Ahapij Pylypovyč Šamraj

**Ahapij Pylypovyč Šamraj** (* 3. október 1896, Myropiľľa, Ruská ríša, dnes Ukrajina – † 7. apríl 1952, Kyjev, Sovietsky zväz, dnes Ukrajina) bol ukrajinský literárny vedec a literárny historik. Pôsobil ako vedecký pracovník Literárnej sekcie Náučno-vedeckej katedry histórie ukrajinskej kultúry v Charkove v rokoch 1925 a 1926 a v Komisii novodobej literatúry Vseukrajinskej akadémie vied a bol redaktorom zbierky *Charkivska škola romantykiv* (po slovensky *Charkovská škola romantikov*). Stal sa obeťou stalinizmu.

## Životopis
Аhapij Pylypovyč Šamraj sa narodil 3. októbra 1896 v obci Myropiľľa.

V roku 1921 ukončil Charkovskú univerzitu a prednášal ukrajinskú literatúru na *[[Charkivskyj instytut narodnoji osvity|Charkivskom instytute narodnoji osvity]]* (po slovensky *Charkovskom inštitúte národne osvety*). Pracoval na *Instytute literatury im. T. Ševčenka* (po slovensky *Inštitúte literatúry T. Ševčenka*) – patril medzi význačných predstaviteľov novej školy literárnej vedy. V roku 1925 ho oslovila práca Pavla Nikitiča Sakulina *Sociologičejskij metod v literaturovedenii* (po slovensky *Sociologická metóda v literárnej vede*), pod vplyvom čoho začal aplikovať túto metódu vo svojich prácach. Aktívne tak vystupoval proti tzv. formálnej metóde vtedy značne rozšírenej v ukrajinskej vede. Kritike formálnej metódy Ahapij Šamraj venoval článok publikovaný vo vydaní časopisu *Červonyj šľach* (po slovensky *Červená cesta*) z roku 1926.

Na začiatku 30. rokov mu NKVD hrozilo väzením. V čase vrcholenia hladomoru utiekol z Charkova do Udmurtskej autonómnej sovietskej socialistickej republiky, kde prednášal na vysokej škole pedagogickej v Iževsku. Neskôr sa presťahoval do Fergany a do Permu.

Koncom druhej svetovej vojny bol rehabilitovaný a pokračoval na *[[Instytut literatury im. T. Ševčenka|Instytute literatury im. T. Ševčenka]]* (po slovensky *Inštitúte literatúry T. Ševčenka*). Po návrate z emigrácie pôsobil do roku 1944 na Kyjevskej univerzite.

Po jeho smrti vyšla v roku 1963 publikácia *Vybrani staťťi i doslidžeňňa* (po slovensky *Vybrané články a štúdie*).

## Publikačná činnosť
Nа témy z histórie ukrajinskej literatúry publikoval práce *Ukrajinska literatura. Styslyj ohľad* (po slovensky *Ukrajinská literatúra. Stručný prehľad*; v rokoch 1927 a 1928), 3-zväzkovú zbierku *Charkivski poety 30-40-ych rr. XIX. st.* (po slovensky *Charkovskí básnici 30. – 40. rokov XIX. storočia*; 1930), čo obsahujú aj poznatky z jeho výskumu ukrajinského romantizmu.

Okrem toho napísal odborné publikácie na témy z teórie a z metodológie literatúry. Pri výskume sa venoval tvorbám Ivana Petrovyča Kotľarevského, Hryhorija Kvitku-Osnovianenka, Tarasa Hryhorovyča Ševčenka, Oleksu Petrovyča Storoženka, Mychajla Mychajlovyča Kociubynského, Stepana Vasyľovyča Vasyľčenka a ďalších. Zo svetovej literatúry sa venoval tvorbám napríklad Williama Shakespearea, Victora Huga, Ernsta Theodora Amadea Hoffmana.

Bol autorom prác a článkov:

* *Do tekstu tvoriv Hr. Kvitky* (po slovensky *Text diel Hr. Kvitku*, 1926)
* *Stepan Vasyľčenko* (1926).
* *Ukrajinska literatura* (po slovensky *Ukrajinská literatúra*, 1927, 1928; učebnica).
* *Deščo pro poetyku j metodolohiju literatury v prohramach fakprofosu INO* (po slovensky *Čosi o poetika a metodológii literatúry odborovej osvety INO*, 1927)
* vstupné články z zbierkam diel Oleksu Petrovyča Storoženka (1927, 1928).
* *Šľachy Kvitčynoji tvorčosti* (po slovensky *Cesty Kvitkovej tvorby*; vstupný článok k zbierke diel Hryhorija Kvitku-Osnovjanenka; 1928).
* *Tvorčisť Kociubynskoho v literaturnomu otočenni* (po slovensky *Tvorba Kociubynského v literárnom okolí*, 1929) a ďalšie.

Bol jedným z redaktorov diel Tarasa Hryhorovyča Ševčenka pri vydaní z roku 1930 a autorom vstupných článkov k samostatným dielam Tarasa Hryhorovyča Ševčenka.

## Zdroje

* .
* .
* .
* .
* 

Kategória:Ukrajinci
Kategória:Literárni vedci
Kategória:Literárni historici