Bitka pri Perekalje

**Bitka pri Perekalje** 13. marca 1942 bol prvý vážnejší stret Zaisťovacej divízie so sovietskymi partizánmi v Bielorusku. Kolóna slovenských vojakov padla počas protipartizánskej operácie do pasce a utrpela značné straty (hoci partizánske straty boli výrazne väčšie). Bitka bola prirovnávaná (aj / najmä kvôli stratám a nerozhodnému výsledku) k bitke pri Lypovci Rýchlej brigády 22. júla 1941.

## Predohra
Na začiatku roku 1942 bol na žiadosť nemeckého velenia operačný priestor Zaisťovacej divízie rozšírený na juhovýchod a zaberal viac ako . Na druhej strane bola divízia oslabená odosielaním jednotiek na front pre Rýchlu divíziu (2 guľometné roty, 2 horské kanónové batérie, pešie jednotky), odoslaním delostreleckého pluku 31 na front k nemeckej 6. armáde (toto odoslanie dohodol veliteľ pluku pplk. Karol Pichl bez vedomia slovenského Ministerstva národnej obrany a proti rozkazom ministra gen. Čatloša priamo s nemeckým velením, pluk sa následne zúčastnil bitky pri Ternovej) a striedaním vojakov mobilizačného ročníka 1939. Početný stav divízie bol k 14. februáru 1942 len 5786 mužov.

Začiatkom roka 1942 sa začali v oblasti aktivizovať partizánske skupiny. Nemecké velenie vyslalo na štáb Zaisťovacej divízie do Žitomiru inšpekciu s cieľom aktivizovať divíziu v boji proti partizánom. Aby nemusel inšpekciu prijať, veliteľ divízie plk. Pavol Kuna odišiel na „obhliadku“ podriadených jednotiek a inšpekciu nem. generálmajora prijal náčelník štábu divízie pplk. František Urban, ktorý argumentoval nedostatočnou silou divízie a dohodami medzi nemeckým velením a slovenským Ministerstvom národnej obrany. Pplk. František Urban bol následne z funkcie na základe nespokojnosti nemeckého velenia odvolaný a velenie divízie sa podriadilo nemeckým požiadavkám, čo znamenalo zapájanie sa divízie od marca 1942 do protipartizánskych akcií.

## Bitka
Začiatkom marca získalo slovenské velenie informácie, že severne od Kapatkievičy sa nachádza asi 1200 partizánov aj s delostreleckou výzbrojou, vrátane plne vyzbrojených a vystrojených vojakov z útvarov Červenej armády rozbitých v roku 1941. Protipartizánsku akciu zahájilo 11. marca nemecké letectvo bombardovaním obce Karpilovka (dnes Akciabrski), kde sa predpokladal hlavný stan partizánskeho oddielu. 12. marca vyrazil z Kapatkievičy II/102 prápor Zaisťovacej divízie na 230 saniach prenajatých od civilistov a večer prenocoval v obci Katka. 13. marca vyrazil prápor na pochod s cieľom stretnúť sa pri obci Perekalje s nemeckým policajným práporom 315 (mjr. Klaus) a spoločne mali zaútočiť na Karpilovku. Prápor bol pri pochode roztiahnutý na dĺžku 3 km. Keď predvoj práporu (čata roty 5/102 pod velením por. jazd. Juraja Pavlovského) dorazil do obce Perekalje, dostal sa do partizánskej pasce a začal byť ostreľovaní z domov, zo striech, spoza plotov. Hneď na začiatku boja bol zabitý por. Pavlovský. Spojka stk. Majerčák bežal po pomoc k 6/102 a 7/102 rote, do boja zasiahli aj mínomety a jeden kanón a rota 5/102. Veliteľ 7/102 roty npor. Majer ale situáciu nezvládol a jeho vojaci sa pod paľbou partizánov svojvoľne vrátili na stanovisko veliteľa. Takisto veliteľ roty 5/102 por. Ižo sa pod paľbou nervovo zrútil a prebral sa z bezvedomia až na druhý deň.

Slovenské jednotky roztiahnuté do dlhej kolóny sa dostali okolo obeda do krížovej paľby spredu aj z bokov. Celý pochodový prúd sa dostal do úplného obkľúčenia a musel opustiť svoje trény. Pplk. Rudolf Noskovič sa nervovo zrútil a velenie prevzal veliteľ 8/102 roty npor. Tibor Samo, ktorý začal organizovať ústup k železničnej trati Karpilovka (Akciabrski) - Zalesje a 16:00 obsadili po prestrelke dedinu Zalesje. Pplk. Noskovič odtiaľ vyslal späť do Perekalje por. Jána Niča s niekoľkými vojakmi, aby doviezol ranených. Úloha bola splnená len čiastočne, por. Nič doviezol len 3 ranených a mŕtvolu por. Pavlovského. Viacero vojakov ostalo na bojisku a časť umrela na následky zranení. Prápor následne ustúpil od železničnej trati do obce Ozemlya, kde sa spojil s policajným práporom 315 a prenocoval. Na druhý deň sa prápor presunul do obcí Parečče a Zarečče, kde zostal 3 dni a 20. marca sa vrátil do Kapatkievičy.

## Dohra
Slovenské jednotky utrpeli ťažké straty na bojisku, ďalší vojaci umreli na následky zranení. Zajatí vojaci Michal Kováč a Bartolomej Nikmon sa napokon tiež stali obeťami boja, partizáni ich zrejme popravili. Celkové straty boli 24 mŕtvych, 25 ranených, 7 vojenských a viacero civilných koní, 3 poľné kuchyne, zbrane a asi 120 saní patriacich civilistom pracujúcim pre slovenské jednotky. Straty partizánov boli podľa prvého hlásenia plk. Kunu 600 mužov, išlo zrejme o pozostatky vojenskej jednotky, podľa modrých uniforiem išlo o výsadkárov alebo tankistov. V správe o účasti pešieho pluku 102 na akcii z 10. apríla 1942 sa straty partizánov udávajú 250 mužov. Vysoké slovenské straty idú na vrub správania sa veliteľov, kde sa pplk. Noskovič a por. Ižo nervovo zrútili. Zároveň bol velenia zbavený aj veliteľ nemeckého policajného práporu 315 mjr. Klaus, ktorý sa nedržal dohodnutého plánu postupu a nepodporil napadnutý slovenský prápor. V čase bitky dňa 13. marca bola na veliteľstve Zaisťovacej divízie bujará zábava, čo svedčí malej autorite veliteľa divízie plk. Kunu.

## Zoznam padlých
### Vojaci padlí pri Perekalje 13. marca 1942

### Zomrelí na následky ťažkých zranení

### Popravení partizánmi

Zdroj: 

## Referencie

## Externé odkazy
* Približné miesto bitky na mape

Kategória:Bitky druhej svetovej vojny
Kategória:Bitky v 1942
Kategória:Bitky Slovenskej republiky 1939 - 1945
Kategória:Bitky v Bielorusku
Kategória:Bitky v Sovietskom zväze