open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jelšavské podolie

**Jelšavské podolie** je geomorfologickou časťou Železníckeho predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Leží v údolí riečky Muráň, medzi mestami Revúca a Jelšava.

## Polohopis
Územie sa nachádza na východe strednej časti Revúckej vrchoviny a zaberá severovýchodný okraj podcelku Železnícke predhorie. Zaberá stredný tok riečky Muráň a jej prítokov. Podolie v rámci Revúckej vrchoviny susedí na východe s podcelkom Hrádok a na juhozápade s podcelkom Železnícke predhorie. Južný okraj vymedzuje Jelšavský kras, podcelok Slovenského krasu a severným smerom nadväzujú Stolické vrchy s podcelkami Stolica, Tŕstie a jej časťou Muránska brázda. 

Oblasť je súčasťou Banskobystrického kraja a patrí do okresu Revúca. Z významnejších sídiel tu leží okresné mesto Revúca, Jelšava, Lubeník a Magnezitovce.

## Doprava
Celou časťou podolia prechádza cesta II/532, vedúca z Tornale a následne údolím Muráňa cez Jelšavu a Revúcu do obce Muráň. Na ňu nadväzujú cesty nižších tried, obsluhujúce okolité sídla. Od Jelšavy vedie do Revúcej údolím aj železničná trať Plešivec – Muráň.

## Chránené územia
V tejto časti Revúckej vrchoviny nie sú žiadne osobitne chránené územia.

## Turizmus
Oblasť je známa bohatou históriou baníctva a nachádza sa tu viacero pamiatok. Významné lokality spája Jelšavský okruh známej Gotickej cesty. Z Jelšavy a Lubeníka vedú značené turistické chodníky do blízkych oblastí Revúckej vrchoviny, z Revúcej smerujú do atraktívnej časti Stolických vrchov s dominantným vrchom Kohút ().

### Turistické trasy
* z Jelšavy:
**  modro značený chodník na Starý Jelšavský hrad
**  zeleno značený chodník na Hrádok
* z Lubeníka:
**  žltá trasa na Ostrý vrch ()
**  zeleno značený chodník na Dlhý diel pod Malým Kohútom ()
* z Revúcej:
**  modro značený chodník na Kohút ()
**  žlto značený chodník na Tri chotáre ()

## Referencie

## Pozri aj
* Revúcka vrchovina
* Železnícke predhorie
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Revúcka vrchovina
Kategória:Podolia na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Turistická značkovaná trasa číslo 8129

**Turistická značkovaná trasa číslo 8129** je žltá trasa v pohorí Biele Karpaty. Začína pri salaši mesta Skalica a končí v obci Vrbovce. Dĺžka trasy je 16,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Bielych Karpatoch

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8129
8129
Rimavské podolie

**Rimavské podolie** je geomorfologickou časťou Železníckeho predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá časť údolí riek Rimava a Rimavica v okrese Rimavská Sobota.

## Polohopis
Územie sa nachádza v strednej časti Revúckej vrchoviny a zaberá západný okraj podcelku Železnícke predhorie. Zaberá stredný tok riečky Rimava a dolné toky jej prítokov Klenovská Rimava a Rimavica. V rámci Revúckej vrchoviny nadväzuje na východne situovaný materský podcelok Železnícke predhorie, juhovýchodne susedí jeho časť Pokoradzská tabuľa, juhozápadne pokračuje vrchovina podcelkom Cinobanské predhorie. V údolí Rimavy na juhu nadväzujú Gemerské terasy, časť Rimavskej kotliny, na severe Stolické vrchy s podcelkom Klenovské vrchy a časťami Muránska brázda a Kokavská brázda. 

Oblasť je súčasťou Banskobystrického kraja a patrí do okresu Rimavská Sobota. Z významnejších sídiel tu leží mesto Hnúšťa a obce Rimavské Brezovo, Rimavská Baňa a Lehota nad Rimavicou.

## Doprava
Údolím Rimavy prechádza cesta I/72, vedúca z Rimavskej Soboty cez Hnúšťu do Tisovca, na ktorú sa pripájajú miestne cesty, obsluhujúce tamojšie sídla. V Hnúšti túto tepnu križuje cesta II/526 z Kokavy nad Rimavicou do Jelšavy. Hlavnú cestu údolím Rimavy kopíruje aj železničná trať Jesenské – Tisovec.

## Chránené územia
V tejto časti Revúckej vrchoviny nie sú žiadne osobitne chránené územia.

## Turizmus
Región s bohatou históriou patrí medzi obľúbené ciele turistov. Významné historické pamiatky spája Rimavský okruh známej Gotickej cesty. Z obcí vedú značené chodníky do blízkych oblastí Revúckej vrchoviny a Stolických vrchov.

### Turistické trasy
* z Hnúšte:
**  modro značený chodník do lokality Železná tabla 
**  zeleno značený chodník na Laz
**  žlto značený chodník pod Ostrú ()
* z Rimavského Brezova po  žltej trase do lokality Železná tabla alebo Klinové
* z Rimavskej Bane po  červeno značenom chodníku na Sinček ()
* z Lehoty nad Rimavicou po  žlto značenom chodníku na Holubín alebo Sinec

## Referencie

## Pozri aj
* Revúcka vrchovina
* Železnícke predhorie
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Revúcka vrchovina
Kategória:Podolia na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
EFL League One play-offs

**EFL League One play-offs** je séria zápasov systémom play-off, v ktorom bojujú tímy na treťom až šiestom mieste v tabuľke EFL League One a sú súčasťou English Football League play-offs. Víťaz play-off sa kvalifikuje do EFL Championship.

Play-off sa delí na semifinále a na finále vo Wembley. Semifinále sa hrá na dve zápasy v ktorom hrá tretí tím proti šiestemu tímu a štvrtý tím proti piatemu tímu tabuľky. Víťazi semifinále postupujú do finále, ktoré sa hrá na jeden zápas vo Wembley. 

Play-off sa začalo hrať v roku 1987 a prvé tri roky sa finále play-off odohrávalo na dva zápasy. Prvým víťazom bol Swindon Town. Od roku 1990 sa finále play-off hralo na jeden zápas vo Wembley. V rokoch 2001 až 2006 sa finále hralo na Millennium Stadium v Cardiffe. V roku 2011 sa výnimočne hralo finále tretej divízie na Old Trafford, kvôli finále Ligy majstrov 2011, ktoré sa hralo vo Wembley.

Súťaž bola známa ako play-off Football League Third Division, teda play-off tretej divízie. Po vytvorení Premier League v roku 1993 sa však Third Division stala druhou najvyššou ligou, ktorú spravovala EFL a tak do roku 2004 bola súťaž známa ako play-off Football League Second Division. Od roku 2004 však play-off nesie súčasne meno.

## Ceny
náhľad|283x283bod|Príklad formtáu play-off z roku 2000
Finančná hodnota víťazstva v play-off EFL League One je odvodená od dodatočných odmien, ktoré kluby dostávajú v EFL Championship.  Od roku 2018 dostávajú víťazne kluby v tretej úrovni približne 1,4 milióna libier, ktoré zahrnujú "základnú cenu" a platbu za "solidaritu", pričom druhá z nich je financovaná Premier League. V druhom rade sa sa celkové financovanie zvýši na približne 7 miliónov libier, čo predstavuje päťnásobný nárast príjmov.. Víťaz finále play-off získava trofej.

## Víťazi EFL League One play-offs
náhľad|Hráči Yeovil Town oslavujú finále play-off vo Wembley (2013)

**Poznámky**

**<sup>a</sup>** Finále sa opakovalo po tom čo po dvojzápase bol stav vyrovnaný

## Štatistiky
Dokopy ôsmim tímom sa dvakrát podarilo postúpiť do EFL Championship z play-off League One. Najčastejší účastníci play-off League One sú Brentford a Bristol City, ktorí sa predstavili sedemkrát v play-off. Bristol City má zároveň na konte tri prehraté finálové zápasy.

## Pozri aj

* EFL League One
* EFL Championship play-offs
* EFL League Two play-offs
* English Football League play-offs

## Referencie

## Zdroj

Kategória:English Football League play-offs
Port Hope

**Port Hope** je obec v kanadskej provincii Ontário. V roku 2021 mala 17 294 obyvateľov. Nachádza sa na ústí rieky Ganaraska do Ontárijského jazera a v Northumberland Hills. Je súčasťou okresu Nurthumberland County.

## Dejiny
Pôvodní obyvatelia nazývali miesto „Omingaming/Cochingaming“ alebo „Cochingomink“, čiže miesto stretnutí. Európske osídlenie sa začalo v roku 1792 kedy zakladatelia požiadali guvernéra Ontária o pridelenie pôdy. Pôvodne bol severný breh Ontárijského jazera ponechaný pôvodným obyvateľom, ale po Americkej revolúcii a obavách, že by sa Spojené štáty mohli snažiť o expanziu na sever bola táto politika Britskej ríše prehodnotená. V prvej polovici 19. storočia obec exportovala do Spojených štátov a Európy drevo, whisky a obilniny čo posilnilo jej ekonomiku. Neskôr sa centrom priemyslu oblasti stalo Toronto, dostupnosť západných častí Kanady a ich potravinových zdrojov a drevo miestnych lesov bolo vyťažené čo zapríčinilo pokles významnosti Port Hope.

V rokoch 1817 až 1819 sa mesto volalo Toronto. V roku 2001 sa spojil Hope Township a Town of Port Hope čím vytvorili Municipality of Port Hope.

## Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 17 294 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 16 753. V roku 2021 cca 25 uviedlo ako etnický pôvod slovenský, cca 35 osôb český a 0 česko-slovenský. Ako rodný jazyk 15 895 uviedlo angličtinu, 190 francúzštinu, 75 oba, 730 ľudí neoficiálne jazyky z toho 5 jazyky pôvodných obyvateľov.

## Doprava
Centrom mesta prechádza železničná trať Canadian National Railway a Canadian Pacific Railway. Severne od centra sa nachádza Diaľnica 401. Port Hope má vlastnú miestnu dopravu.

## Ekonomika
Port Hope je strediskom spracovania uránu, výroby strojárskych produktov, náradia, plastu a gumy. Vo februári 2026 bolo oznámené, že spoločnosť Ontario Power Generation podpísala zmluvu s mestom Port Hope o umiestnení novej jadrovej elektrárni na tzv. Wesleyville site. Inštalovaný výkon zariadenia by mohol dosiahnuť 10 GW, predpokladá sa tiež vytvorenie 10 500 pracovných miest v rámci Ontária a 1 700 v Port Hope.

## Kultúra a turizmus
Obec získala ocenenie „best-preserved Main Street in Ontario“, má 270 pamiatkovo chránených budov, podľa obce najviac na obyvateľa v Kanade. V roku 1865 bola založená Trinity College School, jedna z najstarších súkromných škôl v Kanade.

## Osobnosti
Medzi osobnosti Port Hope patria:
* Farley Mowat: autor, veterán, enviromentalista, filantrop (býval v Port Hope)
* Sue Gardnerová: novinárka a bývalá výkonná riaditeľka Wikimedia Foundation (bývala v Port Hope)
* Alice Munrová: spisovateľka a laureátka Nobelovej ceny za literatúru (bývala v Port Hope)

## Galéria

Súbor:Ganaraska River-Port Hope-Ontario-20221024.jpg|Rieka Ganaraska
Súbor:Capitol Theatre Port Hope.jpg|Divadlo Capitol Theatre
Súbor:Streetscape, Port Hope 2.jpg|Záber z ulíc
Súbor:Boats moored in Port Hope, and Cameco Nuclear.jpg|Nábrežie


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta

## Zdroj

Kategória:Mestá v Ontáriu
Železnícka brázda

**Železnícka brázda** je geomorfologická časť Železníckeho predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá časť údolí riek Turiec a Východný Turiec v okrese Revúca.

## Polohopis
Územie sa nachádza v strednej časti Revúckej vrchoviny a zaberá centrálnu oblasť podcelku Železnícke predhorie. Rozkladá sa na strednom toku riečky Turiec, jej prítoku Východný Turiec a na zníženej časti vrchoviny medzi. V rámci Revúckej vrchoviny susedí len s materským podcelkom Železnícke predhorie, na juhovýchodne susedí Slovenský kras a jeho podcelok Jelšavský kras a na juhovýchode Licinská pahorkatina, časť Rimavskej kotliny. 

Oblasť patrí do okresu Revúca v Banskobystrickom kraji a z významnejších sídiel tu leží Sirk, Ratková, Kameňany, Rákoš, Nandraž a Sása.

## Doprava
Severnou časťou západo-východným smerom prechádza cesta II/526 z Hnúšte do Jelšavy. Na ňu nadväzujú cesty III. triedy, ktoré obsluhujú okolité obce.

## Chránené územia
V tejto časti Revúckej vrchoviny nie sú žiadne osobitne chránené územia.

## Turizmus
Región má bohatú históriu a preto patrí medzi obľúbené ciele turistov. Významné historické pamiatky spája Jelšavský okruh známej Gotickej cesty. Z obcí na severe vedú do blízkych častí Revúckej vrchoviny značené chodníky.

### Turistické trasy
* po  žlto značenom chodníku zo Sirku a Rákoša na Železník ()
* po  zeleno značenom chodníku zo Sirku cez Rákoš na hrad Rákoš 
* po  modro značenom chodníku zo Sirku do Ratkovského Bystrého alebo Revúcej

## Referencie

## Pozri aj
* Revúcka vrchovina
* Železnícke predhorie
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Revúcka vrchovina
Kategória:Brázdy na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Peter Marušinec

Ing. **Peter Marušinec** (* 16. september 1981) je slovenský komunálny politik. Od roku 2010 je primátorom mesta Nová Dubnica už štvrté volebné obdobie v rade.

## Politická činnosť
27. decembra 2010 nastúpil do funkcie primátora mesta Nová Dubnica. Vo svojich 29-tich rokoch bol najmladším primátorom v regióne. Vo funkcii vystriedal Jána Šušaníka, ktorý bol vo funkcii dve volebné obdobia. Marušinec bol zároveň aj ilavským okresným predsedom Smeru a pôsobil ako poslanec v novodubnickom mestskom zastupiteľstve v predchádzajúcom volebnom období.

V roku 2014 sa vo voľbách na post primátora uchádzalo sedem kandidátov. S výrazným náskokom bol vo funkcii opätovne zvolený.

Vo voľbách v roku 2018 mal dvoch protikandidátov.

V roku 2020 oznámil odchod zo strany Smer-SD, v ktorej pôsobil 18 rokov.

Vo voľbách v roku 2022 mal len jedného protikandidáta.

### Prehľad kandidatúry na post primátora

## Referencie

Kategória:Slovenskí komunálni politici
Kategória:Primátori Novej Dubnice
Kategória:Politici Smeru
Kategória:Politici Hlasu
Gretsch

**Gretsch** je americká firma, ktorá vyrába a distribuuje hudobné nástroje. Spoločnosť bola založená v roku 1883 v Brooklyne v New Yorku 27-ročným nemeckým prisťahovalcom, Friedrichom Gretschom. Založil ju krátko po svojom príchode do Spojených štátov. Až do svojej smrti v roku 1895 Friedrich Gretsch vyrábal bendžá, tamburíny a bicie nástroje. V roku 1916 jeho syn, Fred Gretsch starší, presťahoval prevádzku do väčšieho závodu, kde sa stal popredným výrobcom amerických hudobných nástrojov. V priebehu rokov sa vo firme Gretsch vyrábala široká škála hudobných nástrojov, no v súčasnosti sa zameriavajú na elektrické, akustické, rezonančné gitary, basgitary, ukulele  a na bicie nástroje.

Hudobné nástroje so značkou Gretsch boli rešpektované na trhu hlavne v 50. rokoch 20. storočia. V roku 1954 začal Gretsch spolupracovať pri výrobe radu elektrických gitár s rešpektovaným gitaristom z Nashville, Chetom Atkinsom. Výsledkom ich spolupráce bola gitara s dutým telom Gretsch 6120 a ďalšie neskoršie modely, ako boli napríklad Country Gentleman, či Tennessean. Elektrické gitary pred rokom 1957 používali jednocievkové snímače, ktorých neoddeliteľnou súčasťou boli aj značné problémy s bzučaním. Frustrácia z týchto snímačov podnietila Atkinsa k spolupráci s americkým vynálezcom a inžinierom Rayom Buttsom na vývoji nového „humbuckingového“ snímača, ktorý bol spojením dvoch jednocievkových snímačov sériovo a mimo fázu.

V 50. rokoch boli elektrické gitary Gretsch prijímané umelcami hrajúcimi rockabilly, ako napríklad Eddie Cochran, či Duane Eddy. Popularita gitár Gretsch prudko vzrástla aj v polovici 60. rokov. Bolo to kvôli ich spojeniu s gitaristom The Beatles. Georgeom Harrisonom, ktorý už v prvých rokoch kapely hral na na týchto gitarách. Neskôr patrila značka Gretsch k výbave gitaristov ako Eric Clapton, Pete Townshend dostal jednu túto gitaru v roku 1970 ako darček od Joea Walsha a použil ju na nahrávaní albumov skladieb ''Who's Next'' a *[[Quadrophenia]]*.

V roku 2002 firma Gretsch uzavrela obchodnú zmluvu s Fender Musical Instruments Corporation. Podľa podmienok zmluvy si Fred W. Gretsch ponecháva vlastníctvo, zatiaľ čo Fender má výhradné práva na vývoj, výrobu, predaj a distribúciu gitár Gretsch po celom svete.

## Galéria

Gretsch G6122-1958.jpg|Model G6122-1962 Chet Atkins Country Gentleman
Gretsch 6120 G- Brand 1955 vintage.jpg|Gitara Gretsch Chet Atkins 6120
Bono-guitar-U2 360 Tour.JPG|Bono s gitarou Gretsch Irish Falcon
NesmithLive2018.jpg|Bývalý gitarista skupiny Monkees, Michael Nesmith, hrá na svojom modeli Gretsch 6076


## Zdroje

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Gitary
Gustave de Molinari

**Gustave de Molinari** (* 3. marec, 1819, Liège, Holandské kráľovstvo† 28. január, 1912, Adinkerke, Belgicko) bol belgický ekonóm spájaný s francúzskymi klasicko-liberálnymi ekonómami Frédéricom Bastiatom a Hippolytom Castilleom. Počas svojho pobytu v Paríži sa zúčastnil hnutia za slobodný obchod „*Ligue pour la Liberté des Échanges*“ (Free Trade League) vedeného Frédéricom Bastiatom. Na svojej smrteľnej posteli v roku 1850 Bastiat opísal Molinariho ako svojho ideového nástupcu. V roku 1849, krátko po revolúcii v roku 1848, Molinari vydal svoje dve práce – esej *Trh* a poskytovanie bezpečnosti a svoju knihu *Les Soirées de la Rue Saint-Lazare*, ktoré popisujú, ako by voľný trh mohol nahradiť štátom riadené aktivity.

V roku 1850 Molinari utiekol do Belgicka pred nástupom Napoleona III.. V šesťdesiatych rokoch sa vrátil do Paríža, aby pracoval na vplyvných novinách *[[Le Journal des Debats]]*, ktoré editoval od roku 1871 do 1876. Molinari taktiež editoval *[[Journal des Économistes]]*, publikáciu Francúzskej spoločnosti politickej ekonómie (18811909). V jeho knihe *Spoločnosť zajtrajška* opäť vyjadril podporu pre súkromné bezpečnostné agentúry.

Molinariho hrob sa nachádza na cintoríne Père Lachaise v Paríži. Jedným z jeho obdivovateľov sa stal aj v štandardnej ekonómii dobre známy Vilfredo Pareto.

## Politická filozofia
Niektorí anarchokapitalisti považujú Molinariho za zakladateľa tejto ideológie. V úvode k anglickému prekladu z roku 1977 nazval Murray Rothbard knihu Trh a poskytovanie bezpečnosti ako „prvú prezentáciu anarchokapitalizmu v dejinách ľudstva“, hoci pripustil, že „Molinari nepoužil termín anarchokapitalizmus a pravdepodobne by sa ho zľakol.“

Hans Hermann Hoppe, ekonóm Rakúskej školy sa vyjadril, že „*Trh a poskytovanie bezpečnosti* je pravdepodobne najväčší príspevok do modernej teórie anarchokapitalizmu.“

Až do konca svojho života Molinari obhajoval mier, voľný trh, slobodu slova a slobodu vo všetkých jej formách. Bol oponentom otroctva, kolonializmu, merkantilizmu, protekcionizmu, imperializmu, nacionalizmu, korporativizmu, ekonomického intervencionizmu, vládnej kontroly umenia a vzdelávania a všetkých obmedzení slobody.

## Dielo
* Gustave de Molinari Trh a poskytování bezpečnosti

## Referencie

## Iné projekty

## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* Josef Šíma Gustave de Molinari - ekonom, který změnil svět
* David Hart's Gustave De Molinari And The Anti-Statist Liberal Tradition
* The Society of Tomorrow by Molinari, published electronically by The Library of Economics and Liberty with annotations, biography, etc.
* Some works by Molinari available in original French from Hervé de Quengo's site.
* The original version of his article "The Production of Security" (1849), which was entitled in French: "De la production de la sécurité".
* Gustave de Molinari, De la production de la sécurité (1849)
* Gustave de Molinari, On the Production of Security (1849)
* http://herve.dequengo.free.fr/Molinari/Molinari.htm

## Zdroj

Kategória:Belgickí ekonómovia
Kategória:Osobnosti pochované na Père-Lachaise
Kategória:Osobnosti z Liège
Vojtech Tóth

**Vojtech Tóth** môže byť:
* uhorský pedagóg, básnik, piarista a kňaz, pozri Albert Tót
* zápasník, pozri Vojtech Tóth (zápasník)
* slovenský politik, bývalý poslanec NR SR, pozri Vojtech Tóth (politik)

Tóth, Vojtech
Blžská tabuľa

**Blžská tabuľa** je geomorfologická časť Železníckeho predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá výbežok vrchoviny medzi riekami Turiec a Blh, na pomedzí okresov Revúca a Rimavská Sobota.

## Polohopis
Územie sa nachádza na juhu strednej časti Revúckej vrchoviny a zaberá zvlnený výbežok podcelku Železnícke predhorie. Oblasť vystupuje nad okolitú rovinatú Rimavskú kotlinu, pričom je ohraničená zo západu údolím rieky Blh a od východu údolím riečky Turiec. Južnú časť do tejto rieky odvodňuje potok Kaloša, voda z centrálnej odteká do Blhu potokom Lúčica. V rámci Revúckej vrchoviny susedí na severe len s materským podcelkom Železnícke predhorie. Západným a južným smerom nadväzuje Valická pahorkatina a východným Licinská pahorkatina, ktoré sú časťami Rimavskej kotliny. 

Oblasť zasahuje do okresov Revúca a Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji a z významnejších sídiel tu leží Chvalová, Hostišovce, Vyšné Valice a Španie Pole.

## Doprava
Územím nevedú žiadne významné komunikácie, nakoľko aj sídla ležia len na jeho okrajoch. Údoliami potokov tak vedú miestne cesty III. triedy, obsluhujúce tunajšie obce.

## Chránené územia
V tejto časti Revúckej vrchoviny nie sú žiadne osobitne chránené územia.

## Turizmus
Oblasť patrí medzi pokojnejšie oblasti, vhodné na nenáročné prechádzky a cyklotúry. V západnej časti sa nachádza ruina hradu Blh a severnou časťou vedie jediný značkovaný chodník, zasahujúci na Blžskú tabuľu. V tesnom susedstve západným smerom leží atraktívna vodná nádrž Teplý Vrch s vybudovaným zázemím pre rekreáciu, rybolov a vodné športy.

### Turistické trasy
* po  zeleno značenom chodníku z Chvalovej cez Španie Pole a Slizké k vodnej nádrži Teplý Vrch

## Referencie

## Pozri aj
* Revúcka vrchovina
* Železnícke predhorie
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Revúcka vrchovina
Kategória:Tabule na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Voľby do okresných zastupiteľstiev Slovenskej krajiny v roku 1935

**Voľby do okresných zastupiteľstiev Slovenskej krajiny v roku 1935** boli v poradí druhé a zároveň posledné voľby svojho druhu. Konali sa súčasne s voľbami do Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny 26. mája 1935. Prebehli na celom území vtedajšieho Česko-Slovenska. Keďže sa konali iba týždeň po parlamentných voľbách, ich význam značne poklesol. 

Aktívne volebné právo bolo stanovené na dosiahnutie 24. roku veku. Počet členov okresného zastupiteľstva závisel od celkového počtu obyvateľov daného okresu a pohyboval sa v rozpätí 18 - 36 členov. Z nich boli dve tretiny volené vo voľbách a zvyšná tretina bola menovaná ministrom vnútra z radov odborníkov. 

V súvislosti so zmenou územia Slovenska po Viedenskej arbitráži boli 2. decembra 1938 orgány okresov (vrátane okresných zastupiteľstiev) Galanta, Šaľa, Modrý Kameň, Krupina, Levice, Lučenec, Revúca, Rožňava, Rimavská Sobota a Trebišov rozpustené. Po vzniku Slovenského štátu všetky okresné zastupiteľstvá zanikli (tak ako celé krajinské zriadenie) účinnosťou zákona č. 190/1939 Sl. z. k 31. decembru 1939.

## Výsledky v niektorých okresoch

## Referencie

Kategória:Voľby na Slovensku
Kategória:Voľby v Česko-Slovensku
Kategória:Dejiny Slovenska
okresných zastupiteľstiev Slovenskej krajiny
English Football League play-offs 2024

**English Football League play-offs 2024** (zo sponzorských dôvodov označované ako Sky Bet Play-off) sa koná v máji 2024, pričom všetky finálové zápasy sa konajú na Wembley Stadium.

Play-off začína v každej lige dvoma semifinále, ktoré sa hrá na dva zápasy. Súťažia tímy, ktoré skončili na 3. až 6. mieste v EFL Championship a League One a tímy na 4. až 7. mieste v League Two. Víťazi semifinále postupujú do finále, pričom víťazi získajú postup na nasledujúcu sezónu.

## EFL Championship

### Semifinále play-off
Základná časť v EFL Championship 2023/2024 skončila 4. mája 2024. Z prvých dvoch miest postúpili Leicester City a Ipswich Town do Premier League. Tímy na treťom až šiestom mieste budú hrať v EFL Championship play-offs o poslednú miestenku v budúcej sezóne Premier League.

|}

#### Prvé zápasy

#### Druhé zápasy

*Leeds United vyhral celkovo po výsledku 4:0*

### Finále play-off

## EFL League One

### Semifinále play-off
Základná časť v EFL League One 2023/2024 skončila 27. apríla 2024. Z prvých dvoch miest postúpili Portsmouth a Derby County do EFL Championship. Tímy na treťom až šiestom mieste budú hrať EFL League One play-offs o tretie miesto v budúcej sezóne EFL Championship.

|}

#### Prvé zápasy

#### Druhé zápasy

*Bolton vyhral celkovo po výsledku 5:4*

*Oxford United vyhral celkovo po výsledku 2:1*

### Finále play-off
Oxford United postupuje do EFL Championship v budúcej sezóne. 

## EFL League Two

### Semifinále play-off
Základná časť v EFL League Two skončila 27. apríla 2024. Z prvých troch miest postúpili Stockport County, Wrexham a Mansfield Town do EFL League One. Tímy na štvrtom až siedmom mieste budú hrať v EFL League Two play-offs o štvrté miesto v budúcej sezóne EFL League One.

|}

#### Prvé zápasy

#### Druhé zápasy

*Crewe Alexandra vyhrala celkovo po výsledku 2:2 po penaltovom rozstrele*

*Crawley vyhralo celkovo po výsledku 8:1*

### Finále play-off

Crawley postupuje do EFL League One v budúcej sezóne.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:English Football League play-offs
USS Yorktown (CV-10)

***USS Yorktown (CV-10)*** je jednou z 24 lietadlových lodí triedy *[[Essex (trieda lodí)|Essex]]* postavených počas druhej svetovej vojny pre Námorníctvo Spojených štátov amerických. Pôvodne pomenovaná USS *Bonhomme Richard*. K premenovaniu na *[[Yorktown (trieda lodí)|Yorktown]]* došlo ešte počas výstavby. Meno dostala po lietadlovej lodi *[[USS Yorktown (CV-5)]]*, ktorá bola potopená v bitke o Midway. Je to štvrtá loď amerického námorníctva, ktorá nesie toto meno. Predchádzajúce lode boli pomenované po meste Yorktown, pri ktorom prebehla v roku 1781 dôležitá bitka.

Yorktown bol zaradený do služby v apríli 1943 a zúčastnil sa niekoľkých kampaní na Tichomorskom bojisku, pričom získal 11 bojových hviezd a Prezidentské vyznamenanie.

Krátko po skončení vojny bola vyradená z prevádzky, vo februári 1953 ju zmodernizovali a znovu zaradili do služby ako útočnú lietadlovú loď (CVA). Slúžila aj počas kórejskej vojny. Neskôr bola loď opäť modernizovaná s naklonenou palubou, nakoniec sa stala protiponorkovou lietadlovou loďou (CVS) a dlhé roky slúžila v Tichomorí vrátane služby vo vietnamskej vojne, počas ktorej získala päť bojových hviezd. Lietadlová loď slúžila ako záchranná loď pre vesmírnu misiu Apollo 8 v decembri 1968, ktorá ako prvá loď s posádkou dosiahla Mesiac a obletela ho, a v roku 1970 bola použitá vo filme Tora! Tora! Tora!, ktorý rekonštruoval japonský útok na Pearl Harbor, a vo vedecko-fantastickom filme The Philadelphia Experiment z roku 1984.

Yorktown bol vyradený z prevádzky v roku 1970 a v roku 1975 sa stal muzeálnou loďou v Patriots Point v Mount Pleasant v Južnej Karolíne, kde bol vyhlásený za národnú historickú pamiatku.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Lietadlové lode USA
Kategória:Lietadlové lode druhej svetovej vojny
Turistická značkovaná trasa číslo 2415

**Turistická značkovaná trasa číslo 2415** je krátka modrá trasa v pohorí Biele Karpaty. Začína v rekreačnom stredisku Zlatnícka dolina (Skalica) a končí v českej osade Mlýnky. Dĺžka trasy je 3,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Bielych Karpatoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

2415
2415
Epiphone

**Epiphone** je v súčasnosti americká značka hudobných nástrojov, ktorú ešte v roku 1873 v İzmire vo vtedajšej Osmanskej ríši založil Anastasios Stathopoulos. V roku 1908 sa firma presťahovala do New Yorku. Po prevzatí podniku svojho otca, v roku 1928, jeho syn, Epaminondas Stathopoulos, pomenoval spoločnosť na „Epiphone“. Názov je kombináciou jeho prezývky vytvorenej z krstného mena, „Epi“, s príponou „-phone“ (z gr. „phon-“=„hlas“) V tomto istom roku začala spoločnosť vyrábať gitary. 

Od 30. do začiatku 50. rokov 20. storočia spoločnosť Epiphone produkovala rad akustických a (neskôr) elektrifikovaných archtop gitár (dizajn gitary s otvorom v tvare písmena „f“, ktorý neskôr dostal prezývku „Gibsonka“). 

Spoločnosť Epiphone bola konkurentom firmy Gibson a ich nástroje používali mnohí profesionálni hudobníci. Vyrábali aj niekoľko modelov plochých gitár, ako napríklad *Epiphone Invader*. V roku 1957 kúpila spoločnosť Epiphone, Inc. firma Gibson, ktorá relokovala pôvodné dielne Epiphone z newyorkskej štvrte Queens do závodov Gibson v meste Kalamazoo, v štáte Michigan, kde sa až do roku 1969 spoločne s rovnakou konštrukčnou kvalitou vyrábali nástroje Epiphone a aj ich sesterské modely Gibson.

Od roku 1970 sa v továrňach v Spojených štátoch Gibson prestala vyrábať značka Epiphone a výroba bola presunutá do zahraničia, kde sa produkoval rad lacnejších modelov. Dnes sa Epiphone stále používa ako značka spoločnosti Gibson a to ako pre lacné modely iných produktov značky Gibson, tak aj pre niekoľko exkluzívnych modelov so značkou Epiphone. Okrem gitár vyrába Epiphone aj kontrabasy, bendžá a iné strunové nástroje, ako aj zosilňovače.

## Galéria

EPIPHONE BLACKSTONE 1945.JPG|Epiphone Blackstone z roku 1945
Epiphone Triumph Regent 1951 42,5s.jpg|Epiphone Triumph Regent, 1951
Epiphany banjos at the American Banjo Museum, “Recording”, “Concert Deluxe”, “Dragon Emperor”, “Recording Dragon Custom”.jpg|Džezové modely bendža Epiphone v americkom múzeu
John Lennon's guitar, Imagine room replica of the Beatles Story museum.jpg|*[[Epiphone Casino|Casino]]* model, ktorý používal John Lennon
Epiphone ET-270T Kurt Cobain's autographed @ HRC Pennsylvania.jpg|ET-270T s podpisom Kurta Cobaina
Epiphone_Mandolin,_Clearleft_Hack_Farm_2012.jpg|Moderná mandolína, model Epiphone z roku 2012
Epiphone valve junior stack.jpg|Zosilňovač Epiphone


## Zdroje

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Gitary
Kyselina cis-urokanová

**Kyselina ''cis''-urokanová** (***cis''-UCA''') je [[Izoméria|izomér]] bežnejšej [[Kyselina trans-urokanová|kyseliny ''trans''-urokanovej]], ktorá je prirodzeným metabolitom [[Histidín|histidínu]]. Jej konjugovanou zásadou je ***cis*-urokanát*'. Kyselina *cis*-urokanová vzniká z kyseliny *trans*-urokanovej pôsobením ultrafialového žiarenia.

Predpokladá sa, že kyselina *cis*-urokanová sa podieľa na vzniku rakoviny kože. Pôsobí ako imunosupresant, keďže je to agonista 5-HT<sub>2A</sub> receptoru, a bolo ukázané, že zablokovanie tohto receptoru vedie k zníženiu fotokarcinogenézy spôsobenej *cis*-urokanátom. Imunomodulačné efekty *cis*-urokanátu sú však komplexné a uplatňujú sa i u iných dráh, zároveň pri nízkych hladinách vykazuje *cis*-urokanát protizápalové účinky a môže pôsobiť ako obrana proti poškodeniu UV žiarením v zrenici a sietnici.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Imidazoly
Kategória:Karboxylové kyseliny
Lori Petty

**Lori Petty** ( * 14. október 1960, Chattanooga, Tennessee, USA) je americká herečka, režisérka a scenáristka.

## Detstvo a mladosť

Je najstaršou z troch detí. Predtým, ako sa začala venovať herectvu pracovala ako grafická dizajnérka. 

## Kariéra

Svoju hereckú kariéru začala v televíznych seriáloch. V roku 1991 získala jednu z úloh vo filme *Bod zlomu*, po boku hercov ako Patrick Swayze a Keanu Reeves. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Geena Davis, Tom Hanks, Bill Pullman, Madonna a Téa Leoni vo filme *Veľké víťazstvo*. 

V roku 1993 hrala v rodinnom filme *[[Zachraňte Willyho!]]* a vo filme *Cesta za láskou*.

V roku 1995 si zahrala hlavnú úlohu vo filme *Tank Girl*, adaptácii britského kultového komiksu s rovnakým názvom. V roku 1998 hosťovala v televíznom seriáli *Star Trek: Vesmírná loď Voyager*.

V roku 2014 bola obsadená do televízneho seriálu *[[Orange Is the New Black]]*. Objavila celkovo v 24 epizódach. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Osobnosti z Chattanoogy
Kyselina urokanová

**Kyselina urokanová** (presnejšie **kyselina ''trans''-urokanová**; **UCA**) je jeden z intermediátov katabolizmu L-histidínu. Jej izomér, kyselina ''cis''-urokanová, je vzácny. Konjugovanou zásadou kyseliny urokanovej je **urokanát**.

## Metabolizmus
Urokanát vzniká z histidínu pôsobením enzýmu histidázy, pričom sa uvoľnuje amoniak:

: histidín → urokanát + NH3

Urokanát sa potom premieňa na 4-imidazolón-5-propionát pôsobením urokanáthydratázy (urokanázy):

: urokanát + H2O → 4-imidazolón-5-propionát

Konečným produktom dráhy je glutamát.

## Klinický význam
Dedičný nedostatok urokanázy vedie k zvýšenej hladine urokanátu v moči, čo sa označuje ako urokanová acidúria.

Filagrín, prekurzor urokanátu v koži, má významnú úlohu pri spustení atopickej dermatitídy a astmy.

Predpokladá sa, že urokanát je významnou látkou priťahujúcou parazita *[[Strongyloides stercoralis]]*, hlavne kvôli zvýšenej hladine urokanátu v chodidlách, ktorými sa tento parazit často dostáva do tela.

## Funkcia
Urokanát bol detegovaný u zvierat v pote a na koži, kde okrem iných možných funkcií plní úlohu endogénnej ochrany proti slnečnému žiareniu alebo pôsobí ako fotoprotektant proti poškodeniu DNA spôsobenému UVB žiarením. Urokanát sa nachádza hlavne v časti kože zvanej stratum corneum na úplnom povrchu kože a väčšina z neho pravdepodobne vzniká z filagrínu (proteínu bohatého na histidín). Pri vystavení UVB žiareniu sa *trans*-urokanát *in vitro* i *in vivo* mení na ''cis''-urokanát (*cis*-UCA). Je známe, že cis-urokanát aktivuje regulačné T bunky.

Podľa niektorých štúdií má filagrín dôležitú úlohu v tom, že udržiava povrch kože mierne kyslý prostredníctvom rozkladu na histidín a následne na *trans*-urokanát, avšak iné štúdie tvrdia, že kaskáda filagrín–histidín–urokanát nie je nutná pre okyslenie kože.

## História
Urokanát bol prvýkrát izolovaný v roku 1874 chemikom Maxom Jaffém z moču psov, podľa čoho je pomenovaný (z latinského *urina*, moč, a *canis*, pes).

## Referencie

## Pozri aj
* Histidinémia
* Vrodené poruchy metabolizmu

## Externé odkazy
* The Online Metabolic and Molecular Bases of Inherited Disease - Chapter 80 - Prehľad porúch histidínového metabolizmu vrátane urokanovej acidúrie (po anglicky)

## Zdroj

Kategória:Imidazoly
Kategória:Karboxylové kyseliny
Polikarpov ITP

**Polikarpov ITP** (ITP je skratka z ruského Истребитель Тяжелый Пушечный, preložené *ťažká [[Stíhacie lietadlo|stíhačka]] s kanónovou výzbrojou*) bolo sovietske stíhacie lietadlo, ktorého prototyp bol navrhnutý v roku 1941.

## História
V novembri 1940 navrhol Nikolaj Nikolajevič Polikarpov stíhacie lietadlo, vybavené ťažkým kanónom, navrhnutý na sprievod a zastavovanie bombardérov a pozemným útokom proti obrneným vozidlám. Nové ITP využívalo nový dvanásťvalcový vidlicový motor Klimov M-107P (VK-107P) s výkonom vtedy iba 965 kW a tiež jeden kanón Špitalnyj-Komarickij ŠK-37 kalibru 37 mm v osi vrtule a dva synchronizované kanóny ŠVAK kalibru 2. Výzbroj ITP (M-1) mohla byť doplnená o štyri bomby po 100 kg, alebo osem neriadených rakiet RS-82. Lietadlo vychádzalo z Polikarpovových starších návrhov, prevažne z nerealizovaného návrhu lietadla Polikarpov I-200 (toto bolo neskôr znovu prepracované ako MiG-1 a MiG-3 ) a z lietadla Polikarpov I-185.

Stavba prvého prototypu **ITP (M-1)** sa začala v máji 1941, dokončený bol v septembri 1941. Po nemeckých útokoch bolo ale toto lietadlo evakuované do Novosibirsku. Stroj zalietal 23. februára 1942 skúšobný pilot Alexej Nikašin. Motor M-107P sa ukázal ako nespoľahlivý a preto bol na sklonku roku 1942 nahradený motorom M-107PA. S touto zmenou bola tiež pozmenená výzbroj, ktorú ďalej tvorili iba tri kanóny kalibru 20 mm. Skúšky vo vzduchu neboli dokončené, pretože kostra lietadla prechádzala zároveň statickými skúškami na zemi.

Druhý prototyp **ITP (M-2)** bol vyrobený v roku 1942. Bol vybavený motorom Mikulin AM-37, ktorý bol neskôr (v decembri) nahradený výkonnejším motorom Mikulin AM-39. Prvýkrát vzlietol 23. novembra 1943, kde dosiahol maximálnu rýchlosť 600 km/h v nízkej výške a 655 km/h vo výške 2500 m. Projekt počítal s vyššou rýchlosťou, ale motor nebol ešte úplne dokonalý.

Prvé skúšky ukázali, že skúsený pilot v tomto lietadle má väčšiu šancu zničiť nemecké ľahké a stredné obrnené vozidlá, ako pilot v legendárnom lietadle Iliušin Il-2. Problémy s motorom jeho vývoj veľmi spomalili, až bol nakoniec po Polikaropovovej smrti v júni 1944 zastavený úplne.

## Špecifikácia (M-2)

### Technické údaje
* *Posádka:* 1
* *Dĺžka:* 9,2 m
* *Rozpätie krídel:* 10 m
* *Výška:* 2,65 m
* *Nosná plocha:* 16,50 m²
* *Hmotnosť prázdneho lietadla:* 2 910 kg
* *Hmotnosť naloženého lietadla:* 3 570 kg
* *Špecifické zaťaženie:* 216 kg/m²
* *Hmotnosť/výkon:* 380 W/kg
* *Pohonná jednotka:* 1 × kvapalinou chladený vidlicový dvanásťvalec Mikulin AM-39, výkon 1345 kW

### Výkony
* *Maximálna rýchlosť:* 655 km/h
* *Maximálny dolet:* 980 km
* *Praktický dosah:* 11,5 km
* *Stúpavosť:* 13,9 m/s

### Výzbroj
* 3 × kanón ŠVAK kalibru 20 mm
* 4 × 100kg puma alebo 8 × raketa RS-82

## Zdroj

Kategória:Prototypy lietadiel
Kategória:Sovietske stíhacie lietadlá
Kategória:Polikarpov
Pokoradzská tabuľa

**Pokoradzská tabuľa** je geomorfologická časť Železníckeho predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá časť vrchoviny medzi riekami Rimava a Blh, na území okresu Rimavská Sobota.

## Polohopis
Územie sa nachádza na juhu strednej časti Revúckej vrchoviny a zaberá menej zvlnený juhozápadný výbežok podcelku Železnícke predhorie. Oblasť plynulo nadväzuje nad okolitú Rimavskú kotlinu, pričom ju vymedzuje na západe údolie rieky Rimava a na východe údolie riečky Blh. Ich prítoky odvodňujú celú oblasť, z nich najvýznamnejšími je Papča, Sinkov, Vyvieračka, Veľký potok a Dražický potok. V rámci Revúckej vrchoviny susedí na severovýchode s materským podcelkom Železnícke predhorie a na severozápade nadväzuje údolie Rimavy, nazývané Rimavské podolie. Od sútoku s Rimavicou je už juhozápadným susedom časť Rimavskej kotliny nazývaná Gemerské terasy a južným a juhovýchodným smerom nadväzuje Valická pahorkatina. 

Oblasť sa nachádza v Banskobystrickom kraji, v okrese Rimavská Sobota a z významnejších sídiel tu leží Babinec, Lukovištia, Horné Zahorany, Kyjatice a Kraskovo.

## Doprava
Územím prechádzajú len cesty III. triedy, obsluhujúce tunajšie obce, ktoré sú vzájomne prepojené. Západne vedie údolím Rimavy cesta I/72 z Rimavskej Soboty do Hnúšte, na ktorú tieto lokálne cesty nadväzujú. Súbežne s hlavnou cestou vedie údolím na sever železničná trať Rimavská Sobota – Hnúšťa – Brezno.

## Chránené územia
V tejto časti Revúckej vrchoviny leží iba na južnom okraji situovaná prírodná rezervácia Pokoradzské jazierka.

## Turizmus
Pokoradzská tabuľa patrí medzi pokojnejšie, no vďaka blízkosti Rimavskej Soboty obľúbené oblasti, vhodné na menej i viac náročné prechádzky a cyklotúry. Nachádza sa tu sieť značených turistických chodníkov, umožňujúcich navštíviť zaujímavé lokality, ako je zrúcanina Maginhradu, pamätná izba I. Krasku v obci Lukovištia či Kyjatice s kostolom so stredovekými freskami a pohrebiskom z neskorej doby bronzovej, podľa ktorého je pomenovaná Kyjatická kultúra. Centrálnou časťou vedie i chodník do rekreačnej oblasti vodnej nádrže Teplý Vrch s vybudovaným zázemím pre rekreáciu, rybolov a vodné športy.

### Turistické trasy
* po  červeno značenom Chodníku Márie Széchy z Rimavskej Soboty cez sedlo Brezina na Tŕstie ()
* po  modrej značke z Hrachova cez Lukovištia do oblasti Teplý Vrch 
* po  zelenej značke z Nižného Skálnika cez Maginhrad do Vyšnej Pokoradze
* po  žltej značke z Horných Zahoran cez Maginhrad do Malých Teriakoviec

## Referencie

## Pozri aj
* Revúcka vrchovina
* Železnícke predhorie
* Geomorfologické členenie Slovenska

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Revúcka vrchovina
Kategória:Tabule na Slovensku
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Bombardovanie letiska Tri Duby 10. septembra 1944

**Bombardovanie letiska Tri Duby 10. septembra 1944** bol nálet 35 nemeckých lietadiel Ju 87, Ju 88 a Bf 109 z Malaciek a z Piešťan na letisko Tri Duby, hlavné letisko povstaleckej Kombinovanej letky, a letisko Veľká Lúka. Výsledkom útoku bolo 17 zničených povstaleckých lietadiel  a až do príletu 1. česko-slovenského samostatného stíhacieho leteckého pluku bola letecká činnosť povstalcov obmedzená.

## Letisko Tri Duby

Prvé vojenské lietadlá pristáli v lokalite Tri Duby 15. júla 1935, v máji 1936 bola vytvorená letecká škola. Večer 29. augusta 1944 v deň vypuknutia SNP prešla na letisko Tri Duby väčšina posádky piešťanského letiska pod vedením stotníka Ivana Haluzického. Svoje stroje však nechala v Piešťanoch.
V ten deň ráno bol tiež na letisku zajatý Jozef Turanec, generál slovenskej armády, ktorý bol poverený protipovstaleckými úlohami.
Letisko Tri Duby sa stalo najdôležitejším povstaleckým letiskom počas Slovenského národného povstania a hlavnou základňou Kombinovanej letky. Veliteľom letiska bol Belo Kubica. V noci zo 4. na  5. septembra 1944 pristálo na letisku prvé sovietske lietadlo C-47 Skytrain a došlo k zhodeniu prvých zásob.

## Priebeh náletu
Dňa 10. septembra 1944 vykonalo 35 lietadiel Ju 87, Ju 88 a Bf 109 Gefechtsverband Henne z Malaciek a Fliegergeschwader z.b.V. 7 z Piešťan nálet na letisko Tri Duby a letisko Veľká Lúka. Z letiska sa podarilo odštartovať len rotníkovi Rudolfovi Božikovi na stíhacom Bf 109 G-6 WNr. 161742, keďže druhý povstalecký Bf 109 G-6 bol bez munície a údajne neletuschopný. Krátko po štarte mal Božik poruchu na rádiostanici a pri útoku na strmhlavé bombardéry Ju 87 mu zlyhali zbrane. Napriek tomu podnikal aspoň klamlivé útoky, čím rozvrátil formáciu bombardérov a bomby minuli cieľ. Následne musel Božik opustiť pred nemeckými stíhačmi bojisko smerom k Telgártu a na letisko vrátil až po skončení náletu. Medzitým letisko bombardovala formácia Ju 88 sprevádzaná stíhačkami Bf 109 G-14.

## Výsledky náletu
Výsledkom nemeckého útoku na letisko Tri Duby bolo 20 mŕtvych a 17 zničených lietadiel: Bf 109 G-6 WNr. 161725, Bf 109 E-4 WNr. 2787, B.534, Kl 35 D, dve Bš.122, Ba.122, dva Ju 52/3m, dva S.M.84bis. Poškodené boli lietadlá Š.328, Fw 58 C-2 a B.534, z infraštruktúry boli poškodené dva hangáre, sklad pomocného leteckého materiálu, pristávacia plocha a kasárne v Hájnikoch. Protiletecká obrana Troch Dubov zostrelila Bf 109 G-6 od 3./JG 52. Pilot Lt. Anton Resch zoskočil 20 km západne od Zvolena.

Letecké aktivity povstalcov boli náletom až do príletu 1. česko-slovenského samostatného stíhacieho leteckého pluku obmedzené.

## Referencie

## Pozri aj
* Bombardovanie Slovenska v rokoch 1939 – 1945

Tri Duby
Tri Duby
Kategória:Česko-slovenský odboj počas druhej svetovej vojny
Kategória:10. september
Kategória:1944 na Slovensku
Tri Duby
Kategória:Sliač
Nikéforos Basilakes

**Nikéforos Basilakes** (prepis podľa PSP; iné prepisy: *Nikeforos Basilakes*, *Nikéforos Basilakés*, *Nikiforos Vasilakis*) môže byť:

* byzantský generál a aristokrat, neúspešný uzurpátor byzantského trónu v roku 1078, pozri Nikéforos Basilakes (uzurpátor)
* byzantský rétor žijúci v 12. storočí, pozri Nikéforos Basilakes (rétor)
Slovenská lekárska knižnica

**Slovenská lekárska knižnica** je „špeciálnou knižnicou s celoštátnou metodickou pôsobnosťou so zameraním na lekárske vedy a zdravotníctvo“. Je súčasťou Národného centra zdravotníckych informácií. Založená bola 1. septembra 1951. Riaditeľka knižnice je RNDr. Martina Sůrová.

V roku 1991 získala „štatút Depozitnej knižnice Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) v roku 1991 a zdarma dostáva kompletnú produkciu publikácií a dokumentov Regionálneho úradu WHO pre Európu v Kodani a vybrané publikácie vydané WHO v Ženeve“. Od roku 1994 je Dokumentačným strediskom WHO: „spracúva, uchováva, sprístupňuje, propaguje a rozširuje publikácie a dokumenty WHO, zabezpečuje ich zahrnutie do národného bibliografického vyhľadávacieho systému, poskytuje rešeršné služby a relevantné informácie z elektronických informačných zdrojov WHO cieľovým používateľom, podporuje oficiálne udalosti a kampane regionálneho úradu WHO.“

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka knižnice

Kategória:Špeciálne knižnice na Slovensku
Kategória:Medicína na Slovensku
Kategória:Knižnice v Bratislave
Histidáza

**Histidáza** (; **histidináza**, **histidínamoniaklyáza**) je enzým, ktorý je u ľudí kódovaný génom *HAL*. Tento enzým štiepi histidín na amoniak a kyselinu urokanovú.

## Funkcia
Histidáza je cytolozový enzým, ktorý katalyzuje prvú reakciu katabolizmu histidínu, ktorou je neoxidačná deaminácia L-histidínu za vzniku kyselina *trans*-urokanovej: 

: histidín → kyselina urokanová + amoniak

Túto reakciu katalyzuje 3,5-dihydro-5-metyldién-4''H''-imidazol-4-ón (MIO), čo je elektrofilný kofaktor, ktorý vzniká autokatalyticky cyklizáciou proteínovej kostry enzýmu.
[stred|náhľad|333x333bod|Predpokladaný autokatalytický vznik kofaktoru MIO u iného enzýmu, [Fenylalanínamoniaklyáza|fenylalanínamoniaklyázy, ktorý vzniká z tripeptidu Ala-Ser-Gly. V procese sa eliminujú dve molekuly vody.]]

## Patológia
Mutácie v géne, ktorý kóduje histidázu, sú spojené s histidinémiou a urokanovou acidúriou. V prípade mutácií tohto génu sa histidín premieňa na kyselinu imidazolpyrohroznovú, ktorá sa vylučuje močom spolu s kyselinou imidazolmliečnou a histidínom.

## Referencie

## Ďalšia literatúra

*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Pozri aj
* Fenylalanínamoniaklyáza, ďalší enzým využívajúci kofaktor MIO

## Externé odkazy
* Histidine Ammonia-Lyase na stránke U.S. National Library of Medicine Medical Subject Headings (MeSH)

## Zdroj

Kategória:Lyázy
Yorktown

**Yorktown** môže byť:

*sídlo v USA:
**Yorktown (Indiana)
**Yorktown (Illinois)
**Yorktown (New York)
**Yorktown (Texas)
**Yorktown (Virgínia)

*trieda amerických lietadlových lodí, pozri Yorktown (trieda lodí)

## Pozri aj
*USS Yorktown – viacero lodí amerického námorníctva
USS Yorktown

**USS Yorktown** môže byť viacero lodí amerického námorníctva:

* USS Yorktown (CV-5), hlavná lietadlová loď triedy Yorktown uvedená do prevádzky v roku 1937 (potopená v roku 1942)
* USS Yorktown (CV-10), lietadlová loď triedy Essex uvedená do prevádzky v roku 1943 (múzejná loď od roku 1975)
* USS Yorktown (CG-48), krížnik triedy Ticonderoga uvedený do prevádzky v roku 1984 (prechádza zošrotovaním)

## Pozri aj
* Yorktown (trieda lodí) – trieda amerických lietadlových lodí
Antinoos

[náhľad|Ilustrácia, ''Odyseus zabíja dotieravých nápadníkov svojej ženy'', autor:[Gustav Schwab (1792–1850)]]
**Antinoos** (, ) je v gréckej mytológii syn Eupeitha, jeden z uchádzačov o ruku ithackej kráľovnej Pénelopy.
 
Antinoos je negatívnou postavou Homérovho eposu Odysea. Keď sa už Odyseov návrat z trójskej vojny dlho preťahoval, začali k jeho žene Penelope prichádzať urodzení muži zo širokého okolia a ponúkať jej manželstvo. Dovedna sa ich nakoniec zišlo stoosem a ani jeden z nich sa neuspokojil s jej odmietnutím a aj keď boli rozličných pováh na jednom sa zhodli všetci, že neodídu, kým si Pénelopé jedného z nich nevyberie. Zo všetkých jej uchádzačov bol však najdotieravejší Antinoos. 

Odyseov syn Télemachos sa snažil svoju matku brániť, ale nevedel si s nimi dať rady. Zvolal preto v Ithake snem, aby ich vyzval na odchod, ale nápadníci snem rozohnali. Télemachos preto odišiel k pylskému kráľovi Nestorovi, aby sa s nim poradil. Keď sa Antinoos dopočul, že sa Télemachos už vracia, zašiel tak ďaleko, že sa rozhodol mladého Télemacha zahubiť. V hlavnom prístave ostrova ho potom čakala skupina najatých nápadníkov jeho matky, aby ho zabili. Ich plán však zlyhal, pretože Télemachos varovaný bohyňou Aténou, vystúpil z lode v pobrežnom zálive.

Odyseus sa na Ithaku vrátil práve v najvyšší čas, lebo Pénelopé už vyčerpala všetky svoje prostriedky, aby odďaľovala svoje rozhodnutie. Na nátlak nápadníkov vyhlásila súťaž, ktorá sa mala konať na druhý deň. Svojim pytačom priniesla Odyseov silný luk a dvanásť sekier a povedala im, že kto prestrelí šípom uchá všetkých sekier, stane sa jej manželom. Keď sa ráno nápadníci zišli a pokúsili sa napnúť Odyseov luk, ani jednému sa to nepodarilo. V tom sa však objavil akýsi žobrák, bez námahy natiahol tetivu a na prvý raz prestrelil šípom uchá dvanástich sekier. To však nebolo jediné prekvapenie, keď žobrák zhodil svoje oblečenie, stál pred nimi Odyseus a opäť natiahol tetivu a namieril najskôr na najspupnejšieho nápadníka Antinoa a prestrelil mu šípom hrdlo. Keďže Odyseus už predtým dal tajne ukryť zbrane nápadníkov, pomocou syna Télemacha ich všetkých pozabíjal.

## Referencie

Kategória:Postavy gréckej mytológie
Chrysis

**Chrysis** môže byť:
* kňažka bohyne Héry v Argose v 5. stor. pred Kr., pozri Chrysis (Argos)
* kňažka bohyne Atény Polias v Aténach v 2. stor. pred Kr., pozri Chrysis (Atény)
* komédia z roku 1444, pozri Chrysis (komédia)
 
**Chrysis** môže byť aj:
* rod radu blanokrídlovce (Hymenoptera), čeľaď blyskavkovité, pozri Chrysis (rod)
  
## Zdroje