovenského Mája. Známou sa stala jeho maľba P. O. Hviezdoslava (1921). Pre jeho portréty je charakteristická priamosť a realita videnia, no postupne v nich začal prevládať romantizujúci a idealizujúci prvok.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Slovinskí maliari
Kategória:Absolventi Akadémie výtvarných umení v Prahe
Kategória:Slovinskí portrétni maliari
Platan východný v Jelke

**Platan východný v Jelke** je dvestopäťdesiatročný platan východný (*Platanus orientalis*), ktorý sa nachádza v susedstve pozemkov hospodárskeho dvora na okraji obce Jelka. Je chránený podľa *Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave, 1/1996, 12.12.1996* z hľadiska ekologického a krajinárskeho .

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
## Externé odkazy
* Platan vychodný v Jelke v databáze Štátnej ochrany prírody
* 12 finalistov ankety Strom roka 2017 
* Na začiatku obce Jelka sa nachádza najstarší platan na Slovensku

Kategória:Chránené stromy na Slovensku
Kategória:Jelka
Kategória:Chránené stromy v Trnavskom kraji