open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Orlovský kanál (prítok Ježovky)

**Orlovský kanál** je umelý vodný tok nížinného typu na Záhorí, na území okresu Malacky, v katastri mesta Malacky a obce Kostolište. Ide o melioračný, odvodňovací kanál V. rádu, jeho dĺžka činí 4,173 km, plocha povodia predstavuje 20,116 km² a plocha odtokových oblastí zahŕňa 4,271 km². Vzniká v nadmorskej výške 167,5 m n. m. a vo výške 152 m n. m. sa vlieva do Ježovky.

## Vznik
Vzniká uprostred dorasteného zmiešaného lesa neďaleko lokality Grunty (167 m n. m.), na juhozápadnom svahu Orlovských vŕškov (203 m n. m.), severovýchodoseverne od mesta Malacky, v Záhorskej nížine, v podcelku Borská nížina, v časti Bor, v nadmorskej výške 167,5 m n. m.

## Opis toku
Najprv kanál tečie západoseverozápadným smerom v podmočenej oblasti, opúšťa zmiešaný les a podteká cestu II. triedy E590. Na chvíľu sa stáča na západojuhozápad, preteká hranicou listnatého lesa (vľavo) a ornej pôdy (vpravo), pričom popri koryte rastú topole a tráva. Pokračuje už pôvodným smerom a onedlho je premostený mostom diaľnice D2. Po prekrytí kanál opäť tečie hranicou lesa a poľa, v koryte so stále rovnakým charakterom, nakrátko vteká do lesa celkom, ale vzápätí ho opúšťa. Tok podteká poľnú cestu, pokračuje prostred poľnohospodárskej pôdy, vedľa neho sa miestami vyskytujú stromy. Miernym oblúkom mení smer na západný, vstupuje do rozľahlejšieho súvislého trávnato-lesného porastu a je premostený železnicou 110. Priberá pravostranný umelý prítok a následne sa od neho zľava odčleňuje rameno, ktoré neskôr ústi do Ježovky. Nebadateľne sa stočí na západojuhozápad, podteká dva mosty so sprašnou vozovkou a tečie trávnatým korytom lemovaným radom Stromov. Stromy sa na krátky úsek vytratia, kanál križuje elektrické káble vysokého napätia a veľkým oblúkom sa obracia na západoseverozápad. Znova vteká do stromovej oblasti po pravej strane míňa kríž a náhle ho premosťuje most cesty I/2. Tok pokračuje rozmedzím lesa (sprava) a poľa (zľava), križuje sa so súborom štyroch elektrických vedení s napätím 22 - 400 kV a stáča sa v pravom uhle na juhozápadojuh. Koryto je po zmene smeru situované už do veľkoplošnej oblasti čisto ornej pôdy, rastie v ňom množstvo buriny a najprv menej početne krov a stromov, neskôr ich počet rastie. Ústi sem sprava ďalší melioračný kanál a tok opäť pretínajú drôty so silným elektrickým nábojom. Po chvíli tvorí jemnú dvojvlnu, podteká miestnu účelovú komunikáciu a prijíma svoj najvýznamnejší prítok; ľavostranný Závršok. Tečie stále rovnakým smerom, posledný krát križuje vedenie elektrického prúdu (22kV) a napokon sa oblúkovito stočí na západ, kde v nadmorskej výške  sprava ústi do Ježovky, ako jej najväčší prítok.

## Zdroje

* Základná mapa ZBGIS 
* GEO-portál, názvy kanálov

Kategória:Povodie Moravy
Kategória:Umelé vodné toky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v okrese Malacky
Kategória:Záhorie
Kategória:Záhorská nížina
Kategória:Malacky
Kategória:Kostolište
Špargľa

**Špargľa** (zastarano: *špárga*, *šparga*(*n*), *špargeľ*, *šparag*) môže byť:
* rastlina alebo mladé výhonky asparágu lekárskeho (lat. *Asparagus officinalis*), pozri pod asparágus lekársky
* jedlo (spravidla prívarok) z asparágu lekárskeho, pozri špargľa (jedlo)
* zastarano: rod asparágus (lat. *Asparagus*)

## Zdroje
Gavin Brown (hudobník)

**Gavin Brown** je kanadský hudobný producent, hudobný skladateľ a hudobník. Produkoval albumy pre umelcov ako Three Days Grace, Skillet, Billy Talent, Metric, Sarah Harmerová, The Tragically Hip, The Midway State a Barenaked Ladies.

V pätnástich rokoch začal svoju kariéru ako bubeník skupín Phleg Camp, Big Sugar a Danko Jones.

## Diskografia

## Zlaté a platinové ocenenia

## Ocenenia a nominácie cien Grammy
* 2010: nominácia – Najlepšia kompilácia soundtrackových albumov pre filmy, televíziu a ďalšie vizuálne médiá – *The Twilight Saga: Eclipse*; vrátane „Eclipse (All Yours)“ od skupiny Metric

## Ocenenia a nominácie cien Juno

## Referencie

## Zdroj
*

Kategória:Kanadskí hudobní producenti
Kategória:Kanadskí rockoví hudobníci
Gavin Brown

**Gavin Brown** môže byť:

*bývalý vicekancelár Univerzity v Sydney, pozri Gavin Brown (akademik) (* 1942 – † 2010)
*kanadský hudobník a producent, pozri Gavin Brown (hudobník)
*bývalý futbalista austrálskeho futbalu v Austrálskej futbalovej lige, pozri Gavin Brown (austrálsky futbalista) (* 1967)
*člen Škótskeho parlamentu, pozri Gavin Brown (politik) (* 1975)
*bývalý anglický futbalista ligy amerického futbalu, pozri Gavin Brown (anglický futbalista) (* 1977)
*anglický potápač, pozri Gavin Brown (potápač) (* 1984 – † 2007)
*britský umelecký obchodník, pozri Gavin Brown (umelecký obchodník)

Brown, Gavin
Diana Miškechová

**Diana Miškechová** (* 6. január 1998, Bratislava) je slovenská reprezentantka v synchronizovanom plávaní. Reprezentovala na I. európskych hrách 2015 v Baku, majstrovstvách sveta juniorov 2016 v Kazani, majstrovstvách sveta 2017 v Budapešti a 2019 v Gwangdžu.

V roku 2018 bola za výborné výsledky ocenená Národným športovým centrom. Za rok 2019 bola vyhlásená Slovenskou plaveckou federáciou za najlepší seniorský pár spolu s Nadou Daabousovou a Chiarou Dikyovou. Spolu s Nadou Daabousovou splnila kritériá na OH kvalifikáciu na Letné olympijské hry 2020 v Tokiu.

## Referencie


## Externé odkazy
* Profil na stránke Slovenskej plaveckej federácie
* Profil na stránke Slovenského olympijského a športového výboru
* Profil na stránke Národného športového centra 

Kategória:Slovenskí synchronizovaní plavci
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Inštrumentár

**Inštrumentár** môže byť:
* v medicíne: zdravotnícky pracovník, ktorý pripravuje a podáva nástroje a materiál chirurgovi na operačnej sále alebo stomatológovi, pozri inštrumentár (medicína)
* všeobecne: súbor pracovných nástrojov (inštrumentov) alebo metód, postupov, ktoré sú k dispozícii na nejakú činnosť (napr. inštrumentár prekladateľstva, lekársky inštrumentár), synonymum: inštrumentárium, pozri napr. nástroj, pracovný prostriedok, metóda
* v hudbe:
** súhrn všetkých hudobných nástrojov, ktoré sa používajú v určitej dobe (tzn. dobový inštrumentár) alebo ktoré používa určitý hudobný skladateľ či hudobný interpret (napr. inštrumentár hudobnej skupiny), pozri pod hudobný nástroj
** zriedkavo: výrobca hudobných nástrojov, synonymum: inštrumentalista, pozri pod hudobný nástroj

## Pozri aj
* inštrument
* inštrumentalista
* inštrumentálnosť
* inštrumentárium
* inštrumentárne vyšetrenie

## Referencie
Lykovec jedovatý

**Lykovec jedovatý** (staršie: **lykovec obyčajný**; ľudovo: *božie drievko*, *divoké korenie*, *divý piepor*, *vlčie korenie*, *vlčí piepor*, *vlčie lyko*, *psie lyko*, *lyko*, namiesto slova lyko môžu byť vždy varianty: *leko*, *liko*, *ligo*; lat. *Daphne mezereum*) je jedovatý ker z čeľade vrabcovníkovité.

Rastie vzácne a samostatne v tienistých a vlhkých lesoch vo väčšine Európy, okrem najsevernejších oblastí, a v západnej Ázii. Je to opadavý ker výšky do 2 metrov (väčšinou 1 m). Má dlhé kopijovité listy. Kvety kvitnú skoro na jar a vytvárajú súkvetia pozdĺž vetvičiek, sú ružové, ružovočervené a veľmi voňavé. Vdychovanie vône môže spôsobiť bolesti hlavy a závrať.

Celá rastlina je prudko jedovatá, obsahuje alkaloidy mezereín a dafnín. Plody sú červené kôstkovice. Pre dospelého je smrteľná dávka asi 9 – 12 plodov. Pre vtáky, ktoré sa plodmi živia (drozdovité) nie sú jedovaté a pomáhajú rastlinu rozširovať.

V liečiteľstve sa využívala lykovcová kôra proti kožným vyrážkam, reumatizmu a pri obrnách.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Vrabcovníkovité
Kategória:Jedovaté rastliny
Kategória:Rastliny s ružovými kvetmi
Kategória:Liečivé rastliny
Božie drievko

**Božie drievko** môže byť ľudovo:
*palina abrotská (*Artemisia abrotanum*)
*lykovec jedovatý (*Daphne mezereum*)
Preteky v zbrojení

náhľad|Nukleárny potenciál USA a ZSSR v rokoch 1945-2014
**Preteky v zbrojení** je súperenie dvoch alebo viacerých strán o vojenskú prevahu. Tá môže byť dosiahnutá väčším počtom zbraní, väčším počtom vojakov alebo lepšou technológiou.

Kým v staroveku, stredoveku i novoveku zbrojenie miest či štátov často tvorilo aj viac ako 50% výdavkov (a to aj v čase mieru), pohybujú sa teraz výdavky štátov prevažne okolo 2% HDP.

## Významné príklady
### Pred „jadrovým vekom“
Obdobie pred prvou svetovou vojnou mocnosti súperili v stavbe bojových lodí (konkrétne dreadnoughtov). Najvýznamnejšie z týchto pretekov boli medzi Nemeckom a Britániou v Európe medzi rokmi 1898 - 1912. Ďalšie preteky v tomto období prebiehali v Južnej Amerike medzi Argentínou, Čile a Brazíliou.

### Zbrojenie „jadrového veku“
Súperenie Sovietskeho zväzu a USA za studenej vojny. Predovšetkým išlo o vývoj účinnejších jadrových zbraní vrátane spôsobu ich dopravy na cieľ. Súperenie nakoniec natoľko vyčerpalo ekonomiku ZSSR, že to urýchlilo jeho rozpad.

Éra týchto pretekov v zbrojení začala ešte počas 2. svetovej vojny americkým Projektom Manhattan zo začiatku roka 1945. Sovietsky zväz technológiu na výrobu jadrovej bomby získal v roku 1949. Ďalšia fáza, pre ktorú bolo špecifické zvyšovanie výkonu jadrových zbraní, trvala približne do začiatku 60. rokov. Prebehlo v nej niekoľko jadrových testov, z ktorých najväčší bol test Cár bomby o sile 57 megaton v októbri 1961. O niekoľko rokov neskôr sa vývoj preorientoval na (kontinentálne) balistické strely a jadrové hlavice (MIRV).

Preteky v zbrojení medzi USA a ZSSR boli čiastočne utlmené niektorými snahami o vzájomné odzbrojovanie. Jedna z prvých významných zmlúv medzi týmito veľmocami má skratku SALT (*Strategic Arms Limitation Talks*) a odohrala sa v roku 1969. Neskoršie snahy o vzájomné odzbrojovanie sa dajú pripísať americkému prezidentovi Ronaldovi Reaganovi z polovice 80. rokov 20. storočia.

## Literatúra
* ULVR, MICHAL: *Nukleární společnost ve Spojených státech amerických (1945-1964)*. Univerzita Karlova v Prahe, Filozofická fakulta, 2014. ISBN 978-80-7308-496-7

## Externé odkazy
* Reaganova válka a porážka Říše zla
* Šíření jaderných zbraní na počátku 21. století

## Zdroj

Kategória:Studená vojna
Kategória:Vojenská terminológia
Kategória:Vojsko v Sovietskom zväze
Kategória:Vojsko v USA
Kategória:Zbrane
Divoké korenie

**Divoké korenie** môže byť:
*ľudovo:
**lykovec jedovatý
**divozel veľkokvetý
*druh korenia, pozri divoké korenie (druh korenia)
Volský chvost

**Volský chvost** môže byť:
*v botanike:
**divozel
**divozel veľkokvetý
*ako mäso: hovädzí chvost

## Zdroje
Onuca

**Onuca** (nárečovo: *onuc*, *onica*) môže byť:
* kus látky na ovinutie holej nohy do obuvi, pozri onuca (do obuvi)
* expresívne: 
** bezvýznamný človek, s ktorým sa dá ľubovoľne nakladať, resp. slaboch
** kus nepotrebnej handry; nekvalitná látka či odev, pozri pod handra, látka, odev
* ľudovo: divozel (veľkokvetý), pozri divozel veľkokvetý

## Zdroje
Huniak

**Huniak** môže byť:
*ľudovo: 
**divozel
**divozel veľkokvetý
*voľný kabát zo súkna siahajúci nad kolená, pozri huniak (kabát)
*vysoká obuv (len alebo aj) zo súkna, pozri huniaky (obuv)

## Zdroje
Panarthropoda

**Panarthropoda** (do roku 1995 nazývaný: **Gnathopoda** alebo **článkonožce** (Arthropoda) v najširšom zmysle) je v niektorých systémoch taxón (klad) prvoústovcov (presnejšie zvliekavcov) pozostávajúci z kmeňov článkonožce (Arthropoda; vrátane jazyčnatiek), pomalky (Tardigrada), pazúrikavce (Onychophora) a niekoľkých vyhynutých taxónov. 

Nie všetky súčasné štúdie podporujú existenciu kladu Panarthropoda, ale väčšina áno, vrátane neuroanatomických, mitogenomických a paleontologických štúdií. 

## Charakteristika
Často uvádzané znaky taxónu Panarthropoda sú prítomnosť nôh a pazúrov, rebríčková nervová sústava a segmentované telo.

## Systematika
### Zaradenie v systéme
Pôvodne sa taxón Panarthropoda považoval za príbuzný s obrúčkavcami, preto Panarthropoda a obrúčkavce spolu tvorili taxón nazývaný Articulata. Novšie sa však Panarthropoda zaraďuje na úplne iné miesto v systéme - medzi zvliekavce (Ecdysozoa).

### Vnútorná systematika
Presné vzájomné vzťahy medzi taxónmi Arthropoda, Onychophora a Tardigrada sú veľmi sporné. Jedna z možností je takáto:

### Sialomorpha
Do Panarthropoda možno patrí aj rod *[[Sialomorpha]]*, nájdený v roku 2019 v dominikánskom jantári. Jeho presné umiestnenie v systéme však nie je jasné, pretože má znaky pomaliek aj roztočov.

## Zdroje

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Panarthropoda
Melissa McCarthyová

**Melissa McCarthyová** (; * 26. august 1970, Plainfield, Illinois, USA) je americká herečka. V roku 2012 bola prvý krát nominovaná na Oscara za film *Bridesmaids* a v roku 2019 dostala druhú nomináciu za film *Can You Ever Forgive Me?*.

## Životopis a kariéra
McCarthyová sa narodila v Plainfielde v štáte Illinois. Je sesternicou herečky a modelky Jenny McCarthy a profesionálnej basketbalistky Joanne McCarthy. McCarthyová bola vychovávaná na farme vo veľmi katolíckej rodine. Jej kariéra rozbehla keď sa začala venovať stand-up komédii v Los Angeles a neskôr v New Yorku.

McCarthyová sa prvý raz objavila v show svojej sesternice, s názvom *Jenny McCarthy Show*.

V roku 2000 bola McCarthyová obsadená ako Sookie St. James, dobrá kamarátka Lorelai Gilmore (Lauren Graham), v televíznom seriáli WB *[[Ženy z rodu Gilmorovcov|Gilmore Girls]]*.

V roku 2007 si zahrala spolu s Ryanom Reynoldsom vo vedeckom fantasy psychologickom thrilleri *The Nines*, ktorý napísal a režíroval John August. Neskôr si zahrala v nezávislých komédiách ako príklad *The Captain*, *Just Add Water* a *Pretty Ugly People*. Tiež sa objavila ako Dena Stevensonová v komédii *[[Samantha Who?]]* po boku herečky Christiny Applegate.

Od roku 2010 stvárnila postavu Molly v seriály *Mike & Molly*.

V roku 2013 hrala po boku Sandry Bullockovej v komédií *The Heat*.

V máji 2015 získala McCarthyová svoju hviezdu na hollywoodskom chodníku slávy. V auguste 2015 ju časopis Forbes zaradil ako tretiu najlepšie platenú herečku roku 2015 so ziskom 23 miliónov dolárov.

V roku 2016 hrala vedeckú pracovníčku vo filme *Ghostbusters* v réžii Paula Feiga. V rovnakom roku nahradila Julianne Moore vo filme *Can You Ever Forgive Me?*, za ktorý si vyslúžila svoju druhú nomináciu na Oscara.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Stand-up komici
Kategória:Hollywoodsky chodník slávy
Kategória:Osobnosti z Illinoisu
Ohio (rieka)

thumb|Rieka východne od Downtownu v Louisville, kde je najširšia (1,6 km).

**Ohio** () je rieka v USA v štátoch Pensylvánia, Ohio, Západná Virgínia, Kentucky, Indiana a Illinois. Je dlhá 1 579 km. Povodie rieky zaberá plochu 528 100 km².

## Priebeh toku
Vzniká pri Pittsburghu sútokom riek Allegheny a Monongahela, ktoré pramenia v Apalačských vrchoch. Do mesta Louisville tečie cez Apalačskú planinu a ďalej pokračuje Centrálnymi rovinami. Ústí zľava do Mississippi.

### Prítoky
* Sprava - Beaver, Muskingum, Scioto, Great Miami, Wabash
* Zľava - Kanawha, Big Sandy, Kentucky, Cumberland, Tennessee, Licking

## Vodný stav
Zdroje vody sú zmiešané. Priemerný prietok vody pri meste Metropolis je približne 8 000 m³/s a celkový ročný odtok 250 km³. Najvyššie vodné stavy dosahuje v chladnej časti roka a najnižšie v lete a na jeseň s minimom v auguste a septembri. K najvyššiemu zvýšeniu úrovne hladiny dochádza pri Pittsburghu (10 až 12 m), pri Cincinnati (17 až 20 m) a v ústi (14 až 16 m). Periodicky sa opakujúce silné povodne s katastrofickými dôsledkami nastali v rokoch 1887, 1913, 1927 a 1937.

## Využitie
Vodná doprava je možná po celom toku vďaka vzdúvadlám, pričom garantovaná hĺbka plavebnej trasy je 2,7 m. Celková dĺžka vodných ciest v povodí rieky je 4 000 km. Za účelom obchvatu kaskád pri Louisville boli vybudované plavebné kanály. V povodí rieky sa nachádzajú veľké vodné elektrárne, prevažne na rieke Tennessee. Voda v rieke je znečistená výtokmi z priemyselných závodov. Na rieke ležia veľké mestá Pittsburgh, Cincinnati a Louisville.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ohio River Flows and Forecasts
* U.S. Geological Survey: PA stream gauging stations
* Ohio River Forecast Center
* Lower Mississippi River Forecast Center

## Zdroj

Kategória:Rieky v USA
Kategória:Geografia Pensylvánie
Kategória:Geografia Ohia
Kategória:Geografia Západnej Virgínie
Kategória:Geografia Kentucky
Kategória:Geografia Indiany
Kategória:Geografia Illinoisu
Beringia

[náhľad|Predpokladaná rozloha Beringie, počas [wisconsin (ľadová doba)|ľadovej doby wisconsin.]]

**Beringia** je označenie zaniknutej pevniny v oblasti dnešného Beringovho prielivu, ktorá v dobe ľadovej pred 20 000 rokmi spájala Áziu so Severnou Amerikou..

Vtedy bola veľká časť morskej vody viazaná vo forme ľadu, takže hladina svetového oceánu bola podstatne nižšie ako dnes. Po tomto suchozemskom moste teda mohli migrovať živočíchy, ktoré by sa dnes cez vodu nedostali. Tým sa vysvetľuje, že sa z Ameriky rozšírili kone, ktoré do tej doby v Starom svete nežili. Z Ázie sa zase do Ameriky dostali prví ľudia, ako dokázal Aleš Hrdlička (aj keď dnešní vedci pripúšťajú, že Amerika mohla byť čiastočne osídlená aj cez Polynéziu alebo severný Atlantik).

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* National Park Service U.S. Department of the Interior: Bering Land Bridge, 
* Prehistoric Beringia , 

## Zdroj

Kategória:Historická geológia
Kategória:Paleogeografia
Kategória:Pleistocén
Kategória:Aljaška
Kategória:Geológia Ruska
Kategória:Eponymické termíny v geografii
Bridge of Sighs (Oxford)

**Hertford Bridge** známy skôr ako **Bridge of Sighs** (doslova *Most vzdychov*) je arkádové mostné prepojenie dvoch budov komplexu Hertford College (tzv. Old Quad a New Quad) Oxfordskej univerzity cez ulicu New College Lane zo začiatku 20. storočia ležiaca v centre mesta Oxford v grófstve Oxfordshire v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a patrí medzi najnavštevovanejšie pamiatky Oxfordu.

## Charakteristika a dejiny
Stavba sa začala v roku 1903 pod vedením Sira Thomasa Jacksona, ktorý okrem tejto stavby projektoval aj ďalšie budovy Oxfordskej univerzity, ako napríklad Examination Schools, Hertford College, Brasenose College, a Trinity College. Stavba bola oficiálne  dokončená v roku 1914. Stavebné práce však boli dokončené už v roku 1913, v januári roku 1914 bol most oficiálne daný do užívania. 

Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii II bola budova zaradená 29. januára 1968.

## Zaujímavosti
* Stavba je známa tým, že nesie rovnaké meno (*Most vzdychov*) ako jeden z benátskych mostov. Tieto mosty si napriek rovnakému názvu nie sú podobné, a Bridge of Sighs v Oxforde ani nikdy nemal byť jeho replikou, oxfordský *Most vzdychov* je ale podobný inému benátskemu mostu, ktorý vedie ponad Grand Canal a nesie názov Ponte di Rialto.
* V Anglicku sa nachádza ďalší podobný most s rovnakým názvom. Ide o Bridge of Sighs v meste Cambridge. Tento most bol však postavený už v roku 1831.
* Most spája dve budovy komplexu Hertford College pričom severná budova slúži predovšetkým ako internát a v južnej budove sú najmä administratívne priestory.

## Galéria
 
Bridge of sighs oxford towards catte street.jpg|Detailný pohľad
Oxford Architecture.jpg|Bridge of Sighs - pohľad smerom ku Cattle street


## Referencie

Kategória:Kultúrne pamiatky v Anglicku
Kategória:Stavby v Oxfordshire
Kategória:Oxfordská univerzita
Kategória:Architektúra z 1914
Kategória:Mosty v Anglicku
Skalárny bozón

**Skalárny bozón** je bozón, ktorého spin sa rovná nule. Bozón znamená, že má celočíselný spin, ale skalár opraví túto hodnotu na 0. Meno skalárny bozón vychádza z teórie kvantového poľa. Vzťahuje sa na konkrétne transformačné vlastnosti v rámci Lorentzovej transformácie.

## Príklady
Jediným základným skalárnym bozónom v štandardnom modeli časticovej fyziky je Higgsov bozón, ktorého existencia bola potvrdená 14. marca 2013 na veľkom Hadrónovom urýchľovači (LHC). Na základe tohto potvrdenia bola Nobelova cena za fyziku za rok 2013 udelená Petrovi Higgsovi a François Englertovi.

Rôzne známe zložené častice sú skalárne bozóny, napr. alfa častice a pión. Skalárne mezóny majú pri Lorentzovej transformácii nemennú paritu, zatiaľ čo pseudo-skalárne mezóny reverzujú paritu pri Lorentzovej transformácii. φ4, populárna teória kvantového poľa, používa skalárne bozonické polia, ako sa používa v mnohých úvodných knihách k teóriám kvantového poľa, slúži ako model hračiek a predstavuje základné pojmy z oblasti.

## Pozri aj
* Skalárny mezón
* Teória skalárneho poľa
* Vektorový bozón
* Higgsov bozón

## Referencie

Kategória:Elementárne častice
Kategória:Kvantová teória poľa
Železničná stanica Bytča

**Železničná stanica Bytča** je železničná stanica v Bytči a leží na trati Bratislava – Žilina. Bola zriadená počas budovania Považskej železnice a je elektrifikovaná striedavým napätím 3 kV.

## Doprava
Stanica má 7 dopravných a 4 manipulačné koľaje. Stanica má osobnú pokladňu ZSSK.

## Modernizácia
Pri modernizácii, pôvodne naplánovanej od 1. apríla 2014 do leta 2015, bol modernizovaný železničný spodok aj zvršok, trakčné vedenie a zabezpečovacie zariadenie. Vybudované boli dve nástupištia: pri koľaji č. 3 s dĺžkou  a pri koľaji č. 4 s dĺžkou . Prístup k nim je mimoúrovňový. Priebežné koľaje sú projektované pre rýchlosť  a na cestný nadjazd na bratislavskej strane má nahradiť priecestie pri Píle. Modernizovaný úsek Považská Teplá – Žilina s dĺžkou 23 kilometrov bol otvorený vo februári 2018.

## Referencie

Bytča
Kategória:Doprava v Bytči
Kategória:Stavby v okrese Bytča
Železničná zastávka Važec

**Železničná zastávka Važec** je železničná zastávka/nákladisko vo Važci. Leží na trati Žilina – Košice. Trať je elektrifikovaná striedavým prúdom 3kV.

## Doprava
Zastávka nemá osobnú pokladňu ZSSK.

## Referencie

Važec
Kategória:Važec
Kategória:Doprava v okrese Liptovský Mikuláš
Železničná stanica Krompachy

**Železničná stanica Krompachy** je železničná stanica v Krompachoch. Leží na trati Žilina – Košice. Stanica je elektrifikovaná striedavým prúdom 3kV.

## Doprava
Stanica má 8 dopravných, 2 manipulačné a 1 ostatnú koľaj. Stanica je nesamostatná, pridelená je k železničnej stanici Margecany. Podľa povahy práce je zmiešaná, po prevádzkovej stránke je medziľahlá stanica. Zo stanice vedú dve vlečky: pre Kovohuty Krompachy a pre Závody silnoprúdovej elektrotechniky. Stanica má tri vyvíšené nástupištia a jedno ostrovné. Stanica má osobnú pokladňu ZSSK.

## Referencie

Krompachy
Kategória:Krompachy
Kategória:Doprava v okrese Spišská Nová Ves
Kostol svätého Ondreja (Spišské Hanušovce)

**Kostol svätého Ondreja** v Spišských Hanušovciach je v dnešnej podobe prevažne barokový rímskokatolícky kostol z obdobia stredoveku nachádzajúci sa v strede obce Spišské Hanušovce v tradičnom regióne Zamagurie v Prešovskom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.

## Dejiny a charakteristika
Dátum výstavby kostola nie je presne známy, na základe kanonických vizitácií z 18. storočia sa predpokladá, že kostol bol postavený už pred rokom 1200, uvádzajú sa však aj iné letopočty, napríklad 14. storočie. Prvá zmienka je z kanonickej vizitácie Eigrayna z roku 1700 a práve tu sa spomína existencia kostola už pred rokom 1200.

Stavba je postavená z kamenných blokov a budova je ohradená múrom. Ide o jednoduchú budovu, pričom architektonický sloh pôvodnej stavby je neurčitý, v súčasnej podobe však prevládajú prvky barokového slohu. Budova pozostáva z troch lodí a má jednu štvorposchodovú  vežu. Pôvodný vchod do kostola bol na západnej strane budovy a pod vežou sa nachádzala predsieň. Kostol prešiel niekoľkými rekonšrukciami a opravami, pričom dnešná podoba je predovšetkým z reštaurácie z roku 1831. Ďalšie opravy zahrnovali napríklad opravu prepadnutej strechy v roku 1854, prestavba sakristie v roku 1873, oprava dlážky kostola v roku 1874, ďalšia oprava strechy v roku 1876, alebo zhotovenie novej dlážky v rokoch 1886 – 1887. Terajšie lavice v kostole boli vyrobené v rokoch 1890 – 1894 a oltár pochádza z roku 1893.

Na zoznam kultúrnych pamiatok bol kostol zapísaný 30. októbra 1963.

## Zaujímavosť
* V interiéri kostola sa nachádzajú cenné historické predmety – ide predovšetkým o oltáre, sochy a drevené lavice.

## Galéria

SpHanusovce-SvOndrej01.jpg|Pohľad ku kostolu zo západu
SpHanusovce-SvOndrej02.jpg|Pohľad na časť južnej fasády budovy


## Referencie

Kategória:Národné kultúrne pamiatky na Slovensku pred rokom 2002
Kategória:Kultúrne pamiatky na Slovensku
Spišské Hanušovce
Spišské hanušovce
Kategória:Barokové kostoly na Slovensku
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Kežmarok
Spišské hanušovce
Nový evanjelický kostol

**Nový evanjelický kostol** môže byť:

* Nový evanjelický kostol (Bratislava)
* Nový evanjelický kostol (Kežmarok)
Ján Silaši

**Ján Silaši** (iné mená: **Jánoš Siláši**, staršie: **Ján Szilassy**, ; * 1705/pred 1711/1728?, Rožňava/Košice† 6./9. máj 1782, Levoča) bol zlatník, emailér a miniaturista neskorého baroka a rokoka činný v Levoči. Jeho chrámové striebro sa rozšírilo do rôznych kútov Rakúskej monarchie.

## Životopis
Jeho pôvod a rodisko nie sú isté, pravdepodobne bol synom rožňavského stolára Jána Silášiho a Rosalie Peschovičovej, oddaných roku 1699. Podľa jedného prameňa sa jeho starší brat Juraj stal zlatníkom v Košiciach, a Ján k nemu nastúpil ako učeň. Podľa druhej verzie to bol otec, u ktorého sa vyučil.

Po vandrovných rokoch sa roku 1727 usadil v Levoči u vdovy po zlatníkovi Andrejovi Reuterovi. 27. marca 1729 sa stal zlatníckym majstrom a členom cechu zlatníkov v Levoči. Ešte predtým sa roku 1728 oženil s dcérou Andreja Reutera. V rokoch 17471776 sa u neho vystriedalo sedem učňov. Posledným datovaným dielom je chrámová súprava kalicha, monštrancie, pacifikálu a cibória s erbom rodiny Vécsey z roku 1781. Celý život pracoval ako zlatník a smaltár pre Cirkev. K takmer dvom desiatkam dochovaných prác patrí najmä monštrancia, cibória, pacifikály a kalichy. Okrem podobizní svätcov alebo nástrojov Kristovho utrpenia maľoval na emailové medailóniky veduty miest. Zachytil napríklad panorámu Žiliny alebo požiar Levoče z roku 1747.

## Dielo a značky

Na svoje diela pripájal ryté nápisy, niekedy latinskú signatúru a razenú majstrovskú značku IS v pravouhlom štítku. Ďalej tam býva cechová značka, ktorú tvorí razený znak mesta Levoče (dvojramenný kríž) a akostné označenie 13 pre 13 lótové striebro.

Preslávené sú jeho slncové monštrancie s bohatou lúčovú svätožiarou, pestrofarebne smaltovanými medailónikmi a pestrofarebnými sklami. Vo verejne prístupných zbierkach sa ich zachovalo najmenej osem:
* Umeleckopriemyselné múzeum v Prahe
* Farský úrad Banská Bystrica (1763), tiež kalich
* Farský úrad Gelnica (1764)
* Farský úrad Levoča - majstrovský kus z roku 1729
* Farský úrad Rožňava
* Farský úrad Spišská Kapitula (1730)
* Farský úrad Spišská Teplica
* Farský úrad Spišské Vlachy
* Farský úrad Vrbov

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Externé odkazy
* Rozhovor s reštaurátorom Szilassyho monštrancia Petrom Mišíkom

Kategória:Slovenskí zlatníci
Kategória:Emailéri
Kategória:Miniaturisti
Kategória:Barokoví maliari
Kategória:Rokokoví maliari
Evanjelický kostol (Spišská Nová Ves)

**Evanjelický kostol** v Spišskej Novej Vsi je klasicistický evanjelický kostol z konca 18. storočia nachádzajúci sa na Radničnom námestí v historickom centre mesta Spišská Nová Ves v tradičnom regióne Spiš v Košickom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.

## Dejiny a charakteristika
Pred výstavbou dnešného kostola používali evanjelickí veriaci v meste drevenú modlitebňu, ktorá však už bola schátraná a tak sa ku koncu 80. rokov 18. storočia rozhodlo o výstavbe novej budovy.

Dnešný kostol je jednoloďová budova postavená v klasicistickom slohu v rokoch 1790 - 1796 staviteľom Františkom Bartelom, ktorý zhotovil aj plány budovy. S výstavbou sa začalo už na začiatku roku 29. marca 1790. Budova je postavená v tvare gréckeho kríža a je súčasťou mestskej pamiatkovej zóny. K vysväteniu došlo v tom istom roku kedy bola dokončená výstavba a to 9. októbra 1796.

Organ v kostole pochádza zo začiatku 19. storočia a je dielom viedenského majstra  Friedricha Deutschmanna, ktorý ho zhotovil v rokoch 1822 - 1823.

Budova stojí na Radničnom námestí v historickom jadre mesta severozápadne od rímskokatolíckeho farského kostola Nanebovzatia Panny Márie.

Na zoznam kultúrnych pamiatok bol kostol zapísaný 15. októbra 1963.

## Zaujímavosť
* V kostole sú uložené cenné historické zväzky pochádzajúce z knižnice bývalého evanjelického gymnázia, ktorá je najstaršou dochovanou knižnicou na Spiši.
* Krstiteľnica v kostole pochádza ešte z drevenej modlitebne, ktorá bola využívaná pred výstavbou súčasného kostola.
* Kostol bol postavaný na základe tolerančného patentu z roku 1781 a musel teda byť podľa vtedajších pravidiel postavený bez veže. Neskôr sa objavili plány na dostavbu veže a vznikol dokonca projekt, z výstavby však zišlo z dôvodu nedostatku financií.

## Galéria

SNV-Evanjelicky KostolAV02.jpg|Pohľad na kostol a vedľa neho stajacu radnicu z juhovýchodu
Spišská Nová Ves 16Slovakia63.JPG|Pohľad na západnú fasádu kostola
Spišská Nová Ves - Protestant Church - inscription above the main entrance.jpg|Detail vstupného portálu
Spišská Nová Ves 16Slovakia61.JPG|Pohľad na jeden zo vstupných portálov
Spišská Nová Ves 16Slovakia60.JPG|Východná a južná fasáda budovy


## Referencie

Kategória:Kultúrne pamiatky na Slovensku
Spišská Nová Ves
Kategória:Kostoly v Spišskej Novej Vsi
Kategória:Klasicistické kostoly na Slovensku
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Spišská Nová Ves
Kategória:Architektúra z 1796
Remagen

**Remagen** je mesto v krajinskom okrese Ahrweiler v spolkovej krajine Porýnie-Falcko v Nemecku. Rozkladá sa na oboch brehoch rieky Rýn. V roku 2018 tu žilo 17 032 obyvateľov.

## Mestské časti
Remagen je tvorený mestskými časťami:
* *Unkelbach*
* *Krippe*
* *Oberwinter* – časti *Bandorf*, *Birgel* a *Rolandseck*
* *Rolandswerth* – časti *Rodderberg*, *Rodderberghof* a *Rolandsbogen* a ostrov *Nonnenwerth*
* *Oedingen*

## Partnerské mestá
Partnerské mestá Remagenu:
*  Georgsmarienhütte, Nemecko
*  Maisons-Laffitte, Francúzsko

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Staré pohľadnice

## Zdroj

Kategória:Mestá v Porýní-Falcku
Kategória:Sídla na Rýne
Ján Šoth

**Ján Šoth** (* 2. február 1960, Bardejov) je slovenský diplomat, od roku 2023 veľvyslanec Slovenska vo Francúzsku, Monaku a Alžírsku. Pôsobil tiež ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Taliansku, na Malte a v San Maríne, veľvyslanec v Rumunsku a v Moldavsku a bol tiež vedúcim Kancelárie prezidenta SR.

## Životopis
Ján Šoth v roku 1984 absolvoval Fakultu medzinárodných vzťahov na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov.

## Diplomatické pôsobenie
Svoje pôsobenie začal v roku 1984 na Federálnom ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 1989 až 1992 bol 2. tajomníkom na veľvyslanectve Československa v Bukurešti.

Po rozdelení štátu sa stal od 1. januára 1993 1. tajomníkom na slovenskom veľvyslanectve v Bukurešti. V tom roku sa stal riaditeľom Európskeho odboru Ministerstve zahraničných vecí a tiež riaditeľom Personálneho odboru MZV. V tejto funkcii zostal do roku 1995 keď sa stal zástupcom veľvyslanca v Paríži. Neskôr bol v rokoch 1999 až 2000 riaditeľom 1. teritoriálneho odboru MZV SR (západná a juhozápadná Európa, Spojené štáty americké a Kanada). V rokoch 2000 až 2002 bol generálnym riaditeľom Sekcie bilaterálnej spolupráce.

V rokoch 2002 až 2007 bol veľvyslanec v Rumunsku a v Moldavsku. Následne bol v rokoch 2007 a 2008 vedúci Stálej pracovnej skupiny pre vonkajšiu energetickú bezpečnosť MZV SR a vedúci oddelenia OMES MZV SR. V rokoch 2008 až 2010 bol riaditeľ Odboru analýz a stratégie.

V rokoch 2010 až 2012 bol riaditeľom Odboru zahraničnej politiky Kancelárie prezidenta SR a v rokoch 2012 až 2015 bol vedúcim celej Kancelárie.

Na jeseň 2015 sa stal veľvyslancom Slovenska v Taliansku, na Malte a v San Maríne. Poverovacie listiny dostal od prezidenta Andreja Kisku 9. júla 2015. Poverovacie listiny odovzdal: 10. septembra 2015 prezidentovi Talianska, 11. septembra kapitánom regentom Sanmarínskej republiky, Andreovi Belluzzimu a Robertovi Venturinimu a 14. októbra ich prevzala prezidentka Malty Marie-Louise Coleiro Preca.

Jeho predchodcom bola v rokoch 2011 až 2015 Mária Krásnohorská. Od apríla 2021 je veľvyslankyňa v Ríme Karla Wursterová.

V júli 2023 bol vymenovaný za veľvyslanca vo Francúzsku, Monaku a Alžírsku. Funkciu vykonáva od 1. augusta 2023. 

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke veľvyslanectva

Kategória:Slovenskí diplomati
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Taliansku
Kategória:Veľvyslanci Slovenska na Malte
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v San Maríne
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Rumunsku
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Moldavsku
Kategória:Veľvyslanci Slovenska vo Francúzsku
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Monaku
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Alžírsku
Kategória:Vedúci Kancelárie prezidenta Slovenskej republiky
Kategória:Absolventi Moskovského štátneho inštitútu medzinárodných vzťahov
Kategória:Osobnosti z Bardejova
Kategória:Nositelia Radu za zásluhy Poľskej republiky
Električky LHB série 165 – 179 (Štetín)

**Električky LHB série 165 – 179** sú typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej podnikom Linke-Hofmann-Busch v roku 1930 pre Štetínskú spoločnosť pouličných dráh. Tieto vozne znamenali pre štetínskú mestskú hromadnú dopravu rozšírenie vozového parku elektrickej dráhy. Celkom vzniklo 15 vozňov tohto typu.

## Konštrukcia
Vozeň LHB bol obojsmerný dvojnápravový motorový električkový vozeň s odporovou výzbrojou. Stredná časť vozňa s dvoma dverami na oboch stranách bola nízkopodlažná. Pojazd tvoril dvojnápravový podvozok s dvoma motormi o výkone 46 kW. Vozne LHB boli štandardne dodávané s pantografom. Napájacie napätie pre výzbroj činilo 550 V jednosmerného prúdu. Vozne boli prispôsobené pre prevádzku dvojvozových súprav v zložení motorový vozeň + vlečný vozeň (typu Wismar alebo Niesky). Pôvodne niesli krémový náter, ktorý bol po roku 1945 zmenený na bielo-červený.

## Dodávky električiek

## Prevádzka
Dodané a sprevádzkované boli v roku 1930, kedy získali číselnú sériu 165-179. Jazdili prevažne na linke 1. Po skončení druhej svetovej vojny boli električky ev. č. 165, 166, 168, 170, 173, 175 a 177 odovzdané do Poznane, kde boli označené ev. č. 9-15. V roku 1959 boli všetky poznanské vozne prestavané na vlečné vozne typu S3D. Zmodernizované električky boli v Poznani v prevádzke do roku 1972, kedy boli vyradené a zlikvidované. Električky zostávajúce v Štetíne aj prešli modernizácie na vlečné vozy. Posledné vozne LHB jazdili v Štetíne až do roku 1972.

## Referencie


## Literatúra
* 

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Električky Linke-Hofmann-Busch
Kategória:Električková doprava v Štetíne
Kategória:Dráhové vozidlá vyrábané od roku 1930
Estakáda Milówka

**Estakáda Milówka** je cestná estakáda na rýchlostnej ceste S1 cez údolie rieky Kameszniczanka w Milówke w Poľsku.

Objekt s celkovou dĺžkou  postavila spoločnosť Skanska v období od júla 2004 do decembra 2006. Dvanásťpoľový (vrátane troch oblúkových polí) most bol postavený na pilieroch s výškou  a vybudovaný metódou letmej betonáže. Most získal niekoľko ocenení.

Cesta je vybudovaná v polprofile, s jedným jazdným pruhom v každom smere.

## Externé odkazy
* Popis objektu na webe spoločnosti Skanska 

## Zdroj

Kategória:Mosty v Poľsku
Kategória:Stavby v Sliezskom vojvodstve
Kostol svätých Petra a Pavla (Matiašovce)

**Kostol svätých Petra a Pavla** v Matiašovciach je v gotický rímskokatolícky kostol z obdobia stredoveku nachádzajúci sa v strede obce Matiašovce v tradičnom regióne Zamagurie v Prešovskom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.

## Dejiny a charakteristika
Kostol bol postavený okolo roku 1300 v ranogotickom slohu. V nasledujúcich storočiach bol niekoľkokrát opravovaný a reštaurovaný, predovšetkým okolo roku 1460, alebo napríklad v rokoch v rokoch 1661, 1811, 1833, 1948 a 1968. Bol barokovo upravovaný. 

Budova je jednoloďová obdĺžnikovitého pôdorysu s polygonálnym záverom a jednou vežou, ktorej vrchná časť, ale bola pre zlý stav zbúraná a nikdy nebola obnovená. Zvyšok veže bol zastrešený barokovým štítom. Kostol je ohradený stredovekým múrom.

Kazateľnica v kostole pochádza zo začiatku 18. storočia a bola zhotovená v klasicistickom slohu, oltár je zhotovený v neogotickom slohu a je z konca 19. storočia.

Na zoznam kultúrnych pamiatok bol kostol zapísaný 30. októbra 1963.

Kostolný komplex dotvára ešte niekoľko kultúrnych pamiatok nachádzajúcich sa v areáli. Sú to:

**Ohradný múr s kaplnkami** – vyhlásený za kultúrnu pamiatku 3. januára 2013 (Číslo ÚZPF: 911/2). Bol postavený okolo kostola v oválnom pôdoryse v čase jeho výstavby, teda okolo roku 1300. Následne bol múr niekoľkokrár opravovaný a reštaurovaný a to v rokoch 1433, 1739 – 1740, 1956 – 1957 a 1970. Súčasný vzhľad je prevažne barokový. Kaplnky, ktoré sú polkruhovitého pôdorysu boli pristavané v roku 1739, je ich štrnásť a predstavujú krížovú cestu. Maľby v kaplnkách pochádzahú z roku 1835.

**Príkostolný cintorín** – vyhlásený za kultúrnu pamiatku 3. januára 2013 (Číslo ÚZPF: 911/3). Založený bol v čase výstavby kostola okolo roku 1300. Stavebnými úpravami prešiel v 14. storočí a ku koncu 18. storočia. Rozprestiera sa okolo kostola vnútri ohradeného areálu.

**Zvonica** – vyhlásená za kultúrnu pamiatku 30. októbra 1963 (Číslo ÚZPF: 912/1). Ide o pôvodne renesančnú budovu zvonice štvorcového pôdorysu, ktorá bola postavená koncom 16. storočia. Prešla rekonštrukciou v druhej polovici 19. storočia. Nachádza sa niekoľlko metrov juhozápadne od kostola mimo ohradeného areálu.

## Zaujímavosť
* V rokoch 1590 – 1640 bol kostol v správe evanjelickej cirkvi.
* Kostol je považovaný za najstaršiu dochovanú sakrálnu stavbu v regióne Zamaguria.

## Galéria

Matiasovce-SvPeteraPavol03.jpg|Západná fasáda kostola
Matiasovce-SvPeteraPavol02.jpg|Pohľad na kostol z juhozápadu od zvonice


## Referencie

## Iné projekty

Matiašovce
Matiašovce
Matiašovce
Matiašovce
Matiašovce
Matiašovce
Matiašovce
Kategória:Matiašovce
Miriam Rodríguezová Martínezová

**Miriam Rodriguezova Martínezová** (; * asi 1967† 10. máj 2017, San Fernando, Tamaulipas, Mexiko) bola mexická ľudskoprávna aktivistka, zakladateľka organizácie *Colectivo de Desaparecidos de San Fernando*. 10. mája 2017 bola zavraždená neznámymi ozbrojencami.

## Životopis
V roku 2012 bola unesená jej 14 ročná dcéra. Rodriguezova sa nespoliehala na štátny aparát a na vlastnú päsť sa snažila dopátrať osudu svojej dcéry. Jej úsilie bolo zavŕšené nájdením tela jej dcéry v hromadnom hrobe v roku 2014. Informácie získané počas pátrania viedli k zatknutiu niekoľkých príslušníkov drogového kartelu Los Zetas, vrátane hlavného podozrivého z vraždy jej dcéry.

Následne založila mimovládnu skupinu zastupujúcu 600 rodín, ktorých blízki zmizli bez stopy v súvislosti s vojnou drogových gangov. Príbuzní obetí často zohrávajú kľúčovú úlohu pri objavovaní tajných masových hrobov po celej krajine, z ktorých niektoré obsahovali stovky tiel. Ich aktivita je však často vystavená riziku odplaty zo strany skupín organizovaného zločinu.

V marci 2017 sa jednému zo zadržaných v súvislosti s vraždou jej dcéry podarilo ujsť z väznice v hlavnom meste Ciudad Victoria. Odvtedy začala Rodríguezová dostávať vyhrážky smrťou, ale jej žiadosť o ochranu polícia údajne ignorovala. 10. mája 2017 sa do jej domu vlámala skupina ozbrojencov a zaútočila streľbou. Zomrela pri prevoze do nemocnice.

V novembri 2017 zadržala mexická polícia v spolupráci s armádou jedného z miestnych šéfov drogového kartelu Zetas, Martiniana Jaramilla. Okrem viacerých iných zločinov je podozrivý aj z vraždy Rodríguezovej.

## Referencie

## Zdroj
*

Kategória:Narodenia v 60. rokoch 20. storočia
Kategória:Úmrtia v 2017
Kategória:Úmrtia 10. mája
Kategória:Mexické osobnosti
Kategória:Aktivisti za ľudské práva
Kategória:Obete vrážd
Louis Zamperini

**Louis Silvie Zamperini** (* 26. január 1917† 2. júl 2014) bol americký veterán z druhej svetovej vojny, evanjelista a olympijský diaľkový bežec.

Behať začal na strednej škole a kvalifikoval sa za USA v pretekoch na 5 000 m na olympijské hry v Berlíne v roku 1936. V roku 1941 vstúpil v hodnosti poručíka do armády Spojených štátov. Pôsobil ako bombometčík v bombardéri B-24 Liberator v Tichomorí. Pri záchrannej misii v roku 1943 Zamperiniho lietadlo núdzovo pristálo v oceáne kvôli technickým problémom. Po 47 dňoch na mori pristál na Japonskom okupovaných Marshallových ostrovoch a bol zajatý. Bol prevezený do väzenského tábora v Japonsku, kde bol mučený. Po vojne sa snažil prekonať svoje utrpenie a stal sa kresťanským evanjelistom so silnou vierou v odpustenie. Od roku 1952 sa venoval rizikovej mládeži o ktorú sa jeho rodina stará dodnes.

Zamperini je predmetom troch životopisných filmov: *Unbroken* (2014), jeho pokračovanie *Unbroken: Path to Redemption* (2018) a *Captured by Grace* (2015).

## Výsledky na OH

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
* 
* 

Kategória:Bežci na 5 000 m USA
Kategória:Absolventi University of Southern California
Kategória:Olympionici USA
Kategória:Osobnosti USA druhej svetovej vojny
Kategória:Príslušníci United States Army
Kategória:Atléti na Letných olympijských hrách 1936
Julianna Marguliesová

**Julianna Marguliesová** (; * 8. jún 1966, Spring Valley, New York, USA) je americká herečka, známa zo seriálu *[[Dobrá manželka (seriál)|Dobrá manželka]]*. Za svoju rolu vo filme získala niekoľko ocenení. Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.

## Detstvo a mladosť
Je židovského pôvodu a jej rodina emigrovala do Spojených štátov. Má tri sestry, z ktorých je Marguliesová najmladšia.

## Kariéra
V roku 1991 získala svoju prvú filmovú rolu vo filme *Ruthless Justice*, kde stvárnila rolu prostitútky. V roku 1994 si zahrala zdravotnú sestru Carol Hathaway v seriáli Pohotovosť. V roku 1995 získala za túto úlohu cenu Emmy. Počas tohto seriálu bola nominovaná na túto cenu každý rok.

Od roku 2009 hrala hlavú postavu v seriáli *Dobrá manželka*, Aliciu Florrick. Vo filme sa predstavila po boku hercov a herečiek ako Christine Baranská, Matt Czuchry či Allan Cumming. Za túto úlohu získala v roku 2009 Zlatý glóbus. Seriál sa natáčal do roku 2016. V roku 2018 si zahrala menšiu úlohu v seriáli *Dietland* a o rok neskôr si zahrala hlavnú úlohu v šesťdielnom seriáli *The Hot Zone*.

## Súkromný život
Píše ľavou rukou, má dve arabské mačky a v roku 2007 bola zaradená medzi 100 najkrajších ľudí sveta. Od roku 2007 je vydatá za Keitha Lieberthala a o rok neskôr sa im narodil syn Kieran Lindsay Lieberthal.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Dabingové herečky USA
Kategória:Divadelné herečky židovského pôvodu
Kategória:Filmové herečky židovského pôvodu
Kategória:Televízne herečky židovského pôvodu
Kategória:Televízni producenti USA
Kategória:Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v seriáli (dráma)
Kategória:Držitelia ceny Emmy
Kategória:Osobnosti USA rakúskeho pôvodu
Kategória:Osobnosti USA židovského pôvodu
Kategória:Osobnosti zo štátu New York
Kategória:Držitelia Screen Actors Guild Award
Katolikon

[náhľad|Katolikon Zografského monastiera na hore [Athos (polostrov)|Athos]]
**Katolikon** alebo **katholikon** () je grécke označenie spravidla najväčšieho a najvýznamnejšieho hlavného chrámu v pravoslávnych kláštoroch (monastieroch). Býva prístupný verejnosti a konajú sa v ňom slávnostné verejné bohoslužby. Má rôznorodú architektonickú štruktúru, zvykne obsahovať vnútorný a vonkajší nartex, kde sa konajú niektoré náboženské obrady. Katolikon zvykol bývať zasvätený patrónovi kláštora. Ide o moderné označenie, ktoré sa v staršom období gréckych dejín v priebehu Byzantskej ríše v tomto zmysle nevyužívalo, byzantské pramene zvykli hlavný chrám nazývať naos alebo *ekklésia*.

## Referencie

## Pozri aj
* sobor (chrám)
* cerkev

Kategória:Kostoly
Kategória:Pravoslávne cirkvi
Kategória:Kláštory
Şəki

**Şəki** (, ) je malé historické mesto na severozápade Azerbajdžanu. Niekedy sa tiež píše ako *Seki* alebo *Sheki*.

## Pôvodný názov
Až do roku 1968 nieslo meno **Nuxa**. Şəki je tiež názov rovnomenného rajónu.

## Poloha a a obyvateľstvo
Leží v južnej časti Veľkého Kaukazu, 325 km od hlavného mesta Baku v nadmorskej výške cca 500 m n. m. V roku 2014 tu žilo 64 200 obyvateľov.

## Turistické zaujímavosti
Najväčšou turistickou atrakciou je zrekonštruovaný Palác chánov z 18. storočia. Svojimi rozmermi je pomerne malý, ale má nádhernú vnútornú výzdobu.

Za zmienku tiež stojí starý karavánseráj, ktorý v súčasnosti slúži ako hotel. Ďalšou zaujímavosťou je pevnosť postavená miestnym generálom, ktorý ustanovil Şəki za hlavné mesto nezávislého chanátu. Şəki bolo odpradávna centrom spracovania hodvábu a aj dnes je známe jeho výrobou. 

V roku 2019 bolo historické centrum mesta s Palácom chánov zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Partnerské mestá
*  Gabrovo, Bulharsko
*  Giresun, Turecko

## Fotogaléria

Súbor:Caravanserai-Sheki.jpg|Starý karavánseráj 
Súbor:Caravanserai Hotel.jpg|Starý karavánseráj
Súbor:Shaki Decorated Houses.jpg|Zdobené domy
Súbor:Street in Shaki.jpg|Ulica 


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Turistické informácie na Wikivoyage
* Stránka o meste

## Zdroj
*

Kategória:Mestá v Azerbajdžane
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Azerbajdžane
Vemenník dvojlistý

**Vemenník dvojlistý** (*Platanthera bifolia*) je druh orchidey z rodu vemenník (*Platanthera*).

Pôvodom je z Eurázie. Ide o hojný lesný druh, ale rastie aj na lúkach. Je vysoký 15 až 30 cm, zriedka 45 cm. Má 5 až 25 (výnimočne aj viac) bielych až bledozelených a bledožltých kvetov na vrchole. Na báze ma dva dlhé a široké voskovité, svetlozelené listy (od toho druhové meno *bifolia* = dvojlistový) s variabilným tvarom a bez škvŕn. V noci vábi svojou vôňou, opeľujú ho nočné mole s dostatočne dlhým cuciakom (Sphingidae). S podobným vemenníkom zelenkastým (*Platanthera chlorantha*) vytvára hybrid *Platanthera x hybrida*. Má dve repovité hľuzy. Kvitne od mája do júla. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Vstavačovité
Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Kategória:Trvalé rastliny
Evanjelický kostol (Liptovský Mikuláš)

**Evanjelický kostol** v Liptovskom Mikuláši je klasicistický evanjelický kostol z konca 18. storočia nachádzajúci sa v centre mesta Liptovský Mikuláš v tradičnom regióne Liptov v Žilinskom kraji na Slovensku.

## Dejiny a charakteristika
Kostol bol postavený na základe tolerančného patentu Jozefa II.. S výstavbou sa začalo 9. júla 1783 a po vyše dvoch rokoch v lete 1785 bola budova dokončená. 2. októbra toho istého roku bol kostol aj vysvätený. Na výstavbe sa podielali obyvatelia trinástich liptovských obcí. 

Trojloďová budova obdĺžnikovitého pôdorysu bola postavená v klasicistickom slohu pôvodne bez kostolnej veže. Táto bola pristavaná o 100 rokov neskôr v roku 1885 a dnes slúži ako hlavný vchod do kostola. Je umiestnená na južnej strane budovy. Veža bola postavená v rámci rekonštrukcie budovy ku ktorej došlo v dôsledku požiaru pri ktorom došlo k poškodeniu kostola.

Oltár v interiéri kostola je neskorobarokový,  kazateľnica je zhotovená v klasicistickom slohu. Organ v kostole je z roku 1892.

## Zaujímavosť
* Vo veži sa nachádzajú štyri zvony. Tri z nich - Luther (1375kg), Dobrý pastier (728 kg) a Kríž (407 kg) sú pôvodné a sú vo veži od jej dokončenia v roku 1885. Štvrtý zvon - Cengárka - je z roku 1925.
* Kostol má 1700 miest na sedenie a patrí tak k najväčśím evanjelickým kostolom na Slovensku. 

## Referencie

Liptovský Mikuláš
Kategória:Kostoly v Liptovskom Mikuláši
Kategória:Klasicistické kostoly na Slovensku
Kategória:Architektúra z 1785