open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Architektonický priestor

**Architektonický priestor** je trojrozmerný útvar vytvorený ľudskou staviteľskou činnosťou, vymedzený architektonickými hmotami. Je hlavným výrazovým prostriedkom architektúry.

## Vnútorný a vonkajší architektonický priestor

Rozlišujeme vnútorný (interiér) a vonkajší (exteriér) architektonický priestor. Interiérom je priestor vymedzený konštrukciou stavby - podlahou, stropom a stenami - vtedy ho považujeme za uzavretý. Ak sú steny - alebo časť stien - nahradené oknami, hovoríme o otvorenom interiéri. 

Vonkajší architektonický priestor je vymedzený vonkajšími stenami, fasádami budov. Tu môžeme hovoriť aj o urbanistickom priestore. Často (najmä v súvise s historickou architektúrou) rozoznávame aj *medzipriestor*, otvorený len z niektorých strán - napríklad podlubia. 

## Fyzický priestor a konceptuálny priestor

V súvislosti s vnímaním architektonického priestoru rozlišujeme fyzický priestor a konceptuálny priestor - fyzický má stanovené rozmery, je obklopený vymedzujúcimi prvkami. Konceptuálny priestor je fyzický priestor vnímaný človekom - teda meniaci sa v pohybe, so zmenou pozície pozorovateľa, ale aj premenou v čase (striedanie dňa a noci, ročných období), s rôznymi akustickými vnemami, či maľbou (napríklad baroková iluzívna interiérová výzdoba).   

## 20. storočie

Názory na architektonický priestor sa v priebehu dejín vyvíjali a menili najmä s príchodom nových konštrukčných materiálov a systémov. Objav klenieb, gotického nosného systému a podobné výdobytky umožňovali vytvárať väčšie, vyššie a bizarnejšie priestory. Avšak kým v minulosti bol interiér od exteriéru väčšinou jasne oddeľovaný, v 20. storočí sa stretávame s veľkou snahou o ich prepojenie. Umožnil to najmä vstup nových stavebných materiálov (okrem betónu a železobetónu najmä využitím sklených konštrukcií. Dnes je možné vyrábať aj sklenené nosníky). Veľké zmeny pre urbanistický priestor priniesol rozvoj automobilovej dopravy.

## Referencie
* Dudák, V. a kolektív: *Encyklopedie světové architektury*, Praha, 2000, ISBN 80-86223-90-6

Kategória:Architektonická terminológia
Marmorhaus

náhľad|Marmorhaus (naľavo) v júli 1957
**Marmorhaus** („Mramorový dom“) je komerčná budova v Berlíne, ktorá bola postavaná v rokoch 1912 – 1913 podľa plánov Richarda Scheibnera a Eisenberga pod umeleckým vedením Huga Pála. Budova je výrazne symetrická s vysokou valbovou strechou. Fasáda je obkladaná bielym mramorom. Štylisticky je objekt možné priradiť k začínajúcej moderne s náznakom expresionizmu. Popri viedenskej filmovej scéne (niekdajší Union-Palác) bol Marmorhaus jedným z najstarších berlínskych kín. Druhú svetovú vojnu prekonala budova bez výraznejšej škody. Už v máji 1945 tu boli znovu premietané filmy.

Marmorhaus prešiel viacerými  premenami. V roku 1974 tu boli zriadené tzv. „krabicové kiná“ – kiná veľmi malých rozmerov. Tieto kiná boli v roku 1997 znova odstránené pri nákladnej sanácii budovy.

18. marca 1913 sa tu konala prvá výstava, v roku 1919 svetová premiéra filmu Roberta Wiena *[[Kabinet doktora Caligariho]]*, 22. januára 1945 sa tu konala premiéra filmu *Sólistka Anna*. V 50. rokoch bol Marmorhaus ako premiérové kino nahradený ZOO-Palácom. V roku 2001 sa konalo prekvapujúce zatvorenie kín, ktoré patrili k UFA, posledné predstavenie sa konalo 24. januára 2001. Po uzavretí kín sa do dolných etáží nasťahovala filiálka španielskeho módneho reťazca Zara. V horných etážach bolo otvorené druhé najväčšie štúdio jogy v Nemecku, má 1000 m2. 

Napriek tomu je kino Marmorhaus príkladom jedného úspešného zariadenia, ktoré vydržalo po dlhý čas.

## Externé odkazy
* http://www.af-bauservice.de/html/marmorhaus.html 
* http://www.kinokompendium.de/marmorhaus.htm

Kategória:Stavby v Berlíne
Benjamin Woodward

**Benjamin Woodward** (* 1816, Tullamore, Írsko - † 1861) bol írsky architekt. 

Narodil v meste Tullamore. Vyštudoval za inžiniera, ale vypestoval si vzťah k stredovekej architektúre.

Počas svojho života veľa kreslil - jeho obľúbeným námetom bola kresťanská pevnosť Holy Cross Abbey v County Tipperary. V roku 1846 bola z týchto diel v Londýne usporiadaná výstava.

V tomto roku sa začína datovať aj jeho kariéra architekta. Začal pracovať v ateliéri sira Thomasa Deana. O 3 roky neskôr sa z nich stali partneri. V tomto období mal Dean veľa starostí s administratívou a správou majetku a tak väčšinu ateliérovej tvorby prenechal na Woodwarda. Vtedy vznikli Woodwardove najimpresívnejšie návrhy. Medzi ne patria *Trinity College*, Dublin (1854-1857), *Oxford University Museum of Natural History*, Oxford, (1854-1860), *Kildare Street Club*, Dublin (1858-1861).

V spolupráci s Deanom sa angažovali prevažne v Dubline, kde stojí aj väčšina budov nimi navrhnutá.

## Literatúra
* Dodgson, Campbell (1901). "Woodward, Benjamin". In Sidney Lee. Dictionary of National Biography, 1901 supplement. London: Smith, Elder & Co.

## Zdroj

Kategória:Narodenia v 1816
Kategória:Úmrtia v 1861
Kategória:Írski architekti
Vladislav Pašek

**RNDr. Vladislav Pašek** (* 22. august 1926, Aš, Česko - † 7. november 1954,
Praha, Česko) bol pôvodom český zoológ a lesnícky entomológ.

Narodil sa v roku 1926 v Aši v západných Čechách. Študoval na gymnáziu v Českých Budějoviciach, kde jeho štúdium prerušila nacistická okupácia. Po oslobodení v roku 1945 dodatočne zložil maturitu a v roku 1946 začína študovať na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Svoje štúdium úspešne ukončil a vo februári roku 1952 bol promovaný za doktora prírodných vied. Študoval popri zamestnaní, a preto od roku 1949 pôsobil aj ako vedecký pracovník Výskumného ústavu lesného hospodárstva v Banskej Štiavnici. Pracoval v aplikovanej entomológii. Zaoberal sa najmä voškami z hľadiska morfológie, systematiky a ekológie. Bol výborný odborník aj na lesnícku biocenológiu. Opísal niekoľko dovtedy neznámych druhov vošiek v Česko-Slovensku. Venoval sa ochrane lesov z hľadiska vplyvov makroedafónu. Pomohol lesníckej praxi v boji proti pilatkám, mníške, voškám a chrústom. Je autorom obsiahlej monografie o lesných voškách. Počas svojho života napísal celkove asi 16 vedeckých štúdií a odborných článkov. 

Zomrel veľmi mladý 7. novembra 1954 v Prahe. 

Jeho zbierka hmyzu (chrobáky z územia Slovenska - Žitný ostrov, okolie Banskej Štiavnice) sa nachádza v Poľovníckom múzeu vo (Svätom Antone). Je uložená v 26 entomologických krabiciach.

## Bibliografia
* Pašek, V.: 1953, Nové medovnice z Československa I. Zool. a ent. listy, 2, p. 28 - 34.
* Pašek, V.: 1953, Československé vošky čeľade *Lachnidae* *(Faunistický prehľad)*. Biologický sborník SAV. 
* Pašek, V.: 1954, Vošky našich lesných drevín (HOMOPTREA - APHIDOIDEA). Nakladateľstvo SAV, Bratislava, 323 pp.

## Zdroje
* Anonym: 1955, [Pašek, V.]. Ročenka Čes. spol. Ent., 52, p. 224. 
* Patočka, J.: 1955, [Pašek, V.]. Vest. Českoslov. Zool. Spol., 19, p. 97 - 98. 
* Patočka, J.: 1955, [Pašek, V.]. Zool. Ent. Listy, 4, p. 104 - 106. 
* Smetana, O.: 1969, Entomologická bibliografie Československa 1951 - 1960. Akademia, Praha, 75, 76, 126, 142, 175, 207, 287.
* Koleška, Z.: 1989, Seznam biografii čs. entomologů. 11. [Padera, A. - Pomekáč, M.]. Zprávy Čs. spol. entomol. ČSAV, 25, p. 365 - 412, Tab. 25 - 26, p. 378 - 380 + portrét. 
* Okáli, I.; Országh, I.; Matoušek, B. & Hrabovec, I.: 1996, *[[Slovník slovenských zoológov a zoológov so vzťahmi k územiu Slovenska]]*. Stimul, Bratislava: 1 - 137, p. 91. 

Kategória:Osobnosti z Ašu
Kategória:Absolventi Karlovej univerzity
Kategória:Českí entomológovia
Kategória:Koleopterológovia
Sumisudžima

**Sumisudžima** () je osamote ležiaci skalný útes v Pacifiku medzi ostrovami Aogašima a Torišima. Ostrov je vlastne nad hladinou ležiaci vrchol južnej steny veľkej podmorskej kaldery (priemer cca. , výška stien kladery 600), tvorenej prevažne bazaltovými, ryolitovými a andezitovými horninami. V okolí útesu boli v minulosti zaznamenané viaceré podmorské erupcia, posledná v roku 1916.

## Externé odkazy
* www.volcano.si.edu – Sumisudžima na Global Volcanism Program 

Kategória:Ostrovy Japonska
Kategória:Sopky Japonska
Kategória:Podmorské sopky
Činný výkon

**Činný výkon** (P) je reálna zložka striedavého elektrického prúdu v obvode, ktorý má okrem ohmického odporu zaradenú aj indukčnosť a kapacitu. Jednotka je W (watt).

Vzorec znie: P = U.I.cos φ. 

Poznáme ešte: 

**jalový výkon** (Q) (reaktančný, imaginárny výkon, VAr 

Vzorec znie: Q= U.I.sin φ.

**zdanlivý výkon** (S) (celkový výkon), VA

Vzorec znie: S= U.I

Cos φ (kosínus fázového posunu) je charakteristická veličina, ktorá sa volá účinník.

Kategória:Elektrotechnika
Kategória:Fyzikálne veličiny
Dekonštrukcia

**Dekonštrukcia** môže byť:
*vo filozofii: pozri dekonštrukcia (filozofia)
*v architektúre: dekonštruktivizmus, pozri dekonštruktivizmus (architektúra)
Torišima

**Torišima** (alebo **Tori-šima**, **Ostrov Panafidina** (*Остров Панафидина*), v preklade **Vtáčí ostrov**) je názov menšieho ostrova, nachádzajúceho sa v japonskom súostroví Izu v Tichom oceáne asi  južne od Tokia. Priemer ostrova je , najvyšší bod je kráter *Iwojama* ( nad hladinou mora). Ostrov je vulkanického pôvodu a je neobývaný.

Ostrov predstavuje vrchol stratovulkánu, na jeho stavbe sa v prevažnej miere podieľajú bazaltovo dacitové lávy. Vrchol ostrova tvorí kaldera s priemerom , v ktorej sa nachádzajú dva krátery – už spomínaný výšší kráter *Iwijama* a nižší *Komočijama*. Erupcie boli okrem vrcholových kráterov zaznamenané aj v blízkosti severného okraja ostrova a príbrežných podmorských sopečných komínoch.

## Iné projekty
.

## Externé odkazy
* www.volcano.si.edu  – ostrov Torišima na Global Volcanism Program 

Kategória:Ostrovy Japonska
Kategória:Sopky Japonska
Kategória:Stratovulkány
Kategória:Aktívne sopky
Sofugan

**Sofugan** je osamotene ležiaca,  vysoká skalná ihla tvorená bazaltami a andezitmi, nachádzajúca sa v japonskom súostroví Izu v Tichom oceáne, južne od ostrova Torišima. Známa je aj pod európskym názvom **Skala Lótovej ženy**. Sofugan predstavuje zvyšok väčšieho podmorského stratovulkánu, ktorého základňa je široká  a nachádza sa  pod hladinou mora. Komplex bol evidovaný ako vyhasnutý, ale Japonská meteorologická služba ho v roku 2003 preklasifikovala na aktívny (spiaci). Dôvodom zmeny boli hlásenia o zmenách zafarbenia morskej vody približne  severne od Sofuganu.

## Externé odkazy
* www.volcano.si.edu – Sofugan na Global Volcanism Program 

Kategória:Ostrovy Japonska
Kategória:Sopky Japonska
Kategória:Stratovulkány
Suidžó

Pomorská plošina **Suidžó** (**Štvrtok**) je bazaltovo andezitová kaldera, nachádzajúca sa 1&nbsp;418&nbsp;m pod hladinou mora, južne od ostrova Sofugan. Kaldera má priemer 1,5&nbsp;km a výšku stien cez 500&nbsp;m. V roku 1991 bola v oblasti pozorovaná zvýšená hydrotermálna aktivita (s teplotou vystupujúcich prúdov cez 290&nbsp;°C), čo viedlo k preklasifikovaniu kaldery ako aktívnej.

## Externé odkazy
* www.volcano.si.edu - Suidžó na Global Volcanism Program 

Kategória:Sopky Japonska
Kategória:Kaldery
Kategória:Podmorské sopky
Erick van Egeraat

**Erick van Egeraat** (* 27. apríla 1956 Amsterdam, Holandsko) je holandský architekt. V roku 1984 sa stal spoluzakladateľom svetoznámeho ateliéru MECANOO so sídlom v Delfte, kde vydržal do roku 1995. Pre osobné nezhody sa však osamostatnil a v tom istom roku založil spoločnosť EEA (v súčasnosti má spoločnosť kancelárie v Rotterdame, Londýne, Budapešti, Moskve a Prahe a viac než 100 zamestnancov).
	
Všetky jeho stavby sú význačné nápaditou a výraznou fasádou, ktorá však poväčšine ukrýva pôdorysy vychádzajúce zo zaužívaných komerčných schém, bez výraznejšej snahy o novátorstvo, či experimentálnosť, napriek vonkajšej snahe o ľudskú senzitivitu a abstraktné tvary.

Momentálne sa začal sústreďovať na stredo – a východoeurópske mestá ako Praha, Bratislava a Petrohrad, ktorým sa snaží pridať k ich bohatému historickému dedičstvu súčasnú architektonickú vrstvu. Výnimočným je projekt New Holland v Petrohrade, ktorý však nie je realizovaný. Medzi v súčasnosti realizované patrí aj polyfunkčný objekt River Park, situovaný na Nábreží armádneho generála L. Svobodu v Bratislave, v tesnom susedstve PKO od architekta Emila Belluša.

## Životopis
* 1974 – 84 – štúdium na Fakulte architektúry Technickej Univerzity, Delft
* 1976 – 78 – predseda a člen spolku študentov architektúry 'Stylos', University of Delft
* 1978 – 81 – zástupca študentov v Edukačnej komisii pre architektúru, Delft
* 1980 – 81 – zamestnaný v architektonickom ateliéri Abma, Hazewinkel & Dirks, Amsterdam
* 1980 – 81 – pracuje v Civil department for City Development, Rotterdam
* 1981 – spolueditor výstavy 'J.H. van den Broek, projektované 1928 – 1948'
* 1983 – spolueditor výstavy 'Architektúra a plánovanie: Holandsko 1940 – 1980'
* 1983 – 95 – spoluzakladateľ a partner Mecanoo architects, Delft
* 1985 – študijná cesta do Japonska (vďaka grantu Dutch Ministry of Welfare, Health and Culture)
* 1987 – 91 – člen Dutch Fund for Visual Arts, Design and Architecture
* 1990 – Workshop "Von Laves bis Morgen"
* 1991 – 93 – člen Rotterdam Council of Architecture
* 1993 – 97 – člen Dutch Fund for the Stimulation of Architecture
* 1995 – zakladá (EEA) Erick van Egeraat associated architects b.v.

## Realizácie a projekty
* 2007 – River Park, Bratislava, Slovensko

## Použitá literatúra
* http://www.archiweb.cz

## Externé odkazy
* www.eea-architects.com  – stránka spoločnosti EEA 

Kategória:Narodenia v 1956
Kategória:Holandskí architekti
Kategória:Osobnosti z Amsterdamu
Svetelná výbojka

[thumb|15 kW xenónová oblúková lampa z [IMAX projektoru, kde sa využíva jej vysoký žiarivý výkon, účinnosť a farba svetla, podobná dennému svetlu.]]

**Svetelná výbojka** je druh výbojky; elektrický svetelný zdroj, v ktorom svetlo vzniká elektrickým výbojom v plyne alebo kovovej pare (alebo ich zmesi).

Jeho konštrukcia je jednoduchá: 
* sklenená trubica
* inertný zriedený plyn
* elektródy
* prípadný luminofor, nanesený na vnútornej strane trubice

## Delenie
* výbojka plnená plynom, napr. neónová výbojka („neónka“)(prvé neónové trubice zostrojili v roku 1858 nemeckí fyzici Július Plücker (1801-1868) a Heinrich Geissler (1815-1879)), xenónová výbojka, vodíková výbojka, svietiaca rúrka („neónová trubica“), tlejivka
* výbojka plnená kovovými parami, napr.:
** halogenidová výbojka
** ortuťová výbojka – vrátane bežne používaných osvetľovacích žiariviek a kompaktných žiariviek
** sodíková výbojka
* kombinácie

## Princíp činnosti
Po pripojení na napájanie sa vytvorí medzi elektródami elektrické pole. Sily pôsobiace v tomto poli zapríčinia najprv polarizáciu a až potom ionizáciu molekúl plynu. Vzniknutý ionizovaný plyn sa stáva vodičom a začne v ňom tiecť elektrický prúd, pričom prietokom prúdu excitované molekuly plynu následne pri návratoch do stavu s nižšou energiou emitujú fotóny svetla. 

## Farba svetla
Vlnová dĺžka (farba) výbojom emitovaného svetla je pevne určená chemickým zložením použitého plynu a môže sa nachádzať tak vo viditeľnom, ako aj neviditeľnom spektre. Na získanie rôznych farieb vyžarovaného svetla je možné použiť rozličné zmesi inertných plynov.

Ďalšia možnosť ako získať svetlo žiadanej farby je využitie fotoluminiscencie. Výbojka obsahuje plyn, žiariaci výbojom v oblasti neviditeľného ultrafialového (UV) žiarenia. Vnútorné steny banky sú pokryté luminoforom, excitovaným UV žiarením a následne vyžarujúcim svetlo s väčšou vlnovou dĺžkou – najčastejšie vo viditeľnej oblasti. Týmto spôsobom je možné získať široké spektrum farieb vrátane bielej. Na tomto princípe sú založené aj bežné osvetľovacie žiarivky a kompaktné žiarivky.

## Literatúra
* Jílek František, Kuba Josef, Jílková Jaroslava: *Světové vynálezy v datech.* Praha : Mladá fronta, 1980. 288 s. 505/21/85.5 02/65 23-047-80, strana 127

## Iné projekty

Kategória:Elektrotechnika
Kategória:Svietidlá
Kategória:Výbojky
Bookerova cena

The **Man Booker Prize** (pôvodný názov do roku 2002 **Booker-McConnell Prize**, často skracovaný na **Booker Prize**) alebo **Bookerova cena** je prestížne ocenenie za literatúru udeľované britskými novinármi, vydavateľmi, literárnymi kritikmi a inými osobnosťami. Jej laureátmi sa každý rok môže stať prozaik alebo prozaička pochádzajúca zo Spojeného kráľovstva alebo ktorejkoľvek bývalej britskej kolónie. Udeľuje sa od roku 1969.

Bookerovu cenu nemôže získať románopisec amerického pôvodu. Možno v tom hľadať určitú súvislosť s prestížnou americkou Pulitzerovou cenou, ktorú nemôžu získať britskí spisovatelia.

K najzaujímavejším oceneným osobnostiam patrí Vidiadhar Surajprasad Naipaul za román *In a Free State*, Iris Murdochová za román *The Sea, the Sea*, William Golding za román *Rites of Passage*, James Gordon Farrell za *The Siege of Krishnapur * alebo autor indického pôvodu Salman Rushdie (na ktorého bola udelená fatwa), ktorý ocenenia získal za knihu *Midnight Children*. 

Hneď dvakrát sa nositeľom Bookerovej ceny stal autor juhoafrického pôvodu John Maxwell Coetzee a austrálsky spisovateľ Peter Carey.

## Držitelia Bookerovej ceny
}
|-
| 2022
| Šehan Karunatilaka
|  Srí Lanka
| *The Seven Moons of Maali Almeida*
|-
| 2023
| Paul Lynch
|  Írsko
| *Prophet Song*
|-
| 2024
| Samantha Harveyová
|  Spojené kráľovstvo
| *Orbital*
|}

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 
* Fotografie držiteľov Bookerovej ceny v rokoch 19902013 v online vydaní The Daily Telegraph 

## Zdroj
* 


Kategória:Britské ocenenia
Kategória:Ceny za literatúru
Kategória:Literatúra v anglickom jazyku
Kategória:Vzniklo v 1968
John Maxwell Coetzee

**John Maxwell Coetzee** (čítaj „küt-ZĒ“) (* 9. február 1940, Kapské Mesto, Juhoafrická republika) je juhoafrický a austrálsky autor, držiteľ Radu Mapungubwe a Nobelovej ceny za literatúru z roku 2003, ktorý emigroval z Južnej Afriky v roku 2002. Austrálske občianstvo získal 6. marca 2006. Je dvojnásobným držiteľom Man Booker Prize (za romány *Život a doba Michaela K.* a *Hanebnosť*).

Narodil sa afrikánskym rodičom. Vyštudoval matematiku a angličtinu. Pracoval vo Spojenom kráľovstve ako programátor, štúdium dokončil na texaskej univerzite dizertáciou o diele Samuela Becketta. Stále pôsobí ako učiteľ anglickej literatúry. Vo svojom diele kritizuje krátkozrakú politiku apartheidu vo svojej zemi, ale vyhýba sa jednoduchým súdom a riešeniam. Jeho štýl je jednoduchý, priamočiary, dôraz v jeho románoch je kladený na atmosféru odcudzenia, nepochopenia, z ktorej paradoxne jeho hrdinovia čerpajú pocit istoty. Coetzee priznáva vplyv existencializmu (Kafka, Beckett) na svoje diela.

## Knihy
* *Dusklands* (1974) ISBN 0-14-024177-9
* *In the Heart of the Country* (1977) ISBN 0-14-006228-9
* *Waiting for the Barbarians* (1980) ISBN 0-14-006110-X
* **[[Život a doba Michaela K.]]** (Life & Times of Michael K.) (1983) ISBN 0-14-007448-1
* *Foe* (1986) ISBN 0-14-009623-X
* *White Writing: On the Culture of Letters in South Africa* (1988) ISBN 0-300-03974-3
* *Age of Iron* (1990) ISBN 0-14-027565-7
* *Doubling the Point: Essays and Interviews* (1992) ISBN 0-674-21518-4
* *The Master of Petersburg* (1994) ISBN 0-14-023810-7
* *Giving Offense: Essays on Censorship* (1997) ISBN 0-226-11176-8
* *Boyhood: Scenes from Provincial Life* (1998) ISBN 0-14-026566-X
* *Disgrace* (1999) ISBN 0-09-928952-0
* *The Lives of Animals* (1999) ISBN 0-691-07089-X
* *Youth: Scenes from Provincial Life II* (2002) ISBN 0-670-03102-X
* *Stranger Shores: Literary Essays, 19861999* (2002) ISBN 0-14-200137-6
* *Elizabeth Costello* (2003) ISBN 0-670-03130-5
* *Slow Man* (2005) ISBN 0-670-03459-2

## Referencie

## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* Nobel Prize bio 
* príhovor J.M. Coetzeeho k Nobelovej cene  
* Bibliografia  
* Súhrn Coetzeeho diel  
* Recenzia románu Disgrace, ktorý obdržal Booker Prize 
* Životopis a fakty 
* Interview pre holandskú televíznu show  
* Jihoafrické národné vyznamenania 
* nakladateľstvo Metafora  

Kategória:Juhoafrickí spisovatelia
Kategória:Austrálski spisovatelia
Kategória:Spisovatelia píšuci po anglicky
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Kategória:Juhoafrickí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Nositelia Bookerovej ceny
Kategória:Absolventi Johns Hopkins University
Kategória:Juhoafrické osobnosti afrikánskeho pôvodu
Kategória:Austrálske osobnosti afrikánskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti z Kapského Mesta
Kategória:Absolventi University of Texas at Austin
Abú Sumbul (archeologická lokalita)

[thumb|right|Priečelie jedného z chrámov s podobizňou [faraóna Ramzesa II.]]

**Abú Sumbul** (; iné názvy **Abú Simbel**, **Abú Sinbil**, **Abú Sunbul**, ďalšie synonymá a vysvetlenie pozri v článku Abú Sumbul) je archeologické nálezisko v Egypte na západnom brehu Násirovho jazera, asi 290&nbsp;km juhozápadne od Aswánu a v blízkosti hraníc so Sudánom. 

Je súčasťou lokality Svetového dedičstva UNESCO *[[Núbijské monumenty od Abú Sumbul po Filai]]*. V lokalite je dvojica kamenných chrámov, pochádzajúcich z obdobia vlády faraóna Ramesse II. (12981232 pred Kr.). Chrámy objavil v roku 1812 Johann Ludwig Burckhardt, odkryl ich Giovanni Battista Belzoni a dôkladne v roku 1843 preskúmal Karl Richard Lepsius. V 20. storočí bol chrámový komplex kvôli výstavbe Asuánskej priehrady na náklady UNESCO rozrezaný na časti a prenesený na vyvýšeninu na brehu nového priehradného jazera.

## Veľký chrám
*Veľký chrám* alebo *Chrám Ramesseho, obľúbeného Amonom* (*Per Ramessu merej Amon*) bol zasvätený bohom Amon-Ré, Ptah a Ré-Harachtejovi a bohovi-faraónovi Ramessemu&nbsp;II. Chrám má východozápadnú orientáciu, pričom zadnú svätyňu so sediacimi sochami bohov osvetľujú lúče vychádzajúceho slnka iba dvakrát do roka v čase jarnej a jesennej rovnodennosti. 

K vstupu do chrámu vedie široká rampa a priečelie tvoria štyri až 22 metrov vysoké sochy spodobujúce Ramesseho&nbsp;II. Pri nohách týchto sôch sú vytesané podobizne ďalších členov kráľovskej rodiny. Severne od sôch stála svätyňa Slnka, južne malý chrám zrodenia. Nad vstupom do chrámu je do skaly vytesaná socha boha Ré-Harachteja (boha slnka Ré po splynutí s Hórom, vládcu neba, zeme i podsvetia). Po oboch stranách sochy je reliéf panovníka obetujúceho bohu.

Za vstupom do chrámu sa nachádza Veľká pilierová sieň s ôsmimi piliermi v dvoch radoch. Na stenách dominujú vyobrazenia vojenských ťažení Ramesseho&nbsp;II., vrátane bitky pri Kadeši. Nasleduje Malá pilierová sieň so štyrmi piliermi, dlhú os chrámu ukončuje zadná svätyňa so sochami sediacich bohov, ktorým bol chrám zasvätený.

## Malý chrám
Malý chrám bol zasvätený bohyni Hathor a faraónovej manželke, kráľovnej Nefertari. Aj jeho priečelie tvoria sochy vysoké až 10 metrov, v tomto prípade štyri Ramesseho a dve Nefertari. Vchod ústi do siene so šiestimi piliermi, pokračuje priečnou sieňou a končí svätyňou. Je podobe ako Veľký chrám orientovaný východozápadne. Jeho výzdoba je náboženská, hlavným motívom je kráľovský manželský pár v spoločnosti egyptských bohov.

## Presun
thumb|Model pôvodnej a súčasnej polohy oboch chrámov
V 60. rokoch 20. storočia hrozil chrámovému komplexu zánik v dôsledku stavby Asuánskej priehrady. Pod patronátom UNESCO bol celý komplex rozrezaný na časti, prenesený na nové, vyššie položené a cca 200&nbsp;m vzdialené miesto a opätovne zostavený.

## Referencie

## Iné projekty
.

Kategória:Archeologické lokality v Egypte
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Egypte
Lesson XX

**Lesson XX** je japonské jednodielne OVA anime. Žánrovo sa zaraďuje do šónen-ai a jaoi.

## Príbeh
*Šizuka* a *Sakura* zistia, aká cesta vedie od priateľstva k láske. Ale je to, čo cítia pravá láska? Alebo je to iba ich prebudená sexualita? Možno je to len experiment pre zábavu.

## Postavy
*Šizuka Morifudži
*Sakura Ičitaro

## Externé odkazy
### Po anglicky
*anidb.net
*animenewsnetwork.com
*boysonboysonfilm.com

### Po nemecky
*anisearch.de

Kategória:Anime
Kategória:Anime OVA
Kategória:Anime z roku 1995
Tonghä

right|thumb|Tonghä v provincii Kangwon-do
right|thumb|Poloha provincie Kangwon-do
**Tonghä** (kórejsky 동해) je juhokórejské mesto. Nachádza sa v severovýchodnej časti územia, v provincii Kangwon-do (강원도). Na území s rozlohou 180 km² tu žije približne 103 000 obyvateľov (údaj z roku 2001).

## Polohopis
Mesto sa rozprestiera v juhovýchodnej časti provincie Kangwon-do (강원도) a z východnej časti je obklopené Japonským morom. Pri meste sa nachádza niekoľko jaskýň.

## Doprava
Tonghä je napojené na železničnú linku Jongdong (영동선) prevádzkovanú spoločnosťou Korail a na diaľnicu Tonghä kosoktoro (동해고속도로) s dĺžkou 62 kilometrov a s číselným označením 65. V budúcnosti je plánované predĺženie diaľnice pozdĺž celého východného pobrežia až do prístavného mesta Pusan (부산). V meste sa nachádzajú dva dôležité prístavy: Tonghä-hang a Mukho-hang.

## Zdroj
* 

Kategória:Mestá v Kórejskej republike
Vodojem

náhľad|Vodojem v Trnave
**Vodojem** je inžinierska stavba, ktorá sa zaraďuje medzi umelé akumulačné nádrže.

## Charakteristika a konštrukčné riešenie
Vodojem je železobetónová alebo oceľová akumulačná nádrž, ktorá slúži ako zásobník na vodu. Najvhodnejším a najčastejšie používaným tvarom je kruhový valec. Konštrukčné riešenie je závislé od miestnych podmienok. Vodojemy sú vežového typu alebo podzemné, ktoré sú vzhľadom na hospodárnosť výstavby výhodnejšie. Vežový typ je používaný v rovinnom prostredí.
	
Podzemné vodojemy sú najčastejšie monolitické kryté nádrže s prefabrikovaným stropom, ktoré majú tvar plochých valcov, prípadne sú riešené ako pravouhlé. Sčasti sa zapúšťajú do terénu, nadzemná časť sa chráni zemnými násypmi. Často sú umiestňované vo dvojiciach, prípadne trojiciach.

Vežové vodojemy na rozdiel od podzemných potrebujú samostatnú nosnú konštrukciu a ochranný plášť. Nádrž môže byť železobetónová alebo oceľová. V niektorých prípadoch sa používajú menšie celokovové vodojemy. Ich nosná konštrukcia je výrazne subtílna a preto sa stabilita zabezpečuje kotviacimi oceľovými lanami.
	
Na kontrolu prevádzky a ľahkú údržbu tejto inžinierskej stavby je nevyhnutné vytvoriť manipulačnú komoru. Pri podzemných vodojemoch sa pre kontrolu a tiež z dôvodu možného úniku vody navrhuje pod základovou škárou odvodňovací systém. Priestor nádrže musí byť nad hladinou vody dobre prevetrávaný.

## Funkcie
**Akumulačná funkcia** – vodojem v zmysle zásobníka vody zabezpečuje plynulú dodávku vody v prípade jej nerovnomerného odberu počas dňa. Objem vodojemu sa dimenzuje pre konkrétne potreby.

**Tlaková funkcia** – vodojem zabezpečuje vo všetkých miestach vodovodnej siete požadovaný minimálny hydrodynamický pretlak (0,15 – 0,2 MPa). Výška tlaku je obmedzená na 0,6 MPa, výnimočne 0,8 MPa. Vodou zásobovanú oblasť s veľkými výškovými rozdielmi je nutné rozdeliť na jednotlivé tlakové pásma ktoré majú samostatné vodojemy. V niektorých prípadoch sa na udržanie správnych tlakových pomerov musia okrem vodojemov použiť aj tlakové stanice s vysokotlakovými čerpadlami. Tlakové pomery v rozvodnej sieti sú závislé od spôsobu dopravy vody, nerovnomernosti odberu počas dňa a situovaním vodojemu.

**Požiarna a rezervná funkcia** – vodojem zabezpečuje určený objem požiarnej vody a taktiež slúži ako zásoba v prípade poruchy.

Vodojemy nemusia nevyhnutne plniť všetky tri funkcie. Ak vodojem plní iba funkciu tlakovú, použije sa tlaková stanica.

## Architektonický výraz
Vodojemy vežového typu (pozri vodárenská veža) sú dominantnými prvkami v krajine dotvárajúce jej celkový ráz. Z toho dôvodu je snaha aj o ich zaujímavé architektonické stvárnenie. Niektoré vodojemy sa vďaka svojej tvarovej originalite alebo výnimočnému konštrukčnému riešeniu stali charakteristickými stavbami svojho mesta. Na Slovensku patrí medzi najvýznamnejšie vodojemy vodojem v Trnave, ktorého autorom je významný slovenský architekt Emil Belluš.

## Zdroje
* 
* 

Kategória:Inžinierske stavby
Doris Lessingová

**Doris Lessingová** (* 22. október 1919, Kermánšáh, Irán – † 17. november 2013, Londýn,, Spojené kráľovstvo ) bola britská spisovateľka, známa hlavne svojimi románmi *The Grass is Singing* a *Golden Notebook*. Kritici ju prirovnávajú k Virginii Woolfovej a obe označujú za veľké dámy anglickej literatúry 20. storočia.

V roku 2007 sa stala najstaršou laureátkou Nobelovej ceny za literatúru za "*epiku ženskej skúsenosti, ktorá sa skepticizmom, zápalom a vizionárskou silou podrobuje skúmaniu rozdelený svet*"  (citácia zo zdôvodnenia Švédskej akadémie).

## Ocenenie
* 1981, Rakúska štátna cena za európsku literatúru

## Referencie


## Iné projekty
 

## Externé odkazy
* Nobelovu cenu za literatúru získala Doris Lessingová na sme.sk

Kategória:Britskí spisovatelia románov
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Kategória:Nositeľky Nobelovej ceny
Elfriede Jelineková

**Elfriede Jelineková** (* 20. október 1946) je rakúska spisovateľka, ktorá žije vo Viedni a Mníchove. V roku 2004 získala Nobelovu cenu za literatúru za „hudobný vplyv hlasov a protihlasov v románoch a drámach, pomocou ktorého jedinečným spôsobom odkrýva absurditu a nutkavú silu sociálnych klišé“.

## Dielo
### Romány
* *bukolit. hörroman*; Wien 1979 ISBN 3-85394-023-4
* *wir sind lockvögel baby!*; Reinbek 1970 ISBN 3-499-12341-X
* *Michael. Ein Jugendbuch für die Infantilgesellschaft*; Reinbek 1972 ISBN 3-499-25012-8
* *[[Die Liebhaberinnen]]*; Reinbek 1975 ISBN 3-499-25064-0
* *[[Die Ausgesperrten]]*; Reinbek 1980 ISBN 3-498-03314-X
* *[[Die Klavierspielerin]]*; Reinbek 1983 ISBN 3-498-03316-6
* *[[Oh Wildnis, oh Schutz vor ihr]]*; Reinbek 1985 ISBN 3-499-13407-1
* *Lust*; Reinbek 1989 ISBN 3-498-03323-9
* *[[Die Kinder der Toten]]*; Reinbek 1997 ISBN 3-499-22161-6
* *[[Greed (novel)|Greed]]*; Reinbek 2000 ISBN 3-499-23131-X
* *Neid: Privatroman*; 2007

### V slovenčine
* Milenky; Bratislava 1999 ISBN 80-85549-48-4

## Iné projekty

Kategória:Rakúski dramatici
Kategória:Rakúski spisovatelia románov
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Kategória:Nositeľky Nobelovej ceny
Kategória:Rakúski nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Osobnosti z okresu Bruck-Mürzzuschlag
Kategória:Čestní občania Viedne
Gaussova krivka

thumb|Hustota normálneho rozdelenia pravdepodobnosti

**Gaußova** alebo **Gaussova krivka** veľmi úzko súvisí s pojmom normálne (alebo Gaussovo) rozdelenie pravdepodobnosti. Charakterizuje rozloženie výsledkov meraní vzhľadom na referenčnú hodnotu.Je funkciou len dvoch premenných: priemeru a štandardnej odchýlky.http://www.2dcurves.com/exponential/exponentialg.html

## Vzťah opisujúci Gaussovu krivku
g(x)=\frac{1}{\sigma\sqrt{2\pi}}\mathrm e^\frac{-(x-E(x))^2}{2{\sigma}^2}
*g(x) – funkcia premennej x, ktorej grafom je Gaussova krivka,
*\sigma – štandardná odchýlka.

## Predpoklady použiteľnosti
**Veľký počet meraní a s tým spojený veľký počet elementárnych chýb* … v prípade malého počtu nie je, alebo je len ťažko možné rozhodnúť o platnosti ďalších predpokladov.
**Výber vzorky adekvátnej skúmanému javu.*
**Zaručenie nezávislosti meraní, prípadne odstránenie faktorov jednostranne vplývajúcich na jav.*

## Gausov zákon chýb
**Pravdepodobnosť výskytu kladnej a zápornej chyby určitej veľkosti je rovnaká.
**Pravdepodobnosť výskytu náhodných chýb je funkciou ich veľkostí, pričom pravdepodobnosť výskytu malých chýb je väčšia ako pravdepodobnosť výskytu veľkých chýb.*
** Pravdepodobnosť výskytu náhodnej chyby za určitou hranicou je prakticky nulová.

## Využitie
Vo všetkých vedných disciplínach s podporou matematiky dokážeme pomocou Gaussových predpokladov filtrovať alebo analyzovať výsledky meraní a výskumov.

Ukazuje sa, že pri dodržaní vyššie uvedených predpokladov každý náhodný dej vykazuje svoje správanie podľa Gaussovho rozdelenia.

Príklady:
* Sociologické výskumy, predvolebné odhady a pod.,
* rozloženie dier po guľkách pri streľbe na terč,
* meranie vzdialenosti využitím laserového svetla,
* rozoznávanie očakávaného javu od náhodných.

## Externé odkazy
* Mathworld

Kategória:Matematika
Ruský chanát

[thumbnail|Nicholas Roerich: Hostia zo zámoria ([1899).  Obraz z Treťjakovskej galérie.]]
**Ruský chanát** () je hypotetické štátne zriadenie, na čele ktorého stáli Rusi. Niektorých západných a arabských historických zdrojoch mal vládca Ruského chanátu titul chán (po rusky: *каган*, *хакан*).

## Územie
Existuje niekoľko variantov, kde sa nachádzalo územie Ruského chanátu:
* Stredné Podneprie (tzv. Polansko) – územie východoslovanských kmeňov Slovanov.
* Územie pri Azovskom mori – oblasť ľavobrežného Dnepra, stredného toku Donu a horného toku Oky .
* Oblasť Podonia .
* Severozápadná oblasť dnešného Ruska, ktorá bola predtým osídlená škandinávskym obyvateľstvom.

## Dejiny
Ruský chanát vznikol pravdepodobne v 9. storočí a bol priamym predchodcom Staroruského štátu. Názov chanátu sa od tohto obdobia stal základným historickým termínom, ktorý vznikol v dejinách Ruska v druhej polovici 9. storočia.

Ucelený pohľad na dejiny Ruského chanátu však neexistuje, a to z dvoch dôvodov:
* Chýbajú zdroje, ktoré by mohli toto obdobie ruských dejín dokumentovať.
* Politický systém východných Slovanov a obyvateľov Kyjevskej Rusi a ich život v prvej polovici 9. storočia.

### Verzie prvých písomných zmienok o Ruskom chanáte
Najskoršia písomná zmienka o tomto chanáte pochádza z roku 839, keď podľa staroruských letopisov ešte neexistoval Staroruský štát.

#### [[9. storočie]]
* Bertinské anály (839)
: **CHÁN NÁRODA RUSKÉHO** (po rusky: *хакан народа Рос*)
V oficiálnej franskej kronike je záznam textu s názvom Rozprávanie o byzantskom poslovi. Text hovorí o tom, ako 18. mája 839 prišiel posol na dvor Ľudovíta I. Pobožného s požiadavkou, aby uznal existenciu Ruského chátu .

* List Ľudovíta II. (871)
: **CHÁN NORMANOV** (po rusky: *хаган норманнов*)

V odpovedi na posolstvo byzantského imperátora Basilea I. Ľudovít II. vedie spor o tituloch zahraničných vládcov a tvrdí, že Frankovia – na rozdiel od Byzantíncov – nazývali chanátom iba štát Avarov, a nie Chazarov alebo Normanov .

O čom sa pojednávalo v stratenom liste Basileiosa I. nie je známe. Normani (doslovný preklad tzv. *severní ľudia*) sa v tomto prípade stotožnili s Rusmi na základe antologických a latinských prameňov z toho obdobia.

#### [[10. storočie]]
* Arabsko-perzskí geografi (Ibn Ruste, Chudul Al-Alam)
: **CHÁN RUSI** (po rusky: *хакан рус*)
V súhrnom diele Anonymné zemepisné zápisky z 9. storočia sa nachádza najstaršia možná zmienka o východnej Európe z arabského sveta. Na jeho stránkach sa Ibn Ruste a Chudul Al-Alam v zhodujú v názore, že Rusi sa od Slovanov líšia tým, že bývajú na ostrovoch a ich panovník má titul chán.

#### [[11. storočie]] – [[12. storočie]] ([[Kyjevská Rus]])
Metropolita Kyjevskej Rusi patriarcha Ilarion vo svojich traktátoch (Slovo o zákone a milosti a Vyznanie viery) nazýva chánom Vladimíra I. ako *Veľký chán našej zeme* a jeho syna Jaroslava I. Múdreho zase *Blahoverný chán Jaroslav*.

## Referencie


## Pozri aj
* Kyjevská Rus
* Rusi

Kategória:Dejiny Ruska
Kategória:Zaniknuté štáty
Kategória:Chanáty
Slovo o zákone a milosti

**Slovo o zákone a milosti** () je jedna z najstarších písomných pamiatok staroruskej literatúry. Napísal ju kyjevský metropolita Ilarion v polovici 11. storočia (1037 - 1050).

Má nie len duchovný, ale aj politický obsah. Píše sa o tom, aké postavenie má Rus v procese šírenia kresťanstva.

Kategória:Literatúra v Kyjevskej Rusi
Kategória:Literatúra v staroslovienskom jazyku
Budova Sony (New York)

**Budova Sony** (predtým *Budova AT&T*) je 197 metrov vysoký vežový mrakodrap na 550 Madison Avenue, 56th Street, New York, USA od architektov Johna Henry Burgreeho a Philipa Cortelyou Johnsona, realizovaná v rokoch 1979-1984.

## O stavbe
Táto budova je jedným z najkontroverznejších diel P. Johnsona a svojím otvorením spôsobila ohromný rozruch. Bol to prvý nekompromisne komerčný, postmoderný, administratívny vežový dom. Budova AT & T je súborom kancelárií navŕšených vysoko nad sebou. Jej vstup pripomína obrovské benátske okno a vstupná hala s výťahmi je vyzdobená sochou pozláteného, nahého mládenca s názvom „Genius elektriny“. Steny domu sú obložené ružovou žulou a vďaka pravidelnému rytmu okien ľahko zapadá do svojho okolia. Mrakodrap dodržuje prísnu symetriu v exteriéri. Neprehľiadnutelné sú mohutné pilastre v základoch budovy a prelomenie mohutným trojuholníkovým frontónom na streche. 

Kritika túto budovu označuje za “Chippendale top“ (štýl pomenovaný podľa návrhára rokokového nábytku Thomasa Chippendala z 18. storočia). Vytýkané je ešte zakomponovanie romantických prvkov do moderného mrakodrapu. Takisto sa v návrhu miešajú rôzne štýly neoklasicizmu a modernizmu. No aj napriek tomu je mrakodrap považovaný za prvú zrealizovanú postmodernú stavbu, ktorá patrí medzi majstrovské diela tohto stavebného slohu.

## Zdroje
* Glancey, J.: *Moderní architektúra, nejvýznamnější světové stavby 20.století*, 2004, ACBATROS

Kategória:Mrakodrapy v New Yorku
Kategória:Architektúra z 1984
Incident Laconia

thumb|vpravo|RMS Laconia
**Incident Laconia** bola udalosť, ktorá sa uskutočnila v polovici septembra 1942 počas druhej svetovej vojny, po tom ako pred západným africkým pobrežím v Atlantickom oceáne medzi ostrovom Ascension a Libériou, nemecká ponorka U-156, vedená korvetným kapitánom W. Hartensteinom 12. septembra 1942 torpédovala pasažiersku loď RMS Laconia, ktorá prevážala asi 80 civilistov, 268 britských vojakov a okolo 1800 talianskych vojnových zajatcov, ktorých strážilo 160 poľských vojakov. 

## Priebeh incidentu
Pri torpédovom útoku nemeckej ponorky U-156 na anglickú loď RMS Laconia bolo výbuchom usmrtených asi 450 talianskych zajatcov a zničená časť záchranných člnov. Po tom ako posádka ponorky pri obhliadke potápajúcej sa lode začula na hladine talianske hlasy, rozhodla sa talianskym stroskotancom pomôcť, pretože Nemecko a Taliansko boli v tom čase spojencami. Nemecká ponorka okamžite zvolala záchrannú operáciu, do ktorej sa zapojili aj ďalšie nemecké ponorky. Ponorky so zachránenými stroskotancami smerujúce po dokončení záchranných akcií k dohovorenému miestu stretnutia s francúzskymi loďami, ktoré mali prevziať stroskotancov, boli napadnuté spojeneckým bombardérom B-24 Liberator. Lietadlo na ponorku zaútočilo aj napriek tomu, že na hornej palube U-156 sa dalo jednoznačne rozpoznať okolo 180 stroskotancov, na ponorke mali vyvesené zástavy s červeným krížom (ale takýto symbol nebol zaužívaný ani rešpektovaný) a ponorky za sebou ťahali niekoľko záchranných člnov. Ponorka bola nakoniec nútená sa pred útokom skryť a potopiť sa pod vodu, čím bolo niekoľko stoviek stroskotancov na hornej palube odsúdených na istú smrť.

## Rozkaz Laconia

Incident vplýval na vojnové nemecké námorníctvo (*Kriegsmarine*). Admirál a vtedajší veliteľ nemeckého vojnového námorníctva Karl Dönitz, ktorý bol po vojne na Norimberskom procese odsúdený na 10 rokov za zločiny proti mieru, za porušovanie ľudských práv, plánovanie a vedenie agresívnej vojny, vojnových zločinov a zločinov proti ľudskosti (ale v bode Rozkaz Laconia oslobodený) takzvaným *Rozkazom Laconia (Laconia-Befehl)* výslovne posádkam ponoriek zakázal poskytovať pomoc civilným stroskotacom. V rozkaze admirál Dönitz uviedol, že všetci si musia uvedomiť, že cieľom nie je len potopenie lode, ale i zničenie ich posádok. Vyzval k tvrdosti a nemilosrdnosti. V praxi tento rozkaz (s malými výnimkami) kapitáni príliš nerešpektovali. Vychádzali z dlhodobej námorníckej tradície, ktorá zaväzovala poskytovať pomoc stroskotancom. 

### Doslovné znenie rozkazu

## Pozri aj
* Tragédia Laconie (kniha)

## Zdroj
*
*

Kategória:Západný front druhej svetovej vojny
Kategória:Druhá svetová vojna v Atlantiku
Prieduška

**Priedušky** alebo **bronchy** (j.č. bronchus; lat. *bronchus*) sú priamym pokračovaním priedušnice, ktorá sa rozvetvuje na dve priedušky vo výške 3.-4. hrudníkového stavca. Vstupujú do pľúc, kde sa ďalej rozvetvujú na priedušničky. Priedušky sú stavbou a funkciou totožné s priedušnicou, teda sú vystužené chrupavkou a vnútro je vystlané riasinkovým epitelom. Priedušničky sú bez chrupavky, ich stenu tvorí hladká svaloviny, schopná kontrakcie. Ich funkciou je prečistiť vzduch a priviesť ho do pľúc.

Kategória:Dýchacia sústava
Tajomstvo neviditeľna

***Tajomstvo neviditeľna*** (, 1910) je román Julesa Verna. Na jeho motívy vznikol slovenský film pod názvom Tajomstvo alchymistu Storitza.

## Obsah

V tejto knihe sa francúzsky inžinier Henri Vidal vydá za svojím bratom, maliarom Marcom Vidalom do Dolného Uhorska. Chce sa totiž oženiť s Myrou Roderičovou, dcérou slávneho Ragzského doktora. Celú situáciu skomplikuje istý Prus - Wilhelm Storitz, syn slávneho Nemeckého chemika Otta Storitza. Uchádzal sa o ruku Myry ešte skôr než Marc, no doktor Roderič ho kategoricky odmietol. Odvtedy sa chce pomstiť rodine vynálezom, ktorý mu zanechal otec.Do strachu tak uvedie nielen rodinu Roderičovcov, ale aj celý Ragz. Pri prvom útoku v katedrále (pri podpise manželstva) vytrhol Myre pero z ruky a pri druhom útoku znemožnil aby duchovný nasadil prstene novomanželom, tak, že strkal do duchovného. A po druhom útoku Myra stratila vedomie a zbláznila sa...

Kategória:Knihy Julesa Verna
Kategória:Knihy z 1910
Kategória:Sfilmované romány
Kategória:Francúzske romány
Priedušnička

**Priedušničky** alebo **bronchioly** (j.č. bronchiolus; lat. *bronchiolus*) sú najtenšie (asi 1 mm hrubé) dýchacie cesty, ktoré sa v pľúcach mnohonásobne vetvia. Celá sieť priedušničiek tvorí *bronchiálny strom*. Nie sú vystužené chrupavkou. Zakončené sú pľúcnymi mechúrikmi (alveoly), v ktorých prebieha vlastná výmena dýchacích plynov.

Kategória:Dýchacia sústava
Lockheed Martin

thumb|Logo spoločnosti
[thumb|[Lockheed Martin F-35 Lightning II|F-35B Lightning II]]

**Lockheed Martin Corporation** je jedna z vedúcich medzinárodných spoločností s pokročilou technológiou a tiež výrobca lietadiel. Vznikla v roku 1995 zlúčením spoločností Lockheed Corporation a Martin Marietta. Jej sídlo je v meste Bethesda v Marylande a po celom svete zamestnáva približne 140 000 ľudí. 

Podľa príjmov z roku 2006 je Lockheed Martin najväčším vojenským dodávateľom na svete. Medzi produkty spoločnosti Lockheed patrí napr. riadené strely *Trident*, lietadlá F-16, Hercules a F-22 Raptor, za ktorý v roku 2006 získali cenu Collier Trophy. Pod firmou Martin Marietta sa vyrábajú rakety Titan, v minulosti napr. tiež Space Shuttle External Tank. 8. februára 2022 NASA oznámila, že vybrala spoločnosť Lockheed Martin na to, aby postavila raketu, ktorá dopraví na Zem prvé vzorky z Marsu.

## Iné projekty

## Zdroj


Kategória:Program Space Shuttle
Kategória:Výrobcovia lietadiel z USA
Kategória:Kozmickí výrobcovia USA
Fanúšik

[náhľad|[Taliansko|Talianski fanúšikovia - tifosi]]
[náhľad|Fanúšikovia na hudobnom koncerte v [Buenos Aires, Argentína]]
**Fanúšik** (staršie **fanúšek**, nesprávne [bohemizmus] *fanda*; v ženskom rode: **fanúšička**, nesprávne [bohemizmus] *fanynka*) je nadšený prívrženec určitej známej osoby alebo skupiny ľudí, napríklad športového tímu, hudobnej skupiny, alebo celého odboru ľudskej činnosti, výrobku podniku (napríklad piva, značky auta, softvéru a pod.), módneho trendu, trendu životného štýlu, televíznej relácie či filmu. Je to človek, ktorý tento predmet svojho nadšenia podporuje a dúfa v jeho úspechy a rozvoj.

## Etymológia
Slovo *fanúšik* malo pôvodne tvar *fanúšek* a pochádza z českého slova *fanoušek*. České slovo fanoušek môže mať jeden z nasledujúcich pôvodov:
# Je to zdrobnenina českého slova *fanouš*. Fanouš je obmena českého slova fanatik (prevzatého z latinčiny), resp. domácka podoba mužského mena František.
# Je to odvodenina českého slova *fan*, prevzatého z anglického slova *fan* (význam: fanúšik, nadšený obdivovateľ). Anglické slovo fan vzniklo skrátením anglického slova *fanatic* (význam: fanatický, fanatik), ktoré vzniklo prevzatím z latinčiny.

Tvar *fanda* je česká expresívna obmena českého slova fanoušek, ktorá asi vznika vplyvom českého mena Fanda, čo je česká domácka podoba mena František.

## Charakteristika
Pôvod v slove fanatik nie je náhodný. V niektorých individuálnych prípadoch môže fanúšikovské hnutie prepuknúť do posadnutosti až zaslepenosti svojou náklonnosťou. Ich správanie sa stáva extrémnym až nenormálnym. Zbožňujú svoje idoly, subjekty, stávajú sa pre nich kultom sú im neustále v pätách, dokážu preň obetovať úplne všetko a pri jeho podpore sa chovajú skutočne až fanaticky.

Fanúšikovia si vytvárajú svoje fanúšikovské základne, ako sú fankluby, dodržujúce určené pravidlá, vydávajú časopisy, na internete majú svoje stránky, diskusné skupiny spájajú sa a stretávajú pri spoločných aktivitách.

Medzi extrémne prejavy fanúšikovských hnutí patria zápasy medzi skupinami tzv. chuligánov pred, počas, alebo aj po zápasoch súperiacich družstiev v niektorých kolektívnych športov, najčastejšie futbalu.

## Zdroje

*
Wondžu

right|thumb|Wondžu v provincii Kangwon-do
right|thumb|Poloha provincie Kangwon-do
**Wondžu** (kórejsky 원주) je juhokórejské mesto. Nachádza sa v severovýchodnej časti územia, v provincii Kangwon-do (강원도). Na území s rozlohou 867 km² tu žije približne 275 000 obyvateľov (údaj z roku 2001).

## Administratívne rozdelenie
* Čidžong-mjon (지정면)
* Hodžo-mjon (호저면)
* Hongop-mjon (흥업면)
* Kwirä-mjon (귀래면)
* Munmak-up (문막읍)
* Pchanbu-mjon (판부면)
* Puron-mjon (부론면)
* Sinrim-mjon (신림면)
* Sočcho-mjon (소초면)

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta Wondžu

## Zdroj
* 

Kategória:Mestá v Kórejskej republike
Internát Massachusettského technologického inštitútu

**Internát Massachusettského technologického inštitútu** je internát vysokej školy Massachusetts Institute of Technology rozkladajúci sa na dĺžke viac ako míľu pozdĺž rieky Charles, doslova kúsok od centra mesta Boston. 

Centrálnu skupinu prepojených bodov navrhol v roku 1916 architekt W. Welles Bosworth. Zvolil otvorený, plynulý a flexibilný pôdorys, aby dosiahol jednoducho riešené komunikácie a inteligentné riešenie pohybu medzi školou a fakultami. Ako MIT rástla, stále sa držala tejto línie otvorenosti a prepojiteľnosit, takže temer všetky budovy boli vzájomne prepojené čo umožňovalo chodcom prejisť z jednej budovy do druhej bez prechodu cez exteriér.

Ďalší rast tejto lokality viedli architekti Alvar Aalto, Ieoh Ming Pei, Eero Saarinen a Eduardo Catalano.
 
## Dejiny
Internát univerzity MIT obsahuje mnoho budov reprezentujúcich rôzne architektonické štýly a zmeny funkcií, ktoré prebehli týmto internátom. Históriu architektúry internátu možno rozdeliť na štyri éry: Bostonský internát, Nový Cambridge internát pred druhou svetovou vojnou, rozvoj počas studenej vojny a budovy postavené po studenej vojne. Každá éra bola poznačená odlišnými budovami reprezentujúcimi neoklasicizmus, modernizmus, brutalizmus a dekonštruktivizmus.

## Organizácia internátu
MIT študenti, fakulta a administratívna aparatúra vo všeobecnosti majú pridelené jednotlivé čísla. Organizácia týchto čísiel budov môže byť náhodná, ale predsa je v tom istý poriadok, ktorý zodpovedá poradiu, v ktorom boli jednotlivé budovy postupne budované. Budovy 1–10 sú pôvodne internátne budovy. Budova 10, Great Dome, bola navrhnutá ako hlavný vstup. Budovy 1-8 sú usporiadané symetricky okolo budovy 10, s párnymi číslicami na západ a s nepárnymi číslicami na východ. 
Východná strana internátu má „šestky“, niekoľko budov, ktoré končia s číslicou 6 (budovy 6, 16,26,36,56 a 66, s budovou 46 pozdĺž ulice od 36). Budovy 30 sú rozložené pozdĺž Vassar ulice na sever od hlavnej časti internátu. Budovy, ktoré sú na východ od Ames ulice sú s prefixom E, tie na západe od Massachusett cesty začínajú písmenom W.

Kategória:Massachusettský technologický inštitút
Kategória:Stavby v Bostone (Massachusetts)
Kategória:Vysokoškolské internáty
Kategória:Neoklasicistické stavby
Kategória:Brutalizmus
Architektonické sochárstvo

[náhľad|[Atlant je príkladom architektonického sochárstva.]]
**Architektonické sochárstvo** predstavujú sochárske diela, ktoré tvoria súčasť architektúry. Sú to architektonické články (hlavice stĺpov, konzoly) a sochárske doplnky stavby (reliéfy, skulptúry a plastiky, architektonická dekorácia, štukatúra).

Spĺňa aj určité kritéria architektúry pri formovaní vonkajšieho priestoru (napr. Veľká Sfinga v Egypte, Socha Slobody v New Yorku). Alebo, naopak, potláča ich (napr. v gotike a v baroku, kde pokrytie steny týmito prvkami ju môže až eliminovať). Ale architektonické sochárstvo má skôr podporný význam v interiéri aj v exteriéri stavby. Zdobí alebo nahrádza architektonické články, a tak tvoria navzájom jednotu. Dnes, v modernej architektúre, sa takéto architektonické plastiky vyskytujú len výnimočne. Častejšie však dotvárajú urbanistický priestor.

## Rozdelenie podľa funkcie
*dekoratívne 
**figurálne
**rastlinné
**zoomorfné
**geometrické
*s ideovým (náboženským) významom
*s výpovednou hodnotou

## Literatúra
*Raul Trojan, Bohumír Mráz: *Malý slovník výtvarného umění*, ISBN 80-7168-329-9
*Vladimír Dudák a kol.: *Encyklopedie světové architektúry I. A-K*, Praha 2000, ISBN 80-86223-90-6