open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aquilino Bocos Merino

Mons. **Aquilino [[kardinál]] Bocos Merino** (* 17. máj 1938, Canillas de Esgueva, Valladolid, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, člen a predstaviteľ klaretiánov. V rokoch 1991 až 2003 bol generálnym predstaveným rádu, správne známeho ako Kongregácia misionárov, synov Nepoškvrneného Srdca Panny Márie.

Pápež František ho 28. júna 2018 vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa meste Valladolid v Španielsku 17. mája 1938. Navštevoval seminár misionárov klaretiánov a v roku 1963 bol vysvätený za kňaza. Získal titul z filozofie na Pápežskej univerzite v Salamanke. V rokoch 1980 až 1991 bol generálnym poradcom klaretiánov. V roku 1991 bol zvolený za generálneho predstaveného rádu a pôsobil v ňom dve šesťročné funkčné obdobia. V roku 1994 sa zúčastnil na biskupskej synode o zasvätenom živote a v rokoch 1994 až 2004 bol členom Kongregácie pre inštitúty zasväteného života a spoločnosti apoštolského života.

## Biskup
Dňa 31. mája 2018 mu pápež František udelil titulárny stolec Urusi s hodnosťou arcibiskupa, z osobného hľadiska, v súlade s motu proprio Cum Gravissima, ktoré vyhlásil pápež Ján XXIII. 15. apríla 1962 a ktoré stanovuje, že všetci kardináli musia byť podľa pravidiel vysvätení za biskupov.

Biskupskú konsekráciu prijal 16. júna 1945 v kostole San Antonio María Claret v Madride. Za biskupa ho 16. júna toho istého roku vysvätil emeritný arcibiskup z Pamplony a Tudely, Fernando kardinál Sebastián Aguilar. Spolusvätiteľmi boli madridský arcibiskup Carlos kardinál Osoro Sierra a arcibiskup Valladolidu Ricardo kardinál Blázquez Pérez. Na slávnosti boli prítomní aj Renzo Fratini, apoštolský nuncius v Španielsku, niekoľko španielskych biskupov a mnohí veriaci.

## Kardinál
Dňa 20. mája 2018, pápež František na konci Regina Caeli oznámil konzistórium na vymenovanie 14 nových kardinálov na 29. júna, ktoré bolo neskôr zmenené na 28. júna. Keďže v čase oznámenia už mal 80 rokov, nemá právo vstúpiť do konkláve a byť členom dikastérií Rímskej kúrie v súlade s čl. II § 1-2 motu proprio Ingravescentem Aetatem, ktoré vydal pápež Pavol VI. 21. novembra 1970.

Počas konzistória, ktoré sa konalo v Bazilike svätého Petra vo Vatikáne, bol vymenovaný za kardinála – diakona s titulárnym kostolom **Santa Lucia del Gonfalone**, čím sa vzdal svojho titulárneho stolca. Svoj titulárny diakonský úrad prevzal 26. januára 2019 o 18:30.

Titulárny kostol **Santa Lucia del Gonfalone** bol uprázdnený od 27. júla 2014, dňa úmrtia kardinála Francesca Marchisana, emeritného prezidenta Úradu práce Apoštolskej stolice.

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Španielski kardináli
Kategória:Španielski rímskokatolícki biskupi
Kategória:Španielski rímskokatolícki kňazi
Biberist

**Biberist** (po alemansky *Biberischt*) je obec (*politische Gemeinde*) a mesto vo Švajčiarsku, v kantóne Solothurn, v územnej jednotke (*Amtei*) Bucheggberg-Wasseramt, v okrese Wasseramt. Leží na rieke Aare.

## Demografia
V Biberiste žije 9 174 obyvateľov. V roku 2021 26,5% populácie obce tvorili osoby narodené mimo územia Švajčiarska.

## Doprava
Obcou prechádza diaľnica A5 a hlavné cesty č. 12, 22 a 270.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Obce v kantóne Solothurn
Železničná stanica Biberist Ost

**Železničná stanica Biberist Ost** (, doslovne „Železničná stanica Biberist východ“) je železničná stanica v obci Biberist, vo švajčiarskom kantóne Solothurn. Je to medzizastávka trate Solothurn – Langnau so štandardným rozchodom dopravcu BLS AG. Stanica sa nachádza na východnej strane rieky Emme, oproti centru mesta Biberist. Ďalšia stanica obce, Biberist RBS na trati Solothurn – Worblaufen s rozchodom 1 000 mm spoločnosti Regionalverkehr Bern-Solothurn, sa nachádza približne 1 km západne. Stanica bola prestavaná v rokoch 2019 až 2021.

## Spoje
Od zmeny cestovného poriadku z decembra 2024 zastavujú v Biberist Ost nasledujúce spoje:

* S-Bahn v Berne:
** /: polhodinové spoje do Thunu a Solothurnu.

## Referencie

## Externé odkazy
* Železničná stanica Biberist Ost – SBB

## Zdroj

Kategória:Železničné stanice vo Švajčiarsku
Univerzita A Coruña

**Univerzita A Coruña** (galícijsky **Universidade da Coruña**, skratka **UDC**) je verejná univerzita v španielskom meste A Coruña v Galícii. Hlavný kampus sa nachádza na predmestí A Coruñy Elviña (v blízkosti miesta bitky pri La Coruñe), ďalšie kampusy sa nachádzajú na predmestiach Maestranza, Zapateira, Bastiagueiro, Oza a Riazor. Dva kampusy (Esteiro a Serantes) sa nachádzajú v neďalekom meste Ferrol. V akademickom roku 2023/2024 tu študovalo 17 304 študentov.

## Fakulty univerzity
Fakulty Univerzity A Coruña v A Coruñi:

Fakulty Univerzity A Coruña vo Ferrole:

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Univerzity v Španielsku
Kategória:A Coruña
Mária Danielová

**Mária Danielová** (* 21. august 2001, Poprad)
je slovenská bežkyňa na lyžiach

## Životopis

### Športová kariéra
Podľa vlastných slov *„Prešla som si súťažne viacerými športmi naraz. Futbal, horolezectvo, atletika a nakoniec bežecké lyžovanie“*.

Začiatkom januára 2026 o miestenku na Zimné olympijské hry 2026 súťažila s Alenou Procházkovou. V tom čase mala Danielová najlepšie umiestnenie 29. miesto vo svetovom pohári. Nomináciu získala Danielová. Na olympiáde bude súťažiť v šprinte klasicky na 10 km. Šprint je jej „silnou disciplínou“.

Danielová je členkou klubu ŠKP Levoča. Jej trénermi sú Stanislav Holienčík a Ján Franc.

## Referencie

## Externé odkazy
* Mária Danielová na webe Slovenského olympijského a športového výboru
* Mária Danielová na webe Medzinárodnej lyžiarskej federácie

Kategória:Osobnosti z Popradu
Kategória:Slovenské bežkyne na lyžiach
Kategória:Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Slovenskí olympionici
Thargélia z Milétu

**Thargélia** () (* 6. stor. pred Kr., Milét – † 5. stor. pred Kr., Tesália) bola prominentná iónska intelektuálka, diplomatka a vládkyňa. V starovekých dejinách je známa ako významná politická aktérka, ktorá prostredníctvom vysokého vzdelania a strategickej diplomacie zásadne ovplyvňovala vzťahy medzi gréckymi mestskými štátmi a Perzskou ríšou.

Thargélia sa narodila v Miléte, vtedajšom centre iónskej vzdelanosti, čo jej umožnilo získať prístup k štúdiu rétoriky a politických vied. Ako hetéra disponovala ekonomickou a spoločenskou nezávislosťou, ktorú využila na vybudovanie rozsiahlej siete vplyvu. Podľa Plutarcha bola obdarená mimoriadnym politickým intelektom a stala sa kľúčovou postavou v diplomatických službách perzského kráľa Xerxa I. Počas svojho života uzavrela štrnásť strategických manželstiev s poprednými gréckymi aristokratmi, čím systematicky infiltrovala grécku elitu a šírila properzské (medizujúce) politické postoje.

Jej kariéra vyvrcholila v regióne Tesália, kde po boku miestneho panovníka Antiocha a neskôr – podľa dobových správ, ktorých historická hodnovernosť je predmetom odborných diskusií – ako suverénna vládkyňa pôsobila tridsať rokov. V tomto prostredí vytvorila vplyvné spoločenské centrum, ktoré plnilo funkciu miesta medzinárodnej diplomacie a formovania kľúčových politických spojenectiev s Perzskou ríšou.

V dejinách antického politického myslenia je Thargélia uznávaná ako priekopníčka neformálnej diplomacie a predstaviteľka metód nepriameho politického vplyvu (tzv. „mäkkej moci“). Osud tejto milétskej rodáčky dokumentuje tradíciu vysoko vzdelaných žien, ktoré vďaka milétskej škole dokázali prekonať dobové spoločenské bariéry a dosiahnuť vplyvné politické postavenie. Historické záznamy potvrdzujú, že jej autorita bola rešpektovaná nielen v gréckom svete, ale aj na perzskom dvore, čo ju radí medzi najvýznamnejšie diplomatické osobnosti jej éry.

## Referencie

Kategória:Staroveké Grécko
Kategória:Hetéry
Okáľka (prítok Zimnej vody)

**Okáľka** je krátky vodný tok v Oravskej Magure na území okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Zimnej vody v povodí Oravy, má dĺžku približne 3 km a je tokom VI. rádu. Tečie na území Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti Oravskej Magury, v geomorfologickom podcelku Paráč, na severozápadných svahoch vrchu Štíbeľ (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v súvislom lesnom poraste pod hrebeňom Požehov, tečie severozápadným smerom. Vedie dolinou, kde prijíma menší pravostranný a onedlho i významnejší ľavostranný prítok. V strednej časti pokračuje severozápadným smerom, no postupne sa stáča viac na sever cez Predné Podžľaby. Na dolnom toku lemuje západné úpätie Črchle (), kde priberá svoj najvýznamnejší, pravostranný prítok. Bez významnejších prítokov vteká do doliny Zimnej vody, kde križuje lesnú cestu. Zakrátko sa, v nadmorskej výške približne , vlieva ako pravostranný prítok do Zimnej vody, prítoku Bielej Oravy v povodí Oravy. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Okáľka pramení a preteká iba katastrom obce Oravská Lesná v okrese Námestovo v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy
* Oravská Magura, Paráč (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Oravskej Magure
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Námestovo
Kategória:Oravská Lesná
Filémón Starší

**Filémón** () (* cca 362 pred Kr., Soloi alebo Syrakúzy – † 262 pred Kr., Atény) bol významný grécky básnik a dramatik, popredný predstaviteľ novej atickej komédie. Hoci v modernom vnímaní dominuje jeho rival Menandros, Filémón bol u dobového publika populárnejší a v dramatických súťažiach dosahoval pravidelne viac víťazstiev.

Otázka jeho pôvodu nie je v antických prameňoch jednotne zodpovedaná; Strabón ho označuje za rodáka z kilikijského mesta Soloi, zatiaľ čo iné zdroje uvádzajú sicílske Syrakúzy. Väčšinu svojho dlhého života však strávil v Aténach, kde sa plne etabloval a pred rokom 307 pred Kr. získal aténske občianstvo. Podľa antickej tradície sa dožil mimoriadne vysokého veku (uvádza sa 97 až 99 rokov), pričom k jeho smrti sa viaže niekoľko legendárnych historiek, vrátane známeho podania o úmrtí od smiechu pri sledovaní osla žerúceho figy. 

Filémónovi sa pripisuje autorstvo približne 97 komédií, z ktorých sa do súčasnosti zachovalo 64 názvov a početné fragmenty. Jeho tvorba predstavuje prechod od politickej satiry k situačnej a charakterovej komédii, ktorá sa zameriavala na rodinné zápletky a typizované postavy (napr. prefíkaný otrok, zamilovaný mladík). Jeho popularita pramenila najmä z priamejšieho humoru a živej akcie, čím sa odlišoval od subtílnejšieho a psychologicky hlbšieho Menandra. Podľa antických zoznamov víťazov (*Fasti*) zvíťazil na slávnostiach Lénaia najmenej trikrát a celkovo získal 28 víťazstiev, čo výrazne prevyšovalo osem Menandrových prvenstiev.

Zásadný význam Filémóna spočíva v jeho vplyve na rímsku literatúru. Jeho hry slúžili ako priame predlohy pre rímskych komediografov, predovšetkým pre Plauta. Napríklad Plautova hra *Trinummus* (Tri mince) je adaptáciou Filémónovej hry *Thesauros* (Poklad) a hra *Mercator* (Kupec) vychádza z Filémónovej hry *Emporos*. Týmto spôsobom sa Filémónove dramatické postupy stali integrálnou súčasťou európskej divadelnej tradície.
 
Zoznam zachovaných názvov jeho divadelných hier:

## Referencie

Kategória:Dramatici starovekého Grécka
HaK Zempmilk VTJ Michalovce

**HaK Zempmilk VTJ Michalovce** (dlhý názov *Hádzanársky klub Zempmilk Vojenská telovýchovná jednota Michalovce*) bol slovenský mužský hádzanársky klub z Michaloviec. Vznikol v roku 1956 pod názvom *Lokomotíva Pozemné stavby Michalovce*. Bol niekoľkonásobným účastníkom česko-slovenskej ligy a v sezóne 1998/99 aj účastníkom najvyššej slovenskej súťaže, do ktorej postúpil ako víťaz 1. ligy. Družstvo mužov bolo do roku 2004, kedy klub zanikol, účastníkom druhej najvyššej domácej súťaže1. ligy. V sezóné 2004/05 klub už svoje seniorské družstvo do súťaže neprihlásil, aby v zápätí zanikol. 

V roku 2010 sa do Michaloviec vrátila mužská hádzaná, keď vznikol klub HC winLand Michalovce.

## Predchádzajúce názvy klubu
* TJ Lokomotíva PS Michalovce
* TJ Lokomotíva ČND Michalovce 
* TJ Lokomotíva Nafta Michalovce 
* ŠK Lokomotíva Michalovce
* HaK Zempmilk Michalovce

## Úspechy
Účasť v Česko-slovenskej lige:
* 11-krát (19661987); najlepšie umiestnenie: 8. miesto

Účasť Slovenskej extralige:
* 1-krát (1998/99)

## Sezóny

;Česko-slovenské súťaže

;Slovenské súťaže

## Známi hráči a tréneri
* Richard Štochl (odchovanec)
* Radoslav Kozlov (odchovanec)
* Michal Lukačín (odchovanec)

## Referencie

## Pozri aj
* HC winLand Michalovce
* MŠK IUVENTA Michalovce

## Zdroje
* Průcha, Lukáš. Historie házené v Československu a v českých zemích  
* Denník Šport

Kategória:Slovenské hádzanárske kluby
Kategória:Šport v Michalovciach
Kategória:Organizácie založené v 1956
Kategória:Organizácie zaniknuté v 2004
Grand (potok)

**Grand** je potok v regióne Pohronie, na území obce Sielnica v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Kremnické vrchy a ústi do vodného toku Sielnický potok. Má dĺžku  a je tokom IV. rádu. 
## Prameň
Grand pramení v  v severnej časti územia obce Sielnica, v lesnom extraviláne v lese Raslava, v blízkosti obecnej hranice medzi obcami Sielnica a Badín a zároveň aj medzi okresmi Zvolen a Banská Bystrica, v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. 
## Opis toku
Grand tečie od prameňa juhovýchodným smerom cez lesný extravilán obce Sielnica, ľavým brehom obteká les Raslava, pravým brehom obteká les Hrádok, skrúca sa na juh, v  pravým brehom obteká rekreačnú chatu a stavbu slúžiacu lesnému hospodárstvu, v  napája malú prietočnú bezmennú vodnú nádrž, v  podteká miestnu lesnú komunikáciu, v  v lesnom extraviláne Sielnice ústi do Sielnického potoka ako jeho ľavostranný prítok. Sielnický potok ďalej ústi do Hrona. Grand patrí do okresu Zvolen v Banskobystrickom kraji. Pramení, preteká a ústi do Sielnického potoka na území obce Sielnica. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Kremnické vrchy v ich geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Grand nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku Grand nemá jasný, zreteľný pôvod. Jednoslovným názvom Grand sa vodný tok zaradil do početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Grand bol štandardizovaný v roku 1993. V množine slovenskej štandardizovanej hydronymie vodných tokov hydronymum Grand je jedinečným hydronymom (február 2026).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Zvolen
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Kremnických vrchoch 
Kategória:Sielnica
Kategória:Povodie Hrona
PalaItalia

**Arena Milano**, známa ako **Unipol Dome** zo sponzorských dôvodov a tiež ako **PalaItalia Santa Giulia**, je krytá aréna v Miláne v Taliansku, ktorá je momentálne vo výstavbe. Bude mať kapacitu 16 000 divákov, z toho 12 000 miest na sedenie a 4 000 miest na státie. Po dokončení bude slúžiť ako najväčšie miesto pre športové a zábavné podujatia v Miláne, čo je rekord, ktorý v súčasnosti drží Forum di Milano.

Miesto bude hostiť ľadový hokej počas zimných olympijských hier 2026 a paralympijský hokej počas zimných paralympijských hier 2026. 6. mája 2026 bude hostiť speváka a skladateľa Luciana Ligabueho.

## História
Aréna je súčasťou prestavby štvrte Santa Giulia, ktorá sa nachádza v juhovýchodnom predmestí Milána známeho ako Montecity-Rogoredo. Myšlienka vytvorenia Arény Milano vznikla počas kandidatúry Miláno-Cortina d'Ampezzo na zimné olympijské hry 2026; mestská správa sa však rozhodla, že zariadenie by sa malo postaviť bez ohľadu na to, či bude kandidatúra úspešná.

Projekt bol zverený spoločnosti Risanamento S.p.A. prostredníctvom jej dcérskej spoločnosti Santa Giulia S.p.A.

Týždeň pred hlasovaním Medzinárodného olympijského výboru o hostiteľovi zimných olympijských hier 2026 spoločnosť oznámila, že podpísala dohodu s austrálskou spoločnosťou Lendlease a Ogv Europe Limited o výstavbe arény. Sanácia oblasti, kde sa športové zariadenie stavia, sa začala v prvých mesiacoch roku 2022.

V roku 2025 talianska vláda vyčlenila 51 miliónov eur, aby pomohla staviteľovi pokryť dodatočné náklady, ktoré vznikli počas výstavby projektu.

Medzi 10. a 11. januárom 2026, keď aréna ešte nebola dokončená, sa konali finálové zápasy Talianskeho pohára a majstrovstiev Serie A v ľadovom hokeji v sezóne 2025 – 2026, ktorými sa slávnostne otvorila zimná plocha.

## Kritika
Arena Milano čelí kritike za to, že sa používa na oficiálne podujatia vrátane zápasov Final Four Talianskeho pohára a hokejových zápasov Serie A, napriek tomu, že je stále nedokončená. Počas niektorých zápasov boli hlásené prebiehajúce stavebné práce a technické problémy. V inom prípade bol jeden zápas dočasne prerušený kvôli diere, ktorá sa vytvorila v ľade, čo vyvolalo pochybnosti o spoľahlivosti zariadenia.

Stav miesta konania vyvolal kritiku aj zo strany medzinárodných médií, najmä tých spojených s National Hockey League, s obavami, či aréna plne spĺňa olympijské štandardy a či bude výstavba dokončená včas.

Kontroverzie sú súčasťou širšej diskusie o oneskoreniach infraštruktúry súvisiacich so zimnými olympijskými hrami v roku 2026, najmä pokiaľ ide o dokončenie servisných priestorov a vonkajších prác na zariadení.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hokejové štadióny v Taliansku
Kategória:Architektúra z 2026
Kategória:Športoviská na Zimných olympijských hrách 2026
Georg Decker

**Georg Decker** môže byť:

* nemecký kníhtlačiar a vydavateľ (1596 – 1661), pozri Georg Decker (kníhtlačiar)
* rakúsky maliar a litograf (1818 – 1894), pozri Georg Decker (maliar)
* alias, rusko-nemecký žurnalista a politik, pozri Georg Denicke
* nemecký kníhtlačiar (1732 – 1799), pozri Georg Jacob Decker
* nemecký kníhtlačiar a vydavateľ (1765 – 1819), pozri Georg Jacob Decker mladší

Decker, Georg
Albert Decker

**Albert Decker** môže byť:

* rakúsky maliar, litograf a herec (1817 – 1871), pozri Albert Decker (maliar)
* nemecký právnik a vlastivedec (1883 – 1967), pozri Albert Decker (právnik)

Decker, Albert
Hans Vollmer

**Hans Vollmer** môže byť:

* nemecký pedagóg a teológ (*Hans Arthur Vollmer*; 1871 – 1941), pozri Hans Vollmer (teológ)
* nemecký historik umenia (1878 – 1969), pozri Hans Vollmer (historik umenia)

Vollmer, Hans
Gabriel Decker

[náhľad|[Poľný maršal Josef Václav Radecký (okolo 1848)]]
**Gabriel Decker** (* 25. august 1821, Pešť† 26. august 1855, Spittelberg, Viedeň) bol rakúsky portrétny maliar a litograf.

## Život
Decker bol synom portrétneho maliara Johana Stephana Deckera (1783 – 1844). Podobne ako jeho bratia Albert Decker (1817 – 1871) a Georg Decker (1818 – 1894), aj on sa naučil portrétnu maľbu pod vedením svojho otca, ktorý ho tiež učil akvarelu a miniatúrnej maľbe, ako aj litografii. Vytvoril litografické portréty maliarov Leopolda Pollaka a Augusta Riedela, spisovateľov Wolfganga Adolfa Gerleho a Johanna Nepomuka Vogla, dvornej herečky Julie Rettichovej a mnohých ďalších významných osobností viedenskej spoločnosti. Tvoril aj portrétne olejomaľby a akvarely, ako aj miniatúry a kresby kriedou. Pre katalóg *Die Meister der Wiener Porträtlithographie* vytvoril približne 80 litografií. Zomrel v roku 1855 vo veku 34 rokov.

Mnohé z jeho diel skončili v súkromných zbierkach.

## Literatúra
* Constantin von Wurzbach: *[https://de.wikisource.org/wiki/BLK%C3%96:Decker,_Gabriel Decker, Gabriel].* In: *[[Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich]].* 3. diel. Verlag der typogr.-literar.-artist. Anstalt (L. C. Zamarski, C. Dittmarsch & Comp.), Viedeň 1858, s. 193 f. (digitalizované).
* *Decker, Gabriel*. In: Ulrich Thieme (Hrsg.): *[[Thieme-Becker|Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart]]*. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Zväzok 8: *Coutan–Delattre*. E. A. Seemann, Lipsko 1912, S. 522 ().
* *[https://www.biographien.ac.at/oebl_1/173.pdf Decker, Gabriel].* In: *[[Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950]]* (ÖBL). Zväzok 1, Vydavateľstvo Rakúskej akadémie vied, Viedeň 1957, S. 173.
* Heinrich Fuchs: *Die österreichischen Maler des 19. Jahrhunderts.* Band 1: *A–F.* Wien: 1972.
* Rudolf Schmidt: *Österreichisches Künstlerlexikon. Von den Anfängen bis zur Gegenwart.* Lfg. 1: *A. A. bis Bacher.* Tusch, Wien 1974.
* Heinz Schöny: *Wiener Künstler-Ahnen. Genealogische Daten und Ahnenlisten. Wiener Maler.* Band 2: *Biedermeier, Historismus, Impressionismus.* Selbstverlag der Heraldisch-Genealogischen Gesellschaft „Adler“, Wien 1975, S. 15.
* *Kunst des 19. Jahrhunderts. Bestandskatalog der Österreichischen Galerie des 19. Jahrhunderts Wien.* Band 1: *A–E.* Brandstätter Wien 1992, S. 185.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Gabriel Decker, Wien Geschichte Wiki
* Gabriel Decker (1821–1855). artnet.com

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Budapešti
Kategória:Rakúski litografi
Kategória:Rakúski maliari
Kategória:Rakúski portrétni maliari
Kategória:Portrétni litografi
Kategória:Rakúski portrétisti
Kategória:Miniaturisti
Carl Vogel

**Carl Vogel** môže byť:

* nemecký lekár (1798 – 1864), pozri Carl Vogel (lekár)
* nemecký kartograf (1828 – 1897), pozri Carl Vogel (kartograf)
* švajčiarsky továrnik (1850 – 1911), pozri Carl Vogel (továrnik)
* nemecký farár a politik (1879 – 1968), pozri Carl Vogel (politik)
* nemecký zberateľ umenia (1923 – 2006), pozri Carl Vogel (zberateľ umenia)
* nemecký podnikateľ (1906 – 1993), pozri Carl Adolf Vogel
* nemecký maliar (1788 – 1868), pozri Carl Christian Vogel von Vogelstein

## Pozri aj
* Hermann Carl Vogel

Vogel, Carl
Hektor Kapustík

**Hektor Kapustík** (* 23. apríl 2007, Badín) je slovenský skokan na lyžiach a pretekár v severskej kombinácii, účastník Zimných olympijských hier 2026.

## Životopis
Jeho mladšia sestra je skokanka Kira Mária Kapustíková.

## Športová kariéra
Rodina pomáhala pri skokanských mostíkoch na Žltých Pieskoch v Banskej Bystrici.

Na Európskych hrách 2023 získal 23. miesto, na juniorských majstrovstvách sveta v skokoch 19. miesto a v severskej kombinácii 30. miesto v kanadskom Whistleri. Je aj juniorským vicemajstrom Poľska.

Na Zimných olympijských hrách mládeže 2024 získal v skokoch na mostíku HS-109 19. miesto. V severskej kombinácii získal 11. miesto. V roku 2025 sa stal prvým Slovákom, ktorý prekonal hranicu 200 metrov: 27. marca v slovinskej Planici skočil 202 metrov. Na strednom mostíku sa skokom na 102 metre v prvom kole dostal na 22. miesto. Nakoniec so 245,7 bodmi skončil na 28. mieste. V súťaži najmladší zo všetkých súťažiacich. 14. februára 2026 bude ešte súťažil na veľkom mostíku, umiestnil sa na delenom (spolu s Kamilom Stochom) 21. mieste. Tento výsledok je najlepšie umiestnenie slovenského skokana na lyžiach na zimných olympijských hrách v dejinách samostatného Slovenska.

Je členom Klubu priateľov skoku na lyžiach a severskej kombinácie. Jeho strediskom je VŠC Dukla Banská Bystrica.

## Referencie

## Externé odkazy
* Hektor Kapustík v databáze FIS (skoky na lyžiach)
* Hektor Kapustík v databáze FIS (severská kombinácia)

Kategória:Slovenskí skokani na lyžiach
Kategória:Osobnosti z Badína
Kategória:Skokani na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2026
Kategória:Slovenskí olympionici
Stanica Saint-Louis-la-Chaussée

**Stanica Saint-Louis-la-Chaussée** () je železničná zastávka obsluhujúca lokalitu Saint-Louis-la-Chaussée (*Neuweg*) v severnej časti francúzskeho mesta Saint-Louis. Na stanici zastavujú regionálne vlaky do Mulhouse a Bazileja.

## Spoje
* TER Grand Est : Mulhouse – Saint-Louis – Basel SNCF

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Železničné stanice vo Francúzsku
Železničná stanica Basel SBB

**Železničná stanica Basel SBB** (IATA: **ZDH**, , , v skorších dobách *Centralbahnhof* alebo *Schweizer Bahnhof*) je centrálna železničná stanica vo švajčiarskom meste Bazilej. Otvorená bola v roku 1854, ale prestavaná v roku 1907, je najrušnejšou medzinárodnou hraničnou stanicou v Európe: vlastní ju Švajčiarske federálne železnice (SBB-CFF-FFS) a čiastočne ju prevádzkuje francúzska SNCF. Ďalšia veľká stanica v meste, Basel Bad Bf, je prevádzkovaná Nemeckou železničnou spoločnosťou Deutsche Bahn a nachádza sa na pravom brehu rieky Rýn, vzdialená 2 km.

Vlaky prevádzkované spoločnosťou SBB-CFF-FFS využíva železničná stanica Basel SBB na prepojenie Bazileja s destináciami v rámci Švajčiarska a Talianska, rovnako ako InterCityExpress (ICE) vlaky z a do Nemecka, Zürichu a Interlakenu spoločnosti Deutsche Bahn a väčšinu TGV vlakov z a do Paríža a niektoré regionálne vlaky z a do Alsaska spoločnosti SNCF. Okrem toho stanicu obsluhujú tri spoje S-Bahn v Bazileji.

Budova stanice z roku 1907, ktorá je postavená štýle obrodového baroka, je pamiatkou národného významu. Nachádza tu aj **Bâle SNCF** (v online cestovných poriadkoch SBB-CFF-FFS uvedená ako **Basel SBB Gl. 30–35** a v iných online cestovných poriadkoch ako **Basel SNCF**), ktorú používajú vlaky do a z Francúzska. Priamo pred budovou stanice sa nachádza Centralbahnplatz, ktoré je hlavným uzlom miestnej električkovej dopravy a bazilejskou konečnou stanicou priamej autobusovej dopravy na letisko Bazilej-Mulhouse-Freiburg.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Železničná stanica Basel SBB

## Zdroj

Kategória:Železničné stanice vo Švajčiarsku
Kategória:Doprava v kantóne Bazilej-mesto
Kategória:Architektúra z 1854
Kategória:Architektúra z 1907
Kategória:Novobarokové stavby
Kategória:Pohraničné prechodové stanice
Filémón Mladší

**Filémón Mladší** () bol grécky básnik a dramatik pôsobiaci v Aténach v prvej polovici 3. storočia pred Kr. Bol synom slávneho predstaviteľa novej atickej komédie Filémóna Staršieho. Hoci nedosiahol takú mieru popularity ako jeho otec, v dobových zoznamoch dramatikov je uvádzaný ako dôležitý autor helenistickej éry.

O jeho osobnom živote sa zachovalo minimum spoľahlivých informácií. Narodil sa pravdepodobne v Aténach, kde pokračoval v rodinnej dramatickej tradícii. Antické pramene a byzantský lexikón Suda mu pripisujú autorstvo celkovo 54 komédií, z ktorých sa však do súčasnosti zachovali len fragmenty a niekoľko názvov diel. Podľa epigrafických nálezov (zoznamy víťazov *Fasti*) bol Filémón Mladší pomerne úspešným autorom; predpokladá sa, že v dramatických súťažiach na mestských Dionýziách získal celkovo šesť víťazstiev.

Z hľadiska literárneho vývoja jeho tvorba plynule nadväzovala na umelecký odkaz jeho otca a princípy novej komédie, ktorá sa sústredila na rodinné a sociálne námety. Hoci sa zachovalo len málo z jeho textov, jeho postavenie v dejinách drámy dokladá životaschopnosť žánru aj po skončení klasického obdobia Atén.

Zoznam zachovaných názvov jeho divadelných hier:
* *Ἀχαιοί* (Achaioi – „Achajci“)
* *Μυλωθρός* (Mylóthros – „Mlynár“)
* *Παιδάριον* (Paidarion – „Dieťatko“)
* *Φωλεύς* (Fóleus – „Muž v jaskyni“ / „Brloh“)

## Referencie

Kategória:Dramatici starovekého Grécka
Ivan Vajsov

**Ivan Vajsov** (; 26. február 1957, Piešťany) je bulharský archeológ, špecialista na pravek Balkánu, najmä na neolit, eneolit a prechodné obdobie medzi eneolitom a dobou bronzovou. Dlhodobo pôsobí v Národnom archeologickom inštitúte s múzeom Bulharskej akadémie vied (NAIM–BAS) v Sofii.

## Život a vzdelanie
Narodil sa v Piešťanoch v slovensko-bulharskej rodine arechologičky Henriety Todorovej. Po rozvode rodičov vyrastal v Sofii. V rokoch 19771981 študoval archeológiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde sa špecializoval na pravek pod vedením prof. Bohuslava Novotného. V roku 1984 tam obhájil titul PhDr.

Počas krátkeho obdobia pôsobil v regionálnych múzeách v Tărgovišti a Dobriči. Od roku 1982 pracuje v Národnom archeologickom inštitúte s múzeom Bulharskej akadémie vied, kde je členom Sekcie pre pravek.

## Vedecká činnosť
Výskum Ivana Vajsova sa zameriava na proces neolitizácie Balkánu , eneolitické kultúry a prechod medzi eneolitom a dobou bronzovou. V bulharskej a medzinárodnej literatúre je známy najmä zavedením pojmu *protobronzové obdobie* (protobronzový kultúrny horizont) v kontexte juhovýchodnej Európy. Zaoberá sa výskumom vzniku a rozšírenia najstarších kovových dýk v Európe.

Významnú časť jeho práce tvoria výskumy archeologického komplexu Durankulak vrátane sídliska na Veľkom ostrove, priľahlých pohrebísk a oblasti Durankulackého jazera. Podieľal sa na terénnych, geofyzikálnych a geoarcheologických projektoch realizovaných v spolupráci s bulharskými a zahraničnými inštitúciami.

Dlhodobo sa zúčastňuje aj na grécko-bulharskom archeologickom projekte Promachon-Topolnica, ktorý patrí medzi kľúčové výskumy neolitu v údolí rieky Struma (Strymón).

Ďalšou dôležitou oblasťou jeho záujmu je praveká antropomorfná plastika, kde sa venuje formálnej typológii a interpretačným otázkam. Vo svojich prácach sa kriticky vyrovnáva s univerzalistickými interpretáciami (napr. kult Veľkej bohyne) a uplatňuje podnety štrukturalizmu a sociálnej teórie.

Je autorom a spoluautorom viacerých monografií a desiatok vedeckých štúdií publikovaných v Bulharsku aj v zahraničí.

## Vybrané publikácie
* Todorova, H.; Vajsov, I. *Neolithic Period in Bulgaria*. Sofia: Nauka i izkustvo, 1993.
* Vajsov, I. Die frühesten Metalldolche Südost- und Mitteleuropas. *Praehistorische Zeitschrift*, 68, 1993, s. 103145.
* Todorova, H.; Vajsov, I. *Der kupferzeitliche Schmuck Bulgariens*. Prähistorische Bronzefunde XX/6. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 2001.
* Vajsov, I. Das Grab 982 und die Protobronzezeit in Bulgarien. In: Todorova, H. (ed.), *Durankulak II*. Sofia, 2002, s. 159176.
* Vajsov, I. et al. Geoarchaeological Surveys in the Durankulak Region. In: Todorova, H. (ed.), *Durankulak III*. Rahden/Westf., 2016, s. 201208.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ivan Vajsov na webe Academia.edu

Kategória:Osobnosti z Piešťan
Kategória:Bulharskí archeológovia
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Členovia Bulharskej akadémie vied
Métrodóros

**Métrodóros** () môže byť:

* grécky filozof z 5. stor. pred Kr., žiak Anaxagora, pozri Métrodóros z Lampsaku (starší)
* grécky filozof z prelomu 4. a 3. stor. pred Kr., popredný epikurejec, pozri Métrodóros z Lampsaku (mladší)
* grécky filozof zo 4. stor. pred Kr., žiak Démokrita, pozri Métrodóros z Chiosu
* grécky filozof z 2. stor. pred Kr., pôvodne epikurejec, neskôr akademik, pozri Métrodóros zo Stratonikeie
* grécky spisovateľ a politik z 1. stor. pred Kr., pozri Métrodóros zo Sképsidy
* olympijský víťaz v neznámej disciplíne v roku 185, pozri Métrodóros z Filadelfie
* olympijský víťaz v päťboji v roku 197, pozri Métrodóros z Kyziku
* byzantský matematik a gramatik zo 6. stor., pozri Métrodóros (gramatik)

## Referencie
Heinrich Fuchs

**Heinrich Fuchs** môže byť:

* švajčiarsky duchovný, generálny vikár z Lausanne (1624 – 1689), pozri Heinrich Fuchs (duchovný
* nemecký továrnik Waggonfabrik Fuchs (Heinrich Fuchs starší; 1820 – 1884), pozri Heinrich Fuchs (továrnik, 1820)
* nemecký továrnik (1883 – 1970), pozri Heinrich Fuchs (továrnik, 1883)
* rakúsky herec, dramaturg a režisér (1896 – 1961), pozri Heinrich Fuchs (herec)
* rakúsky historik umenia, lexikograf a obchodník z umením (1923 – 2000), pozri Heinrich Fuchs (historik umenia)
* nemecký politik (1924 – 1990), Heinrich Fuchs (politik)
* nemecký bedmintonista (* 1946), pozri Heinrich Fuchs (bedmintonista)

## Pozri aj
* Karol Henrich Fuchs

Fuchs, Heinrichg
Veronika Klechová

**Veronika Kissová** rodená **Veronika Klechová** (* 5. mája 1989) je bývalá slovenská futbalistka a slovenská reprezentantka.

## Klubová kariéra
Na Slovensku hrala za Slovan Bratislava. V roku 2012 prestúpila do waleského tímu Cardiff City Ladies. V roku 2013 bola na hosťovaní v rakúskom SV Neulengbach a v roku januári 2014 prestúpila do škótskeho Inverness City Ladies.

### Futbal v Saudskej Arábii
Od roka 2017 sporadicky hrala za saudskoarabský tím Eastern Flames FC, ktorý pôvodne pôsobil v bahrajnskej lige a od roku 2020 súťažil v prvom ročníku saudskoarabskej ligy. Hralo sa však na menšom ihrisku s 9 hráčkami.

## Reprezentácia
Slovensko reprezentovala od roku 2006 do 2015, odohrala 70 zápasov a dala 18 gólov. Reprezentovala Slovensko aj v kategórii do 19 rokov.

## Osobný život
V decembri 2015 sa vydala za slovenského futbalistu a bývalého futbalového reprezentanta Filipa Kissa po dlhoročnom vzťahu. Majú spolu dvoch synov.

Vydala 3 detské knihy. *Futbalistka Lucka* je o jej spoluhráčke Lucii Haršanyovej, *Mini Paťka* je o Patrícii Hmírovej a *Mužíček a pes* je spomienkou na jej zosnulého otca. Prvú knihu krstila Dominika Škorvánková, druhú Lucia Ondrušová a tretiu jej mama.

## Úspechy
Najlepšia futbalistka 2008

Jedenástka roka 2007, 2011

## Referencie

Kategória:Slovenské futbalistky
Paráčsky potok

**Paráčsky potok** je krátky vodný tok v Oravskej Magure na území okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Zimnej vody v povodí Oravy, má dĺžku približne 2,3 km a je tokom VI. rádu. Tečie na území Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.

## Priebeh toku
Potok pramení v západnej časti Oravskej Magury, v geomorfologickom podcelku Paráč, na severozápadných svahoch vrchu Paráč (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v súvislom lesnom poraste pod sedlom Krušetnická priehyba tečie severovýchodným smerom. Na hornom toku priberá viacero ľavo i pravostranných prítokov. V strednej časti prijíma významný pravostranný prítok spod vrcholu Paráča, ktorý je na niektorých mapách prezentovaný ako hlavný tok. Bez ďalších významnejších prítokov pokračuje zalesnenou dolinou popod východné výbežky Nového vrchu (). Na dolnom toku sa v lokalite Pod Magurkou postupne oblúkom stáča viac severným smerom a opúšťa dolinu. Neďaleko chaty sa v nadmorskej výške približne  ľavostranne vlieva do Zimnej vody, prítoku Bielej Oravy v povodí Oravy. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Paráčsky potok pramení a preteká iba katastrom obce Oravská Lesná v okrese Námestovo v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy
* Oravská Magura, Paráč (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Oravskej Magure
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Námestovo
Kategória:Oravská Lesná
HSC Plzeň

**HSC Plzeň** (dlhý názov: *Handball Sport Club Plzeň*) bol český mužský hádzanársky klub z Plzne. Vznikol v roku 1953 pod názvom *DSO Spartak Plzeň*. Je to majster Česko-Slovenska z roku 1973/74, 16-násobny medailista najvyššej česko-slovenskej súťaže a dvojnásobný víťaz najvyššej českej súťaže. Naposledy hral Česko-slovenskú inteligu (HIL) v sezóne 2001/02, ale dostal sa do finančných problémov a v roku 2002 zanikol. 

## Predchádzajúce názvy

## História klubu
Klub vznikol v roku 1953. Rovnako ako mnohé iné české kluby začínal najprv s národnou hádzanou a k medzinárodnej hádzanej sa dostal o 4 roky neskôr. Vznik hádzanárskeho oddielu podporilo to, že vo prvej svojej sezóne v roku 1953 skončil v kvalifikačnej skupiny tretí a rok na to z kvalifikačnej skupiny postúpil priamo na štvorčlenný finálový turnaj, kde napokon skončil na striebornej priečke. Často obsadzoval 2., resp. 3. miesto a bol preto nazývaný korunným princom celoštátnej súťaže, keď končieval tradične za silnou Duklou Praha. Svoj prvý a aj jediný česko-slovenský titul vyhral až v roku 1974. Koncom 80. rokov ustúpil z pozícií. Po rozdelení federácie niekoľkokrát zmenil názov a v rokoch 1998 a 1999 už pod názvom *HC Kovopetrol* získal aj titul českého majstra. Získal tak právo štartovať aj v európskych pohárochnajďalej sa dostal do štvrťfinále EPM, do štvrťfinále Pohára PVP a tiež do štvrťfinále Mestského pohára EHF.

V sezóne 2000/01 a 2001/02 sa družstvo účastnilo spoločnej Česko-slovenskej inteligy (HIL), kde dvakrát skončilo na 9. mieste. Do ďalšej sezóny kvôli finančným problémom klub svoje seniorské družstvo už neprihlásil, nakrátko došlo k spojeniu družstva s SK Allrisk CAC Praha 4 a v roku 2002 klub nakoniec zanikol.

## Úspechy
Česko-slovenská liga
* 1 x 17px|zlato1973/74
* 11 x 17px|striebro1954, 1955, 1956, 1957/58, 1962/63, 1964/65, 1969/70, 1970/71, 1971/72, 1975/76, 1983/84
* 5 x 17px|bronz1958/59, 1959/60, 1960/61, 1961/62, 1965/66

Česká extraliga:
* 2 x 17px|zlato1997/98, 1998/99
* 1 x 17px|striebro1999/00

Česko-slovenský pohár
* 1 x finále1977

Český pohár
* 1 x 15px1998

## Česko-slovenská liga
Klub odohral v najvyššej česko-slovenskej súťaži 38 sezón, čo je po Dukle Praha druhý najvyšší počet, pričom zo súťaže vypadol iba razv roku 1989.

## Európske súťaže
Liga majstrov EHF:
* 1974/75: štvrťfinále (vtedy ako EPM)
* 1998/99: skupinová fáza

Pohár víťazov pohárov:
* 1993/94: 16-finále
* 1997/98: štvrťfinále

Pohár EHF:
* 1984/85: 2. kolo

Mestský pohár EHF:
* 1996/97: štvrťfinále

## Pozri aj
* Talent Plzeň 

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka klubu 

## Zdroje
* Oficiálna stránka klubu 
* HC Kovopetrol Plzeň na stránke EHF 

Kategória:České hádzanárske kluby
Kategória:Šport v Plzni
Kategória:Organizácie založené v 1953
Kategória:Organizácie zaniknuté v 2002
Česko-slovenská basketbalová liga žien 1989/90

**Česko-slovenská basketbalová liga žien** v sezóne **1989/90** bol 45. ročník ligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien v Česko-Slovensku. Šlo o posledný ročník, ktorý kontroloval Basketbalový zväz Ústredného výboru Československého výboru pre telesnú výchovu a šport (ÚV ČSTV), ktorý zanikol k 29. marcu 1990 a nahradila ho Česká a Slovenská basketbalová asociácia. V sezóne účinkovalo 10 družstiev. Víťazom základnej časti bolo družstvo VŠ Praha, no vo finále vyhral 3:1 na zápasy nad VŠ Prahou TJ Slávia PF Banská Bystrica, ktorý sa stal historicky prvým víťazom československej ligy zo Slovenska. Bronz získal tím SCP Ružomberok, pre ktorý to bola rovnako prvá medaila na federálnej úrovni.

## Referencie
Stanislav Přibyl

**Stanislav Přibyl** môže byť:
* český biskup (* 1971), pozri Stanislav Přibyl (biskup)
* český právnik, teológ a kánonista (* 1966), pozri Stanislav Přibyl (právnik)

Přibyl, Stanislav
Leontion

[náhľad|[Mediryt Epikura a Leontion od Ludwiga Gottlieba Portmana (1803)]]
**Leontion** (; pôsobiaca na prelome 4. a 3. storočia pred Kr.) bola grécka filozofka, žiačka Epikura a jedna z mála žien staroveku, ktoré aktívne vstupovali do filozofických polemík. 

## Život
O jej živote sa zachovalo málo priamych informácií. Väčšina správ pochádza od neskorších autorov (napr. Diogenes Laertios, Cicero, Plínius Starší), ktorí k nej často pristupovali s predsudkami. Mnohé pramene ju označujú za hetéru (vzdelanú kurtizánu), čo však moderní bádatelia interpretujú nielen ako popis jej možného pôvodného spoločenského postavenia, ale aj ako snahu antických kritikov zdiskreditovať ženu, ktorá sa venovala filozofii.

V Epikurovej Záhrade (starogr. *Κῆπος* – *Képos*), ktorá bola na tú dobu revolučná tým, že ako prvá filozofická škola oficiálne otvárala brány ženám a dokonca aj otrokom, sa Leontion tešila veľkej úcte. Vtedajšia konzervatívna aténska spoločnosť však túto inkluzivitu považovala za škandalóznu. Samotný Epikuros ju v listoch oslovoval s uznaním a chválil jej bystrosť pri štúdiu.Bola životnou partnerkou Epikurovho blízkeho priateľa a popredného člena školy Métrodóra z Lampsaku, s ktorým mala pravdepodobne syna.

## Filozofické pôsobenie a dielo
Leontion sa do dejín filozofie zapísala predovšetkým svojou literárnou polemikou. Napísala spis proti Teofrastovi, ktorý bol nástupcom Aristotela vo vedení peripatetickej školy v Lykeiu. Hoci sa jej dielo stratilo, o jeho existencii svedčí Marcus Tullius Cicero v diele *De Natura Deorum* (O povahe bohov). Cicero s nevôľou, no predsa uznaním, poznamenáva:

Jej útok na Teofrasta nebol len osobným sporom, ale súčasťou širšieho ideového konfliktu medzi epikureizmom a peripatetickou školou. Jej pôsobenie dokazuje, že ženy v Epikurovej škole neboli len pasívnymi poslucháčkami, ale vzdelanými autorkami, ktoré ovládali rečnícke a logické umenie.

## Ohlas v neskoršej kultúre
Jej postava sa neskôr stala inšpiráciou pre renesančných autorov. Giovanni Boccaccio ju vo svojom diele *De mulieribus claris* (O slávnych ženách) vykreslil ako ženu obdarenú mimoriadnym intelektom, ktorá svojím nadaním prevýšila mnohých mužov, hoci jej meno bolo v antike spájané s kontroverziami.

## Referencie

Kategória:Filozofi starovekého Grécka
Kategória:Filozofky
Ázijské zimné hry

**Ázijské zimné hry** (**AWG**) sú medzinárodné multišportové podujatie, ktoré sa koná každé štyri roky pre členov Olympijskej rady Ázie (OCA) a zahŕňa zimné disciplíny. Japonský olympijský výbor prvýkrát navrhol vytvorenie zimnej verzie Ázijských hier v roku 1982. Ich úsilie bolo odmenené, keď získali práva na usporiadanie prvého ročníka, ktorý sa konal v Sappore v roku 1986, keďže mesto malo infraštruktúru a odborné znalosti získané z usporiadania zimných olympijských hier v roku 1972.

Z účasti iba siedmich členských krajín OCA na prvom ročníku počet súťažiacich krajín na Zimných Ázijských hrách neustále rastie. Na Ázijských zimných hrách v roku 2007 v Čangčune 27 zo 45 členov vyslalo rekordný počet súťažiacich, zatiaľ čo všetkých 45 národných olympijských výborov vyslalo delegácie po prvýkrát v histórii AWG.

Hoci sa v roku 2009 zvažovalo usporiadanie hier v Libanone, nakoniec boli zrušené. V roku 2029 sa mali Ázijské zimné hry konať v Neome v Saudskej Arábii, boli však odložené na neurčito.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Športové podujatia v Ázii
Železničná stanica Luterbach-Attisholz

**Železničná stanica Luterbach-Attisholz** () je železničná stanica v Luterbachu pri Solothurne. Je to medziľahlá zastávka na trati Jurasüdfusslinie so štandardným rozchodom a premávajú cez ňu iba miestne vlaky.

## Spoje
Od zmeny cestovného poriadku v decembri 2021 v stanici Luterbach-Attisholz zastavujú nasledujúce spoje:

* : polhodinové spoje medzi Oltenom a Solothurn, s vlakmi pokračujúcimi zo Solothurnu do Biel/Bienne, Langendorfu, Lommiswilu alebo Oberdorfu.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Železničné stanice vo Švajčiarsku
Kategória:Doprava v kantóne Bern
Kategória:Architektúra z 1876
Platina (potok)

**Platina** je potok hornou časťou toku v regióne Horehronie a dolnou časťou toku v regióne Pohronie, na území obce Hronsek v okrese Banská Bystrica a na území obce Veľká Lúka v okrese Zvolen obe v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Zvolenská kotlina a ústi do rieky Hron. Má dĺžku  a je tokom III. rádu. 
## Prameň
Platina pramení v  vo východnej časti územia obce Hronsek, na pomedzí lesného a poľnohospodárskeho extravilánu, na okraji samoty Hrabová, v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. 
## Opis toku
Platina tečie od prameňa západným smerom extravilánom územia obce Hronsek, postupne mení smer na juh, tečie cez pasienok a lúku Kamenná stráň, pravým brehom obteká les Lopatiny, ľavým brehom obteká les Platina, v  opúšťa územie Hronseka a vteká  na územie obce Veľká Lúka, pravým brehom obteká pole Kratiny, v napriamenom koryte tečie v smere na západ, ľavým brehom obteká pole Dolná Veľká, v  podteká Železničnú trať Zvolen – Banská Bystrica - Vrútky, v  v poľnohospodárskom extraviláne obce Veľká Lúka priamo na obecnej hranici medzi Veľkou Lúkou a obcou Badín ústi do Hrona ako jeho ľavostranný prítok. Hron ďalej ústi do Dunaja. Platina patrí do okresov Banská Bystrica a Zvolen v Banskobystrickom kraji. Pramení a preteká na území obce Hronsek a ďalej tečie a ústi do Hrona na území obce Veľká Lúka. Vodný tok sa nachádza v geomorfologickom celku Zvolenská kotlina v jej geomorfologickom podcelku Zvolenská pahorkatina. Platina nemá prítok. 

## Pôvod názvu
Názov vodného toku Platina má pôvod v názve lesa rovnakej podoby Platina, cez ktorý potok preteká a ktorý bol bez zmeny prenesený na vodný tok. Názov lesa Platina nemá celkom jasný pôvod. Podľa J. Krška názov Platina bol motivovaný názvom zaniknutej osady Platina; nemožno celkom vylúčiť ani pôvod zo slova platan vo význame mohutný strom z čeľade platanovité (latinsky Platanus) podľa slovotvorného modelu bučina, dubina topolina, javorina, platanina → modifikát platina. Jednoslovným názvom Platina sa vodný tok zaradil do početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Platina bol štandardizovaný v roku 2010. V množine slovenskej štandardizovanej hydronymie vodných tokov hydronymum Platina je jedinečným hydronymom (február 2026).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Banská Bystrica
Kategória:Vodné toky v okrese Zvolen
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline 
Kategória:Hronsek
Kategória:Veľká Lúka (okres Zvolen)
Kategória:Povodie Hrona
Požehovka

**Požehovka** je vodný tok v Oravskej Magure na území okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Bielej Oravy v povodí Oravy, má dĺžku približne 3,5 km a je tokom V. rádu. Tečie na území Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.

## Priebeh toku
Potok pramení v severozápadnej časti Oravskej Magury, v geomorfologickom podcelku Paráč, na severovýchodných svahoch vrchu Štíbeľ (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v súvislom lesnom poraste pod hrebeňom, vybiehajúcom na Maguru (), tečie severným smerom. V hornej časti doliny priberá viacero ľavo i pravostranných prítokov a pokračuje popod Filovú na sever. V strednej časti pod lokalitou Zimná prijíma významnejší ľavostranný prítok a odtiaľ pokračuje lesnatým údolím na sever už bez väčších prítokov. Na severnom okraji Oravskej Magury, západne od Zákamenného, sa napokon v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Bielej Oravy v povodí Oravy. Potok tak patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Požehovka pramení a preteká iba katastrom obce Oravská Lesná v okrese Námestovo v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Oravy
* Oravská Magura, Paráč (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Oravskej Magure
Kategória:Povodie Oravy
Kategória:Vodné toky v okrese Námestovo
Kategória:Oravská Lesná
Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2026

**[[Alpské lyžovanie]] na [[Zimné olympijské hry 2026|Zimných olympijských hrách 2026]]** prebiehalo v lyžiarskom stredisku Stelvio (muži) v Bormiu a v alpskom lyžiarskom stredisku Tofane (ženy) v Cortine d'Ampezzo od 7. do 18. februára 2026.

Na alpské lyžovanie bolo pridelených celkovo 306 kvótových miest.

Súťažilo sa v desiatich disciplínach, ktoré boli rovnomerne rozdelené medzi mužov a ženy. Zmiešaná paralelná tímová disciplína bola po Zimných olympijských hrách 2022 zrušená, zatiaľ čo alpská kombinovaná disciplína v každom pohlaví bola nahradená tímovou kombinovanou disciplínou pre páry.

## Program
Plánovaný program súťaží podľa oficiálnych stránok.

## Medailové poradie krajín

## Medailisti
### Muži

### Ženy

## Referencie

## Externé odkazy
* 


2026
Kategória:Športy na Zimných olympijských hrách 2026
Zimné olympijské hry
Maiandros

**Maiandros** () môže byť:
* rieka v Malej Ázii v historickom regióne Kária (dnes Büyük Menderes v Turecku), pozri Maiandros (rieka)
* v gréckej mytológii riečny boh, syn Ókeana a Téthydy, pozri Maiandros (mytológia)
* riečka v Epirose, prítok rieky Acherón, pozri Maiandros (Epiros)
* mýtický kráľ v meste Magnésia nad Maiandrom, syn Aitóla, pozri Maiandros (syn Aitóla)
* aténsky politik a tajomník tyrana Polykrata na ostrove Samos, pozri Maiandrios (Samos)
 
## Referencie