open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jehošua Bar-Hillel

**Jehošua Bar-Hillel**, pôvodným menom *Oscar Westreich* (* 9. august 1915, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko – † 25. september 1975, Jeruzalem, Izrael) bol izraelský filozof jazyka a jazykovedec. 

Nadväzuoval na Rudolfa Carnapa, spolu s ktorým zásadne odmietal metafyziku a špekultívnu filozofiu. Blížil sa k Chomskeho idei transformačnej gramatiky, pričom kládol dôraz na spoluprácu psychológie, lingvistiky a logiky.

Pod vplyvom Bar-Hillelovej filozofie sa analýza jazyka stala pevnou súčasťou izraelskej filozofie.

## Externé odkazy
* *Encyclopedia of Linguistics*, ed. Philip Strazny. New York: Fitzroy Dearborn, 2005. Heslo: Bar-Hillel,Yehoshua
* *Early Years in Machine Translation*, ed. W.John Hutchins. Amsterdam: John Benjamins, 2000, S. 299–312. Yehoshua Bar-Hillel: A Philosopher's Contribution to Machine Translation

## Zdroj
* 

 

Kategória:Izraelskí filozofi
Roger Bacon

náhľad|Socha Rogera Bacona
**Roger Bacon**,  (* asi 1214 – † 1294) bol anglický filozof, člen františkánskeho rádu.

Bol jedným z najoriginálnejších mysliteľov stredoveku; propagátor experimentálnej vedy, ideológ mestských remeselníckych vrstiev. Ovládal gréčtinu, hebrejčinu i arabčinu.

V roku 1277 mu bolo zakázané prednášať na Oxfordskej univerzite a bol uväznený v kláštornom väzení.

Podľa R. Bacona je cieľom vied zvýšenie vlády človeka nad prírodou. Jediným zdrojom ľudského poznania je skúsenosť, a to jednak vnútorná (chápaná v súlade s učením sv. Augustína), jednak vonkajšia, ktorá vzniká na základe zmyslového vnímania.

Zdôvodňovaním nevyhnutnosti priameho empirického skúmania skutočnosti a vysokým hodnotením významu experimentu sa stal predchodcom anglického senzualizmu a empirizmu.

## Dielo
* *Opus maius* (Väčšie dielo; vyd. 1897)
* *Opus minus* (Menšie dielo)
* *Opus tertium* (Tretie dielo)
* *Opus principale* (Hlavné dielo; zostalo nedokončené; malo podať súhrnný výklad ľudského vedenia):

## Pozri aj
* vrcholná scholastika

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Stredovekí filozofi
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Scholastickí filozofi
Kategória:Filozofi 13. storočia
Kategória:Empiristi
Kategória:Alchymisti
Kategória:Narodenia v 13. storočí
Kategória:Úmrtia v 1294
Kategória:Absolventi Oxfordskej univerzity
Kategória:Stredovekí astronómovia
Kategória:Anglickí františkáni
Karl Barth

**Karl Barth** (* 10. máj 1886, Bazilej, Švajčiarsko† 10. december 1968, Bazilej) bol nemecko-švajčiarsky teológ, zakladateľ, hlavný priekopník a predstaviteľ dialektickej teológie; jeden z najväčších teológov 20. storočia. Do dejín systematickej teológie sa zapísal predovšetkým svojou literárnou tvorbou, v ktorej len jeho *Cirkevná dogmatika* (Kirchliche Dogmatik), predstavuje dielo presahujúce počtom 10 000 strán.

Táto osobnosť teológie 20. storočia vyrastala pod vplyvom liberálnej teológie, ale jeho vlastná cesta viedla iným smerom. Jednou z príčin bola osobná kríza viery, ktorú prežil ako reformovaný kazateľ v zbore, udalosti prvej svetovej vojny a ďalšie filozofické a teologické vplyvy, ktoré ho viedli k definitívnemu rozchodu liberálnou teológiou.

Upriamil pozornosť filozofie a teológie 20. storočia na Sørena Kierkegaarda.

Bartha zaraďujú medzi švajčiarskych filozofov v širšom zmysle slova.

## Dielo
* *Theologische Existenz heute*, 1933

## Referencie

## Ďalšia literatúra
* 

## Pozri aj
* dialektická teológia

## Iné projekty

Kategória:Švajčiarski filozofi
Kategória:Švajčiarski teológovia
Kategória:Spravodliví medzi národmi
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Bazileju
Kategória:Nemecké osobnosti švajčiarskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti Druhého vatikánskeho koncilu
Johann Bernhard Basedow

**Johann Bernhard Basedow** (* 11. september 1724, Hamburg – † 25. júl 1790, Magdeburg) bol nemecký vychovávateľ, reformný osvietenský pedagóg a filantrop. V Dessau založil v roku 1774 internátnu školu *Philanthropinum*, v ktorej do roku 1778 praktizoval svoj systém zameraný na pracovnú, telesnú, mravnú a intelektuálnu výchovu.

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Filantropi
Kategória:Absolventi Univerzity v Kieli
Kategória:Osobnosti z Hamburgu
Basilides z Antiochie

**Basilides z Antiochie** alebo **Basileides** († okolo 125) bol sýrsky gnostik, ktorý v rokoch 120 - 140 pôsobil v Alexandrii.

Kresťanské učenie prepracoval pod perzským vplyvom do emanacionizmu. Bol ovplyvnený stoicizmom i filónskou gnózou.

## Zdroj
* 

Kategória:Sýrski filozofi
Kategória:Gnosticizmus
Kategória:Katolícki teológovia 2. storočia
Pafnutij Sergejevič Baturin

**Pafnutij Sergejevič Baturin** (* asi 1740 – † 1803, Minsk, Bielorusko) bol ruský plukovník, spisovateľ a osvietenec odmietajúci slobodomurárstvo, okultizmus a mystiku. 

Vo svojej kritike nadväzoval na Bayla, Locka, Lomonosova a F. Bacona. Za zdroje zdokonaľovania ľudstva považoval rozvoj občianskych zákonov, vied a šírenie vzdelanosti.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1740
Kategória:Úmrtia v 1803
Kategória:Ruskí spisovatelia
Kategória:Ruskí osvietenci
Kategória:Ruské vojenské osobnosti
Adolf Bastian

**Adolf Bastian** (* 26. jún 1826,  Brémy, Nemecko† 2. február 1905, Port of Spain, Trinidad a Tobago) nemecký lekár, cestovateľ a etnograf. Prijal Bachofenovu myšlienku o prvenstve materského práva, avšak odmietol názor o pluralite kultúr podobne ako difuzionisti. Bol spoluzakladateľom časopisu *[[Zeitschrift für Ethnologie]]* (1869) a vypracoval prvé systematické dielo o vývoji populácií a kultúr na americkom kontinente: *Kulturländer des Alten Amerikas* (18781889).

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti z Brém
Alexander Gottlieb Baumgarten

**Alexander Gottlieb Baumgarten** (* 17. júl 1714, Berlín, Svätá rímska ríša nemeckého národa – † 27. máj 1762, Frankfurt nad Odrou) bol nemecký filozof, nadväzujúci na Ch. Wolffa a Leibniza.

Zaviedol termín „estetika“, ktorým označil teóriu o zmyslovom poznaní, postihujúcom a tvoriacom krásno a vyjadrujúcom sa v umeleckých obrazoch na rozdiel od logiky ako vedy o rozumovom poznaní. Baumgarten dopomohol k formovaniu estetiky ako samostatnej filozofickej disciplíny.

„Nemci jediní používajú dnes slovo estetika na označenie toho, čo iní nazývajú kritikou vkusu. Zakladá sa na klamnej nádeji vynikajúceho analytika Baumgartena, že krásne sa dá kriticky posudzovať podľa rozumových princípov a že z pravidiel tohto posudzovania sa dá urobiť veda. Toto úsilie je však márne, lebo hlavné zdroje týchto pravidiel alebo kritérií sú čisto empirické, čiže nikdy nemôžu slúžiť ako určité apriórne zákony, ktorými by sme sa mali riadiť, ak vyslovujeme úsudok o vkuse. Naopak, tento úsudok je ozajstnou skúškou správnosti spomenutých pravidiel. Preto by malo toto pomenovanie alebo zaniknúť, alebo by malo byť vyhradené pre náuku, ktorá je ozajstnou vedou (čím by sme sa zároveň priblížili reči i chápaniu antiky a jej slávnemu deleniu poznania na "αι δθητάχαι νοητά"), alebo by bolo potrebné podeliť sa oň so špekulatívnou filozofiou a estetiku chápať sčasti v transcendentálnom, sčasti v psychologickom zmysle.“

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Filozofi 18. storočia
Kategória:Nemeckí estetici
Kategória:Filozofi osvietenstva
Kategória:Osobnosti z Berlína
Edgar Bauer

**Edgar Bauer** (* 7. október 1820, Charlottenburg, Nemecko – † 18. august 1886, Hannover) bol nemecký filozof a publicista, mladohegelovec.

## Dielo (výber)
* *Bruno Bauer und seine Gegner*. Jonas, Berlin 1842
**Geschichte Europas seit der ersten französischen Revolution (von Archibald Alison)*. In: Deutsche Jahrbücher für Wissenschaft und Kunst, 14./15./16. Dezember 1842
**Der Streit der Kritik mit Kirche und Staat* (Charlottenburg, 1843)
**Denkwürdigkeiten zur Geschichte der neuern Zeit* (1843-1844, 12 Hefte, mit Bruno Bauer)
**Die Geschichte der konstitutionellen Bewegungen im südlichen Deutschland während der Jahre 1831-34* (Charlottenburg, 1845, 3 Bd.)
**Die Kunst der Geschichtsschreibung und Herrn Dahlmanns Geschichte der französischen Revolution* (Magdeburg, 1846)
**Geschichte des Luthertums* (unter dem Namen Martin von Geismar, Leipzig, 1846-1847)
**Über die Ehe im Sinn des Luthertums* (Leipzig, 1847)
**Das Teutsche Reich in seiner geschichtlichen Gestalt* (Altona, 1872)
**Die Wahrheit über die Internationale* (Altona, 1873)
**Englische Freiheit* (Leipzig, 1857)
**Die Rechte des Herzogtums Holstein* (Berlin, 1863)
**Die Deutschen und ihre Nachbarn* (Hamburg, 1870)
**Artikel V, der deutsche Gedanke und die dänische Monarchie* (Altona, 1873)
**Der Freimaurerbund und das Licht* (Hannover, 1877)
**Der Magus des Nordens*. Novelle. 1882

## Literatúra
* *Briefwechsel zwischen Bruno Bauer und Edgar Bauer während der Jahre 1839-1842 aus Bonn und Berlin*; Charlottenburg, 1844 Digitalisat  
* Erik Gamby: *Edgar Bauer. Junghegelianer, Publizist und Polizeiagent. Mit Bibliografie der E. Bauer-Texte und Dokumentenanhang*. Trier 1985 (Schriften aus Karl-Marx-Haus 32)
* Wolfgang Essbach: *Die Junghegelianer. Soziologie einer Intellektuellengruppe.* München: Wilhelm Fink 1988; ISBN 3-7705-2434-9 (S. 71, 193–203, passim)
* Ichiro Tamura: *Die Aufhebung des modernen Staates: die politische Philosophie des jungen Edgar Bauer im deutschen Vormärz.* Berlin: Logos 2005; ISBN 3-8325-0708-6

## Externé odkazy
* Leseauszug aus "Edgar Bauer. Junghegelianer, Publizist und Polizeiagent"

## Zdroj
* 
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Pierre Bayle

**Pierre Bayle** (* 18. november 1647, Le Carla (dnes Carla-Bayle) – † 28. december 1706, Rotterdam) bol francúzsky filozof, publicista, profesor Sedanskej akadémie a Rotterdamskej univerzity, predstaviteľ raného osvietenstva.

Propagoval znášanlivosť vierovyznaní. Filozoficky rozvíjal skepticizmus, približujúci sa descartovskej pochybovačnosti.

Bayle bol protestantský pastor. Roku 1668 prestúpil ku katolicizmu, ale o dva roky neskôr sa vrátil ku kalvinizmu. V rokoch 1684-1687 bol profesorom filozofie a histórie a publikoval vo svojom časopise *Nouvelles de la république des lettres*.

V politike bol Bayle pesimista, pretože nedôveroval nijakej zmluve (z nej podľa neho môže vzísť len veľmi krehká rovnováha) a zdôrazňuje nevyhnutnosť silnej moci, ktorá je len donucovacia. Na kvalite jej uplatňovania nezáleží natoľko ako na jej definícii - ale len v tej oblasti, ktorá jej prináleží, t. j. v spoločenskom živote. Vladárova moc sa nemá miešať do vecí svedomia a má zohľadňovať osobné presvedčenie poddaných. V tomto zmysle je Bayle prívržencom občianskej slobody a bezpodmienečný zástanca tolerancie, najmä v náboženských veciach.

Najvýznamnejším dielom P. Bayla je *Historický a kritický slovník*.

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Novovekí filozofi
Kategória:Filozofi 17. storočia
Kategória:Osobnosti na francúzskych poštových známkach
Miroslav Bázlik

**Miroslav Bázlik** (* 12. apríl 1931, Nemecká Ľupča – † 29. august 2024) bol slovenský hudobný skladateľ, klavirista, pedagóg a matematik.

## Životopis
Od roku 1990 pôsobil ako pedagóg na VŠMU v Bratislave. Je autorom opery *Peter a Lucia*, oratórií (*Dvanásť*, *Canticum 43*, *Canticum Jeremiae*), orchestrálnych a komorných diel, elektroakustických skladieb (balet *Búrka*) a vokálnej tvorby (*Päť piesní na čínsku poéziu*). 

Popri hudobnej interpretácii najmä diela Johanna Sebastiana Bacha, Ludwiga van Beethovena a romantikov podával aj ich filozofický rozbor a výklad.

## Referencie

## Externé odkazy
* Miroslav Bázlik na stránkach Hudobného centra
* 
*  
* 
* Miroslav Bázlik na Osobnosti.sk 
* Autor opery Peter a Lucia, Miroslav Bázlik, sa dožíva 90 rokov

## Zdroj
* 

Kategória:Slovenskí hudobní skladatelia
Kategória:Slovenskí klaviristi
Kategória:Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Kategória:Slovenskí hudobní pedagógovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Partizánskej Ľupče
Simone de Beauvoir

**Simone Lucie Ernestine Marie Bertrand de Beauvoir** (výslovnosť: ; * 9. január 1908, Paríž† 14. apríl 1986, Paríž) bola francúzska existencialistická filozofka, spisovateľka, žurnalistka a feministická aktivistka. Hoci sa sama nepovažovala za filozofku a ani v čase svojej smrti nebola takto všeobecne vnímaná, mala výrazný vplyv na existencialistický feminizmus aj feministickú teóriu.

Je autorkou románov, esejí, poviedok, biografií, autobiografií a monografií o filozofii, politike a spoločnosti. Najviac sa preslávila svojím priekopníckym dielom vo feministickej filozofii, knihou *Druhé pohlavie* (, 1949), ktorá predstavuje podrobnú analýzu útlaku žien a patrí k základným dielam súčasného feminizmu. Známa bola aj ako autorka románov, z ktorých najvýznamnejšie sú *Pozvaná* (*L’Invitée*, 1943) a *Mandaríni* (*Les Mandarins*, 1954).

Literárne najvýznačnejšie sú jej memoáre, najmä prvý zväzok *Pamäti slušného dievčaťa* (*Mémoires d’une jeune fille rangée*, 1958). Získala Goncourtovu cenu (1954), Jeruzalemskú cenu (1975), Rakúsku štátnu cenu za európsku literatúru (1978) a bola trikrát nominovaná na Nobelovu cenu za literatúru. Bola dlhoročnou družkou filozofa Jeana-Paula Sartra.

## Poznámky

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski spisovatelia románov
Kategória:Existencialisti
Kategória:Feministky
Kategória:Filozofky
Kategória:Laureáti Goncourtovej ceny
Kategória:Úmrtia na pneumóniu
Kategória:Pochovaní na cintoríne Montparnasse
Kategória:Osobnosti z Paríža
Bruno Bauch

**Bruno Bauch** (* 19. január 1877, Gross-Nossen, Poľsko – † 27. február 1942, Jena, Nemecko) bol nemecký filozof; vychádzajúc z Kantovej Kritiky čistej súdnosti interpretoval Kantovo učenie ako teóriu kultúry ovládanú ideou hodnoty.

## Dielo (výber)
* *Glückseligkeit und Persönlichkeit in der kritischen Ethik*, Stuttgart: Frommann 1902
* *Luther und Kant*, Berlin: Reuther & Reichard 1904
* *Geschichte der neueren Philosophie bis Kant*, Berlin und Leipzig: J. G. Göschen 1908
* *Immanuel Kant* (Sammlung Göschen), Berlin und Leipzig : Göschen 1911
* *Studien zur Philosophie der exakten Wissenschaften*, Heidelberg: Carl Winter 1911
* *Vom Begriff der Nation*, Berlin: Reuther & Reichard 1916
* *Fichte und der deutsche Gedanke*, Hamburg: Dt.-Nat. Verlags-Anstalt 1917
* *Jena und die Philosophie des deutschen Idealismus*, Jena: G. Fischer 1922
* *Wahrheit, Wert und Wirklichkeit*, Leipzig: F. Meiner 1923
* *Fichte und der deutsche Staatsgedanke*, Langensalza: Beyer & Söhne 1925
* *Die Idee*, Leipzig: E. Reinicke 1926
* *Der Geist von Potsdam und der Geist von Weimar*, Jena: G. Fischer 1926
* *Philosophie des Lebens und Philosophie der Werte*, Langensalza: Beyer& Söhne 1927
* *Goethe und die Philosophie*, Tübingen: J.C.B. Mohr 1928
* *Kultur und Nation*, Langensalza: Beyer & Söhne 1929
* *Die erzieherische Bedeutung der Kulturgüter*, Leipzig: Quelle & Meyer 1929
* *Grundzüge der Ethik*, Stuttgart: Kohlhammer 1935

## Literatúra
* Raymund Schmidt (Hrsg.): *Die deutsche Philosophie der Gegenwart in Selbstdarstellungen*, F. Meiner, Leipzig 1929
* Erich Keller: *Bruno Bauch als Philosoph des vaterländischen Gedankens*, Hermann Beyer & Söhne, Langensalza 1928
* Erich Keller: *Die Philosophie Bruno Bauchs als Ausdruck germanischer Geisteshaltung*, Kohlhammer, Stuttgart 1935
* Wolfgang Ritzel: *Studien zum Wandel der Kant-Auffassung*, Westkulturverlag Anton Hain, Meisenheim/Glan 1952
* Johano Strasser: *Der hypothetische Imperativ in der Ethik Bruno Bauchs*, Dissertation Johannes Gutenberg-Universität Mainz 1967
* Cristina Savi: *Bruno Bauch ed Ernst Cassirer*, Bibliopolis, Napoli 1992, ISBN 88-7088-254-3
* Helmut Holzhey / Ernst Wolfgang Orth (Hrsg.): * Neukantianismus. Perspektiven und Probleme*, Verlag Königshausen & Neumann, Würzburg 1994
* Regina Meyer und Günter Schenk (Hrsg.): *Neukantianisch orientierte Philosophen*, im Auftrag der „Hallischen philosophischen Bibliothek“, Crok media Verlag 2001, ISBN 3-936228-01-9
* Sven Schlotter: *Die Totalität der Kultur. Philosophisches Denken und politisches Handeln bei Bruno Bauch*, Studien und Materialien zum Neukantianismus Band 22, Königshausen & Neumann, Würzburg 2004

## Externé odkazy
* Bruno Bauch
* Portrét 

## Zdroj
* 
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Nemeckí univerzitní profesori
Beda Venerabilis

Svätý **Beda Venerabilis** OSB alebo **Beda Ctihodný** (* 672/673, Northumbria, Anglicko – † 27. máj 735, Jarow) bol všestranný anglický mních a učenec (polyhistor), ktorý sa zapísal do dejín ako jedno z ohniviek zachovávajúcich v drsnej dobe konca 7. storočia a začiatku 8. storočia svetlo učenia patristiky. Orientoval sa v prvom rade na výchovu a vzdelávanie svojho ľudu.

## Uctievanie
Katolícka cirkev si ho podľa Rímskeho martyrológia uctieva 25. mája. Od 13. novembra 1899 mu v Katolíckej cirkvi prináleží titul Učiteľ Cirkvi.

## Referencie


## Pozri aj

* Rímske martyrológium
* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 7. storočí
Kategória:Úmrtia 27. mája
Kategória:Úmrtia v 735
Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Anglickí historici
Kategória:Britskí katolícki svätci
Kategória:Cirkevní otcovia
Kategória:Učitelia cirkvi
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 25. mája
Kategória:Anglickí katolícki svätci
Ján Bayer

**Ján Bayer** (* 1630, Prešov – † 14. máj 1674, Spišské Podhradie) bol slovenský spisovateľ, filozof a pedagóg, najvýznamnejší predstaviteľ Prešovskej školy, stúpenec Francisa Bacona.

## Životopis
Študoval v Prešove a vo Wittenbergu. Spočiatku pôsobil na svojej alma mater. Po návrate do Prešova (1659) sa stal konrektorom a neskôr aj rektorom mestskej školy a v spolupráci s Izákom Cabanom ju premenil na lýceum. Rozkvetu lýcea sa však nedočkal, lebo v roku 1665 ho zbavili profesúry. Potom bol činný ako kazateľ v Banskej Bystrici a Spišskom Podhradí. Patril do skupiny predstaviteľov spišských miest, ktorých odsúdili za údajné sprisahanie proti Habsburgovcom. Hoci trest smrti im zmenili na vyhnanstvo, Bayer ešte pred odchodom na nútené práce náhle skonal.

## Tvorba a myslenie
Patril medzi významných filozofov svojej doby. Ako zástanca učenia Francisa Bacona zdôrazňoval nutnosť vychádzať pri bádaní zo skúsenosti, opierať sa o sústavné pozorovanie a experiment. Filozofia a veda majú slúžiť človeku a prispievať k zlepšovaniu stavu ľudskej spoločnosti. Propagoval induktívnu filozofiu. Vďaka orientácii na modernú prírodovedu sa stal vari prvým materialistom na Slovensku. Ako veriaci protestant sa usiloval o spojenie vedy a viery, racionálneho a empirického pohľadu na svet s mystickými špekuláciami. Ako pedagóg bol ovplyvnený Janom Amosom Komenským, hlavne jeho dôrazom na názornosť vo vyučovaní. Tieto zásady v praxi uplatnil pri premene prešovskej mestskej školy na lýceum. Bol najmä filozofom, a plánoval spracovať v monografii problémy metafyziky, psychológie, etiky, ekonomiky a politiky, venoval sa taktiež písaniu básní a prózy, ktoré uverejňoval v zborníkoch. 

## Dielo
* 1662 – *Ostium vel atrium naturae ichnographice delineatum*
* 1663 – *Filum labyrinthi vel cynosura seu lux mentium universalis*

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Narodenia v 1630
Kategória:Úmrtia v 1674
Kategória:Osobnosti z Prešova
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí filozofi
Kategória:Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove
August Bebel

**August Ferdinand Bebel** (* 22. február 1840, Deutz, Nemecko – † 18. marec 1913, Passugg, Švajčiarsko) bol nemecký filozof, predstaviteľ marxizmu, jeden zo zakladateľov nemeckej sociálnodemokratickej strany. 

Predmetom jeho teoretického záujmu bola ženská otázka: ukázal, že postavenie ženy závisí od spoločenských vzťahov. Počiatok utláčania ženy a opovrhovania ňou vidí vo vzniku súkromného vlastníctva.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Politickí filozofi
Kategória:Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Kolína nad Rýnom
Kategória:Feministi
Daniel Bell

**Daniel Bell** (* 10. máj 1919, New York – † 25. január 2011, Cambridge, Massachusetts) bol americký sociológ a politológ, sociálny prognostik, futurológ a publicista. Bol jednýnm z teoretikov postindustriálnej spoločnosti, predstaviteľom teórie dezideologizácie a  teórie reideologizácie a neokonzervativizmu.

## Aktivity

Pôsobil ako emeritný profesor sociálnych vied na Harvard University Bol spoluzakladateľom časopisu The Public Interest. Pôsobil ako predseda  Commission on the Year 2000 - Komisie pre rok 2000 vytvorenej v roku 1967 American Academy of Arts and Sciences. Táto komisia publikovala výsledky svojej práce v roku 1967 v časopise Daedalus pod názvom Towards the Year 2000 - Work in Progress a neskoršie aj knižne. Od roku 1992 bol prezidentom Tocquevillovej spoločnosti. Žil v Cambridge, Massachusetts v USA.

## Teória

Metodologicky sa opieral o tézu nezávislosti troch sfér modernej spoločnosti: 1. technológie a ekonomiky, 2. politiky a 3. kultúry: Ekonomika sa buduje na zásadách efektívnosti, politika na zásadách rovnosti a kultúra na zásadách sebarealizácie.
Podľa Bella sa moderná spoločnosť pôsobením svojich konštitutívnych princípov (orientácia na výkon a zisk, idea sebarealizácie, rovnostárstvo atď.) dostáva do stále hlbších protikladov sama so sebou. Dôsledkom toho sú sociálne konflikty, ktoré tendujú k celkovej sociokultúrnej zmene, po ktorej odklone od modelu kapitalistickej priemyselnej k postindustriálnej spoločnosti bude hrať hlavnú rolu nová spiritualita a náboženstvo.

## Dielo

Daniel Bell publikoval následovné knihy a publikácie:

* The End of Ideology (1960)
* The Post-Industrial Society. A Speculative View of the United States in 1985 and Beyond (1962) (1964)
* The Study of the Future (1965)
* The Reforming of General Education (1966)
* The Notes on the Post-Industrial Society (1967)
* Towards the Year 2000. Work in Progress (editor) (1968)
* The Coming of Post-Industrial Society. A Venture in Social Forecasting (1973)
* The Cultural Contradictions of Capitalism (1976)
* The Winding Passage. Essays and Sociological Journeys, 1960-1980 (1980)
* The Crisis in Economic Theory (1981), The World and the United States in 2013 (1987)
* The Axial Age of Technology Foreward: 1999 (1999)

## Bibliografia

### Knihy

* Bell, Daniel: The Coming of Post-Industrial Society. A Venture in Social Forecasting. Basic Books, New York, New York, 1973
* Bell, Daniel: The Coming of Post-Industrial Society. A Venture in Social Forecasting. Special Anniversary Edition With a New Foreword by the Author. Basic Books, New York, 1999

### Preklady do češtiny

* Bell, Daniel: Kulturní rozpory kapitalizmu. Sociologické nakladatelství, Praha, 1999
* Bell, Daniel: Svět v roce 2013. In: Spektrum č.63 / 1988, Veľvyslanectvo USA, Praha, 1988

## Externé odkazy
* 

Kategória:Futurológovia
Kategória:Filozofi USA
Kategória:Sociológovia USA
Kategória:Osobnosti z New Yorku
Václav Bělohradský

Prof. PhDr. **Václav Bělohradský**, PhD. (* 17. január 1944, Praha) je český filozof, teoretik postmodernizmu.

Bělohradský nadviazal vo svojich úvahách v 70. rokoch na Husserlovu myšlienku krízy a zabudnutosti prirodzeného sveta, pričom tému krízy rozširuje na krízu normatívnych systémov a spoločnosti vôbec.

## Bibliografia
* 1972 – *Interpretazioni italiane di Wittgenstein*, Miláno
* 1972 – *Regionamento, azione, società. Sociologia della conoscenza in Vilfredo Pareto*, Miláno 
* 1981 – *Il mondo della vita: un problema politico*, Miláno 

## Česká bibliografia
* 1977 – *Kritika banálního zla*
* 1982 – *Krize [[eschatológia|eschatologie]] neosobnosti*, Londýn 
* 1985 – *Myslet zeleň světa* 
* 1989 – Sborník *Hostina*, Toronto 
* 1991 – *Přirozený svět jako politický problém*
* 1991 – *Člověk bez skrupulí*, 
* 1991 – *Mitteleuropa: Rakouská říše jako metafora*, Praha
* 1992 – *Kapitalismus a občanské ctnosti*, Československý spisovatel
* 1997 – *Mezi světy a mezisvěty*, Votobia
** druhé doplnené vydanie 2013, Novela Bohemica
* 1999 – *Eseje o nedávné minulosti a blízké budoucnosti* (spoločne s Janom Kellerom, Jiřím Přibánom a ďalšími), G plus G, Knižní klub
* 2007 – *Společnost nevolnosti*, SLON
* 2010 – *Kritika (depolitizovaného) rozumu* (spoločne s Michaelom Hauserom, Terezou Stöckelovou a ďalšími), Grimmus
* 2012 – *Vzpoury II* (spoločne s Karlom Hvížďalou a ďalšími)

## Referencie


## Literatúra
* 
* 

## Externé odkazy
* Větší než malé množství Václava Bělohradského
* Vít Kouřil: Nenechat se uspat do vlastního světa (rozhovor s Václavom Bělohradským), Sedmá generace, č. 6/2007
* Osobnosti na ČT24: "Být velký neznamená růst," hovorí Václav Bělohradský 
* Václav Bělohradský na tému "Česká věda a politika"
* Václav Bělohradský nad svojou knihou "Společnost nevolnosti"
* Osobnosti na ČT24: "Do politiky pravda a láska nepatří," hovorí Václav Bělohradský
* Kniha profesora politickej sociológie Václava Bělohradského "Mezi světy". Vybrané ukážky z esejí a rozhovorov doplní rozhovor so samotným autorom. Pripravila Michaela Krčmová.
* 

Kategória:Českí filozofi
Kategória:Českí sociológovia
Kategória:Českí emigranti a exulanti
Kategória:Českí univerzitní profesori
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Kategória:Signatári Charty 77
Kategória:Osobnosti z Prahy
Kategória:Nositelia Medaily Za zásluhy (Česko)
Jonathan Bennett

**Jonathan Bennett** (* 17. február 1930, Greymouth, Nový Zéland – † 31. marec 2024, Bowen Island, Kanada) bol britský filozof novozélandského pôvodu, predstaviteľ analytickej filozofie. Na báze teórie konania vypracoval originálnu koncepciu významu. Vyšiel z výskumov racionality.

Univerzitné vzdelanie nadobudol na Oxfordskej univerzite. Učil na Cambridgeskej univerzite (19561968), Simon Fraser University (19681970), University of British Columbia (19701979) a Syracuse University (19791997).

## Dielo
* 1964 – *Rationality: An Essay Towards an Analysis*
* 1966 – *Kant's Analytic*
* 1971 – *Locke, Berkely, Hume: Central Themes*
* 1973 – *The Meaning-Nominalist Strategy*
* 1974 – *Kant's Dialectic*
* 1975 – *Stimulus, Response, Meaning*
* 1976 – *Linguistic Behavior*
* 1979 – *Analytic Transcendental Arguments*
* 1984 – *A Study of Spinoza's Ethics*
* 1988 – *Events and Their Names*

## Referencie

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Filozofi 21. storočia
Kategória:Filozofi jazyka
Kategória:Členovia American Academy of Arts and Sciences
Kategória:Vyučujúci na University of British Columbia
Max Bense

**Max Bense** (* 7. február 1910, Štrasburg – † 29. apríl 1990, Stuttgart) bol nemecký filozof, zameriaval sa na filozofiu techniky, filozofiu prírody (Naturphilosophie), informačnú estetiku (Informationsästhetik, Tezttheorie) a všeobecnú semiotiku. Zastával existenciálny racionalizmus, podľa ktorého je charakteristickou črtou človeka jeho inteligencia, a semiotický realizmus.

## Dielo
**Quantenmechanik und Daseinsrelativität*, 1938
**Vom Wesen deutscher Denker*, 1938
**Die abendländische Leidenschaft*, 1938
**Geist der Mathematik*, 1939
**Einleitung in die Philosophie*, 1941
**Sören Kierkegaard – Leben im Geist*, 1942
**Das Leben der Mathematiker*, 1944
**Konturen einer Geistesgeschichte der Mathematik, 2 Bde.*, 1946-1949
**Philosophie als Forschung*, 1947
**Umgang mit Philosophen*, 1947
**Hegel und Kierkegaard*, 1948
**Technische Existenz*, 1949
**Literaturmetaphysik*, 1950
**Ptolemäer und Mauretanier oder die theologische Emigration der deutschen Literatur*, 1950
**Descartes und die Folgen*, 1951
**Die Philosophie (zwischen den beiden Kriegen, I)*, 1951
**Plakatwelt*, 1952
**Theorie Kafkas*, 1952
**Der Begriff der Naturphilosophie*, 1953
**Aesthetica, I–IV*, 1954–1960
**Bestandteile des Vorüber*, 1961
**Theorie der Texte*, 1962
**Die präzisen Vergnügen*, 1964
**Aesthetica*, 1965
**Brasilianische Intelligenz*, 1965
**Semiotik. Allgemeine Theorie der Zeichen*, 1967
**Kleine abstrakte Ästhetik*, 1969
**Einführung in die informationstheoretische Ästhetik*, 1969
**Artistik und Engagement*, 1970
**Zeichen und Design. Semiotische Ästhetik*, 1971
**Wörterbuch der Semiotik*, 1973
**Semiotische Prozesse und Systeme*, 1975
**Vermittlung der Realitäten*, 1976
**Die Unwahrscheinlichkeit des Ästhetischen und die semiotische Konzeption der Kunst*, 1979
**Axiomatik und Semiotik*, 1981
**Das Universum der Zeichen*, 1983
**Repräsentation und Fundierung der Realitäten*, 1986

## Poznámky


## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti zo Štrasburgu
Nikolaj Alexandrovič Berďajev

**Nikolaj Alexandrovič Berďajev** (* 18. marec 1874, Kyjev, Ukrajina – † 24. marec 1948, Clamart, Francúzsko) bol ruský filozof, personálny existencionalista, náboženský neoromantik, predstaviteľ bohohľadačstva.

Berďajevov záujem sa v prvom období sústreďoval na etickú problematiku, v druhom období na nábožensko-mystickú, v treťom na historiozofickú a v štvrtom na personalistickú problematiku.

Mystiku interpretuje ako prostriedok vnútorného oslobodzovania sa človeka. Marxizmus podľa Berďajeva zacláňa človeka triedou, a preto nie je schopný riešiť problém aktivity a slobody osobnosti. Berďajevovo filozofické myslenie vyúsťuje do tematizácie tvorivosti ako základu osobnosti. Tvorivosť má podľa neho dialektickú povahu bohočlovečenstva, čiže rodenia sa Boha v človeku a človeka v Bohu.

S Berďajevovým dielom (najmä s kľúčovým spisom 'Zmysel dejín, 1923) sa spája tendencia kresťanskej renesancie: spájanie myšlienky humanizmu a renesancie s tým, čo ľudstvu prinieslo krestanstvo. Strojová civilizácia Západu je podla Berďajeva slepou uličkou vývoja ľudstva a vedie do priepasti. Preto sa ľudstvo musí vrátiť ku koncepciám, ktoré ho môžu vyviesť z bludného kruhu, ktorý ináč smeruje k sebazničeniu. Zvláštnu úlohu bude mať v tomto návrate Rusko (ruský mesianizmus - viera v osloboditelskú úlohu Ruska, ktoré spasí svet). Rusko prostredníctvom svojej literatúry (L. N. Tolstoj, F. M. Dostojevskij) už dávno vyzývalo k náboženskému pretvoreniu ľudstva.

## Berďajevova filozofia dejín
Berďajevova filozofia dejín predstavuje dejinno-filozofickú konštrukciu, ktorá umožňuje formou pojmového básnenia a vytvárania nových mýtov vyjadriť dejinnú orientáciu emocionálneho rozpätia základných nálad určitých sociálnych vrstiev; iba vo výnimočnom prípade dokáže reálne orientovať konkrétne spoločenskovedné disciplíny, resp. prakticko-duchovnú činnosť. Jej expresívna hodnota je niekoľkonásobne väčšia než jej kognitívna hodnota.

## Literatúra
Pramene a zmysel ruského komunizmu - Kalligram, Bratislava 2004

Ríša Ducha a ríša cisárova - Kalligram, Bratislava 2003

Sebapoznanie (Pokus o filozofickú autobiografiu) - Agora, Bratislava 2005

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Ruskí filozofi
Kategória:Existencialisti
Kategória:Osobnosti z Kyjeva
Kategória:Sovietski disidenti
Gustav Bergmann

**Gustav Bergmann** (* 4. máj 1906, Viedeň, Rakúsko – † 21. apríl 1987, Iowa City, Iowa, USA) bol rakúsko-americký filozof (pozitivista) a matematik.

Študoval matematiku, právo a filozofiu vo Viedni, v roku 1938 emigroval do USA, kde štyridsať rokov vyučoval na Univerzite Iowa. Bol extrémny realista.

V roku 1928 získal titul PhD. v matematike, krátko predtým ho Friedrich Waismann pozval na sériu stretnutí filozofov, vedcov, matematikov a ostatných intelektuálov. Vtedy sa zapojil do filozofického prúdu logický pozitivizmus. V Berlíne spolupracoval s Albertom Einsteinom na komplexných aspektoch jeho fyzikálnych prác. Po anexii Rakúska Nemeckom emigroval do USA, kde sa začal intenzívnejšie venovať filozofii a v roku 1950 sa stal riadnym vysokoškolským profesorom filozofie a psychológie. Vo svojich filozofických prácach využíval metódy prevzaté z matematiky.

## Dielo
* *The Metaphysics of Logical Positivism* (N. Y. 1954).
* *Meaning and Existence* (1959)
* *Logic and Reality* (1964)
* *The Ontological Turn* (1974)
* *New Foundations of Ontology* (1992) 

## Externé odkazy
* 
*WILLIAM HEALD - From Positivism to Realism - The Philosophy of Gustav Bergmann 

Kategória:Rakúski filozofi
Kategória:Rakúski matematici
Kategória:Viedenský krúžok
Henri Bergson

**Henri Bergson** (* 18. október 1859, Paríž, Francúzsko – † 4. január 1941, Paríž) bol francúzsky filozof, predstaviteľ intuitivizmu a filozofie života. V Bergsonovom myslení sú živé najmä motívy Platónovej filozofie, neskorého Schellinga, Schopenhauera a samozrejme francúzska filozofická tradícia. Základným pojmom Bergsonovej filozofie je pojem čistého, nehmotného plynutia, presnejšie povedané trvania (fr. *durée*) ako prvopočiatku všetkého jestvujúceho. Hmota, čas, pohyb sú rozličnými formami prejavu tohto pôvodného trvania. Poznanie trvania je prístupné iba intuícii, čiže aktu poznania zhodného s aktom, ktorým sa rodí skutočnosť. Na evolučnom procese akcentuje Bergson jeho tvorivostnú stránku a interpretuje ju vitalisticky.

Skutočnosť je podľa Bergsona tvorivý proces, ktorý v každom novom časovom okamihu prináša novosť, nevymedziteľnú a nepochopiteľnú z minulých skúseností a daností.
 
## Dielo
* *Essai sur les données immédiates de la conscience*, 1889
* *Matière et mémoire, essai sur la relation du corps à l'esprit*, 1896
* *Le rire*, 1900
* *L'évolution créatrice*, 1907
* *Réflexions sur le temps, l'espace et la vie*, 1920
* *Durée et simultanéité. A propos de la théorie d'Einstein*, 1922
* *[[Dva pramene morálky a náboženstva|Les deux sources de la morale et de la religion]]*, 1932
* *La pensée et le mouvant*, 1934
* *Écrits et Paroles*, 3 zv. 1957-1959
* *Mémoire et vie*, 1957
* *Œuvres*, 1959

## Iné projekty

## Zdroje
* 
* 

 

Kategória:Filozofi 20. storočia
Kategória:Filozofi jazyka
Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Kategória:Francúzski nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Členovia Francúzskej akadémie
Kategória:Absolventi École Normale Supérieure
Kategória:Osobnosti z Paríža
Rudolph Berlinger

**Rudolph Berlinger** (* 26. február 1907, Mannheim, Nemecko - † 7. júl 1997) bol nemecký filozof, profesor vo Würzburgu, spočiatku bol blízky fenomenológii; postupne smeroval k vytvoreniu metafyzického systému (Metaphysik als Weltwissenschaft).

## Dielo
* 1954 – *Das Nichts und der Tod*
* 1959 – *Das Werk der Freiheit, Zur Philosophie von Geschichte, Kunst, Technik* 
* 1962 – *Augustins dialogische Metaphysik* 
* 1964 – *Das Problem des höchsten Gedankens* 
* 1965 – *Vom Anfang des Philosophierens, Traktate* 
* 1968 – *Hölderlins philosophische Denkart* 
* 1969 – *Subversion und Revolution* 
* 1975/1980 – *Philosophie als Weltwissenschaft* 
* 1975 – *Perspektiven der Philosophie*, an.
* 1975 –  *Elementa*, 16 zv.,  an.

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Osobnosti z Mannheimu
John Desmond Bernal

**John Desmond Bernal** (* 10. máj 1901, Nenagh, Írsko – † 15. september 1971, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol britský fyzik, sociológ vedy, verejný činiteľ, profesor University of Cambridge (od 1927), Londýnskej univerzity (od 1937), člen Londýnskej kráľovskej spoločnosti (1937). 

Zaviedol pojem vedeckotechnickej revolúcie a svojimi výskumami dejín vedy sa stal jedným zo zakladajúcich predstaviteľov marxistického vedoslovia a hlavným predstaviteľom externalizmu. K jeho kľúčovým prácam v tejto oblasti patrí *The Social Function of Science* (1939) a *Science in History* (1965). 

Vo fyzice bol odborníkom na atómovú štruktúru a röntgenovú kryštalografiu.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* 'Bernal and the Social Function of Science' A Masterclass by Chris Freeman, Science Policy Research Unit, Sussex  
* R. M. Young '' 'The Relevance of Bernal's Questions' ''
* Bernal papers at London School of Economics Archives (relating to his involvement with the peace movement)
* Gary Werskey&nbsp;— The Marxist Critique of Capitalist Science: A History in Three Movements?
* Marxist Writers: John Desmond Bernal  
* Roy Johnston, 1999, '' 'Century of Endeavour: J D Bernal and the Science and Society Theme' ''

## Zdroje
* 

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Členovia Kráľovskej spoločnosti
Eduard Bernstein

**Eduard Bernstein** (* 6. január 1850, Berlín – † 18. december 1932, Berlín) bol teoretik nemeckej sociálnej demokracie. Socializmus chápe ako morálno-etický ideál. Úlohou robotníckej triedy je realizácia postupných reforiem v rámci kapitalizmu. Akcent kladie na hnutie, nie na cieľ. Hlavný predstaviteľ revizionizmu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Kategória:Nemeckí socialisti
Kategória:Osobnosti z Berlína
Isaak Paul Bernays

**Isaak Paul Bernays** (* 17. október 1888, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 18. september 1977, Zürich, Švajčiarsko) bol nemecko-švajčiarsky matematik.

Zaoberal sa axiomatickými základmi matematiky.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* Životopis v angličtine

Kategória:Švajčiarski matematici
Kategória:Nemeckí matematici
Kategória:Osobnosti z Londýna
Kategória:Vyučujúci na Univerzite v Zürichu
Henri Berr

**Henri Berr** (* 31. január 1863, Lunéville, Francúzsko† 19. november 1954, Paríž) bol francúzsky filozof, predchodca analistickej školy. Roku 1890 založil časopis *Revue de Synthése historique*.

## Pozri aj
* filozofia 20. storočia
* francúzska filozofia
* súčasná filozofia
* analistická škola

## Externé odkazy
* Site de la ''Revue de synthèse'' 
* CAPHÉS - Centre d'Archives de Philosophie, d'Histoire et d’Édition des Sciences  

## Zdroj
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Absolventi École Normale Supérieure
Ludwig von Bertalanffy

**Ludwig von Bertalanffy** (* 19. september 1901, Atzgersdorf, Rakúsko-Uhorsko  – † 12. jún 1972, Buffalo, New York, USA) bol rakúsky biológ, autor všeobecnej teórie života a jeden zo zakladateľov všeobecnej teórie systémov.

Bertalanffy zovšeobecnil princípy celostnosti, organizovanosti, ekvifinality a izomorfizmu.

## Dielo
* *Kritische Theorie der Formbildung*, 1928
* *Modern theories of development*, 1933 / prekl. Kritische…, 1928
* *Theoretische Biologie*, 2. Bde., 1932-1942
* *Das Gefüge des Lebens*, 1937
* *Das biologische Weltbild*, 1949
* *VomMoleül zum Organismenreich*, 1949
* *Auf den Pfaden des Lebens*, 1951
* (*vyd.) Handbuch der Biologie*, 1954 an.
* *Essai über die Relativität der Kategorien*, 1955
* *Robots, Men and Minds*, 1967
* *General System Theory*, 1968
* *Perspectives on General System Theory*, 1975

## Externé odkazy
* International Biografia
* Bertalanffy Center for the Study of Systems Science 
* Sabine Brauckmann, ''Ludwig von Bertalanffy (1901--1972)''
* Peter A. Corning, ''Fulfilling von Bertalanffy's Vision'': The Synergism Hypothesis as a General Theory of Biological and Social Systems
* Debora Hammond, [''Philosophical and Ethical Foundations of Systems Thinking''](https://web.archive.org/web/20080309163022/http://triplec.uti.at/files/tripleC3(2)_Hammond.pdf)
* Thaddus E. Weckowicz, Ludwig von Bertalanffy (1901-1972): A Pioneer of General Systems Theory 
* David Pouvreau, ''Une biographie non officielle de Ludwig von Bertalanffy (1901-1972)''

## Zdroj
* 

Kategória:Rakúski filozofi
Kategória:Rakúski biológovia
Kategória:Absolventi Viedenskej univerzity
Kategória:Vyučujúci na Viedenskej univerzite
Kategória:Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Kategória:Osobnosti z Viedne
Walter Biemel

**Walter Biemel** (* 19. február 1918, Brašov, Rumunsko† 6. marec 2015, Aachen, Nemecko) bol nemecký filozof, ktorý vychádzal z fenomenológie a Heideggerovej filozofie.

## Pozri aj
* fenomenológia
* nemecká filozofia
* filozofia 20. storočia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Nemeckí filozofi
Bias z Priény

**Bias z Priény/z Prieny** alebo **Biás z Priény** (* 590 pred Kr. – † 530 pred Kr.) bol jeden zo siedmich mudrcov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Predsokratici
Ludwig Binswanger

**Ludwig Binswanger** (* 13. apríl 1881, Kreuzlingen, Švajčiarsko – † 5. február 1966, tamže) bol švajčiarsky psychiater, ktorý na základe Heideggerovho učenia o ľudskej existencii rozpracoval teóriu existenciálnej analýzy (Daseinsanalyse) ako základ psychiatrie.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1881
Kategória:Úmrtia v 1966
Kategória:Švajčiarski psychiatri
Kategória:Absolventi Univerzity v Zürichu
Max Black

**Max Black** (* 24. február 1909, Baku, Azerbajdžan – † 27. august 1988, Ithaca, New York, USA) bol americký filozof, predstaviteľ analytickej filozofie (lingvistickej filozofie).

## Pozri aj

* filozofia 20. storočia
* analytická filozofia
* lingvistická filozofia
* filozofia prirodzeného jazyka
* súčasná filozofia

## Externé odkazy
* 

Kategória:Filozofi USA
Kategória:Osobnosti z Baku
Kategória:Filozofi židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Eugene Bleuler

**Eugene Bleuler** (* 30. apríl 1857, Zollikon pri Zürichu – † 15. júl 1939, Zollikon) bol švajčiarsky psychiater, opísal schizofréniu.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Švajčiarski psychiatri
Kategória:Absolventi Univerzity v Zürichu
Kategória:Vyučujúci na Univerzite v Zürichu
Ernst Bloch

**Ernst Bloch** (* 8. júl 1885, Ludwigshafen – † 4. august 1977, Tübingen) bol nemecký filozof, zakladateľ filozofie utopizmu.

Predmetom Blochovych úvah bola utopická nádej na lepší svet. *Utopickému* alebo *ešte neuvedomenému* () zodpovedá na ontologickej úrovni pojem *ešte nenastavšieho* ().

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 

Kategória:Úmrtia 4. augusta
Kategória:Narodenia v 1885
Kategória:Úmrtia v 1977
Kategória:Nemeckí filozofi
Bernard z Clairvaux

Svätý **Bernard z Clairvaux** O.Cist. (* 1090, Fontaine-lès-Dijon, Francúzsko – † 20. august 1153, kláštor Clairvaux, Francúzsko) bol francúzsky mních filozof, teológ a mystik. Je jedným z hlavných predstaviteľov kresťanskej stredovekej mystiky, odporca Abélarda, ktorý zanechal obdobne silnú pečať na 12. storočí ako Abélard.

## Život
V roku 1113 vstúpil do novozaloženého cisterciánskeho kláštora v Cîteaux. O dva roky neskôr, v roku 1115, založil cisterciánsky kláštor Clairvaux. Podporoval rád templárov a zaslužil sa o jeho rozmach. Svojou diplomatickou obratnosťou a rečníckym umením sa výrazne pričinil o uskutočnenie Druhej križiackej výpravy (1147-1149). Svojimi kázňami vyvolal križiacke nadšenie po celej Európe: kázal v severnom Francúzsku, Flámsku a v Porýní.

Človek má pokorne kontemplovať o stvoriteľovi vo svete a v tejto kontemplácii nachádzať pravdu. Pokora je začiatkom všetkého poznania pravdy. V pokore sa utíšia všetky záujmy ja a človek sa otvorí svetu pravdy. Na tejto ceste rozlišuje Bernard tri stupne: consideratio, kde človek zbiera a hľadá, contemplatio, v ktorej človek v dôverčivej odovzdanosti a nazeraní zmocňuje sa pravdy a extázu. Ona je vrchol čiže úplné odtrhnutie mysle od vonkajšieho sveta a plné pohrúženie sa do Boha a rozplynutie sa v ňom (ako kvapka vody vo víne). Viera a odovzdanosť sú dôležitejšie než všetka dialektika.

Bernard bol zanieteným reformátorom cirkvi a jej inštitúcií. Jeho spisy vynikajú dobrým štýlom, ktorý si osvojil čítaním biblie a cirkevných otcov, najmä Augustína. Roku 1146 použil svoju preslávenú výrečnosť pri organizácii druhej križiackej výpravy. Jeho mystické a asketické spisy boli veľmi rozšírené a mali vplyv aj u nás.

## Diela

* okolo 1121: *De gradibus humilitatis et superbiae* (Stupne pokory a pýchy)
* okolo 1126: *De diligendo Deo* (Ako milovať Boha)
* okolo 1127: *De gratia et libero arbitrio* (Milosť a slobodná vôľa)
* Zobrané spisy (moderné kritické vydanie): Leclerq, Talbot, Rochais (eds.). *Opera*. 8 zv., Roma, 1958-1975.

## Uctievanie
Za svätého bol vyhlásený 18. januára 1174 pápežom Alexandrom III. V piatok 20. augusta 1830 mu pápež Pius VIII. udelil titul Učiteľ Cirkvi.

Katolícka cirkev ho podľa Rímskeho martyrológia uctieva 20. augusta.

## Referencie


## Literatúra
* ZUPKA,Dušan. *Obraz mníšstva v listoch Bernadra z Clairvaux*. In *Medea*, 2006, roč. 10, s. 101-114.
* ZUPKA, Dušan. *Mystik kontra dialektik. Konflikt Bernarda z Clairvaux a Pierra Abélarda*. In ***História ***2005, roč 5, č.6, s. 32-34.

## Pozri aj
* Raná scholastika
* Marguerite Porete
* Rímske martyrológium
* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

## Iné projekty

## Referencie

Kategória:Narodenia v 1090
Kategória:Úmrtia 20. augusta
Kategória:Úmrtia v 1153
Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Učitelia cirkvi
Kategória:Kresťanskí teológovia
Kategória:Francúzski katolícki svätci
Kategória:Mariológovia
Kategória:Zakladatelia kláštorov
Kategória:Kanonizovaní Alexandrom III.
Kategória:Francúzski cisterciáni
Kategória:Francúzski teológovia
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 20. augusta
Emilio Betti

**Emilio Betti** (* 20. august 1890, Camerino† 11. august 1968, Camorciano di Camerino) bol taliansky právnik (právny romanista a civilista) a spoluzakladateľ filozofickej hermeneutiky. 

## Dielo
Betti sa venoval mnohým témam z oblasti rímskeho, občianskeho práva, civilného procesného práva a medzinárodného práva súkromného, pričom potreby jeho výskumu ho doviedli k všeobecnejším úvahám o interpretácii a hermeneutike.

Nadväzuje na všeobecnú teóriu výkladu ako ju rozvinul najmä Schleiermacher a Dilthey a usiluje sa o jej aplikáciu v celej oblasti duchovných vied.

Jeho chápanie teórie výkladu sa nazýva *rekonštruktívnou hermeneutikou*, ktorá sa vymedzuje voči tzv. *integratívnej hermeneutike* rozvíjanej najmä Heideggerom a Gadamerom. Integratívna hermeneutika sa snaží vykladať hermeneutický objekt (text) na základe dejinnosti hermeneutického subjektu (interpretátor), pričom sa však hlavný dôraz pri výklade kladie na porozumenie prítomnosti, a tak sa dejinnosť subjektu *integruje* do interpretovaného objektu. Výsledkom takéhoto výkladu je potom (historický) relativizmus. Betti sa voči takémuto chápaniu hermeneutiky vymedzuje, pretože "práve pri tomto hermeneutickom postupe sa stupňuje nebezpečie nesprávneho porozumenia spolu s možnosťou, že sa zo skúmaných textov získa iba to zmysluplné a rozumové, ktoré je vlastné interpretátorovi, a že sa vynechá to, čo je cudzie a vlastné druhému, event. sa to dá do zátvoriek ako údajný mýtus. Ponúka sa však táto námietka: texty predložené zmysel určujúcemu ‘predporozumeniu’ tu nie sú nato, aby potvrdili naše vopred prijaté predpoklady: musíme naopak predpokladať, že tieto texty nám majú povedať niečo, čo ešte sami od seba nevieme a čo je tu nezávisle na našom určovaní zmyslu."

Predpokladom rekonštruktívnej hermeneutiky je filozofický realizmus. 

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Talianski filozofi
Kategória:Talianski právni romanisti
Kategória:Talianski právni teoretici
Kategória:Talianski univerzitní profesori
Kategória:Talianski spisovatelia
Marc Bloch

**Marc Bloch** (* 6. júl 1886, Lyon, Francúzsko – † 16. jún 1944, Saint-Didier-de-Formans, Francúzsko) bol francúzsky historik, ktorý spolu s Lucienom Febvrem založil vedecký časopis *Annales d’histoire économique et sociale* (1929) a stal sa tak zakladateľom školu ''Annales'' (neskôr označovaní ako prvá generácia školy *Annales*).

V rokoch 19081909 absolvoval štúdium v Berlíne a Lipsku, kde ho ovplyvnili myšlienky nemeckých hospodárskych a sociálnych dejín (napr. Karl Lamprecht), ktoré boli napokon spolu s geografiou Paula Vidal de La Blache a sociológiou Émila Durkheima základnou inšpiráciou pre historiografickú tvorbu M. Mloch a L. Fevbreho.

Počas druhej svetovej vojny sa zapojil do obrany Francúzska a následne do francúzskeho protinacistického odboja, kde sa napokon dostal na čelo odbojovej skupiny *Francs-tireurs*. V marci 1944 ho spolu so 63 ďalšími odbojármi zatklo Gestapo a po troch mesiacoch väznenia a vypočúvania bol popravený.

## Vybraná personálna bibliografia
* *Méthodologie Historique*, 1988 (napísaná v roku 1906)
* *[https://archive.org/details/roisetserfsuncha00blocuoft Rois et serfs : Un chapitre d’histoire capétienne]*, 1920
* *Les Rois Thaumaturges*, 1924 (v čes. vydaní: *Králové divotvůrci*, Argo, 2004)
* *Les caractères originaux de l’histoire rurale française*, 1931
* *[http://classiques.uqac.ca/classiques/bloch_marc/apologie_histoire/apologie_histoire.html Apologie pour l’histoire ou Métier d'historien] *, 1941
* *[http://classiques.uqac.ca/classiques/bloch_marc/etrange_defaite/etrange_defaite.html L’Étrange Défaite] *, 1949 (napísaná v roku1940)

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Absolventi École Normale Supérieure
Kategória:Osobnosti z Lyonu
Kategória:Historici židovského pôvodu
Kategória:Vyučujúci na Štrasburskej univerzite