Parný rušeň 464.0

**Parný rušeň 464.0** je rad rýchlikových parných rušňov vyrábaný v rokoch 1933 až 1939 v ČKD a Škode Plzeň a v rokoch 1933 až 1981 prevádzkovaný spoločnosťou Česko-slovenské štátne dráhy. Rušeň bol vyvinutý ako výkonný rušeň pre vozbu rýchlikov a zrýchlených vlakov na tratiach so zníženou nosnosťou.

Rušne mali v prednej časti namontované zvislé plechy na usmerňovanie dymu nazývané „uši“, podľa ktorých dostali lokomotívy tohto radu prezývku *„Ušatá“*.

## Vznik radu

ČSD používali od roku 1928 spoľahlivé a výkonné tendrové rušne radu 456.0 s pojazdom 1' D 2' (konštruktér Ing. Kryšpín). Šlo vo svojej dobe o najťažšie lokomotívy ČSD, do 1945 mohli jazdiť len na niektorých tratiach (neprichádzali do úvahy pre vozbu na tratiach so zvrškom/spodkom do 14 t na nápravu).

Začiatkom 30. rokov 20. storočia pripravovalo ČSD zvýšenie frekvencie rýchlikovej dopravy práve na týchto tratiach, navyše v mnohých úsekoch vedených kopcovitým terénom. Keďže vtedy používané motorové vozne M 273.0, M 274.0 a M 275.0 nestačili pokrývať prevádzkové potreby, zrodil sa projekt parnej lokomotívy s výkonom dostatočným pre osobnú rýchlikovú dopravu a hmotnosťou na nápravu najviac 14 t, (čiže menej, než 456.0). Dobré skúsenosti s rušňami radu 456 zabezpečili uprednostnenie ČKD, firma však o dodávku rušňov súťažila so Škodou Plzeň.

24. decembra 1932 bol objednávkou číslo 51254-v/5 u ČKD objednaný rušeň 464.001.

V priebehu roku 1933 vyrobila ČKD kvôli Veľkej hospodárskej kríze len tri rušne radu 464.0. Niesli továrne čísla 1618, 1619, 1620. 2.11.1933 prevzali ČSD rušeň 1618, ktorý nastúpil s číslom 464.001 do skúšobnej prevádzky. Do 21.11.1933 boli postupne dodané rušne 464.002 a 003. Cena týchto rušňov bola zhodná s rušňami radu 456.0: 1 160 000 Kč

Tieto 3 rušne ešte nemali plechy na usmerňovanie dymu nazývané „uši“, podľa ktorých dostali lokomotívy tohto radu prezývku „Ušatá“.

Skúšobná prevádzka prebiehala medzi Prahou a severnými Čechami (výhrevňa Praha Masarykovo nádraží) a na trase Chomutov – Cheb (výhrevňa Chomutov). Na tejto trati premávali kvôli vzájomnému porovnaniu spolu s rušňom 475.001 a dosahovali dobré výsledky.

Vďaka spokojnosti ČSD bežala výroba až do roku 1939 (zastavila ju až 2. svetová vojna). Za túto dobu bolo v ČKD vyrobených 54 ks a v Škode Plzeň ďalších 22 ks rušňov tohto radu.

## Konštrukcia
Konštruktérom rušňa bol Ing. Židlický. Konštrukcia vychádzala z radu 456.0, zníženie hmotnosti na nápravu bolo dosiahnuté najmä zmenou pojazdu na usporiadanie 2' D 2'. 

### Kotol
Rad 464.0 zdieľa vyhotovenie i parametre parného kotla s radom 456.0. 
*výhrevná plocha kotla: 191,2 m²
**priama: 14 m²
**nepriama: 176,8 m² (114 žiarnic, 28 dymových rúr)
*výhrevná plocha prehrievača: 66,9 m²
Pôvodne boli kotly osadené malotrubnatým prehrievačom.

### Parný stroj
Parný stroj je tiež v rozmeroch, vyhotovení, rozvode i armatúre zhodný s radom 456.0.
Výkon stoja bol 1176 kW resp. 1230 kW. Priemer piestov je 600 mm, ojnice sú dlhé 2 850 mm.

### Pojazd

Hlavný rozdiel medzi radmi 464.0 a 456.0 je v usporiadaní pojazdu – zníženie hmotnosti na nápravu pod 14 t bolo dosiahnuté okrem iného i doplnením jednej nápravy do predného podvozku radu 456.0, čím vznikol pojazd s usporiadaním 2‘ D 2‘ (vpredu samostatný podvozok s dvoma nepoháňanými nápravami, 4 spriahnuté poháňané nápravy a podvozok s 2 nepoháňanými nápravami vzadu).

Ďalšie zníženie hmotnosti bolo dosiahnuté zmenšením kolies behúňov a znížením objemu vodojemu.

Odlišné sú aj rázvory medzi dvojkoliami a ich uloženie v ráme. Vpredu i vzadu je dvojnápravový otočný podvozok s výkyvom na čape ± 65 mm, medzi vnútornými kolesami zadného podvozku je vnútri medzi dvojkoliami jeden brzdový valec na každej strane s dvoma piestami a vnútorným obrzdením kolies.

4 poháňané spriahnuté dvojkolia sú v ráme namontované pevne. Kolesá na ľavej a pravej strane sú vzájomne pootočené, takže čapy ľavej strany predbiehajú o 90° čapy pravej strany. Parný stroj poháňa 2. spriahnuté dvojkolie (u 456.0 3. dvojkolie). Prechod oblúkmi uľahčuje stenčenie okolkov 2. a 3. dvojkolia o 14 mm.

Celkový rázvor činí 12 560 mm, z toho pevný rázvor je 5 160 mm, čo umožňuje prechod oblúkov s polomerom najmenej 150 m.

### Zmeny v konštrukcii

Rušne 464.004 a ďalšie boli dodané s veľkotrubnatým prehrievačom pary a usmerňovacími dymovými plechmi, vďaka ktorým získal celý rad prezývku „Ušatá“. Na lokomotívy 001 až 003 boli plechy domontované neskôr, podobne bol malotrubnatý prehrievač nahradený veľkotrubnatým.

## Prevádzkové vlastnosti

Prednosťou rušňa je takmer symetrické usporiadanie osí v ráme a veľmi dobré vyváženie rotujúcich a oscilujúcich hmôt. Vďaka tomu má aj pri rýchlosti 100 km/h pokojný chod navzdory priemeru piestov 600 mm. Rušeň bežne túto rýchlosť i prekračoval.

Medzi výhody rušňa patrilo i elektrické osvetlenie.

Zásoba vody vo vodojeme činí 13 m³, zásoba uhlia 7 m³.

Najmenší polomer oblúkov pre rušeň je 150 m. Schopnosti rušňa ťahať náklad v rôznych podmienkach ilustruje tabuľka:

## Prevádzka

Lokomotívy 464.0 boli prevádzkované na tratiach všetkých kategórií, a to i v pohraničí. V roku 1938 (po obsadení českého pohraničia na základe Mníchovskej dohody) prešlo 15 rušňov v depách v České Lípe, Chomutove a Chebe pod Nemecké ríšske železnice (Deutsche Reichsbahn). Tu slúžili počas 2. svetovej vojny ako rad 68. Šesť rušňov malo byť rovnako odovzdaných na Bohumínsku (bolo pripravené i ich preznačenie), avšak DRB ich prenajali ČSD a neskôr (paradoxne) odpredali späť.

Po roku 1945 prešli všetky lokomotívy späť do vlastníctva ČSD. V rámci rekonštrukcií došlo k výmene medených kúrenísk za oceľové, bol osadený veľkotrubnatý prehrievač pary (na rušne, ktoré ho ešte nemali) a zavedené jednotné usporiadanie trubiek parného kotla: 120 žiarnic a 36 dymových rúr. Celková výhrevná plocha kotla bola po úprave 194 m², plocha prehrievača 62,1 m².

Od roku 1962 bola potom motovaná plochá dyšna Giesel a pneumatický odkaľovač.

Ako posledný rušeň doslúžil 464.053 v roku 1981 v Klatovách.

## Referencie


Kategória:Rušne ČKD
Kategória:Parné rušne
Kategória:Dejiny železníc