(I Can’t Get No) Satisfaction

„**(I Can't Get No) Satisfaction**“ je rockový hit, ktorý Mick Jagger a Keith Richards napísali pôvodne ako singel pre štvrtý štúdiový album *[[Out of Our Heads (album)|Out of Our Heads]]* skupiny The Rolling Stones. Časopis *[[Rolling Stone]]* dal túto skladbu na druhé miesto svojho rebríčka ''500 najväčších hitov všetkých čias'', a hudobná televízna stanica VH1 ho dala na prvé miesto zoznamu *100. najväčších [[rokenrol]]ových hitov*.  V roku 2006 túto skladbu dala národná kongresová knižnica Spojených štátov do svojho národného registra hudobných nahrávok.

Song vyšiel prvýkrát ako singel v USA v júni 1965 a bol neskôr v júli toho istého roku vydaný na americkej verzii albumu Rolling Stones s názvom *[[Out of Our Heads (album)|Out of Our Heads]]*. Skladba „(I Can't Get No) Satisfaction“ bola prelomovým hitom, ktorý bol v USA prvým umiestneným na prvej pozícii v rebríčka Billboard Hot 100. 

V Európe sa vzhľadom na to, že sa v jej texte nachádzali na svoju dobu príliš silné sexuálne narážky, sa táto pieseň spočiatku hrávala iba na pirátskych rozhlasových staniciach. Ani na albume *[[Out of Our Heads (album)|Out of Our Heads]]* určenom pre tento trh sa táto skladba nenachádzala. V britskom kráľovstve singel „(I Can't Get No) Satisfaction“ vyšiel v auguste 1965. V rebríčkoch prerazil hneď na prvé miesto a bol zároveň v Spojenom kráľovstve štvrtým singlom skupiny The Rolling Stones, ktorý sa dostal na jeho vrchol.

Text piesne obsahuje odkazy na sexuálny styk a tému boja proti komercionalizácii, čím je spôsobené, že „je vnímaný ako útok na status quo“.

Keith Richards hovorí, že keď ho raz uprostred noci napadol gitarový riff k tejto skladbe, vstal nahral ho na magnetofón spolu so slovami „I can't get no satisfaction“ a zaľahol znovu do postele. Neskôr dodal, že výsledná nahrávka bola „dvojminútovým hraním motívu 'Satisfaction' a štyridsiatimi minútami nahrávky jeho chrápania.“ 
Neskôr v máji 1965 spolu s Jaggerom dokončili skladbu v izbe floridského hotela *Clearwater*. 

Autorom väčšiny textu piesne je Mick Jagger. Bol inšpirovaný zúrivým rozvojom komercie, ktorý zažili počas pobytu v USA. 

Richards mal nepríjemny pocit, že riff sa príliš podobá na skladbu „Dancing in the Street“ od skupiny Martha and the Vandellas (skladbu, ktorej coveverziu nahral Jagger spolu s Davidom Bowiem v roku 1985 ako charitatívny single). 

Jagger neskôr dodáva: *„Spočiatku táto pieseň znela skôr ako [[folk]]ová skladba, Keith ju nemal bohvieako v láske, nechcel aby bol z nej vydaný singel, myslím, že Keith ju považoval za príliš jednoduchú. Nemyslím, že by si ju vtedy bol poriadne vypočul. Považoval ju iba za jeden z bláznivých [[gitara|gitarových]] riffov.“* Jagger ďalej taktiež poukazuje na to, že hlavný motív textu pripomína slová z piesne „30 Days“ od Chucka Berryho (V skutočnosti v Berryho texte je „I *don't* get no satisfaction from the judge“).

Práva na publikovanie tejto skladby mal dlho v rukách americký právnik Allen Klein (žil do roku 2009), s ktorým sa kapela nešťastne zaplietla, keď sa chcela vyhnúť veľkým daniam v Británii.https://dennikn.sk/blog/1213546/rolling-stones-satisfaction-sex-ads-and-rock-n-roll/  

## Referencie


Kategória:Piesne skupiny The Rolling Stones
Kategória:Piesne z 1965
Kategória:Signature song
Kategória:Skladby storočia