Kornylo Romanovyč Zaklynskyj

**Kornylo Romanovyč Zaklynskyj** (pseudonymy a kryptonymy: Korn., Anko, L., K. Z; * 1. august 1889, Ľvov, Rakúsko-Uhorsko, dnes Ukrajina† 1. apríl 1966, Praha, Česko-Slovensko) bol ukrajinský pedagóg, básnik, folklorista, literárny vedec, prekladateľ, kultúrno-osvetový a občiansko-politický činiteľ. Bol syn Romana Hnatovyča Zaklynského, brat Rostyslava Romanovyča Zaklynského, Bohdana Romanovyča Zaklynského.

## Životopis
Kornylo Romanovyč Zaklynskyj vyučoval klasickú filológiu na filozofickej fakulte Viedenskej univerzity, neskôr vyučoval filológiu na univerzitách v mestách Ľvov a Černivci.

Svoju pedagogickú prax začal na Bukovineučil v obci Vaškivci. Venoval sa vtedy zberu ľudovej tvorby, písal básne, na témy z histórie a práce venujúce sa charakteristike krajiny. Počas ukrajinskej národnej revolúcie v rokoch 19171921 sa svojimi bratmi aktívne zapojil do bojov za slobodu ukrajinského národa, po porážke emigroval. V období Západoukrajinskej ľudovej republiky aktívne pôsobil v meste Kolomyja.

Najplodnejšiu etapu tvorby Kornyla Zaklynského predstavu obdobie strávené na Podkapratskej Rusi. Aktívne sa zapojil do spolkov *[[Prosvita (tovarišstvo)|Prosvita]]*, *[[Pedahohične tovarystvo Pidkarpatskoji Rusi]]* a *[[Etnohrafične tovarystvo Pidkarpatskoji Rusi]]*. V rokoch 19201938 bol profesorom na gymnáziu v Berehovev tom čase bol prívržencom ukrajinskej národnej skautskej organizácie *[[Plast (organizácia)|Plast]]*, v rokoch 19231926 prispieval do novín *[[Berehivskyj plastun]]* (po slovensky *Berehovské poleno*). Po Viedenskej arbitráži v novembri 1938 sa presťahoval do obce Bilky. Krátko na to v roku 1938 ho Maďari uväznili a transportovali do koncentračného tábora Varjú-Lapos (neďaleko Nyíregyházy). Po tom, čo sa vo veci angažovali medzinárodné organizácie, boli väznimedzi nimi aj Kornylo Zaklynskyj oslobodení. Kornylo Zaklynskyj na konci roka 1939 odišiel do Prahy, kde pokračoval v svoje pedagogickej činnosti.

Kornylo Romanovyč Zaklynskyj medzi rokmi 1939 až 1947 pracoval ako profesor ukrajinského jazyka a histórie na ukrajinskom gymnázium v Modřanoch (dnes súčasť Prahy) a aktívne pracoval v Muzeu osvobozeneckého boje Ukrajiny v Prahe. Neskôr vyučoval ruštinu na jednej z pražských stredných škôl. Keďže sa nachádzal v centre vtedajšej zakarpatskoukrajinskej emigrácie, aktívne sa zapojil do činnosti Muzea osvobozeneckého boje Ukrajinybol jej posledným riaditeľom až do roku 1948, keď zanikla. Stal sa obeťou komunistických represií v Československustrávil 7 mesiacov na psychiatrii v Bohniciach po násilnej hospitalizácii. Po prepustení sa zameral na odborno-publicistickú činnosť. Svoje materiály uverejňoval v slovenských časopisoch a v periodikách písaných po ukrajinsky*[[Dukľa (časopis)|Dukľa]]* (po slovensky *Dukla*), *[[Družňo vpered]]* (po slovensky *Svorne vpred*), *[[Nove žyťťa]]* (po slovensky *Nový život*), *Naukovyj zbirnyk muzeju ukrajinskoji kuľtury u Svydnyku* (po slovensky *Náučný zborník múzea ukrajinskej kultúry vo Svidníku*). Zomrel 1. apríla 1966 v Prahe, kde je aj pochovaný.

## Tvorba
Kornylo Romanovyč Zaklynskyj napísal mnoho článkov, ktoré boli publikované v rôznych periodikách vydávaných na Zakarpatskej Rusi – napríklad v periodikách *[[Naš ridnyj kraj]]* (po slovensky *Náš rodný kraj*), *[[Pčilka]]* (po slovensky *Včielka*), *[[Pidkarpatska Rus (periodikum)|Pidkarpatska Rus]]* (po slovensky *Podkarpatská Rus*)... Písal články o rôznych osobnostiach (Vasyľ Dovhovyč, Gregor Tarkovič, Andrij Mykolajovyč Vaľkovskyj, Michail Aleksandrovič Vrubeľ...), ktoré sa zapojili do kultúrneho rozvoja Zakarpatskej Rusi. Zachoval sa archív, ku ktorému rekonštrukcii v súčasnosti dochádza. Ako samostatné knihy vyšli nasledujúce publikácie:

* *Z večirňoju zoreju* (po slovensky *S večernou hviezdou*, 1908).
* *Novi pisni* (po slovensky *Nové piesne*, 1914).
* *Latynsko-ruskyj y rusko-latynskyj slovar dľa nyžšych himnazij* (po slovensky *Laatinsko-ruský a rusko-latinský slovník pre nižšie gymnáziá*, 1926).
* *Latynska čytanka dľa druhoji klasy himnažijnoji* (po slovensky *Latinska čínska pre druhú triedu gymnázia*, 1926).
* *Fata morgana* (po slovensky *Fatamorgána*, 1909).
* *Perekaz pro kňaza Laborcia* (po slovensky *Povesť o kniežati Laborcovi*, 1923).
* *Narodni opovidaňňa pro davnnynu* (po slovensky *Ľudové poviedky o minulosti*, 1925).
* *Nacionaľne vychovane* (po slovensky *Ľudová výchova*, 1930).
* *Vidblysky davnyny (do istoriji vesiľnych obriadiv v narodnij poeziji* (po slovensky *Odrazy dávnej minulosti (do histórie svadobných obradov v ľudovej poézii)*, 1930).
* *Foľklor i literaturnyj proces Zakarpaťťa, XVII – XIX st.* (po slovensky *Folklór a literárny proces na Zakarpatsku*, 1930).
* *Chrestomatija z ukarjinskoji literatury* (po slovensky *Čítanka z ukrajinskej literatúry*, 1953).
* *Dovhovyč v oboroni česti zakarpatskych ukrajinciv* (po slovensky *Dovhovyč v obrane cti zakarpatských ukrajincov*, 1960).
* *Biohrafična tema V. Ľachovyča pro žyťťa pysmennyka Dovhovyča* (po slovensky *Biografická téma V. Ľachovyča o živote spisovateľa Dovhovyča*, 1966).

## Referencie

## Zdroje

* 
* 
* 
Kategória:Narodenia 1. augusta
Kategória:Narodenia v 1889
Kategória:Osobnosti z Ľvova
Kategória:Ukrajinci na Slovensku
Kategória:Ukrajinskí pedagógovia
Kategória:Ukrajinskí spisovatelia
Kategória:Ukrajinskí prekladatelia