Sumo

right|thumb|Dohjóiri v podaní jokozunu ''Asašórjú''
**Sumo** (jap.: *相撲*; slov. *brániť sa*) je šport starý viac ako 1000 rokov. Japonským národným športom sa stalo v období Edo (1600-1868). Prvá zmienka o tomto športe sa vyskytla kronike Kodžiki v roku 712. Ide o šport plný tradícií, precíznych pravidiel a symbolov, ale predovšetkým pevne daných obradov.

## Princíp zápasu

Zápasy sumo sa odohrávajú vo štvorcovom vyvýšenom (50 až 70 cm) ringu, nazývanom *dohjó*. V jeho strede je z 28 snopov vyznačené kruhové zápasisko s priemerom 4,57 metra. Cieľom súboja je vytlačiť súpera za okraj vyznačeného zápasiska alebo ho donútiť, aby sa dotkol zeme akoukoľvek časťou tela, okrem chodidla. Snahou je predovšetkým vyviesť súpera z rovnováhy. 

Slávnostnému vstupu zápasníkov pred súbojmi do ringu sa hovorí *dohjóiri* (*土俵入り*) a ide o obranné predstavenie zápasníkov. Súperi pred vzájomným súbojom trávia čas v kruhu predvádzaním obranných drepov *šiko* a súbojom očí so súperom. Potom obaja zápasníci vystúpia z kruhu, napijú sa "vody sily", otrú si ústa "papierom sily" a potom naberú do hrsti soľ, ktorú rozhodia po zápasisku na znak odohnatia zlých duchov.

### Rozhodca
Rozhodca sa nazýva *gjódži* (*行司*). Je oblečený do kostýmu šľachtica zo 14. storočia. Za pásom nosí nôž tantó ako spomienku na dobu, keď rozhodca po chybnom rozhodnutí spáchal samovraždu nazývanú seppuku. Japonská úctivosť káže aj dnes, v prípade nesprávneho rozhodnutia, odísť rozhodcovi do tzv. rozhodcovského dôchodku, čiže vzdať sa rozhodcovskej funkcie. Ďalší rozhodcovia *šinpan* (*審判*) sedia okolo ringu.

## Technika boja
Existuje 70 oficiálnych techník porazenia súpera (rôzne zrazenia, podrazenia nôh, zdvihy, údery, stlačenia a strky), ktoré zostavila Japonská asociácia sumo (*日本相撲協会*; *Nihon Sumo Kjókai*). Štyridsaťosem z týchto sedemdesiatich techník je považovaných za klasické.
Techniky sa delia do troch hlavných kategórií:
:1. tlačenie (*cuki*)
:2. strkanie (*oši*)
:3. chyty (*jori*)

## Oblečenie pri súbojoch
Zápasníci nosia brušný pás *mawaši* (*廻し*), ktorý je ovinutý okolo slabín a pásu, a na chrbte zaviazaný. Zápasníci dvoch najvyšších kategórií, tzv. *sekitori* (*関取*), majú ako jediní právo mať zaviazané vlasy do tradičných účesov stredovekých šľachticov *čonmage* (*丁髷*) v štýle *oičómage* (*お銀杏髷*) – ide uzol v tvare listu ginkgo.

## Hierarchia súťaží
Profesionálni zápasníci súťažia za jednotlivé kluby *heja* (*部屋*) a stretávajú sa v súbojoch v hierarchicky usporiadanej štruktúre súťaží. Vzostup alebo zostup zápasníka v hierarchii súťaží závisí od pomeru výhier a prehier na konci každého turnaja.

Zoznamu zápasníkov pre turnaj sa hovorí *banzuke*. Jedinou stálou pozíciou v hierarchii je veľký šampión nazývaný *jokozuna* (*横綱*). Ide o titul, ktorý zabezpečuje zápasníkovi nemožnosť zostúpiť v hierarchii nižšie.

Pravidelný plat dostávajú iba zápasníci *sekitori*, tzn. zápasníci dvoch najvyšších kategórií – Makuuči a Džúrjó.

## Turnaje
Od roku 1958 sa usporadúva každý rok šesť veľkých turnajov. Tie sa konajú každý druhý mesiac v štyroch japonských mestách. Dĺžka turnajov je od roku 1949 pätnásť dní. Na začiatku turnaja spolu súperia žiaci, po nich nasledujú súboje v štyroch nižších divíziách (*džonokuči* 序ノ口, *džonidan* 序二段, *sandanme* 三段目 a *makušita* 幕下). Aby zápasník z týchto divízií postúpil vyššie, musí dosiahnuť pomer minimálne 4 víťazstiev ku 3 prehrám.

Druhá najvyššia divízia sa nazýva *džúrjó* (十両) a úplne najvyššia *makuuči* (幕内). V tých zápasníci bojujú jedenkrát denne počas celých 15 dní turnaja. Víťazom turnaja sa stáva zápasník divízie makuuči s najvyšším počtom vyhratých zápasov.

## Poznámky
#  Podľa Slovníka cudzích slov sú spisovné výrazy Sumó, a aj Sumo.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Japonské výrazy
Kategória:Športy vzniknuté v Japonsku
Kategória:Japonské bojové umenia
Kategória:Bojové športy