open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pagekón riasnatý

**Pagekón riasnatý** (lat. *Correlophus ciliatus*) je drobný jašter, ktorý sa vyskytuje v Novej Kaledónii, hlavne na ostrovčekoch Grande Terre a Île des Pins. Je to obľúbený terárijný živočích. Prvýkrát bol popísaný v roku 1866. Až do znovuobjavenia v roku 1994 bol považovaný za vyhynutý druh.

## Taxonómia
Autor prvého popisu druhu, francúzsky zoológ Alphonse Guichenot, stanovil označenie *Correlophus ciliatus*. Neskôr bol druh premenovaný na *Rhacodactylus ciliatus*, najnovšia taxonomická analýza však zistila výraznú odlišnosť od veľkých gekónov a navrhla návrat ku Guichenotovmu označeniu.

## Vzhľad
Pagekóny dorastajú dĺžku približne 16 centimetrov. Sfarbenie môže byť hrdzavé, to je najčastejšie zelenkasté, bledožlté alebo hnedé. Koža spravidla nie je jednofarebná: má na sebe fliačky, nepravidelné pruhy alebo bodky. Hlava má približne tvar kosoštvorca a nad očami vyrastajú malé výstupky, akoby „riasy“, ktoré sa potom tiahnu pozdĺž hlavy a cez chrbát až ku koreňu chvosta. Ovíjavý chvost je v koncovej časti sploštený, a ak sa zviera cíti ohrozené, môže sa časť chvosta odlomiť. Odlomená časť už potom nikdy nedorastie do pôvodnej veľkosti. Samčeky majú kúsok nad kloakou líniu šupín s malými dierkami, ktorým sa hovorí póry, a sú viditeľné od ranného veku iba u samčekov. U starších samčekov je kúsok nad kloakou viditeľná výrazná hrča. Samičky nemajú žiadne póry ani hrče.

## Životné prostredie a životný štýl
Pagekón obýva dažďové lesy a je aktívny hlavne večer, v noci a za svitania. Deň trávi spánkom vo svojich úkrytoch. Šplhá po stromoch do výšky 15 metrov.

## Potrava
Na rozdiel od väčšiny druhov gekónov je tento pagekón všežravý, živí sa najrôznejšími bezstavovcami a plodmi.

## Rozmnožovanie
Je len málo známe o jeho páriacich zvykoch v prírode, ale v zajatí sa rozmnožujú veľmi jednoducho. Samica znáša dve vajcia, z ktorých sa po 60–150 dňoch liahnu malí pagekóny.

## Pagekón riasnatý v chove
Pagekóny sú medzi chovateľmi veľmi obľúbení. Bolo vyšľachtených mnoho farebných variánt a štrukturálnych znakov. V zajatí za vhodných podmienok a správnej starostlivosti sa dožíva až 15 rokov a viac.

Terárium s minimálnymi rozmermi 40 × 40 × 50 cm pre jedného jedinca by malo obsahovať živé alebo umelé rastliny a úkryty, kde bude zviera odpočívať. Vnútri nádrže by mala byť udržiavaná vysoká vlhkosť vzduchu až 90%.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Gekónovité
Kategória:Zraniteľné druhy
Ostrý vrch (Chočské vrchy, 1011 m)

**Ostrý vrch** () je vrch v Chočských vrchoch, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad Malatinou, približne  juhovýchodne od Dolného Kubína. 

## Poloha
Nachádza sa na severnom okraji Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sielnické vrchy. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Malatiná a Lúčky. Najbližším sídlom je severovýchodne situovaná Malatiná a západne ležiaca obec Osádka, rovnakým smerom sa nachádzajú aj Leštiny a Vyšný Kubín, južne Lúčky a severne Pokryváč, Pucov a Pribiš.

## Opis
Ostrý vrch leží na severnom okraji podcelku Sielnické vrchy, v hrebeni vybiehajúcom severovýchodným smerom z Veľkého Choča () cez Holicu () a pokračujúceho k Sielnickej hore (). Severne sa nachádza Šoltýsky vrch (), Turikov Žiar (), Jastrabie () a Mladá hora (), východne Ostrý vrch (), Diel (), Súšava (), Lomné (), Heliaš () a Pravnáč (), južne Sielnická hora (), Sestrč (), Havrania () a Magura () a západne Bukov (), Veľký Choč (), Ostré (), Holica (), Ostrá skala () a Predný Krnáč (). Severozápadnú časť masívu odvodňuje Leštinský potok do Oravy, voda z juhovýchodnej časti odteká Kalameniankou do Váhu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
V severnej časti odlesnený vrchol poskytuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Chočských vrchov, no tiež Západné Tatry, Skorušinské vrchy, Oravskú vrchovinu, Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Malú Fatru a ojedinele aj Nízke Tatry.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom neznačenými chodníkmi z Osádky a Malatinej. 

## Referencie

## Pozri aj
* Chočské vrchy
* Sielnické vrchy
* Zoznam vrcholov v Chočských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Chočských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Dolný Kubín
Kategória:Vrchy v okrese Ružomberok
Kategória:Malatiná
Kategória:Lúčky (okres Ružomberok)
Janko Lehotský a priatelia

***Janko Lehotský a priatelia*** je názov debutového sólového štúdiového albumu slovenského hráča na klávesové nástroje a speváka Janka Lehotského. Tento album v roku 1992 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus .

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Marian Jaslovský – alt saxofón (5, 9)
* František Griglák – gitara, klávesové nástroje
* Ján Lehotský – spev, klávesové nástroje
* Roman Guryča – programovanie, koprodukcia
;Produkcia
* František Griglák, Ján Lehotský – producenti, aranžmány
* Marian Jaslovský – vedúci produkcie
* Ivan Jombík – zvuková réžia
* Ján Lauko, Peter Smolinský – hudobná réžia
* Ing. Ján Machút – technická spolupráca
* ak. mal. Nikolaj Feďkovič – obraz na titulnej strane
* Michaela Šimková – dizajn

## Referencie

Kategória:Debutové albumy
Kategória:Albumy Jána Lehotského
Kategória:Hudobné albumy z 1992
Dnes večer hrám ja

***Dnes večer hrám ja*** bol dramatický hraný cyklus ČST (19881990), následne STV (19901995), pôvodne vyrábaný Hlavnou redakciou zábavných programov. Uvádzaný s&nbsp;podtitulom ***Tri poviedky s ...***, jednotlivé časti antológie dramatizovali tri krátke príbehy tak vyhradené vždy jednej hereckej osobnosti v&nbsp;neviazanej trojrole. 

S výnimkou jednej tematickej, vianočnej epizódy s&nbsp;Marošom Kramárom (1995), natočenej na&nbsp;predlohy slovenských prozaikov,, zvyšné pochádzali zásadne od&nbsp;autorov svetovej literatúry (opakovane napríklad z&nbsp;dielne Čechova či Maupassanta). Predely medzi poviedkami vypĺňali reportáže zo&nbsp;zákulisia, rozhovory s&nbsp;umelcami alebo ich monológy, inokedy však na&nbsp;seba voľne naväzovali.

Na&nbsp;výrobe samotnej relácie sa majoritne podieľal Ľubomír Vajdička čoby režisér–scenárista, Jaroslav Zeman spoza hlavnej kamery, či takisto Katarína Ďurčanská ako vedúca výrobného štábu, respektíve produkcie. Pod jednou kapitolou sú režisérsky podpísaní Juraj Lihosit, Peter Opálený a&nbsp;Milan Lasica (ten pod inou tiež za&nbsp;scenár), kým Laco Kraus nasnímal pre&nbsp;zmenu úvodné diely. Dramaturgicky cyklus po&nbsp;celý čas zastrešovala Katarína Svetková, hudobne zas Miroslav Nemec. 

Z&nbsp;častých hereckých výskytov – najväčší počet postáv si v&nbsp;antológii zahral Lasica, ktorý bol v&nbsp;rámci jej siedmich častí obsadený do&nbsp;deviatich samostatných poviedok (v&nbsp;dodatočnej kapitole je kreditovaný už autorsky). Zita Furková a Ernest Šmálik nasledujú každý s&nbsp;ôsmimi rolami – herec v&nbsp;zastúpení ôsmich epizód ako takých, herečka šiestich. Často obsadzovaným bol aj Marián Labuda, ktorý v&nbsp;prospech piatich dielov spoluúčinkoval v&nbsp;siedmich poviedkach.

Z&nbsp;hľadiska metráže; najkratšiu demonštrovalo vydanie v&nbsp;titulnom obsadení s&nbsp;Jozefom Dóczym (1994), presnejšie v&nbsp;dĺžke 53 minút, tú najdlhšiu s&nbsp;Emilom Horváthom (1995) a&nbsp;presahujúcu až poldruha hodiny. Metráž celovečerného formátu vykazovala aj vyše 80-minútová epizóda s&nbsp;Evou Krížikovou (1990). Mnohé z&nbsp;poviedok cyklu však boli odvysielané i&nbsp;samostatne a&nbsp;niektoré diely reprízované v&nbsp;zredukovanej, dvojpoviedkovej verzii.

V&nbsp;roku 1996 bola v pláne ešte epizóda so&nbsp;Stanom Dančiakom, jej výroba sa však už nerealizovala.

## Zoznam jednotlivých dielov

## Poznámky


## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* 

Kategória:Slovenské televízne seriály
Kategória:Televízne seriály Slovenskej televízie
Kategória:Televízne seriály z roku 1988
Kanoun

náhľad|Model kanouna, v ktorom sa prenášali obetiny, 5. alebo 4. stor. pred Kr. Archeologické múzeum v Korinte
**Kanoun** () bol rituálny kôš, ktorý sa používal pri obetných obradoch v starovekom Grécku. 

Kanoun (zrejme z gréckeho slova *[κάννα] kanna – trstina*), zväčša plochý, široký rituálny „kôš“ s tromi rúčkami (alebo aspoň tromi pripevnenými „rukoväťami“, ktoré odlišovali tento kôš od podobných košíkov používaných v každodennom živote), pôvodne vyrobený z prútia alebo trstiny, v neskorších dobách vyrábaný často z drahých kovov. Grécki maliari váz ho zobrazovali v rôznych tvaroch. Okrem plochých, tanierovitých alebo v tvare podnosu, sa najmä v Aténach zobrazovali s vyššími stenami a tromi vyvýšenými rúčkami.  V starovekom Grécku slúžil na slávnostných obetných obradoch, na ktorých ho na čele procesie (*sprievod – pompé*) niesla zvyčajne na hlave *[[kanéfora (funkcia)|kanéfora]]*, t. j. dievčina z poprednej rodiny touto rituálnou úlohou poverená (spolu s obetnými darmi a kultovým náčiním, zväčša to bol nôž na usmrtenie obetného zvieraťa pokrytý zrnami jačmeňa ).[náhľad|[Lékythos zo 6. stor. pred Kr., zobrazuje kanéforu s kanounom na hlave]]
 
Bol známy už archaickom období, v Homérovej Iliade sa v súvislosti s ním spomína rituálna očista a obetný jačmeň (obetujúci si rituálne umyl ruky a obetné zviera bolo pokropené vodou. Po vyhlásení posvätného ticha nasledovala modlitba kňaza a potom sa obetné zviera, oltár a možno aj účastníci obety posypali jačmeňom).
 
V helenistickom období kanéfory viedli obetný sprievod s trojrúčkovým obetným kanounom, vyrobeným zo striebra, zlata alebo pozláteným. Kanéfory sa objavili v kulte mnohých gréckych božstiev, z ktorých sa javia byť obzvlášť významné bohyne Héra a Afrodita. Boli prítomné aj na Dionýziach alebo na Panathénaiách. V umení ich bolo niekedy vídať aj na svadobných scénach. O význame ich funkcie svedčí fakt, že bronzové a mramorové sochy kanéfor s kanounom na hlave boli zhotovené uznávanými sochármi akými boli Polykleitos, Skopas, Praxiteles či Leóchares (sochy sa použili ako votívne dary).

Karyatídy, sochy žien plniace nosnú alebo dekoratívnu funkciu stĺpu v architektúre (napr. na aténskom Erechtheione) sú tiež identifikované ako kanéfory – panny, ktoré nosili obetný košík známy ako kanoun.

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Umenie v starovekom Grécku
Kategória:Staroveké grécke náboženstvo
Piargy

***Piargy*** je slovensko-česko-macedónsky čiernobiely film z roku 2022, ktorý režíroval Ivo Trajkov podľa knižnej predlohy od Františka Švantnera. Ide o čiernobielu historickú drámu v ktorej v hlavných úlohách hrali Judit Pecháček, Attila Mokos a Daniel Fischer.

## Dej
Film sa odohráva počas vzniku Slovenského štátu, nachádzame sa tesne pred druhou svetovou vojnou. Pracuje s dvomi časovými líniami, jedna porozpráva príbeh, ktorý viedol ku katastrofe, druhá jeho následky. 

Prvá časová línia sa odohráva počas fašiangov roku 1939, počas ktorých sa mladá, pekná a chudobná Juliša zoznámi so synom najbohatšieho statkára v dedine. Vzťah medzi nimi však neskončí ako v klasickom romantickom príbehu chudobnej dievčiny a bohatého chlapca. Mladí manželia sa pod jednou strechou s rodičmi chlapca rýchlo dôjdu k rôznym konfliktom. Násilný vzťah medzi otcom a nevestou sa premení na lásku, vytvorí sa milostný trojuholník. 

V druhej dejovej línii sa dozvieme o tragickej udalosti, ktorá zakončí príbeh, dedinu Piargy zasype lavina. Jediný žijúci svedok udalosti je Johanka, ktorá mala byť nevesta Martina, namiesto Juliše. Napriek žiarlenia  sa zo strany Johanky sa Juliša prizná príhodu s násilným svokrom práve jej, neskôr sa mladá dievčina vlastnými očami presvedčí o hriešnom vzťahu medzi starým Roháčom a Julišou. 

Vo filme má dôležitú funkciu folklór, vo viacerých scénach sa objavuje tanec, ľudové piesne, tradície, ale hlavne fámy. O Juliši sa v dedine rozšíri, že je posadnutá diablom, od obvinenia za podpálenie svätej vody sa to na konci filmu dostane k porodení Antikrista. Počas celého príbehu hrá zásadnú rolu cirkev a náboženstvo, snaží sa poukázať na silný vzťah dedinčanov k vyššej moci v tvare kresťanstva, príznačné pre to obdobie. Implikuje zmenu pozície cirkvi, neustále cítiť prichádzajúcu sa zmenu k zlu - blíženie sa vojny. Zaoberá sa aj dynamikou domácnosti štyroch dospelých, otca a syna, ženy a muža, nevesty a matky. 

Film sa vizuálne tvári ako dráma z dedinského prostredia, hororový nádych dostane hlavne vďaka zvukovej zložky. Nelineárnym rozprávaním vyvolá v divákovi isté napätie, striedanie prítomných a spomienkových scén sa nakoniec vyvrcholí v legendou zafarbenej katastrofe.

## Herecké obsadenie

## Fakty a zaujímavosti
* Výber Iva Trajkova ako režiséra bol producentský zámer, lebo v takej vesnici ako v snímke vyrastal on sám v Macedónsku, dobre spoznal ho ráz a vedel akú silu má fanatizmus.
* Zámerom tvorcov bolo vytvoriť film čo najviac symbolický. Aby sa neviazal k žiadnemu konkrétnemu miestu, sú folklórne motívy zmesou prvkov z rôznych krajov.
* Scenáristka Jana Skořepová dala väčší dôraz na postavenie žien v spoločnosti a na to, ako muži používajú svoju moc, aby od žien dosiahli to, čo chcú. V literárnej predlohe prevláda otázka viny a trestu.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka filmu
* 
* 
* 
* 

Kategória:Filmy z 2022
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Kultové filmy
Kategória:Čiernobiele filmy
Kategória:Slovenské filmové drámy
Kategória:Filmy ocenené Slnkom v sieti
Taulé

**Taulé** môže byť:
* francúzska obec, pozri Taulé (obec)
* francúzsky kantón, pozri Taulé (kantón)
Čierna hora (vrch v Chočských vrchoch)

**Čierna hora** () je vrch v Chočských vrchoch, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad Veľkým Borovým, približne  severozápadne od Liptovského Mikuláša. 

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Veľké Borové a Kvačany. Najbližším sídlom je na severozápadnom úpätí situované Veľké Borové, severovýchodne ležia Huty, juhovýchodne Liptovské Matiašovce, južne Kvačany, Liptovská Sielnica a Prosiek a západne Malatiná.

## Opis
Čierna hora leží nad Kvačianskou dolinou na severnom okraji podcelku Prosečné, v hrebeni vybiehajúcom severovýchodným smerom z Prosečného (). Severne sa nachádza vrch Machy (), Kopec (), Háj (), Polianky () a Súšava (), západne Diel (), Grúň (), Heliaš () a Lomné (), južne Prosečné (), Hrádková () a Hoľa () a východne Babky (), Ostrý vrch () a Holica (). Oblasť patrí do povodia Váhu, kde vodu z východnej časti odvádza Kvačianka a zo severných odteká jej prítokom Borovianka. Vrchol traverzuje značený turistický chodník a hrebeňom vedie hranica NPR Kvačianska dolina. 

### Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva riedky porast, ktorý poskytuje obmedzený rozhľad. Z vhodných častí je vidieť okolité vrcholy Chočských vrchov, no tiež Západné Tatry, Skorušinské vrchy, Oravskú vrchovinu, Oravskú Maguru, Malú Fatru a Nízke Tatry. 

## Prístup
* po  zelenej turistickej značke (traverzom):
** od severu z Veľkého Borového cez rázc. Dolina Borovianky
** od západu z rázc. Svorad v Prosieckej doline cez Prosečné () 

## Referencie

## Pozri aj
* Chočské vrchy
* Prosečné (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Chočských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Chočských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Veľké Borové
Kategória:Kvačany (okres Liptovský Mikuláš)
Terry McDermott

**Terencia McDermott** (* 8. december 1951, Liverpool ) je bývalý anglický futbalista.

Hral na poste záložníka, predovšetkým za Liverpool, s ktorým vyhral 3× Pohár majstrov európskych krajín a 1× Pohár UEFA. Anglicko reprezentoval na Majstrovstvách Európy v roku 1980 a Majstrovstvách sveta v roku 1982.

## Hráčska kariéra
Terry McDermott hral na poste záložníka za Bury, Newcastle United, Liverpool, Cork City a APOEL.

Za Anglicko hral 25 zápasov a dal 3 góly. 

## Osobný život
McDermottovi synovia Neale a Greg tiež hrali futbal. Má tiež dcéru Rachel. 22. augusta 2021 oznámil, že mu bola diagnostikovaná demencia.

## Úspechy

### Klubové

; **Liverpool**

* Football League First Division (5): 1975-76, 1976-77, 1978-79, 1979-80, 1981-82
* EFL Cup: (2): 1980-81, 1981-82
* Pohár majstrov európskych krajín: (3): 1976 – 77, 1977 – 78, 1980 – 81
* Pohár UEFA (1): 1975 – 76

; APOEL

* Cyperská liga (1): 1985 – 86

### Individuálne

* Hráč sezóny anglickej ligy (1): 1979–80

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 1980
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1982
Kategória:Hráči APOEL FC
Kategória:Hráči Newcastle United FC
Kategória:Hráči Liverpool FC
Kategória:Anglickí futbalisti
Čiernobiely svet

**Čiernobiely svet** môže byť:

* názov štúdiového albumu Jána Lehotského z roku 1996, pozri ''Čiernobiely svet'' (album Jána Lehotského)
* názov kompilačného albumu Jána Lehotského z roku 2007, pozri ''Čiernobiely svet'' (kompilácia Jána Lehotského)
* film z roku 2011 (iný názov *Farba citov*), pozri ''Čiernobiely svet'' (film)

## Referencie
Čiernobiely svet (album Jána Lehotského)

***Čiernobiely svet*** je názov druhého sólového štúdiového albumu slovenského hráča na klávesové nástroje a speváka Janka Lehotského. Tento album v roku 1996 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. Album, ku ktorému zložil hudbu Ján Lehotský skoro celý otextoval Jozef Urban a v niekoľkých skladbách účinkovala speváčka a herečka Monika Hilmerová.

V roku 2007 vyšla Jankovi Lehotskému pod týmto názvom v remastrovanej reedícii kompilácia dvoch CD nosičov: na CD1 je album *[[Janko Lehotský a priatelia]]* a CD2 je *Čiernobiely svet*. V tejto verzii boli do playlistu CD1 pridané dva bonusy: „Ty, ja a môj brat (Sklíčka)“/ spev: Ľubomír Stankovský a „Vyznanie“/ spev: Marika Gombitová. Túto reedíciu z roku 2007 remastroval Ján Červenka.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Ján Lehotský – klávesové nástroje, spev (1 – 9, 11 – 13, 15), vokály (1, 5, 13), aranžmány
* Monika Hilmerová –  spev (4, 8, 10, 12), vokály (1, 2, 6, 7, 11, 13, 15)
* František Griglák – gitara (1, 5, 7, 9, 10, 13)
* Jiří Vana – gitara (2 – 4, 6, 7, 9, 11, 12, 14, 15)
* Karol Lago – saxofón (4, 7, 12, 14)
* Helena Krajčiová – vokály (1, 2, 6, 7, 11, 13, 15)
* Soňa Norisová – vokály (1, 2, 6, 7, 11, 13, 15)
* Cyril Zeleňák – bicie nástroje (1 – 4, 6, 7, 9, 11 – 15)
;Produkcia
* Ján Lauko – hudobná réžia
* Ján Machút – zvuková réžia
* Peter Mankovecký – programovanie
* Juraj Lehotský, Roman Brna – fotografie
* Jonáš Karásek, Juraj Lehotský – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Jána Lehotského
Kategória:Hudobné albumy z 1996
Síran amónno-hlinitý

**Síran amónno-hlinitý** je biela kryštalická podvojná soľ síranového aniónu s amónnym a hlinitým katiónom. Zvyčajne sa vyskytuje ako dodekahydrát. V malých množstvách sa používa v špecializovaných aplikáciách. Jeho dodekahydrát sa vyskytuje ako vzácny minerál tschermigit*.* V potravinárstve sa označuje E číslom **E523**, v celej EÚ a USA je používanie tejto látky povolené.
## Výroba a základné vlastnosti
Síran amónno-hlinitý sa vyrába z hydroxidu hlinitého, kyseliny sírovej a síranu amónneho. So síranom draselno-hlinitým tvorí tuhý roztok. Pyrolýzou z neho vzniká oxid hlinitý. Takto vyrobený oxid hlinitý sa používa napríklad na výrobu syntetických drahokamov.

## Použitie
Síran amónno-hlinitý nie je hlavnou priemyselnou chemikáliou alebo obzvlášť užitočným laboratórnym činidlom, ale je lacný a účinný, čo umožňuje mnoho špecializovaných aplikácií. Používa sa pri čistení vody, v rastlinných lepidlách, v porcelánových tmeloch, v dezodorantoch, v garbiarstve, farbení a v ohňovzdorných textíliách. pH roztoku, ktorý je výsledkom lokálnej aplikácie síranu amónno-hlinitého s potom, je typicky v mierne kyslom rozsahu od 3 do 5.

Síran amónno-hlinitý je bežnou zložkou repelentov.

V potravinárstve sa používa ako spevňovacia látka v konzervovaných mäsových výrobkoch a nakladanej zelenine. Nachádza sa aj v prášku do pečiva, kde plní kypriacu funkciu. Upravuje pH.

## Referencie

## Zdroj

amónno-hlinitý
Kategória:Zlúčeniny amoniaku
Kategória:Zlúčeniny hliníka
523
EFL Championship 2021/2022

**EFL Championship 2021/2022** (zo sponzorských dôvodov označované ako **Sky Bet Championship**) bola 6. sezóna druhej najvyššej anglickej futbalovej súťaže pod súčasným názvom a 30. ročník podľa aktuálneho formátu. Sezóna sa začala 6. augusta 2021 a skončila 7. mája 2022. Víťazom ligy sa stal klub Fulham a do Premier League spolu s ním postúpili aj druhý Bournemouth a víťaz playoff Nottingham Forest.

## Zmeny
Nasledujúce tímy postúpili alebo vypadli po sezóne 2020/2021:

### Do EFL Championship

**Postúpil z [[EFL League One]]**

* Hull City
* Peterborough United
* Blackpool

**Zostúpil z [[Premier League 2020/2021|Premier League]]**

* Fulham
* West Bromwich Albion
* Sheffield United

### Z EFL Championship

**Postúpil do [[Premier League 2021/2022|Premier League]]**

* Norwich City
* Watford
* Brentford

**Zostúpil do [[EFL League One]]**

* Wycombe Wanderers
* Rotherham United
* Sheffield Wednesday

## Tímy v sezóne 2021/2022

## Tabuľka





## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Poznámky

## Referencie

## Pozri aj
* Premier League 2021/2022
## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
## Zdroj

Kategória:EFL Championship
Kategória:Futbal v 2021
Kategória:Futbal v 2022
Kategória:2021 v Spojenom kráľovstve
Kategória:2022 v Spojenom kráľovstve
Turínok

**Turínok** () je vrch v Skorušinských vrchoch, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad Krivou, približne  južne od Tvrdošína. 

## Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti Skorušinských vrchov, v geomorfologickom podcelku Kopec. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obcí Chlebnice, Dlhá nad Oravou a Krivá. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situované Malé Borové a Huty, východne sa nachádza Zuberec, severovýchodne Oravský Biely Potok, severozápadne Krivá, západne Dlhá nad Oravou a juhozápadne Chlebnice.

## Opis
Turínok leží v strednej časti podcelku Kopec, v hrebeni vedúcom od vrchu Blato () na Lysec (). Severne sa nachádza vrch Grapy (), Blatnický vrch () a Bane (), východne Javorková (), Mních (), Machy () a Kopec (), južne Holica (), Ostrý vrch (), Blato (), Súšava (), Diel () a Ostrý vrch () a západne Veľký Choč (), Ďavčovka (), Jastrabie (), Kálaný (), Lysec (), Čistý grúň () a Bučina (). Oblasť patrí do povodia Oravy, kde vodu z východnej a severnej časti odvádza Krivský potok a zo západnej potok Ráztoky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva riedky porast, ktorý poskytuje obmedzený rozhľad. Z vhodných častí je vidieť okolité vrcholy Skorušinských vrchov, no tiež Oravskú vrchovinu, Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Malú Fatru a Chočské vrchy. 

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. 

## Referencie

## Pozri aj
* Skorušinské vrchy
* Kopec (podcelok)
* Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Skorušinských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Dolný Kubín
Kategória:Chlebnice
Kategória:Dlhá nad Oravou
Kategória:Krivá
Roger Hunt

**Roger Hunt, [[Rad britského impéria|MBE]]** (* 20. júl 1938, Glazebury † 27. september 2021) bol anglický futbalista, ktorý hral predovšetkým ako útočník.

## Klubová kariéra
Jedenásť rokov bol v Liverpoole s 286 gólmi rekordným strelcom klubu, kým ho neprekonal Ian Rush. Napriek tomu zostáva Hunt klubovým rekordným strelcom v lige s 244 gólmi. Hunt je považovaný za jedného z najlepších hráčov Liverpoolu všetkých čias, fanúšikovia klubu ho označovali ako Sir Roger a je na 13. mieste v oficiálnom fanúšikovskom prieskume 100 Players Who Shook the Kop.

S Liverpoolom sa stal dvakrát majstrom Anglicka (1963/64, 1965/66), raz získal FA Cup (1964/65). Ligový titul si pripísal aj v Juhoafrickej republike, v drese Hellenic Cape Town (1971). 

V roku 2006 uvedený do Siene slávy anglického futbalu.

## Reprezentačná kariéra
S anglickou reprezentáciou vyhral Majstrovstvá sveta roku 1966. Na turnaji odohral všetkých šesť zápasov a strelil v nich 3 góly. Má tiež bronzovú medailu z majstrovstiev Európy 1968. Zúčastnil sa aj Majstrovstiev sveta v Čile roku 1962, hoci na záverečnom turnaji nenastúpil. Celkom za národný tím odohral 34 zápasov, v ktorých strelil 18 gólov.

## Úspechy
**Liverpool**
* Football League First Division: 1963–64, 1965–66
* Football League Second Division: 1961–62
* FA Cup: 1964–65
* FA Charity Shield: 1964, 1965, 1966

**Anglicko**

* Majstrovstvá sveta vo futbale: 1966
**Individuálne**
* Football League Second Divisionnajlepší strelec sezóny : 1961–62
* Football League First Divisionnajlepší strelec sezóny : 1965–66
* Anglická futbalová sieň slávy: 2006

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1962
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1966
Kategória:Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 1968
Kategória:Držitelia Radu britského impéria
Kategória:Anglickí národní futbalisti
Kategória:Úmrtia v 2021
Kategória:Hráči Bolton Wanderers FC
Kategória:Hráči Liverpool FC
Kategória:Majstri sveta vo futbale
Kategória:Futbaloví útočníci
Mikuláš Ondrejička

Prof. MUDr. **Mikuláš Ondrejička** (* 24. november 1910, Melčice-Lieskové – † 19. november 1995, Bratislava) bol slovenský lekár internista a kardiológ, univerzitný pedagóg.

## Životopis
Po maturite na gymnáziu v Trenčíne Mikuláš Ondrejička nastúpil na štúdium všeobecného lekárstva na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde v roku 1939 promoval na doktora medicíny. Na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (LF UK) pôsobil v rokoch 19461981, kde neskôr získal docentúru (1950) v odbore „patológia a terapia vnútorných chorôb“. V roku 1956 sa stal univerzitným profesorom v rovnakom odbore. V rokoch 19561981 bol prednostom na I. internej klinike LF UK. V období rokov 19561980 bol prof. Ondrejička prodekanom LF UK, členom Vedeckej rady UK, predsedom Vedeckej rady MZ SR, hlavným internistom Slovenska. Spolu so svojimi spolupracovníkmi vydal štvorzväzkovú, prvú slovenskú učebnicu *Vnútorné lekárstvo*. Dôležitá bola jeho spolková činnosť. Bol predsedom výboru slovenskej a československej sekcie Internistickej spoločnosti JEP. V rokoch 19611986 bol hlavným redaktorom časopisu *[[Bratislavské lekárske listy]]*.

Profesor Ondrejička bol významným a uznávaným pokračovateľom v práci profesora Ladislava Dérera, ktorý mu bol učiteľom, vzorom pri práci a priateľom. Kliniku dobudoval na úroveň moderného pracoviska. Vybudoval prvú koronárnu jednotku na Slovensku, biochemické laboratóriá, izotopové a spirometrické pracovisko a laboratórium pre štúdium hydrominerálnych porúch v organizme. Svoju vedeckú prácu zameral na komplexný výskum arteriálnej hypertenzie. Je autorom a spoluautorom viac ako 100 odborných štúdií v recenzovaných časopisoch.

## Knihy (výber)
* ONDREJIČKA, Mikuláš. *Vnútorné choroby*. 1. Martin: Osveta, 1963.
* ONDREJIČKA, Mikuláš. *Vnútorné choroby*. 2. Martin: Osveta, 1963.
* ONDREJIČKA, Mikuláš. *Vnútorné choroby*. 3. Martin: Osveta, 1964.
* ONDREJIČKA, Mikuláš. *Vnútorné choroby*. 4a. Martin: Osveta, 1965.

## Ocenenia (výber)
* 1965 – Medaila Univerzity Komenského
* 1966 – Medaila J. E. Purkyňu
* 1969 – Rad práce
* 1975 – Purkyňova cena

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 

## Externé odkazy
* Zoznam diel Mikuláša Ondrejičku v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Kategória:Osobnosti z Melčíc-Lieskového
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Slovenskí kardiológovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Vyučujúci na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Karlovej univerzity
John McKenna

**John McKenna** (* 3. január 1855, Monaghan, Írsko – † 22. marec 1936, Walton, Liverpool) bol írsky obchodník, profesionálny hráč rugby  a prvý tréner futbalového klubu Liverpool, ktorý sa odvtedy stal jedným z najúspešnejších futbalových klubov v Anglicku.
## Liverpool FC
McKenna sa stretol so zakladateľom futbalového klubu Liverpool Johnom Houldingom, ktorý ho pozval na Anfield, aby sledoval hru jeho klubu Evertonu. McKenna ostal po boku Houldina aj po odchode Evertonu z Anfieldu do Goodison Parku. Po založení Liverpoolu sa práve McKenna stal prvým trénerom klubu. 

McKenna pôsobil ako predseda Liverpoolu v rokoch 19061915. V roku 1917 bol zvolený za prezidenta futbalovej ligy a túto funkciu zastával takmer 20 rokov až do svojej smrti v marci 1936. V Liverpoole slúžil viac ako 40 rokov. 

## Smrť a uznanie
Jeho rakvu niesli mestom traja hráči Liverpoolu a traja hráči Evertonu.

V auguste 2011 bola v Glaslough v grófstve Monaghan v Írsku odhalená pamätná tabuľa na počesť prvého trénera  Liverpoolu Johna McKennu.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Úmrtia v 1936
Kategória:Narodenia v 1855
Kategória:Futbaloví tréneri

Kategória:Tréneri Liverpool FC
Poslední a prví

***Poslední a prví*** je názov tretieho sólového štúdiového albumu slovenského hráča na klávesové nástroje a speváka Janka Lehotského. Tento album v roku 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music. Album, ku ktorému zložil hudbu Ján Lehotský z väčšej časti otextoval Jozef Urban, posledné dve piesne otextovala Danica Ruppeldtová. Pri nahrávaní albumu s Jankom Lehotským spolupracovala speváčka Michaela Paľová (známa ako Misha).

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Ján Lehotský – klávesové nástroje, basová gitara, spev, vokály, aranžmány
* Michaela Paľová – spev (5, 9, 11)
* Juraj Vana – elektrická gitara
* Juraj Burian – elektrická a akustická gitara
* Peter Uherčík – elektrická a dvanásťstrunová gitara
* Erich "Boboš" Procházka – harmonika
* Karol Lago – saxofón
* Juraj Lehotský – trúbka
* Peter Šesták – viola
* Peter Krajniak – husle
* Vladimír Sirota – violončelo
* Martin Valihora – bicie nástroje
;Produkcia
* Ing. Jozef Dalžuffo, Ján Červenka – nahrávanie, mixovanie, mastering
* Pavel Malovič – text na obale
* Martin Revický, Marek Kuboš, Juraj Lehotský – dizajn, fotografie

## Referencie

Kategória:Albumy Jána Lehotského
Kategória:Hudobné albumy z 2000
FA Premier League 2000/2001

**Premier League 2000/2001** bola 9. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Manchester United. Nováčikmi súťaže boli Charlton Athletic, Manchester City a Ipswich Town. Sezóna sa začala 19. augusta 2000 a skončila sa 19. mája 2001.

Víťazom ligy sa stal Manchester United, ktorý vyhral svoj 7. titul v Premier League a 14. celkovo. Do Ligy Majstrov 2001/2002 sa spoločne s Manchesterom United kvalifikovali ešte Arsenal a Liverpool. Do Pohára UEFA sa kvalifikovali Leeds United, Ipswich Town a Chelsea. Do Pohára Intertoto sa kvalifikovali Aston Villa a Newcastle United.

Do Football League First Division zostúpili Manchester City Coventry City a Bradford City.

## Tímy v sezóne 2000/2001

## Tréneri, kapitáni, výrobcovia dresov a sponzori

## Tabuľka

## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Najviac asistencií

## Ocenenia

### Mesačné

### Sezónne

### Tím roka

## Referencie

## Pozri aj
* FA Premier League

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Futbal v 2000
Kategória:Futbal v 2001
Kategória:FA Premier League podľa roka
Láv sa píše „love“

***Láv sa píše „love“*** je názov štúdiového albumu slovenského hráča na klávesové nástroje a speváka Janka Lehotského, ktorý nahral so skupinou nazvanou Modus 2002. Tento album v roku 2002 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music. 

Album, ku ktorému zložil hudbu Ján Lehotský otextovali: Jozef Urban, Boris Filan, Juraj Soviar, Kamil Peteraj a Milan Lasica.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Ján Lehotský – klávesové nástroje, spev
* Michal Bugala – gitara, akustická gitara
* Ján Lehotský ml. – basová gitara
* Miroslav Hank – bicie nástroje
* Ľudovít Nosko – vokály
* Radovan Tariška – saxofón
;Produkcia
* Ján Machút – zvuková réžia
* Vladimír Okánik – dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Jána Lehotského
Kategória:Albumy skupiny Modus
Kategória:Hudobné albumy z 2002
Fruges

**Fruges** môže byť:
* francúzska obec, pozri Fruges (obec)
* francúzsky kantón, pozri Fruges (kantón)
Peklisko (prítok Hnilca)

**Peklisko** je potok v regióne Spiš v Košickom kraji v okrese Spišská Nová Ves v obci Hnilčík a v obci Hnilec. Je ľavostranným prítokom Hnilca, ktorý je ďalej prítokom Hornádu; má dĺžku . 
Je vodným tokom VI. rádu. Číslo hydronyma: 4-32-02-2449. Nachádza sa v geomorfologickom celku Volovské vrchy.

## Prameň
Pramení v nadmorskej výške  v lesnom extraviláne v južnej časti územia obce Hnilčík juhovýchodne od vrchu *Holičky* s , na východnom úpätí lesa *Pri troch kopcoch* a na západnom úpätí lesa *Ferdinandka* v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji.

## Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodojužným smerom cez lesný extravilán, v  priberá bezmenný pravostranný prítok, v  v lesnom extraviláne opúšťa územie obce Hnilčík a vteká na územie obce Hnilec, bez zmeny smeru v  vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, v  
ústi do Hnilca ako jeho ľavostranný prítok. Hnilec v úseku okolo zaústenia *Pekliska* tvorí obecnú hranicu a zároveň aj okresnú hranicu medzi obcou Hnilec v okrese Spišská Nová Ves a obcou Nálepkovo v okrese Gelnica. Cca 400 m poniže ústia *Pekliska* na protiľahlom brehu Hnilca už na území obce Nálepkovo je osada *Peklisko*. Pramení, preteká a ústi na území obce Hnilčík a obce Hnilec v priestore geomorfologického celku Volovské vrchy, geomorfologického podcelku Knola svojou pramennou časťou a geomorfologického podcelku Hnilecké vrchy svojim zaústením. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Peklisko (prítok Hnilca)* má pôvod v názve osady *Peklisko* ležiacej poniže ústia potoka *Peklisko* na protiľahlom brehu Hnilca na území obce Nálepkovo. V juhozápadnom susedstve od samoty *Peklisko* je na území obce Nálepkovo aj les rovnakého názvu. Názov osady bol bez zmeny prenesený priamo na pomenovanie vodného toku  ako súčasť  skupiny názvov v slovenskej toponymii s nižšou frekvenciou výskytu v hydronymii. 
Podobne tento názov v podobe *Nálepkovo – Peklisko* nesie aj železničná zastávka v tejto osade na železničnej trati Červená Skala – Margecany. Motivácia pomenovania osady *Peklisko* je spojená s apelatívom *peklisko* vo význame *lokalita  v období pomenovacieho procesu spájaná s produkciou drevného uhlia*. Produkcia drevného uhlia ako jedného z produktov rozkladu dreva za vysokých teplôt bez prístupu alebo s obmedzeným prístupom vzduchu mala na Slovensku tradíciu od stredoveku až do druhej polovice 19. storočia s hlavným odberateľom hutníctvom, keď bola nahradená výrobou v kovových peciach.
Hydronymum *Peklisko* bolo štandardizované v roku 2007. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum *Peklisko* nie je jedinečným názvom (október 2023).

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Hnilca
Kategória:Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Vodné toky vo Volovských vrchoch  
Kategória:Hnilčík
Hnilec
White Hart Lane

**White Hart Lane** bol futbalový štadión v Tottenhame v severnom Londýne a v rokoch 1899 až 2017 bol domovom futbalového klubu Tottenham Hotspur. Jeho kapacita sa v priebehu rokov menila. Po rekonštrukcií na štadión na sedenie bola kapacita 36 284 divákov. Štadión bol po skončení sezóny 2016/17 úplne zdemolovaný.

Štadión hostil 2 533 súťažných zápasov Spurs vo svojej 118-ročnej histórii. Používal sa aj na reprezentačné futbalové zápasy Anglicka a reprezentačné futbalové zápasy Anglicka do 21 rokov. White Hart Lane mal kedysi kapacitu takmer 80 000 divákov a začiatkom 50. rokov dosahovala návštevnosť 70 000, ale po zavedení tribún len na sedenie sa kapacita štadióna v porovnaní s ostatnými klubmi Premier League znížila na skromné číslo. 5. marca 1938 bola zaznamená rekordná účasť na štadióne. 75 038 divákov sa prišlo pozrieť na zápas FA Cupu  proti Sunderlandu. 

Posledný zápas Tottenhamu na White Hart Lane sa hral 14. mája 2017. Tottenham svoje pôsobenie na tomto štadióne ukončil víťazstvom 2:1 proti Manchestru United.

Novým domovom Tottenhamu sa stal Tottenham Hotspur Stadium. Štadión ma kapacitu 62 062 miest a navrhla ho spoločnosť Populous. 

Tottenham Hotspur oficiálne presťahoval na tento štadión 3. apríla 2019.

## Referencie

## Pozri aj

* Zoznam futbalových štadiónov v Anglicku

## Zdroj

Kategória:Tottenham Hotspur FC
Kategória:Futbalové štadióny v Anglicku
Kategória:Stavby v Londýne
Plaisir

**Plaisir** môže byť:
* francúzska obec, pozri Plaisir (mesto)
* francúzsky kantón, pozri Plaisir (kantón)
Prípor (vrch v Skorušinských vrchoch; 1150 m)

**Prípor** () je vrch v Skorušinských vrchoch, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad Malým Borovým, približne  južne od Tvrdošína. 

## Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti Skorušinských vrchov, v geomorfologickom podcelku Kopec. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Krivá a Malé Borové. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situované Malé Borové, juhovýchodne ležia Huty, východne Zuberec, severne Oravský Biely Potok, severozápadne Krivá a západne Chlebnice.

## Opis
Prípor leží na juhu strednej časti podcelku Kopec, v hrebeni vedúcom od vrchu Blato () na Kopec (). Severne sa nachádza vrch Grapy (), Blatnický vrch (), Bane () a Biedna (), východne Javorková (), Mních (), Machy (), Kopec (), Brestová () a Sivý vrch (), južne Holica (), Ostrý vrch (), Prosečné (), Polianky (), Súšava () a Diel () a západne Ostrý vrch (), Veľký Choč (), Blato (), Ďavčovka (), Jastrabie (), Turínok (), Lysec () a Čistý grúň (). Severozápadné svahy odvodňuje Krivský potok do Oravy, voda z južných odteká prítokmi Kvačianky do Váhu. Vrcholom vedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva lesný porast, ktorý neposkytuje rozhľad. Z vhodných častí je vidieť okolité vrcholy Skorušinských vrchov, no tiež Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Malú Fatru, Chočské vrchy, Nízke a Západné Tatry. 

## Prístup
* po  červenej turistickej značke:
** od juhozápadu z Veľkého Borového cez Malé Borové
** od severu z Oravského Bieleho Potoku cez Machy
* po  modrej značke:
** od východu zo Zuberca cez sedlo Prieková
** od severozápadu z Podbielu cez vrch Bane a Kopec 

## Referencie

## Pozri aj
* Skorušinské vrchy
* Kopec (podcelok)
* Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Skorušinských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Dolný Kubín
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Krivá
Kategória:Malé Borové
Florbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie

**Florbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie** je florbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie a organizuje ho Federácia Hier Juhovýchodnej Ázie. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na 27. hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 2013 v mjanmarskom Nay Pyi Taw, v mužskej i ženskej kategórii súčasne. Išlo však len o demonštračný šport, v ktorom sa neudeľovali medaily. Ako oficiálny bol šport uznaný až na 28. hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 2015 v Singapure. Florbalový turnaj sa odvtedy koná nepravidelne. Najúspešnejšími tímami sú družstvá  a . 

## Turnaj mužov
### Demonštračný šport

### Zoznam

### Medailová bilancia družstiev

## Turnaj žien
### Demonštračný šport

### Zoznam

### Medailová bilancia družstiev

## Referencie

## Zdroj
* Hry Juhovýchodnej Ázie na stránke Medzinárodnej florbalovej federácie
Mahsá Amíníová

**Mahsá Amíníová** (; * 21. september 1999, Saqqez, Irán – † 16. september 2022 Teherán, Irán) bola iránska Kurdka, ktorá zomrela vo veku 22 rokov po tom, čo bola zatknutá iránskou mravnostnou políciou pre nesprávne nasadený hidžáb. Mahsá Amíníová zomrela po trojdňovej kóme, polícia tvrdí, že na infarkt. Podľa rodiny bola ale zdravá.

Vysoký komisár OSN pre ľudské práva v Jordánsku citoval správy, že polícia udrela Aminiho hlavu o auto a udrela ju obuškom.

Smrť Amíníovej vyústila do série rozsiahlych protestov po celej krajine, najväčšej od demonštrácií v rokoch 20192020, pri ktorých zahynulo približne 1 500 ľudí.

Európsky parlament ju v roku 2023 ocenil Sacharovovou cenou za slobodné myslenie.

Po výročí incidentu, v septembri 2023, iránsky parlament ešte sprísnil legislatívu o odievaní žien, za porušenie ktorej hrozí aktuálne až desaťročné väzenie.

## Protesty
náhľad|Študenti univerzity v Teheráne, 20. septembra 2022
Protesty začali v Teheráne 17. septembra 2022, niekoľko hodín po tom, čo Mahsá Amíníová zomrela. Následne sa rozšírili do ďalších miest, vrátane rodného mesta Amíníovej, Saqqezu. Niektorí demonštranti kričali „Smrť diktátorovi!“ s odkazom na ajatolláha Alího Chameneího. V meste Sárí na severe Iránu ženy tancovali okolo ohňa, v ktorom pálili svoje šatky. Demonštranti rozbíjali okná automobilov a zapaľovali smetiaky. Polícia nasadila slzný plyn, na niektorých videách bola počuť streľba.

Počas desiatich dní pri protestoch zomrelo podľa mimovládnej organizácie Iran Human Rights najmenej 76 ľudí, iránske štátne médiá uviedli 41 mŕtvych. Celkový počet obetí protestov pokračujúcich až do jari 2023 postupom času stúpol až na približne 500 osôb.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 
* 
* 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Iránske osobnosti
Kategória:Kurdi
Kategória:Obete policajnej brutality
Kategória:Ženské práva
Kategória:Laureáti Sacharovovej ceny
Tropická noc

**Tropická noc** je noc počas ktorej neklesne minimálna teplota pod 20,0 °C. Podľa iných definícií denná teplota neklesne pod 20,0 °C. Teplotné minimum nastáva zvyčajne pred východom slnka. Počas tropického dňa je maximálna denná teplota nad 30,0 °C.

## Meranie
„Tropický deň aj tropická noc [...] vychádzajú z meraní pomocou tzv. extrémnych teplomerov. Sú to teplomery umiestnené v meteorologickej búdke, ktoré kontrolne odčítame v termíne o 7. hodine a definitívne o  21. hodine.  Do výkazu meteorologických pozorovaní prepisujeme iba údaj maximálneho teplomeru z 21. hodiny a údaj z minimálneho teplomeru (v búdke) z pozorovania o 7. a 21. hodine.“ Ak však po 7. hodine teplota klesne pod 20,0 °C, noc sa za tropickú nepočíta.

## Pozorovanie na Slovensku
Noc na 21. októbra 2023 bola na viacerých miestach Slovenska tropická noc: Na staniciach Hurbanovo, Kamenica nad Cirochou, Uhrovec a Hronský Beňadik teplota neklesla pod 20°C. Podľa SHMÚ: „Extrémne vysoké minimá teploty vzduchu 17 až 20 stupňov Celzia sme zaznamenali najmä na západe a v Žilinskom kraji vrátane typicky studených lokalít, ako sú Kysuce, Orava a Liptov. Na niektorých staniciach sú to hodnoty rekordné nielen pre celý október, ale aj pre celú jeseň.“ Táto noc sa stala najneskoršou tropickou nocou v histórii merania.

## Referencie

## Pozri aj
* tropický deň

Kategória:Meteorológia
Kategória:Noc
Balíček tónov: Volume 1

***Balíček tónov: Volume 1*** je názov hudobného projektu, v ktorom melódie hráča na klávesové nástroje Janka Lehotského, okrem autora spolu nahrali na štúdiový album hudobníci Juraj Lehotský (trúbka), Radovan Tariška (saxofón) a Tomáš Rédey (gitara). Tento album v roku 2003 vydalo hudobné vydavateľstvo Millenium Records.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Janko Lehotský – klávesové nástroje, autor hudby
* Tomáš Rédey – gitara, aranžmány
* Radovan Tariška – saxofón
* Juraj Lehotský – trúbka

## Referencie

Kategória:Albumy Jána Lehotského
Kategória:Albumy Juraja Lehotského
Kategória:Hudobné albumy z 2003
Zvon 9801

náhľad|Zvon #9801 na pontóne pri Smetanovom nábreží v Prahe
**Zvon  #9801** je pamätný zvon pre Prahu odliaty v roku 2022 v zvonolejárni Grassmayr v Innsbrucku. Jeho hmotnosť 9 801 kg má pripomínať 9801 zvonov skonfiškovaných nacistickým Nemeckom počas druhej svetovej vojny v Protektoráte Čechy a Morava pre zbrojný priemysel. Zvon #9801 bude po dokončení revitalizácie symbolicky umiestnený na bývalom Rohanskom ostrove, kde boli skonfiškované zvony zhromaždené. O vznik zvona sa zaslúžil Ondřej Boháč, pražský zvonár a predseda združenia Sanctus Castulus.

## Parametre

* Dolný priemer: 258 cm
* Výška (bez korunky): 187 cm
* Výška hlavy: 126 cm
* Hmotnosť zvona: 9 801 kg
* Hmotnosť srdca: približne 300 kg
* Tón: f0

## Výzdoba
Výzdoba plášťa zvona vychádza z návrhu pražských zvonárov Kryštofa Čižinského a Jakuba Kamínka. Jednu stranu tvoria fragmenty zabavených zvonov, na druhej strane je nápis v češtině pripomínajúci zaniknuté zvony:

## História
Výbor pre kultúru Mestského zastupiteľstva hlavného mesta Prahy schválil 3. novembra 2021 zámer združenia Sanctus Castulus vytvoriť pamätný zvon, ktorý by bol umiestnený v novopostavenej zvonici na bývalom Rohanskom ostrove a pripomínal by zvony, ktoré boli zrekvirované v Protektoráte Čechy a Morava počas druhej svetovej vojny. Zámerom bolo uhradiť náklady na výrobu zvona z verejnej zbierky s tým, že po umiestnení na Rohanskom ostrove by zvon prešiel pod správu mesta. zbierka na nový zvon sa začala 3. februára 2020 s cieľom vyzbierať 9 miliónov Kč. Ešte pred jej zahájením prispela na vznik zvonu Nadácie PPF.

V apríli 2022 bol v súťaži vybraný návrh zvona. Víťazný motív navrhli pražskí zvonári Kryštof Čižinský a Jakub Kamínek. Výroba zvona bola zverená rakúskej zvonolejárskej firme Grassmayr, ktorá je so svojou viac ako štyristoročnou históriou najstaršou v Rakúsku. Zvonolejár najprv zhotovil falošný zvon, ktorý bol vrátane výzdoby dokončený začiatkom mája 2022 a z ktorého sa následne vyrobila forma. Samotné odlievanie zvona sa uskutočnilo 10. júna 2022. Zvon dorazil do Prahy koncom augusta 2022 na pontóne, kde zostane až do svojho definitívneho umiestnenia na Rohanskom ostrove, ktoré je naplánované na rok 2024. Slávnostné odhalenie zvona sa uskutočnilo 28. augusta 2022 v Hollárovej kaplnke na Smetanovom nábreží. Česká televízia odvysiela 3. októbra 2023 na ČT2 krátky dokumentárny film Víta Klusáka Zvon zvonov, ktorý dokumentuje vznik zvonu 9801.

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Zvony
Kategória:Pamiatky v Prahe
Auzances

**Auzances** môže byť:
* francúzska obec, pozri Auzances (obec)
* francúzsky kantón, pozri Auzances (kantón)
Asci

**Asci** alebo **asci** môže byť
* množné číslo z lat. *ascus* v anatómii húb, pozri pod vreckaté huby

**ASCI** môže byť skratka pre:

* Accelerated Strategic Computing Initiative
* Administrative Staff College of India
* Advanced School for Computing and Imaging
* Advanced Simulation and Computing Program
* Advanced Speech Call Items
* Advertising Standards Council of India
* American Society for Clinical Investigation
* Argus Sour Crude Index
* Art and Science Collaborations
* Association of Christian Schools International
* Associazione Scouts Cattolici Italiani

## Pozri aj
* ASCII – kódovací systém znakov