open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sikelos

**Sikelos** ( – „Sicílčan“) bol starogrécky maliar váz, pôsobiaci približne v rokoch 525 až 500 pred Kr.

Sikelos je známy predovšetkým vďaka panatenajskej amfore z Neapola (*Museo Archeologico Nazionale* 112848), na ktorú sa podpísal ako maliar: *ΣΙΚΕΛΟΣ ΕΓΡΑΦΣΕΝ* (Sikelos egrafsen) – Sikelos to „namaľoval“ (starovekosť tohto vyrytého podpisu je niektorými znalcami spochybňovaná). Jeho meno naznačuje, že mohol byť prisťahovalcom (metoikom) v Aténach, prípadne otrokom, ktorý neskôr získal slobodu.

Neapolská panatenajská amfora (objavená v Tarentehttps://www.carc.ox.ac.uk/record/73289DD0-7C24-43DA-AB1F-57A63F3BDA40) má na strane A okrem obvyklého zobrazenia bohyne Atény, patrónky Atén a hier, pri ľavom stĺpiku (s kohútom na vrchole) od nej nápis: *ΤΟΝ ΑΘΕΝΕΘΕΝ ΑθΛΟΝ* (ton Athenethen athlon) – „zo súťaží v Aténach“ a pri pravom stĺpiku podpis maliara Sikela. Na strane B (zvyčajne zobrazujúcej výjavy z hier) sú v strede zobrazené dve robustné postavy zápasiacich sa mužov, zápasník vľavo so zdvihnutými rukami pôsobí akoby mu spôsoboval bolesť súper, ktorý ho chytil okolo pása, aby ho zdvihol. Vľavo stojí rozhodca odetý v himatióne, ktorý s palicou dohliada na pravidlá súboja. Na pravom okraji tejto scény stojí ďalší zápasník pripravený vyzvať víťaza prebiehajúceho zápasu. Najmä táto strana amfory, ktorá sa už tradične maľovala čiernofigúrovou technikou, odhaľuje pozoruhodné kresliarske kvality tohto umelca. Britský historik umenia John Beazley mu na základe maliarskeho štýlu pripísal aj dva fragmenty panatenajských amfor z Atén (National Museum, Acropolis Collection, 1.1051 a 1.1053 https://www.carc.ox.ac.uk/xdb/asp/browse.asp?PageSearch=true). Podľa niektorých znalcov vyzdobil aj panatenajskú amforu signovanú hrnčiarom Nikiom z Metropolitného múzea umenia (Metropolitan Museum of Art 1978.11.13) v New Yorku. 

Britský archeológ Martin Robertson uvádza, že panatenajská amfora z Neapola a dva fragmenty panatenajských amfor z Akropoly, ktoré Beazley pripísal Sikelovi, môžu byť dielami Maliara Sylea (identifikoval totiž v ich dielach veľmi podobný maliarsky rukopis). 
 
## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Maliari starovekého Grécka
Taró Asó

**Taró Asó** (, * 20. september 1940, Iizuka, prefektúra Fukuoka, Japonské cisárstvo) je japonský politik. V rokoch 2008 až 2009 zastával funkciu premiéra Japonska. Ako člen Liberálno-demokratickej strany (LDP) bol v rokoch 2012 až 2021 aj podpredsedom vlády a ministrom financií, pričom bol najdlhšie pôsobiacim podpredsedom vlády a ministrom financií v japonskej histórii. Predtým pôsobil ako minister zahraničných vecí v rokoch 2005 až 2007 a ako minister vnútra a komunikácií v rokoch 2003 až 2005. Vedie frakciu Šikókai v rámci LDP.

Asó bol prvýkrát zvolený do Snemovne reprezentantov v roku 1979. Predtým, ako sa v roku 2008 stal generálnym tajomníkom Liberálno-demokratickej strany (LDP), zastával viacero ministerských funkcií a túto funkciu vykonával dočasne aj v roku 2007. Neskôr bol v septembri 2008 zvolený za predsedu LDP a v tom istom mesiaci sa stal premiérom. O rok neskôr doviedol LDP k najhoršiemu volebnému výsledku v jej histórii, čo bol len druhý prípad v povojnovom Japonsku, keď vládnuca strana prehrala voľby, a ihneď po tom odstúpil z funkcie predsedu strany.

Po tom, ako sa LDP vrátila do vlády po voľbách v roku 2012 pod vedením Šinzó Abeho, bol Asó menovaný do kabinetu ako podpredseda vlády a minister financií, pričom si tieto funkcie zachoval aj po tom, ako v roku 2020 nahradil Abeho Jošihide Suga. Po odchode z kabinetu pôsobil ako podpredseda LDP pod vedením Fumia Kišidu a ako hlavný poradca LDP pod vedením Šigeru Išibu. Je známym vplyvným členom strany a vedie frakciu Šikókai.

Asó bol počas svojej kariéry zapletený do viacerých kontroverzií. V roku 2008 priznal, že jeho rodina profitovala z nútených prác počas druhej svetovej vojny, hoci sa za to odmietol ospravedlniť. Asó mal tiež povesť politika, ktorý sa často dopúšťal politických prešľapov a kontroverzných výrokov.

Asó sa v mladosti venoval športovej streľbe a reprezentoval Japonsko na Letných olympijských hrách 1976, kde sa umiestnil na 41. mieste. Je veľkým fanúšikom mangy. Hlási sa k rímskokatolíckej cirkvi. Od roku 2008 je nositeľom Radu peruánskeho slnka.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z prefektúry Fukuoka
Kategória:Absolventi London School of Economics
Kategória:Japonskí politici
Kategória:Japonskí ekonómovia
Kategória:Japonskí diplomati
Kategória:Členovia Snemovne reprezentantov (Japonsko)
Kategória:Predsedovia vlády Japonska
Kategória:Ministri financií Japonska
Kategória:Ministri zahraničných vecí Japonska
Kategória:Ministri vnútra Japonska
Kategória:Športoví strelci na Letných olympijských hrách 1976
Kategória:Japonskí športoví strelci
Kategória:Japonskí olympionici
Kategória:Laureáti Radu peruánskeho slnka
Formula 1 v roku 1980

**Sezóna 1980** bola 31. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 23. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 14 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 13. januára a skončila sa Veľkou cenou USA 5. októbra 1980. 

Majstrom sveta sa stal po prvý a poslednýkrát Austrálsky jazdec Alan Jones, pohár konštruktérov získal po prvýkrát tím Williams.

## Zloženie tímov

## Kalendár
} Veľká cena Kanady
| Île Notre-Dame Circuit, Montreal
|28. september
|-
!14
| Veľká cena USA
| nowrap="" |Watkins Glen Grand Prix Course, New York State
| nowrap="" |5. október
|}

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien
} Veľká cena Kanady
| Nelson Piquet
| Didier Pironi
| Alan Jones
| Williams-Ford
|-
!14
| Veľká cena USA
| Bruno Giacomelli
| Alan Jones
| Alan Jones
| Williams-Ford
|-
! colspan="6" |Zdroj:
|}

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1980
Kategória:Formula 1 v roku 1980
Kategória:Šport v 1980
Formula 1 v roku 1965

**Sezóna 1965** bola 16. ročníkom majstrovstiev sveta a 8. ročníkom pohára konštruktérov Formuly 1. Kalendár pretekov obsahoval 10 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Juhoafrickej republiky 1. januára a skončila sa Veľká cena Mexika 24. októbra 1965. 

Majstrom sveta sa stal po druhýkrát Brit Jim Clark, bol to zároveň jeho posledný titul. Titul medzi konštruktérmi si po druhýkrát vybojoval tím Lotus.

## Zloženie tímov

## Kalendár

### Zmeny kalendára

* Veľká cena Rakúska sa konala ako podujatie športových automobilov.

## Výsledky a umiestenie

### Výsledky veľkých cien

### Majstrovstvá sveta jazdcov

### Pohár konštruktérov

## Referencie

1965
Kategória:Formula 1 v roku 1965
Kategória:Šport v 1965
Lenka Belányiová-Hoffmannová

**Lenka Belányiová-Hoffmannová**, rod. **Druckerová** (iné zápisy mena pozri nižšie; ; * 6. január 1890, Trenčín† 8. marec 1973, Budapešť) bola maliarka.

## Meno
*[[Biografický lexikón Slovenska]]* (Zväzok I, 2002) a starší *[[Slovenský biografický slovník]]* (Zväzok I, 1986) ju uvádzajú pod menom **Lenka Belányiová-Hoffmannová**, pričom Web umenia uvádza tiež ako ďalšie zápisy jej mena: **Lenka Belányiová**, **Lenka Druckerová**, **Lenka Hoffmann** či **Lenke Belányiné Hoffman** (), pod ktorým ju uvádza časopis Zväzu maďarských výtvarných a úžitkových umelcov *Művészet* (1971) aj biografický slovník *Magyar életrajzi lexikon* (Zväzok 3, 1981).

## Život
Narodila sa v rodine Gizely Druckerovej, rod. Grosovej a Huga Druckera, pričom jej sestrou bola šachistka Elena Kirchnerová, rod. Druckerová (* 1897† 1983).

Lenka Druckerová sa kresleniu a maľovaniu venovala už od detstva. Základy výtvarného vzdelania získala v súkromnej škole výtvarníka Ferenca Szablya-Frischaufa (* 1876† 1962) a neskôr študovala vo Florencii a v Paríži u maliara Andrého Lhota. Následne strávila dlhší čas v maliarskej kolónii v Baia Mare (). Umelecky ju ovplyvnil jej manžel Viktor Belányi (* 1877† 1955), maliar figuralista, ktorý prešiel od akademizmu k postimpresionizmu,, no popri ktorom sa výtvarne takmer odmlčala. Po jeho smrti žila v Budapešti a v Bratislave.

Oplývala výrazným imaginatívno-naivným cítením, ktorým spracúvala rozprávkovo-idylické námety zo života zvierat, vodných bytostí, ale aj spomienky na slovenský svojráz (napr. na polyptychone z piatich folklórnych scénok). Po návšteve 1. trienále insitného umenia v roku 1966 v Bratislave *„zásadne zmenila svoj štýl poplatný modernému akademizmu a preorientovala sa na spojenie inšpirácie detským prejavom s básnivou expresívnosťou [[Secesia|secesie]], slohu jej mladosti.“* Maďarský historik umenia János Frank to hodnotí slovami:

Výber z jej tvorby z konca 60. rokov bol vystavený na 3. trienále insitného umenia v roku 1972.

## Dielo
* *Biely kôň* (, 19671968)
* *Ružový jeleň* (, 19671968)
* *Rozprava zvierat* (, 1969; ďalšie doložené názvy: , )
* *Vianoce detí* (1969)
* *Milenci* (1970)
* *Primitívny človek* (1970)
* *Rybolov vodných víl* (, 1970; ďalšie doložené názvy:, )
* *Spomienka na Slovensko* (, 1970; ďalšie doložené názvy: , )
* *Symfónia v žltom* (, 1970)

## Poznámky

## Referencie

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti z Trenčína
Kategória:Slovenskí maliari
Kategória:Maďarskí maliari
Formula 1 v roku 1979

**Sezóna 1979** bola 30. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 22. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 15 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 21. januára a skončila sa Veľkou cenou USA 7. októbra 1979. 

Majstrom sveta sa stal po prvý a poslednýkrát Juhoafrický jazdec Jody Scheckter, pohár konštruktérov získal tím Ferrari. Jody Scheckter je doposiaľ jediný jazdec z krajín Afriky, ktorý vyhral titul majstra sveta Formuly 1.

## Zloženie tímov

## Kalendár
} Veľká cena Kanady
| Île Notre-Dame Circuit, Montreal
|30. september
|-
!15
| Veľká cena USA
|Watkins Glen Grand Prix Course, New York
|7. október
|}

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien
} Veľká cena Kanady
| Alan Jones
| Alan Jones
| Alan Jones
| Williams-Ford
|-
!15
| Veľká cena USA
| Alan Jones
| Nelson Piquet
| align="left" | Gilles Villeneuve
| Ferrari
|-
! colspan="6" |Zdroj:
|}

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1979
Kategória:Formula 1 v roku 1979
Kategória:Šport v 1979
Žubrinovský potok

**Žubrinovský potok** je vodný tok v Moravsko-sliezskych Beskydách a Turzovskej vrchovine na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Čierneho potoka v povodí Kysuce, má dĺžku približne 3,2 km a je tokom VI. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v slovenskej časti Moravsko-sliezskych Beskýd, v geomorfologickom podcelku Zadné hory, na východnom úbočí vrchu Tyňok (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lesnom poraste hraničného hrebeňa, v závere doliny, tečie spočiatku južným, postupne juhovýchodným smerom. Dočasne východným smerom tečie popod Šulkovú, no postupne sa stáča na juh a priberá významný ľavostranný prítok spod Burkovho vrchu (). Opúšťa Moravsko-sliezske Beskydy a prechádza do Turzovskej vrchoviny a jej podcelku Kornická brázda. Pri osade Na doline prijíma menší ľavostranný prítok a popod Zapeklovú pokračuje na juhovýchod do osady Žubrinovci. Okrajom osady sa popri lese stáča na východ a onedlho, už opäť v lesnom poraste na juhovýchod. V blízkosti Kysuckej cyklomagistrály sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Čierneho potoka v povodí rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Žubrinovský potok pramení a v hornej časti preteká hranicou katastrov obcí Klokočov a Olešná v okrese Čadca v Žilinskom kraji. Následne pokračuje už len územím Olešnej.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Moravsko-sliezske Beskydy, Zadné hory
* Turzovská vrchovina, Kornická brázda

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Turzovskej vrchovine
Kategória:Vodné toky v Moravsko-sliezskych Beskydách
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Klokočov (okres Čadca)
Kategória:Olešná (okres Čadca)
Majstrovstvá vo futbale žien zóny CONCACAF

**Majstrovstvá vo futbale žien zóny CONCACAF** je futbalová súťaž národných tímov, ktorú organizuje Konfederácia futbalovej asociácie Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku, ktorá niekedy slúži aj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta alebo Olympijské hry. V rokoch keď neslúži ako kvalifikácia, do súťaže bývajú pozvané aj tímy, ktoré nie sú členmi CONFACAF. Najúspešnejším tímom je národný tím Spojených štátov, ktorý vyhral svoj deviaty titul v roku 2022.

## Formát
Od ročníka 2026 bude 8 tímov hrať vyraďovacím systémom. 4 najlepšie tímy sa kvalifikujú na Majstrovstvá sveta. 4 tímy vyradené vo štvrťfinále budú hrať vyraďovací zápas o 2 miesta v interkontinentálnom play-off.

## Výsledky

## Prehľad medailistov

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Futbalové súťaže v Severnej Amerike
Kategória:Medzinárodné ženské futbalové súťaže
Adriana Baronová

**Adriana Baronová**, rod. **Čálkovská** (iný zápis mena: **Ria**, iný zápis rodného priezviska: **Čalkovská**; iný zápis priezviska: **Barónová**; * 3. november 1934, Zvolen† 18. november 1987, Žilina) bola herečka a bábkoherečka, členka Divadla Jonáša Záborského v Prešove (19581965) a Bábkového divadla v Žiline (19701987).

## Život
Narodila sa v rodine zdravotnej sestry Kláry Čálkovskej, rod. Durdíkovej a Gustáva Čálkovského, pričom mala sestru učiteľku Vladimíru Púchovskú, rod. Čálkovskú.

Po zavŕšení štúdia herectva na divadelnej fakulte Vysokej škole múzických umení v Bratislave v roku 1958 sa stala členkou činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove (19581965). Stvárnila prevažne postavy mladších žien v hrách slovenských dramatikov ako napr. sestru Annu v Solovičovej *Súhvezdí draka* (1958), Milušku v Palárikovom *Dobrodružstve pri obžinkoch*, chyžnú Máriu v Záborského a Zborovjanovej *Alžbete Báthoryčke* (1958), Milicu v Kubániho *Valgathe* (1961) či Julku v Kákošovej *Križovatke* (1964). Uplatnila sa aj v svetovej klasike inscenovanej súborom, napr. ako obchodníkova dcéra Klárka v Goldoniovom *Sluhovi dvoch pánov* (1959), ako chyžná Duňaša v Čechovovom *Višňovom sade* (1960) či ako slečna z lekárne v Brechtovej komédii *[[Pán Puntila a jeho sluha Matti]]* (1963).

Následne v rokoch 19651970 pracovala ako vedúca oddelenia estetiky Domu pionierov a mládeže v Dolnom Kubíne. Do divadla sa vrátila ako členka Bábkového divadla v Žiline, kde pôsobila v rokoch 19701987. Ako bábkoherečka stvárnila viacero rozprávkových a zvieracích postáv, pričom k jej vrcholným výkonom patrí kreácia Klaviristka s animovanou hrou na dvoch klavíroch v *Princezne s ozvenou* Vlasty Pospíšilovej (1979) a postava Tuláčky v Kvapilovej *Púpavienke* (1983). Taktiež režírovala bábkovú hru *Petruška a baba Jaga* Věry Provazníkovej s premiérou 10. apríla 1987 a 37 reprízami a ako asistentka réžie sa podieľala na tvorbe hry *Zahrajte sa s nami* dramaturga a režiséra Josefa Mokoša, ktorá mala premiéru 12. septembra 1986 a 74 repríz.

## Osobný život
Zosobášila sa s maliarom Karolom Baronom (* 19392004), s ktorým mala jednu dcéru.

## Referencie

## Externé odkazy
* Adriana Barónová, rod. Čalkovská vo Virtuálnej databáze slovenského divadla Divadelného ústavu

Kategória:Osobnosti zo Zvolena
Kategória:Slovenské herečky
Kategória:Slovenskí bábkoherci
Kategória:Členovia Divadla Jonáša Záborského
Kategória:Absolventi Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení
Homoľa (prírodná rezervácia)

**Homoľa** je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Národného parku Muránska planina.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Telgárt v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2023 na rozlohe 22,1888 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany. Chránené územie zaberá väčšinu rovnomenného vrchu.

Predmetom ochrany sú: *Biotopy európskeho významu: [[bukové a jedľovo-bukové kvetnaté lesy]], vápnomilné bukové lesy, karbonátové skalné steny a jaskynné útvary, biotopy živočíchov európskeho významu: [[kunka žltobruchá]] (Bombina variegata), [[podkovár malý]] (Rhinolophus hipposideros), [[uchaňa čierna]] (Barbastella barbastellus), [[netopier veľký]] (Myotis myotis) a ďalšie chránené druhy.*

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Prírodné rezervácie v Banskobystrickom kraji
Kategória:Chránené územia v okrese Brezno
Kategória:Telgárt
Kyle Quincey

**Kyle Quincey** (* 12. august 1985, Kitchener, Ontario, Kanada) je bývalý kanadský profesionálny hokejový obranca. Väčšinu svojej kariéry odohral v zámorskej profesionálnej súťaži National Hockey League (NHL).

## Hráčska kariéra

Kyle Quincey bol draftovaný klubom Los Angeles Kings v 4. kole draftu NHL v roku 2003 z celkového 132. miesta. Juniorskú kariéru absolvoval v kanadskej juniorskej súťaži Ontario Hockey League (OHL), kde pôsobil v tímoch Guelph Storm a Windsor Spitfires.

V NHL debutoval v sezóne 2006/2007. Počas profesionálnej kariéry pôsobil vo viacerých kluboch NHL, konkrétne v tímoch Los Angeles Kings, Colorado Avalanche, Detroit Red Wings a Tampa Bay Lightning. Najdlhšie pôsobenie zaznamenal v kluboch Colorado Avalanche a Detroit Red Wings, kde patril medzi stabilných členov obrannej zostavy.

Svoju aktívnu profesionálnu kariéru ukončil po sezóne 2017/2018.

## Medzinárodná kariéra

Kyle Quincey reprezentoval Kanadu na mládežníckej úrovni, vrátane účasti na Majstrovstvách sveta juniorov IIHF.

## Štýl hry

Quincey bol považovaný za defenzívne orientovaného obrancu. Vynikal najmä fyzickou hrou, spoľahlivým bránením vlastného pásma a schopnosťou blokovať strely. Tréneri ho často nasadzovali pri hre v oslabeniach, kde využíval svoju výšku, silu a pozičné schopnosti. Menej sa zapájal do ofenzívy, jeho hlavnou úlohou bola defenzívna stabilita tímu.

## Referencie


## Externé odkazy

* 

## Kategórie

Kategória:Kanadskí hokejisti
Kategória:Hokejoví obrancovia
Kategória:Hráči Los Angeles Kings
Kategória:Hráči Colorado Avalanche
Kategória:Hráči Detroit Red Wings
Kategória:Hráči Tampa Bay Lightning
Kategória:Žijúci ľudia
Brezniansky potok

**Brezniansky potok** je potok v regióne Horehronie, v území mesta Brezno v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Horehronské podolie. Ústi do Hrona. Má dĺžku . Rád toku III. 
## Prameň
Vodný tok *Brezniansky potok* pramení v  v lesnom extraviláne územia mesta Brezno, južne od intravilánu mesta, v lese *Hnusné*, v okrese Brezno. 
## Opis toku
*Brezniansky potok* tečie od prameňa severozápadným smerom cez lesný extravilán územím mesta Brezno, preteká dolinou *Breznianska dolina*, v  vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok, v  vteká do juhovýchodného okraja intravilánu mesta, pravým brehom obteká lúku *Ivaniškovo*, v intraviláne pri *Podkoreňovej ulici* prudko mení smer na západ, priberá pravostranný prítok Brezenec, v  priberá ďalší pravostranný bezmenný prítok, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok pri ďalšej ulici miestnej časti *Podkoreňová ulica*, v  podteká *Staničnú ulicu* a hneď aj železničnú trať Banská Bystrica – Červená Skala , v   ústi do Hrona ako jeho ľavostranný prítok. Hron ďalej ústi do Dunaja. *Brezniansky potok* patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Pramení, tečie a ústi do Hrona v území mesta Brezno. Patrí do geomorfologického celku Horehronské podolie do jeho geomorfologického podcelku Breznianska kotlina. Vodný tok *Brezniansky potok* má prítok Brezenec a tri bezmenné prítoky.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Brezniansky potok* má pôvod v názve mesta Brezno, na území ktorého potok pramení, preteká a ústi. Názov mesta Brezno má vývoj 1380 *Brizna* → 1516 *Brezna* → 1567 *Brezno* . Podoba *Brezno* je historické menné adjektívum v strednom gramatickom rode vo význame *brezová usadlosť, osada a pod.*. Rozšírením slovného základu *Brezno* o formant prídavného mena *-iansky* a po kombinácii  so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Brezniansky potok* s významom *potok patriaci mestu [[Brezno]], potok tečúci v priestore mesta Brezno*, ktorým bol nazvaný vodný tok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku *Brezniansky potok* bol štandardizovaný v roku 2008. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Brezniansky potok* je jedinečným hydronymom (december 2025).

## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Horehronskom podolí
Kategória:Brezno
Kategória:Povodie Hrona
Ivo Lukačovič

**Ivo Lukačovič** (* 7. február 1974, Praha) je zakladateľ a hlavný vizionár firmy Seznam.cz a tiež jej 100% vlastník. Zo spravodajských webov vlastní seznamzpravy.cz a novinky.cz. Podľa českej mutácie časopisu *[[Forbes (magazín)|Forbes]]* bol v&nbsp;roku 2022 dvanástym najbohatším Čechom s majetkom vo výške 30,3 miliárd českých korún.

## Biografia
Narodil sa v Prahe slovenskému otcovi Peterovi Lukačovičovi (nar. 29. novembra 1948 v Dobrej Vode, okres Trnava ). Vyštudoval Smíchovskú strednú priemyselnú školu a gymnázium. Študoval na ČVUT, ale štúdium ukončil po 7 rokoch v 4. ročníku.

V roku 1995 začal v jazyku Perl písať vlastný katalóg internetových stránok a v roku 1996 ho spustil na adrese Seznam.cz. V roku 1998 bol jedným z iniciátorov akcie Internet proti monopolu. Od roku 2000 je predsedom predstavenstva spoločnosti Seznam.cz. Ako fyzická osoba nevlastnil dlho žiadnu nehnuteľnosť, od roku 2007 nakúpil dva domy, niekoľko bytov na Smíchove a pozemky pri športovom letisku Točná.

V roku 2011 založil Lukačovič start-up „Citationtech“, ktorý z leteckých snímok vytvára 3D mapy, a v roku 2014 naprogramoval projekt Windyty (dnes Windy), globálny server pre vizualizáciu situácie a predpovede počasia.

V priebehu rokov 2010 až 2015 zrekonštruoval historické lietadlo Lockheed Electra 10A, ktoré patrilo J. A. Baťovi, a v roku 2015 spolu so svojim bratom s lietadlom preletel do Česka z kanadského Toronta, kde lietadlo zostalo od konca vojny.

Dňa 4. apríla 2022, 39 dní po začiatku ruskej invázie na Ukrajinu a v reakcii na masaker v Buči, zverejnil na Twitteri, že pošle 100 miliónov českých korún zo svojho majetku na účet ukrajinskej ambasády na nákup zbraní pre ukrajinskú armádu.

V decembri 2025 venoval 100 miliónov českých korún (asi 4,1 mil. euro) iniciatíve Darček pre Putina, ktorá poskytuje finančnú a materiálnu pomoc Ukrajine po ruskej invázii.

## Osobný život a záľuby
S partnerkou Markétou má syna Ondřeje.

Rád cestuje, najmä do exotických krajín. Zo športov sa venuje najčastejšie jazde na bicykli, či výletom do prírody, kde prespáva „pod širákom“. Rád číta, od braku až po vážnu literatúru. Okrem toho vlastní aj pilotný preukaz na športové lietadlá, tryskové lietadlá a vrtuľníky.

Od roku 2005 do začiatku roka 2010 písal blog, najmä o počítačoch, lietaní a fotografovaní; neskôr ho zrušil.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Českí miliardári
Kategória:Českí fotografi
Kategória:Českí blogeri
Kategória:Českí programátori
Kategória:Českí podnikatelia
Darček pre Putina

**Darček pre Putina** je česká občianska iniciatíva, ktorá vznikla na podporu ukrajinskej armády potom, čo bola Ukrajina vo februári 2022 napadnutá Ruskom. Účelom k tomu zriadeného nadačného fondu je finančná a materiálna pomoc Ukrajine prostredníctvom zbierok, kúpy a zaslania potrebných predmetov na Ukrajinu na pomoc jej občanom a orgánom verejnej správy či predaj reklamných produktov. V správnej rade nadácie sú podnikateľ Dalibor Dědek a Jan Polák.

Peniaze od darcov vyberá na symbolickom eshope, kde môžu ľudia „zakúpiť“ napr. zásobník nábojov do AK-47, termobielizeň či lekárničku, alebo prispieť v kampaniach na obstaranie mobilnej protivzdušnej obrany Viktor, terénnych sanitiek alebo dronov. Nedostávajú žiadny tovar, všetky vybrané peniaze idú na účet Ukrajinskej ambasády v Prahe. Pod záštitou českého ministerstva obrany sa za ne podľa požiadaviek ukrajinskej armády nakupuje u českých výrobcov a dodávateľov vojenský materiál.

Ľudia sa zložili napríklad na tank T-72 nazvaný Tomáš za viac ako 30 miliónov korún, tankovú muníciu, drony alebo na výcvik záchranárov a vojakov na Ukrajine.

## História
Iniciatívu Darček pre Putina vyhlásil v máji 2022 podnikateľ Dalibor Dědek, na jej organizácii sa podieľal novinár Martin Ondráček.

V auguste 2025 českí dobrovoľníci z iniciatívy odovzdali zástupcom ukrajinskej vojenskej rozviedky (HUR) americký vrtuľník Black Hawk nazvaný Čestmír, na ktorý sa zložili v zbierke na internete českí a slovenskí občania. Na jeho nákup asi 21 000 darcov poskytlo 73 miliónov českých korún (asi 3 miliony euro). Symbolicky ho ukrajinskému prezidentovi Volodymyru Zelenskému toho istého roku v marci odovzdal český prezident Petr Pavel.

V decembri 2025 dostal Darček pre Putina najvyšší jednorazový dar, a to 100 miliónov korún od majiteľa Seznam.cz Iva Lukačoviča. Jeho dar sa organizácia rozhodla rozdeliť medzi desiatky konkrétnych projektov – bude zaň zaobstaraná vojenská technika, drony alebo zdravotnícke a humanitárne vybavenie.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Česko-ukrajinské vzťahy
Kategória:Organizácie založené v 2022
Kategória:Slovensko-ukrajinské vzťahy
Jasuo Fukuda

**Jasuo Fukuda** (, * 16. júl 1936, Takasaki, prefektúra Gunma, Japonské cisárstvo) je japonský bývalý politik. Bol predsedom vlády Japonska v rokoch 2007 až 2008. Predtým bol najdlhšie pôsobiacim hlavným tajomníkom kabinetu v japonskej histórii, keď túto funkciu zastával v rokoch 2000 až 2004 pod vedením premiérov Joširó Moriho a Džuničiró Koizumiho. Jeho rekord neskôr prekonal Jošihide Suga, ktorý na tomto poste pôsobil takmer dvakrát dlhšie.

Po odstúpení premiéra Šinzá Abeho Fukuda 23. septembra porazil Asóa, keď získal 330 hlasov oproti jeho 197. Fukuda bol 25. septembra formálne zvolený za 91. premiéra Japonska. V Snemovni reprezentantov získal 338 hlasov, čo je takmer o 100 viac, ako bolo potrebné na dosiahnutie väčšiny. Senát (horná komora), vedený opozičnou Demokratickou stranou, však zvolil Ičiró Ozawu s náskokom 133 ku 106 hlasov. Táto patová situácia bola nakoniec vyriešená voľbou dolnej komory. Fukuda a jeho kabinet boli formálne vymenovaní cisárom Akihitom 26. septembra.

Fukuda bol prvým synom bývalého japonského politika (Takeo Fukuda), ktorý tiež zastával túto funkciu v rokoch 1976 až 1978. 1. septembra 2008 Fukuda oznámil svoju rezignáciu na post predsedu strany a nahradil ho Taró Asó. Hoci Japonsko počas Fukudovho funkčného obdobia bez problémov hostilo stretnutie členov G8, on sám si u bežných Japoncov nezískal takmer žiadnu popularitu. Dňa 11. júna 2008 v tom čase opozičná horná komora parlamentu prijala nezáväzný návrh na vyslovenie nedôvery Fukudovi. Návrh podala Demokratická strana Japonska spolu s ďalšími dvoma strany a bol to vôbec prvý návrh na vyslovenie nedôvery premiérovi v rámci povojnovej ústavy Japonska. Pred samitom G8 kritizoval jeho prístup k domácim otázkam, vrátane nepopulárneho zdravotného plánu, a vyzval na predčasné voľby alebo jeho odstúpenie. Keď potom Fukuda rezignoval, stal sa prvým z lídrov G8, ktorý opustil svoj post.

Fukuda v nasledovných rokoch pokračoval ako diplomat a v roku 2014 vyjednal stretnutie medzi japonským premiérom Šinzó Abem a čínskym lídrom Si Ťin-pchingom.

Po odchode do dôchodku v roku 2012 je teraz prezidentom Japonsko-indonézskej asociácie.

Fukuda je držiteľom Veľkého rádu kráľovnej Jeleny s pásom a chorvátskou rannou hviezdou. V marci 2008 mu ju udelil chorvátsky prezident Stjepan Mesić za jeho úsilie pri podporovaní priateľských vzťahov medzi Japonskom a Chorvátskom.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Takasaki
Kategória:Japonskí politici
Kategória:Členovia Snemovne reprezentantov (Japonsko)
Kategória:Predsedovia vlády Japonska
Formula 1 v roku 1978

**Sezóna 1978** bola 29. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 21. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 16 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 15. januára a skončila sa Veľkou cenou Kanady 8. októbra 1978. 

Majstrom sveta sa stal po prvý a poslednýkrát Americký jazdec Mario Andretti, svoj siedmy a zatiaľ posledný pohár konštruktérov získal tím Lotus.

Na Veľkej cene Talianska v Monze, došlo počas štartu k nehode. Monopost Ronnieho Petersona začal horieť, trom jazdcom, James Hunt, Clay Regazzoni a Patrick Depailler ho vyslobodili skôr ako utrpel vážne popáleniny. Peterson bol prevezený do nemocnice s mnohopočetnými zlomeninami. Zomrel o deň neskôr na syndróm tukovej embólie.

## Zloženie tímov

## Kalendár
} Veľká cena Kanady
| Île Notre-Dame Circuit, Montreal
|8. október
|}

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien
} Veľká cena Kanady
| Jean-Pierre Jarier
| Alan Jones
| align="left" | Gilles Villeneuve
| Ferrari
|-
! colspan="6" |Zdroj:
|}

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1978
Kategória:Formula 1 v roku 1978
Kategória:Šport v 1978
Formula 1 v roku 1977

**Sezóna 1977** bola 28. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 20. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 17 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 9. januára a skončila sa Veľkou cenou Japonska 23. októbra 1977. 

Majstrom sveta sa stal po druhýkrát v kariére Rakúsky jazdec Niki Lauda, svoj piaty pohár konštruktérov získal tím Ferrari.

Sezónu poznačilo mnoho tragédii: 19-ročný traťový komisár Frederik Jansen van Vuuren prebehoval cez trať, keď v tom momente prechádzal jazdec Tom Pryce, ktorý ho vo vysokej rýchlosti zachytil. Po silnom náraze maršála odhodilo a jazdca pri strete zasiahol hasiaci prístroj, ktorý držal komisár. Obaja počas incidentu zomreli. Iba o pár týždňov neskôr zahynul počas leteckej nehody Brazílsky jazdec Carlos Pace.

Na Veľkej cene Japonska, posledných pretekoch sezóny, po nehode Gilles Villeneuvea, zomrel traťový komisár Kengo Yuasa a fotograf Kazuhiro Ohashi. Villeneuve obstál bez zranení.

## Zloženie tímov

## Kalendár
} Veľká cena Kanady
| Mosport Park, Ontario
|9. október
|-
!17
| Veľká cena Japonska
| Fuji Speedway, Šizuoka
|23. október
|}

## Výsledky a umiestnenie

##### Výsledky veľkých cien
} Veľká cena Kanady
| align="left" | Mario Andretti
| align="left" | Mario Andretti
| align="left" | Jody Scheckter
| Wolf-Ford
|-
!17
| Veľká cena Japonska
| align="left" | Mario Andretti
| align="left" | Jody Scheckter
| align="left" | James Hunt
| McLaren-Ford
|-
! colspan="6" |Zdroj:
|}

##### Majstrovstvá sveta jazdcov

##### Pohár konštruktérov

## Referencie

1977
Kategória:Formula 1 v roku 1977
Kategória:Šport v 1977
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1983/84

**Česko-slovenská hádzanárska liga mužov** v **sezóne 1983/84** bol 32. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 10 družstiev, čo bolo 2 družstvá menej ako v minulej sezóne. Titul majstra obhájila TJ Dukla Praha, pre ktorú to bol 21. titul v histórii. Strieborná Škoda Plzeň získala medailové umiestnenie po ôsmich a bronzová ČH Bratislava, ktorá bola zároveň nováčikom súťaže, po siedmich rokoch.

## Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne mierne pozmenil. Súťaž sa opäť skladala z dvoch častízo základnej a nadstavbovej. Základná časť pozostávala z 18 kôl a každý s každým sa v nej stretol 2-krát doma a vonku. Družstvá sa po nej rozdelili na tri nadstavbové skupinyo 1. až 4. miesto (o titul), o 5. až 7. miesto (o umiestnenie) a o 8. až 10. miesto (o udržanie). V každej zo skupín sa odohrali 4, resp. 3 turnaje, kde družstvá odohrali jednokolovo zápasy každý s každým, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Zo súťaže po novom nikto priamo nezostupoval, posledné družstvo odohralo baráž s víťazmi národných líg (SNL, resp. ČNL) o jedno postupové miesto. Vďaka zníženiu počtu družstiev sa oproti minulej sezóne odohralo o 54 zápasov menej.

Od tejto sezóny sa prestal organizovať Česko-slovenský pohár a do PVP postupovalo priamo druhé družstvo po nadstavbovej časti.

## Účastníci

## Výsledky
### Základná časť

### Nadstavbová časť
#### Skupina o 1.4. miesto

#### Skupina o 5.7. miesto

#### Skupina o 8.10. miesto

## Konečné umiestnenie

Poznámky: 
* Do Európskeho pohára majstrov postúpili až 2 tímy, pretože Dukla Praha minulú sezónu túto európsku súťaž vyhrala.
* Dunajský pohár bola súťaž stredoeurópskych krajín, vznikla v roku 1983 a v 6-člennej skupine v nej účinkovali družstvá z Česko-Slovenska, Maďarska a Rakúska.

## Baráž
* Bardejov, jún 1984
* Účastníci:

## Pozri aj
* Česko-slovenská hádzanárska liga žien 1983/84

## Zdroje
* Průcha, Lukáš. Historie házené v Československu a v českých zemích  
* Denník Šport
* Denník Rudé právo

Kategória:Hádzaná v 1983
Kategória:Hádzaná v 1984
Kategória:Česko-slovenská hádzanárska liga mužov
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1983
Kategória:Šport v Česko-Slovensku v 1984
Markov potok (prítok Čierňanky)

**Markov potok** je vodný tok v Jablunkovskom medzihorí na území okresu Čadca a Frýdek-Místek v Česku. Je to pravostranný prítok Čierňanky v povodí Kysuce, má dĺžku približne 6 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v českej časti Jablunkovského medzihoria, na južnom úbočí vrchu Girova (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v blízkosti chaty Gírová tečie južným smerom, údolím s nesúvislým lesným porastom. Onedlho priberá pravostranný prítok z lokality Kubalonka a križuje cestu do Hrčavy, kde prijíma ďalší pravostranný potok z oblasti Studeničného (). Postupne priberá vodu niekoľkých menších prítokov a popri osade Markov prechádza na Slovensko. Tu pokračuje slovenskou časťou Jablunkovského medzihoria popod Holý vrch () cez Markovské zadky. Priberajúc menšie prítoky tečie dolinou s nesúvislým porastom, križuje diaľnicu D3 a prechádza do intravilánu obce Čierne. Na dolnom toku vedie lokalitou Markov, kde podteká železničnú trať Čadca – Zwardoń a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Čierňanky v povodí rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Markov potok pramení a v hornej časti preteká územím obce Bukovec v okrese Frýdek-Místek v českom Moravsko-sliezskom kraji. Odtiaľ prechádza na územie obce Čierne v okrese Čadca v Žilinskom kraji, kde aj ústí.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Jablunkovské medzihorie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Jablunkovskom medzihorí
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Čierne
Formula 2 v roku 2024

**Sezóna 2024** bola 8. ročníkom šampionátu Formuly 2. Kalendár pretekov obsahoval 14 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Austrálie 2. marca a skončila Veľkou cenou Abú Zabí 8. decembra 2024. 

Všetci jazdci pretekali v identických monopostoch so šasi Dallara F2 2024, s preplňovaným šesťvalcovým vidlicovým motorom od Mecachrome a pneumatikami od Pirelli. Šampionát vyhral Brazílčan Gabriel Bortoleto a šampionát tímov vyhral tím Invicta Racing.

## Zloženie tímu

## Kalendár

## Zmeny v pravidlách

### Technické predpisy
V tejto sezóne bolo predstavené úplne nové šasi a motor. Šasi Dallara F2 2018, ktoré Formula 2 používala od sezóny 2018, bolo nahradené novým šasi Dallara F2 2024, ktoré bolo prispôsobené súčasnej koncepcií monopostu Formuly 1. 

## Výsledky a umistenie

### Výsledky

### Šampionát jazdcov

### Majstrovstvá tímov

## Referencie

2024
Kategória:Šport v 2024
Oceánsky pohár národov žien

**Oceánsky pohár národov žien** (v minulosti tiež ako Majstrovstvá Oceánie vo futbale žien) je futbalová súťaž národných tímov, ktoré patria pod Futbalovú konfederáciu Oceánie. Konala sa každé 3 roky od roku 1983 do 1989. Momentálne sa koná v nepravidelných intervaloch. Z 13 ročníkov vyhral Nový Zéland šesťkrát. 

Od roku 1991 do 2022 bol tento turnaj aj kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta. 

Austrália bola členom OFC do 1. januára 2006, potom sa pridala do AFC. Taiwan bol niekoľko rokov členom OFC a vyhral tento turnaj dvakrát.

## Výsledky

 Zápas o tretie miesto sa neodohral, pre zatopenie ihriska.

Zdroj.

## Prehľad medailistov

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Medzinárodné ženské futbalové súťaže
Džuničiró Koizumi

**Džuničiró Koizumi** (, * 8. január 1942, Jokosuka, prefektúra Kanagawa, Japonské cisárstvo) je japonský bývalý politik. V rokoch 2001 až 2006 pôsobil ako predseda vlády Japonska a predseda Liberálno-demokratickej strany (LDP). Z politiky odišiel v roku 2008. Je šiestym najdlhšie pôsobiacim premiérom v japonskej histórii.

Po svojom zvolení do funkcie v roku 2001 bol Koizumi všeobecne považovaný za nekonvenčného lídra LDP a stal sa známym ako neoliberálny ekonomický reformátor, ktorý sa zameriaval na zníženie japonského štátneho dlhu a privatizáciu poštových služieb. Japonská ekonomika pod jeho vedením prešla pomalým, ale stabilným oživením a akciový trh zaznamenal dramatický nárast. Podľa Medzinárodného menového fondu a Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj bol rast HDP v roku 2004 jedným z najvyšších spomedzi krajín G7.

Vo voľbách v roku 2005 viedol Koizumi LDP k získaniu jednej z najväčších parlamentných väčšín v modernej japonskej histórii. Koizumiho zahraničná politika bola zameraná na užšie vzťahy so Spojenými štátmi a diplomaciu zameranú na OSN, ktoré prijali všetci jeho predchodcovia, s tým rozdielom, že podporil politiku USA v boji proti terorizmu a rozhodol sa vyslať japonské ozbrojené sily do Iraku. Bola to prvá japonská vojenská misia v aktívnej vojnovej zóne v zahraničí od konca druhej svetovej vojny. Koizumi schválil rozšírenie Japonských síl sebaobrany a v októbri 2001 im bol udelený väčší priestor na pôsobenie mimo krajiny. Práve časť týchto jednotiek bola vyslaná do Iraku.

Koizumiho návštevy svätyne Jasukuni boli považované za kontroverzné, keďže toto miesto tradične uctieva japonských vojnových padlých, medzi nimi aj mnoho odsúdených japonských vojnových zločincov a 14 popravených vojnových zločincov. Návštevy, ktorých bolo počas jeho úradu šesť, vyvolali diplomatické napätie so susednou Čínou a Južnou Kóreou.

Koizumi odstúpil z funkcie premiéra v roku 2006. V roku 2008 ohlásil odchod z politiky. Hoci potom niekoľko rokov nebol príliš aktívny, v roku 2013 sa vrátil do centra pozornosti ako zástanca opustenia jadrovej energie v Japonsku v dôsledku jadrovej havárie vo Fukušime v roku 2011 po ničivom zemetrasení a cunami, čo bolo v kontraste s projadrovými názormi, ktoré zastávali vlády LDP počas Koizumiho funkčného obdobia aj po ňom.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Japonskí politici
Kategória:Členovia Snemovne reprezentantov (Japonsko)
Kategória:Predsedovia vlády Japonska
Kategória:Osobnosti z Jokosuky
Copa América žien

**Copa América žien** alebo **Majstrovstvá vo futbale žien Južnej Ameriky** je futbalová súťaž  národných tímov Južnej Ameriky, ktorú organizuje Juhoamerická futbalová konfederácia.

V decembri 2020 oznámili, že sa turnaj bude konať každé dva roky namiesto každých štyroch rokov. Po turnaji 2022 sa ďalší konal v roku 2025. Konfederácia tiež predstavila samostatnú súťaž Kvalifikácie na Majstrovstvá sveta v decembri 2024. Od ročníka 2025 sa tiež bude odvíjať futbalový turnaj na Panamerických hrách a na Olympijských hrách.

## Výsledky

Zdroj.

## Prehľad medailistiek

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Medzinárodné ženské futbalové súťaže
Kategória:Futbalové súťaže v Južnej Amerike
Karin Kellerová-Sutterová

**Karin Maria Kellerová-Sutterová** (neprechýlene Karin Maria Keller-Sutter, rodená **Sutter**(**ová**); * 22. december 1963, Uzwil, St. Gallen, Švajčiarsko) je švajčiarska politička a pedagogička, ktorá od roku 2025 pôsobí ako prezidentka Švajčiarskej konfederácie a od roku 2019 zároveň ako členka Federálnej rady Švajčiarska.

Kellerová-Sutterová je členkou Liberálov a pôsobí ako vedúca Federálneho ministerstva financií Predtým v rokoch 2011 až 2019 pôsobila v Rade kantónov a v rokoch 2017 až 2018 ako predsedkyňa Rady kantónov. Predtým zastávala niekoľko politických funkcií na kantonálnej a obecnej úrovni.

V roku 2023 bola Kellerová-Sutterová zaradená medzi najvplyvnejšie ženy na svete novín *[[Financial Times]]*. Pripisovali sa jej hlavné zásluhy za jej účasť na akvizícii Credit Suisse bankou UBS.

## Osobný život
V roku 1989 sa Kellerová-Sutterová vydala za lekára Mortena Kellera (* 1964). Nemajú deti a bývajú vo Wil, v kantóne St. Gallen. Pár vlastnil psa plemena Jack Russell teriér s menom Picasso, podľa Pabla Picassa. Pes zomrel v roku 2019.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Prezidenti Švajčiarska
Otto’s

**OTTO’S AG** je švajčiarsky maloobchodný reťazec so sídlom v Sursee. Má približne 100 pobočiek po celom Švajčiarsku s predajnou plochou od 300 m² do 3 800 m², kde predáva potraviny, non-food tovar, nábytok a textil, športové potreby a parfumy. Okrem toho viac ako 70 pobočiek ponúka aj komplexný sortiment nábytku. Vo svojom sídle v Sursee spoločnosť prevádzkuje aj predajňu automobilov. Skupina zamestnáva viac ako 2 000 ľudí.

## História
Spoločnosť založil Otto Ineichen v roku 1978. Podnetom pre jej vznik bola prírodná katastrofa, ktorá koncom augusta 1978 zasiahla severnú časť kantónu Ticino. Ineichen odkúpil inventár nákupného centra v Losone, ktoré bolo vážne poškodené búrkou, a prenajal si voľné obchodné priestory v Luzerne. Zakrátko tovar predával ako *Otto’s Schadenposten AG*.

V počiatočných fázach svojej existencie spoločnosť ponúkala predovšetkým tovar z prípadov poškodenia. Od roku 1984 však predáva výlučne bezchybný tovar domáceho a zahraničného pôvodu. Z tohto dôvodu bola v novembri 1985 potrebná zmena názvu na *Otto's Warenposten AG*.
náhľad|Lkw vozidlo od spoločnosti Otto’s
V marci 1989, otvorením pobočky v Yverdone, sa spoločnosť Otto's Warenposten prvýkrát etablovala vo frankofónnom Švajčiarsku pod názvom *Otto le soldeur*. Od septembra 1999 spoločnosť vďaka neustále sa rozširujúcemu sortimentu produktov pôsobí pod jednotným názvom *Otto's*.

V septembri 2001 Otto Ineichen ukončil svoje každodenné pôsobenie v spoločnosti a vedenie spoločnosti odovzdal svojmu synovi Markovi. Predsedom predstavenstva zostal až do júla 2010, kedy túto pozíciu odovzdal synovi Markovi. Otto Ineichen zomrel v roku 2012. Spoločnosť teraz vlastnia jeho synovia Mark a Rolf Ineichenoví.

Od roku 2006 spoločnosť pôsobí aj v automobilovom priemysle. V rokoch 2009 až 2013 ponúkala spoločnosť Otto's aj montované domy, ale táto ponuka sa nestretla s veľkým ohlasom.

V rokoch 2017 a 2018 bola spoločnosť Otto's AG kritizovaná za pokračujúci predaj pančovaného vína. Dotknuté vína boli stiahnuté z predaja a dovozca bol zatknutý. Vo februári 2020 spoločnosť Otto's musela kvôli zákonu o charaktere Švajčiarska odstrániť švajčiarske kríže zo svojich topánok, pretože len menej ako 60 % výrobných nákladov pochádza zo Švajčiarska.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka

## Zdroj

Kategória:Maloobchodné podniky
Kategória:Podniky vo Švajčiarsku
Severino Poletto

Mons. **Severino [[kardinál]] Poletto** (* 18. marec 1933, Salgareda, Talianske kráľovstvo17. december 2022, Moncalieri, Taliansko) bol taliansky rímskokatolícky kňaz, biskup, ktorý v rokoch 1999 až 2010 pôsobil ako turínsky arcibiskup. Od roku 1980 bol biskupom a v roku 2001 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 18. marca 1933 v obci Salgareda ako najmladší z 11 detí, z ktorých 9 prežilo detstvo. Rodina emigrovala do Piemontu za prácou v roku 1952. Študoval v seminári v meste Treviso a potom vo vyššom seminári v meste Casale Monferrato v provincii Alessandria. Za kňaza ho vysvätil 29. júna 1957 biskup Giuseppe Angrisani. V roku 1977 získal licenciát z morálnej teológie s vyznamenaním *summa cum laude* na Alfonziánskej akadémii v Ríme a pracoval ako kaplán v meste Montemagno. V roku 1965 bol menovaný za farára v Oltreponte; zároveň pracoval na čiastočný úväzok v miestnej továrni. V roku 1973 založil Diecézne centrum pre rodinnú pastoráciu.

## Biskup
Dňa 3. apríla 1980 bol menovaný za biskupa koadjutora diecézy Fossano. Za biskupa ho vysvätil 17. mája kardinál Anastasio Ballestrero, turínsky arcibiskup a 29. októbra sa stal jeho nástupcom. Pôsobil 10 rokov ako tajomník Piemontskej biskupskej konferencie.

16. marca 1989 bol menovaný za biskupa do diecézy Asti a 19. júna 1999 za arcibiskupa v Turíne. V Turíne bol ustanovený do úradu za biskupa 9. septembra.

## Kardinál
Dňa 21. januára 2001 pápež Ján Pavol II. oznámil plány na povýšenie 37 prelátov na kardinálov na konzistóriu vo februári. Povedal tiež, že na konzistóriu oznámi mená dvoch kardinálov, ktorých vymenoval in pectore v roku 1998. Následne 28. januára oznámil mená ďalších piatich kardinálov a prezradil dvoch tajne vymenovaných za kardinálov v roku 1998, Mariana Jaworského a Jānisa Pujatsa.

Pápež Ján Pavol II. ho na konzistóriu 21. februára 2001 vymenoval za kardinála kňaza s titulárnym kostolom **San Giuseppe in Via Trionfale**. 15. mája ho Ján Pavol II. vymenoval za člena Kongregácie pre klérus a 18. mája za člena Prefektúry pre ekonomické záležitosti Svätej stolice a Pápežskej komisie pre kultúrne dedičstvo Cirkvi.

Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2005 po smrti pápeža Jána Pavla II. 2. apríla 2005 na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI. vlastným menom Joseph Ratzinger a tiež zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2013 po rezignácií pápeža Benedikta XVI. s účinnosťou 28. februára 2013 na ktorom bol zvolený pápež František vlastným menom Jorge Mario Bergoglio.

Pápež Benedikt XVI. 11. októbra 2010 prijal jeho rezignáciu na funkciu turínskeho arcibiskupa.

Zomrel v obci Moncalieri, južné od Turína 17. decembra 2022 vo veku 89 rokov.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Talianski kardináli
Kategória:Talianski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Talianski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Talianski rímskokatolícki kňazi
Kategória:Absolventi Pápežskej lateránskej univerzity
Gorilov potok

**Gorilov potok** je krátky vodný tok v Jablunkovskom medzihorí na území okresu Čadca a Frýdek-Místek v Česku. Je to pravostranný prítok Čierňanky v povodí Kysuce, má dĺžku približne 1,6 km a je tokom V. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v českej časti Jablunkovského medzihoria, na okraji obce Hrčava, v nadmorskej výške približne  Od prameňa na okraji intravilánu tečie južným smerom, oblasťou s nesúvislým lesným porastom. Onedlho sa pod lokalitou Ku Kopcom dostáva na štátnu hranicu so Slovenskom, kde priberá malý pravostranný prítok a stáča sa na juhovýchod. Opúšťa hraničnú čiaru a pokračuje údolím s nesúvislým porastom na juh, slovenskou časťou Jablunkovského medzihoria. Už na slovenskom území priberá významný ľavostranný Valov potok a údolím, zovretým od západu Kozovymi vŕškami () a od východu Valmi (), pokračuje na juh. Popod most Valy križuje diaľnicu D3 do Poľska, pod ktorou zároveň priberá malý pravostranný potok z úbočia Kozovych vŕškov. Na dolnom toku tečie popri miestnej ceste k obci Čierne, na ktorej okraji križuje železničnú trať Čadca – Zwardoń a následne sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Čierňanky v povodí rieky Kysuca. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Gorilov potok pramení a v hornej časti preteká územím obce Hrčava v okrese Frýdek-Místek v českom Moravsko-sliezskom kraji, odkiaľ prechádza na územie obce Čierne v okrese Čadca v Žilinskom kraji, kde aj ústí.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Kysuce
* Jablunkovské medzihorie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Jablunkovskom medzihorí
Kategória:Povodie Kysuce
Kategória:Vodné toky v okrese Čadca
Kategória:Čierne
Nina Krajniková

náhľad|Nina Krajnik, 2022
**Nina Krajniková** (* 9. jún 1985) je slovinská psychoanalytička,filozofka a spisovateľka. Primárne sa venuje psychoanalýze Jacquesa Lacana a psychoanalýze politiky. Pôsobí v oblastiach postihnutých vojnou, najmä v oblasti vojnových traum. V roku 2022 bola kandidátkou na prezidentku Slovinska.

## Referencie