open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Richard Joseph Neutra

**Richard Joseph Neutra** (* 8. apríl 1892, Viedeň, Rakúsko – † 16. apríl 1970, Wuppertal, Nemecko) bol rakúsky architekt.

## Život
Do roku 1917 študoval na Technische Hochschule vo Viedni u Adolfa Loosa. Taktiež bol ovplyvnený Ottom Wagnerom. V roku 19211922 pracoval pre Ericha Mendelsohna v Berlíne a v roku 1923 emigroval do Spojených štátov, kde pokračoval v práci na niekoľkých projektoch s krajanom Rudolphom Schindlerom u ktorého si zriadil svoju vlastnú prax. Určitu dobu pracoval s Frankom Lloydom Wrightom od ktorého nadviazal na rodinne domy s otvorenou dispozíciou. Potom si otvoril svoju vlastnú prax s jeho manželkou Dione v Los Angeles. V tvorbe pokračoval od roku 1965 v spolupráci so synom Dionom.

## Tvorba
náhľad|Lovellov dom
Neutra vytvoril moderný regionalizmus pre južnú Kaliforniu v ktorom skombinoval kostru z ľahkého kovu so sadrovou omietkou na povrchu čím vytvoril vzhľad ľahkej konštrukcie bez výrazu námahy. Toto uplatnil na Lovellovom dome postavenom na svahu. Vznikol vo funkcionalistickom období uctievania slnka a novej čistej bielej architektúry. Jeho rozsiahle terasy su položené na ľahkom oceľovom tráme. Touto stavbou dokázal, že priemyselne vyrábané komponenty môžeme použiť ku stavbe uplne netypických domov.

Špecializoval sa na zväčšovanie až predlžovanie architektonického priestoru, ktorý starostlivo aranžoval do krajiny. V skutočnosti však pôsobia priame línie priemyselne v protiklade s prírodou a až fotografie od Juliusa Schumana vyvrátili túto predstavu a spopularizovali jeho štýl. Jeho otvorene interiéry sa najlepšie prejavili na Kauffmanovom dome, ktorý sa roztvára do krajiny ako obrovská kvetina, kde zasúvajúce steny vpúšťajú dovnútra vonkajší svet, čím rušia hranice medzi exteriérom a interiérom.

Bol známy tým, že jeho záujem pre stavbu jednoduchého domu alebo rezidencie bol rovnaký. Týmto sa líšil od iných veľkých architektov, ktorý si vyberali svojich klientov tak, aby presadili svoje umelecké vízie, nepozerajúc na to či to tá architektúra skutočne potrebuje. A aj sám odsudzoval projekty založené iba na módnom vkuse, chcel vytvoriť “kúsok večnosti”.

## Diela
náhľad|Millerov dom
* 1929 – *Lovellov dom*, Los Angeles, Kalifornia, 
* 1929 – *Stembergov dom*, Los Angeles, Kalifornia
* 1937 – *Millerov dom*, Palm Springs, Kalifornia
* 1938 – *Emersonová nižšia stredná škola*, Los Angeles, Kalifornia
* 1946 – *Kaufmanov dom*, Palm Springs, Kalifornia
* 1963 – *Ambasáda Spojených štátov*, Karáči, Pakistan
* 1964 – *Van der Leeuw dom*, alebo *Neutrov dom*, Los Angeles, Kalifornia

## Zdroje
* Richard Neutra www.greatbuildings.com, 
* Prinaová Francesca, *1000 let architektúry*, Slovart, str. 328 - 329
* Gossel Peter, *Architektúra 20. století*, Taschen, str. 190 - 192, 218 - 223
* *Functional architecture*, Benedikt Taschen, str. 386 - 393

## Iné projekty

Kategória:Rakúski architekti
Kategória:Modernistickí architekti
Kategória:Architekti židovského pôvodu
Kategória:Naturalizované osobnosti USA
Kategória:Osobnosti z Viedne
Salk Institute for Biological Studies

thumb|right|Salk Institute, La Jolla, Kalifornia USA, pohľad na monumentálne vstupné schodisko s kaskádami

**Salk Institute for Biological Studies** je nezávislá a nezisková organizácia pracujúca na vedeckých výskumoch v laboratóriach situovaných v kalifornskom mestečku La Jolla. Ich základy položil Dr. Jonas Salk v roku 1960.

## Architektúra
### Základné údaje
* Architekt: Louis Kahn
* Adresa: 10010 North Torrey Pines Road, La Jolla, USA
* Realizácia: 1959 až 1965
* Arch. štýl: brutalizmus
* Klient: Dr. Jonas Salk

### Budova laboratórií
Stavba týchto laboratórií bola navrhnutá Louisom Kahnom v rokoch 1959 až 1965. Budova v brutalistickom štýle neskorej moderny je komponovaná na základe kontrastov troch elementov – prírody, vody a oblohy. Budova sa skladá s dvoch pozdĺžnych hmôt komponovaných okolo dlhého holého nádvoria. Samotné hmoty sú prevádzkovo rozdelené nielen v interiéri ale aj architektonickým výrazom, čím dosiahol architekt zreteľné oddelenie servisných priestorov od ústredného objemu laboratórií.

#### Materiál a kompozícia
Materiál budovy je holý betón, ktorý sa vyskytuje v zmenenej forme na celom obvodovom plášti budovy, doplnený dreveným obkladom okolo otvorov, ako aj na úplne prázdnom nádvorí. Nádvorie je osovo rozdelené umelým kanálom ústiacim do pravouhlého jazierka na jeho konci. To ústi do kaskád, okolo ktorých je komponované nástupné schodisko do areálu.

Budova je striktne osovo komponovaná a svojou strohosťou pracuje s piatou fasádou, oblohou, ktorá v kontraste s bledým betónom pôsobí veľmi impozantne a budova dostáva iný rozmer. Vystihuje to aj rozhovor architekta Kahna s doktorom Salkom, ktorý na otázku aké kvetiny majú byť na nádvorí inštitútu odpovedal: 

"Do toho priestoru by som nedal žiadny strom, ani steblo trávy. Ten by mal zostať kamenným námestím a nie záhradou. Pokiaľ to z neho spravíte vydláždený priestor zíkate fasádu – a tou bude obloha."

### Galéria

Image:Salk Institute.jpg|Pohľad po osi námestia plynúceho až na horizont a vizuálne doplneného umelým kanálom.
Image:Salkinstitute lajolla062005 detail.jpg|Záber na fasády servisných priestorov, kde vidieť kontrast holého betónu a dreveného obkladu.


### Zameranie inštitútu Dr. Salka
Stavba pozostáva z 56 laboratórí rozdelených na tri oblasti: Neurologické výskumy, biologické a molekulárne. Oblasti výskumu zahrňujú mimo iného aj rakovinu, AIDS, cukrovku a iné populačné choroby.

## Zdroje a linky
### Iné stránky
* Fotogaléria inštitútu dr .Salka 

### Zdroje
* Dulla, M.: Dejiny architektúry 20. storočia, STU v Bratislave, 2002
* Zdroje a recenzie na českom portáli archiweb.cz

Kategória:Stavby v Kalifornii
Kategória:Organizácie v USA
Ortodoxná synagóga v Bratislave

**Ortodoxná synagóga v Bratislave** je synagóga z roku 1926. Nachádza sa na Heydukovej ulici č. 11 a je dielom architekta Artura Szalatnaia.

Ortodoxná synagóga na Heydukovej ulici v Bratislave patrí spolu so žilinskou neologickou synagógou významným slovenským sakrálnym stavbám 20. storočia. Obdivuhodne sa v nej spája modernosť s orientálnou tradíciu. Sú tu použité štylizované ornamenty v spolužití so železobetónovou konštrukciou.

## Opis
Projekt vznikol na základe súťaže, ktorú vyhral Arthur Szalatnai architekt židovského pôvodu. Ktorú navrhol ako prvé veľké dielo keď prišiel z Budapešti do Bratislavy ako čerstvý absolvent vysokej školy.

V tej dobe na novej Heydukovej ulici kde ešte neexistovali okolité stavby, postavil monumentálnu budovu prostého klasicizujúceho charakteru tak, že do uličného priečelia orientoval bočnú stenu hlavného priestoru a vstup do objektu umiestnil smerujúc na východ, do prejazdu z ulice na dvor. V objekte sú po stranách vstupného vestibulu sú dve schodiská na galérie pre ženy.

Priečelie tvorí sedem mohutných hranolových pilierov, zakončených jednoduchými hlavicami, ktoré nesú nevysoký architráv. V stene za piliermi sú okná s geometrizovanou trelážou. Objekt má travertínové architektonické články ktoré kontrastujú so stenami v žltej a hnedočervenej farby. Na pilieri vpravo od vstupu do podjazdu je uvedený architekt a rok vzniku stavby podľa židovského letopočtu.

## Stará ortodoxná synagóga
Pôvodná ortodoxná *Veľká synagóga* vo veľkolepom orientálnom štýle stála na Zámockej ulici, postavili ju v roku 1862 podľa projektu architekta Ignáca Feiglera ml. Po druhej svetovej vojne sa židovská náboženská obec v Bratislave v zdecimovanej podobe už nedokázala o svoje stavby sama postarať, preto sa svojich synagóg zriekla v prospech štátu. K riadnej údržbe a obnove však nedošlo, štát veľkú synagógu extenzívne využíval ako sklad druhotných surovín a odpadu až do jej úplnej devastácie, napokon ju v roku 1961 spolu s priľahlými budovami zbúral. 

## Referencie

## Zdroje
*http://www.fa.stuba.sk/docs/udta/exkurzia.pdf
* 
* 

Bratislava
Kategória:Stavby v Bratislave
Kategória:Architektúra z 1926
Architektúra & Urbanizmus

**Architektúra & Urbanizmus** alebo **A&U** je slovensko-český teoretický časopis pre architektúru a urbanizmus s 39-ročnou tradíciou. Časopis vydáva Historický ústav Slovenskej akadémie vied, do roku 2018 ho vydával Ústav stavebníctva a architektúry Slovenskej akadémie vied.

Zameriava sa na súčasný stav, históriu, filozofiu a kultúru. Zaoberá sa vzťahom architektúry a urbanizmu k umeniu, technike a k životnému prostrediu, metódami hodnotenia a kritiky architektonickej a urbanistickej tvorby a hodnotením význačných architektov, architektonických diel a období.

Časopis uverejňuje štúdie, ktoré zodpovedajú jeho jeho tematickému zameraniu (rozsah cca 20 strán),  ďalej diskusné príspevky k publikovaným článkom, recenzie kníh a informácie o práci výskumných pracovísk (anotácie výskumných úloh, tézy dizertačných prác, informácie o významných konferenciách atď), ktoré sa zaoberajú teóriou architektúry a urbanizmu. 
Texty v slovenčine, češtine a angličtine.  Šéfredaktorkou je prof. Dr. Ing. arch. Henrieta Moravčíková (predtým prof. Ing. arch. Matúš Dulla, DrSc.). Redakcia prijíma príspevky od autorov, ku ktorým je pripojené informatívne resumé, anglický preklad, zoznam citovanej literatúry.

## Literatúra
* Architektúra a urbanizmus, ročník 1996, číslo 3
* Architektúra a urbanizmus, ročník 1997, číslo 1

## Externé odkazy

* Architektúra & urbanizmus 

Kategória:Architektonické publikácie
Kategória:Urbanizmus
Kategória:Slovenské odborné časopisy
Kategória:Karentované časopisy
Kategória:Vedecké časopisy Slovenskej akadémie vied
Budova Bayer AG

náhľad|Budova Bayer AG
**Budova Bayer AG** je sídlom farmaceutickej spoločnosti Bayer AG v Nemeckom meste Leverkusen.

Budova je situovaná do Carl-Duirberg parku, na pozemku, kde predtým stála veža tohto už spomínaného koncernu, ktorá bola odstranená po dokončení novej stavby v roku 2002. Jej úloha už nezohrávala žiadny význam. Koncept odstraňovania zohrával vysoký význam. Polkruhový objem celku pridružuje na severe dlhú záhradnú pergolu, ktorá podporuje a posilňuje linearitu Kauer-Wilhemovej aleje. Tento prístup je navyše logickým riešením vyplývajúcim z charakteru danej krajiny. Budova rešpektuje mierku a moderný výraz susediaceho suptýlneho kasína. Svojou transparentnosťou vedome kontrastuje s monumentálnou historickou budovou na protiľahlej strane ulice. 

19,50 metra široký polkruhový pôdorys pretína v strede vstupná hala ústiaca do parku, v ktorom jediným umelým elementom je kruhový bazén stvárňujúci svojím vydláždením svetoznáme logo firmy. Stavba má dvojitú transparentnú fasádu, vonkajšia sklenená kostra umožňuje prirodzenú ventiláciu a to predovšetkým v jari a jeseni, chráni ped dažďom, vetrom a hlukom a inými nepriaznivými vplyvmi okolia. Má zabudovaný automatický ovládatelný tieniaci mechanizmus v betónovej konštrukcii je integrované vykurovanie a potrubný klimatizačný systém, ktorý využíva nízkoenergetické nároky vody a zohľadňuje mernú tepelnú kapacitu betónu.

V prípade potreby dosiahnutia primeranej teploty počas letných a zimných mesiacov je aktívny systém konvektora generujúceho zásobovanie vzduchu z exteriéru (z fasády), ktorý skvalitňuje prostredie. Vysokointeligentný riadený kontrolný systém vyhodnocuje lokálne podmienky a tak volí najoptímalnejší modul v porovnaní s ostatnou technikou. Takýto koncept klimatizácie a dvojplášťovej fasády znižuje prevádzkové náklady takmer na polovicu. Strecha nad štvrtým podlažím je oceľová, obsahujúca skupinu aktívnych buniek, meniacich sa vzhľadom na podnety pri prehrievaní, či nežiadúcom presvetľovaní.

## Zdroj
* *Great new buildings of the World*, Harper Design International, 2005, ISBN 0060747927
* Schlaich J., BergermanLeicht R.: * Leicht Weit Light Structures*, Prestel, 2004, ISBN 3791329189

## Externé odkazy
* http://www.murphyjahn.com

Kategória:Leverkusen
Kategória:Stavby v Severnom Porýní-Vestfálsku
Bayer (podnik)

[náhľad|[Friedrich Bayer – zakladateľ firmy]]
**Bayer AG** je nemecká chemická a farmaceutická spoločnosť. Založil ju v roku 1863 Friedrich Bayer založená v nemeckom Barmene. Od 1925 do 1952 bola spoločnosť súčasťou vtedajšej najväčšej chemickej spoločnosti I. G. Farbenindustrie. Spoločnosť mala začiatkom Studenej vojny kľúčovú úlohu pri nemeckom hospodárskom zázraku (Wirtschaftswunder). V roku 2006 získala spoločnosť Schering AG a v roku 2018 Monsanto.

Ich prvým známym produktom bol aspirín a neskôr aj heroín.

## Externé odkazy

* Bayer.com
* Bayer Crops Science 

Kategória:Podniky založené v 1863
Kategória:Farmaceutické podniky
Kategória:Chemické podniky
Kategória:Podniky v Nemecku
Kategória:Poľnohospodárske podniky
Kategória:Biotechnologické podniky
Vysielacia anténa

**Vysielacia anténa** je anténa, ktorá prevádza modulovaný vysokofrekvenčný signál (striedavý elektrický prúd) na elektromagnetické vlnenie v pásme rádiových vĺn alebo mikrovĺn, vysielané do vzduchu (éteru). Je to vlastne otvorená elektromagnetická cievka.

Každá anténa má určenú polarizáciu (vertikálna, horizontálna, kruhová polarizácia), ktoré sa navzájom rušia minimálne (útlm 20 dB). Kruhová polarizácia, je kombinácia vertikálnej a horizontálnej polarizácie. Kruhová polarizácia môže byť pravo a ľavotočivá a je nezávislá od otočenia antény.

Polarizácia musí byť pri prijímacej aj vysielacej anténe rovnaká, inak dochádza k vysokému útlmu. Rôzne druhy polarizácie používame, ak chceme dosiahnuť malé rušenie dvoch spojov prevádzkovaných na rovnakom kmitočte (kanále)

**Typy antén**

Anténa je charakterizovaná ziskom, smerovosťou, veľkosťou, rozsahom frekvencií a impedanciou.

***Impedancia** antény musí byť rovnaká ako impedancia kábla (napr. 50 Ohm), dá sa kompenzovať symetrizujúcim členom, alebo matcherom.
*Typy antén podľa **smerovosti**
:**Všesmerová anténa** vyžarovací uhol je 360°
:**Sektorová anténa** vyžarovací uhol je 10° - 180° (zaberá sektor, výsek)
:** Smerová anténa** vyžarovací uhol do 1° - 20°

Všesmerová anténa do všetkých smerov okolo seba. Je to dipól dlhý jednu štvrtinu  až celú vlnovú dĺžky vlnenia, pre ktorú je skonštruovaný. Smerová alebo sektorová anténa vysiela v rôznych smeroch s iným útlmom, čo sa používa pre vytváranie spojov (prepojenie dvoch bodov, resp. viacerých bodov v sektore). Energia smerovej antény je sústredená do úzkeho lúča, resp. kužeľa.

Kategória:Antény
Nikolaj Nikolajevič Nosov

**Nikolaj Nikolajevič Nosov** (; * 23. november 1908 Kyjev, Ruské impérium – † 26. júl 1976 Moskva, ZSSR) bol populárny ruský prozaik, obľúbený autor kníh pre deti. Roku 1932 ukončil fakultu réžie Štátneho inštitútu kinematografie. V rokoch 1932–51 pracoval ako režisér kresleného filmu a výtvarník-animátor. Literárny debut Nikolaja Nosova sa uskutočnil roku 1938 v detskom časopise *Murzilka*. 
Počas Veľkej vlasteneckej vojny vytvoril kreslený film na tému bojovej techniky, za čo dostal vyznamenanie *Rád červenej hviezdy.*
Do povedomia čitateľov vstúpil ako detský spisovateľ svojou prozaickou prácou *Víťa Malejev v škole i doma*, ktorá vyšla roku 1951. Podľa tohto diela bol roku 1955 natočený celovečerný film *Dva druga* (Dvaja priatelia). Až do dnešných dní má mimoriadny ohlas u mladých čitateľov jeho trilógia, moderná rozprávka o Neznajke (Nevedkovi) – Prikľučenija Neznajky i jego druzej (Nevedkove dobrodružstvá), Neznajka v Solnečnom gorode (Nevedko v Slnečnom meste), Neznajka na Lune (Nevedko na Mesiaci). Prvá kniha vyšla roku 1954, posledná roku 1964. Podľa týchto rozprávkových príbehov vytvoril N. Nosov niekoľko úspešných animovaných filmov.

## Dielo
Vo všetkých svojich dielach (rozprávkach, poviedkach, divadelných hrách, filmových scenároch) prejavil Nikolaj Nosov mimoriadny zmysel pre humor a bohatú fantáziu detského života.

### Rozprávky
* Nevedkove dobrodružstvá, 1954, román, film 
* Nevedko v Slnečnom meste, 1958, román a film
* Nevedko na Mesiaci, 1964, román a film

### Príbehy pre mládež
* Víťa Malejev v škole i doma, román, film
* Veselá rodinka, 1949
* Denník Koľju Sinicyna, 1950

## Zdroj
* Vyd. SOFA, SKK
* Krátky životopis rusky 
* 

Kategória:Narodenia v 1908
Kategória:Úmrtia v 1976
Kategória:Ruskí spisovatelia
Ricardo Bofill

**Ricardo Bofill** (* 5. december 1939, Barcelona, Španielsko† 14. január 2022, Barcelona) bol španielsky architekt, predstaviteľ postmodernej architektúry.

## Životopis
Vysokoškolské štúdium architektúry začal v Barcelone a neskôr v ňom pokračoval v Ženeve. V roku 1963 združil skupinu architektov, inžinierov, návrhárov, sociológov, spisovateľov, filmárov a filozofov známu ako medzinárodný ateliér *Taller de Arquitectura*. Členovia združenia mali viac ako 40 rokov skúseností v mestskom plánovaní, v architektúre, v práci s interiérom a v navrhovaní nábytku atď.

Ich medzinárodná skúsenosť im dovoľuje navrhovať od mestského dizajnu, veľkých infraštruktúr pre verejnú dopravu, športovej, kultúrnej a maloobchodnej vybavenosti, obytných a administratívnych budov až po vnútorný dizajn. Bofillho *Taller de Arquitectura* stojí za hlavnými sídlami takých spoločností, ako sú Christian Dior, Cartier, Decaux, Axa, Shiseido, Bank One a Donnelley.

Ateliér sa zaoberal mestským plánovaním pre také mestá ako Paríž, Luxemburg, Varšava, Praha, Madrid či Barcelona. Niektoré ďalšie prestížne kultúrne zariadenia navrhnuté Ricardom Bofillom sú prestavaná Zbrojnica v Metz, Francúzsko, hudobná škola na univerzite Rice v Houstone, Národné katalánske divadlo v Barcelone alebo Centro Cultura de Prado vo Valladolide.

Navrhol komplex *Panorama City* v Bratislave.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka 
* R.Bofill: Nedelím svet na Východ a Západ  

Kategória:Španielski architekti
Kategória:Architekti postmodernizmu
Kategória:Urbanisti
Kategória:Osobnosti z Barcelony
Kategória:Absolventi Univerzity v Ženeve
Kalcitonín

**Kalcitonín** je polypeptidový hormón zložený z 32 aminokyselín, ktorý je u ľudí produkovaný hlavne parafolikulárnymi bunkami štítnej žľazy (tiež nazývanými ako *C bunky*) a u zvierat ultimobranchiálnymi telieskami. Pôsobí na zníženie vápniku (Ca2+) v krvi, t. j. pôsobí proti hormónu parathormón (PTH).

Bol nájdený v rybách, plazoch, vtákoch a cicavcoch. Jeho dôležitosť u ľudí nebola dokázaná tak, ako jeho dôležitosť u iných zvierat.

## Referencie


Kategória:Hormóny
Aula

**Aula** môže byť:

* vnútorné nádvorie, pozri Átrium
* dedina v štáte Eritrea, pozri Aula (mesto)
* prednášková sála, pozri Aula (vzdelanie)
Paratyroid

**Paratyroid** (označovaný taktiež skratkou **PTH** alebo **parathormón**) je hormón prištítných teliesok obsahujúci 84 aminokyselín. Funkciou PTH je zvyšovanie kalcémie, tj. hladiny vápnika (Ca2+) v krvi. Tento vápnik je uvoľňovaný z kostného tkaniva. PTH obmedzuje vylučovanie vápnika obličkami a spôsobuje väčšie vyplavovanie fosforu. Sekrécia je riadená hladinou vápenatých iónov. Opačnú funkciu má kalcitonín, ktorý naopak koncentráciu vápnika v krvi znižuje.

Kategória:Hormóny
Unterseeboot 977

thumb|Unterseeboot 977
**Unterseeboot 977** bola nemecká ponorka triedy VII C stredného dosahu, používaná na konci druhej svetovej vojny. Jej veliteľ, nadporučík Heinz Schaeffer a ďalších 30 členov posádky (ostatní zostali v Nórsku) sa rozhodlo vyhnúť sa spojeneckému zajatiu a uniknúť do Južnej Ameriky. Bola to posledná nemecká ponorka, ktorá sa vzdala po skončení vojny. Stalo sa tak po plavbe, ktorá trvala od 10. mája do 17. augusta 1945, kedy doplávala do argentínskeho prístavu Mar del Plata. Ponorka navyše plavbu absolvovala bez funkčného periskopu.

Nie je jasné, kde počas tejto dlhej plavby táto ponorka dopĺňala zásoby, podľa technických parametrov nemohla byť na mori viac ako 10 týždňov. Tento typ operoval pri východnom pobreží USA po dobu maximálne dvoch týždňov.

## Referencie


## Externé odkazy
* Správa U.S. Navy 
* Die Mär von Hitlers Tauchgang 
* *[http://www.spiegel.de/spiegel/print/d-44449215.html Geister-Konvoi. Nichts mit Selbstmord zu tun]*. In: *Der Spiegel* 36/1950, 6. september 1950

Kategória:Ponorky druhej svetovej vojny
Greg Lynn

**Greg Lynn** (* 1964) je americký architekt a profesor.

## Biografia
Úspešne ukončil *Miami University of Ohio* s vyznamenaním v roku 1986 a to s dvoma diplomami: jeden z filozofie (B.Phil), druhý v ekologickom dizajne (B.E.D). V roku 1988 získal aj diplom magister architektúry (M.Arch) na Princetonskej univerzite. Pracoval v ateliéroch Petra Eisenmana a Antona Predocha. Počas jeho práce s Eisenmanom, bol hlavným dizajnérom na oboch inštitúciach: a to *Univerzity v Cincinaty* – škola dizajnu, architektúry, umenia a projektovania v *Carnegie Mellon Institute*. V roku 1992 bol nezávislým výstavným dizajnérom na výstavách Petra Eisenmana v nemeckom múzeu architektúry vo Frankfurte, Sao Paule, Múzeu umenia v Brazílii a americkom pavilóne na Benátskom *Bienalle* architektúry.

Pre jeho skoré ukončenie kombinácie štúdia filozofie a architektúry, bol Greg Lynn zaujatý kombináciou reálneho dizajnu konštrukcii so špekulatívnymi, teoretickými a experimentálnymi potenciálmi písania a vyučovania. Je autorom šiestich kníh, ktoré kombinujú jeho záujem v súčasnej a populárnej kultúre s prísnosťou architektonickej teórie a histórie: *Intriciacy* (2003), *Animate form* (1998), *Folds* (1998), *Bodies and blobs: collected essays* (1998), *Folding in architecture* (1993) a *Rizzoli* (monografia, spoluautori Mark Rappolt a Robert Violette).

Jeho ateliérová tvorba je neustále rozvíjaná s jeho výukou. Roku 2002 sa stal univerzitným profesorom na *Univerzite pre úžitkové umenie* vo Viedni, kde nastúpil na miesto jeho predchodcu Hansa Holleina. Posledných pár rokov je ateliérovým profesorom na UCLA v Los Angeles, profesorom na European Graduate School, a profesorom na Yaleskej univerzite.

## Greg Lynn Form
Greg Lynn definoval ako architekti používajú počítače ako médium procesu tvorby. Projekty, publikácie, výskum a samotný prejav sú formované s využitím modernej technológie pri navrhovaní a jej pridaním do samotnej konštrukcie objektov. Greg Lynn Form sa v súčasnosti nachádza v centre pozornosti a diskusií nielen v oblasti architektúry ale aj v celkovej dizajnérskej kultúre dneška.

Jeho ateliér Greg Lynn Form sídli vo Venice (Kalifornia), ktoré má výhodu vďaka koncentrácii rozvoja a výroby technológií vzťahujúcich sa na letecký, automobilový a filmový priemysel. Toto prepojenie umelcov, inžinierov a filmových tvorcov je ideálnym priestorom pre realizáciu jeho myšlienok. V duchu tohto spojenia hi-techu a remesla zostáva jeho ateliér ako jeden z mála na svete, ktorý investuje do vlastných strojov, 3D tlačiarní a rôznych rezačiek schopných opracovávať plasty, gumu, drevo a hliník na výrobu modelov, nábytku a samotných časti konštrukcií budov a dizajnérskych objektov. Pre dôsledné preštudovanie a následné prevedenie zložitých krivkových hmôt do presných sietí potrebných pre takéto stroje a nové ornamentálne tvaroslovie zložitých texturovaných a zmyselných foriem je potreba digitálneho dizajnu i samotnej produkcie tohto ateliéru.

## Referencie

## Externé odkazy
* Greg Lynn FORM 

Kategória:Architekti USA
Kategória:Osobnosti z Ohia
Kategória:Spisovatelia science-fiction
Winnipegské jazero

thumb|Pláž Winnipegského jazera
**Winnipegské jazero** () je jazero v južnej Kanade. Je to pozostatok veľkého pleistocénneho ľadovcového jazera Agassiz. Bolo objavené v roku 1733 Verendreyovou expedíciou.

Nachádza sa vo výške 217 metrov nad morom. Rozloha je , dĺžka , šírka , max. hĺbka 21 (28) metrov. V jazere sa nachádza veľa ostrovov. Najväčším je Reindeer s rozlohou . Do jazera sa vlievajú rieky Winnipeg, Saskatchewan, Red. Je odvodňované riekou Nelson. Využíva sa na vodnú dopravu a lov rýb.

## Iné projekty

Kategória:Jazerá v Manitobe
Kategória:Povodie Nelsonu
Vinylchlorid

**Vinylchlorid** (systematický názov: **chlóretén**) je dôležitá priemyslová látka používaná predovšetkým pri výrobe jeho polyméru, polyvinylchloridu (PVC). Vinylchlorid je jedovatý, pri izbovej teplote bezfarebný plyn, nasladlej vône.

Vzniká zo zvyšku eténu (C2H4). Zvyškový radikál C2H3 sa nazýva *vinyl*. Reakciu s chlórom vzniká vinylchlorid, ktorého polymerizáciou sa vyrába polyvinylchlorid.

Vinylchlorid tlmí centrálnu nervovú sústavu. Jeho inhalácia má podobné účinky ako intoxikácia alkoholom: bolesti hlavy, závraty, poruchy koordinácie, v niektorých prípadoch môže viesť aj k halucináciam, bezvedomiu a smrti spôsobenou zastavením dychu.

Podľa klasifikácie americkej agentúry pre životné prostredie (*US Environmental Protecion Agency*) je vinylchlorid mutagén a ľudský karcinogén, ktorý spôsobuje špecifický druh rakoviny pečene, tzv. angiosarkom. Chemický priemysel mnoho rokov zatajoval pred verejnosťou informácie o rakovinotvornosti vinylchloridu. Môže však spôsobovať i ďalšie typy rakoviny, napríklad pľúc, mozgu, lymfatického a krvného systému a centrálnej nervovej sústavy. U laboratórnych zvierat viedlo vystavenie vinylchloridu počas tehotenstva k potratom a vrodeným vadám. Vplyv na ľudskú reprodukciu je neznámy.

## Referencie


## Externé odkazy
* ATSDR Toxicological Profile for chloroethene/vinyl chloride 

Kategória:Halogénderiváty
Kategória:Karcinogény IARC skupiny 1
Pentium Dual-Core

right|thumb|Intel Pentium Dual-Core 2160 v základnej doske

**Pentium Dual-Core** je typ low-end x86 mikroprocesorov od spoločnosti Intel. Sú založené na 32-bitovej Yonah alebo 64-bitovej Allendale architektúre procesorov (veľmi rozdielne mikroarchitektúry). Sú určené pre stolné a prenosné počítače.

Podľa magazínu Tom's Hardware sa dajú tieto procesory veľmi dobre pretaktovať (bežne napríklad čipy Dual-Core 2160 s nominálnou frekvenciou 1,8 GHz bežia bez väčších problémov na 2,4 alebo dokonca 3,0 GHz), čím dosahujú výkony najvýkonnejších a najdrahších procesorov vo svojej triede za zlomok ich ceny.

## Zoznam procesorov

## Pozri aj
* Intel Core 2
* Budúce Intel Core procesory

Kategória:Procesory Intel
Formaldehyd

**Formaldehyd** (iné názvy: **metanál**, **formalín**) je chemická zlúčenina so vzorcom H<sub>2</sub>CO. Tento najjednoduchší aldehyd bol synteticky pripravený ruským chemikom Alexandrom Butlerovom, ale presvedčivo ho identifikoval *August Wilhelm von Hofmann*.

## Vznik
Formaldehyd vzniká oxidáciou metanolu, pri tejto reakcii sa používa atomárny kyslík:

: CH3OH + O2 → HCHO + H2O 

Taktiež sa môže pripraviť za prítomnosti katalyzátorov zo syntézneho plynu:

: CO + H2 → HCHO

## Zdravotné riziká
Formaldehyd môže vstupovať do tela inhalačne alebo kontaktom s kožou či očami. Orálna expozícia je možná pri styku s vodným roztokom formaldehydu alebo kontaminovanou stravou. V pľúcach sa formaldehyd ľahko vstrebáva. Polčas rozpadu v krvi je asi 90 sekúnd a metabolitom je kyselina mravčia (je vylučovaná močom) a oxid uhličitý (je vydychovaný).

Formaldehyd je súčasťou spalín dieselových aj benzínových motorov, absorbuje sa v respiračnom aj gastrointestinálnom ústrojenstve a pôsobí dráždivo. Organizáciou IARC bol v roku 1995 klasifikovaný ako pravdepodobný karcinogén skupiny 2A, v roku 2011 bol preklasifikovaný na preukázaný karcinogén skupiny 1.

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Aldehydy
Kategória:Karcinogény IARC skupiny 1
Castelvecchio Museum

**Múzeum Castelvecchio** (tal. *Museo Civico di Castelvecchio*) je umelecké múzeum vo Verone, v severnom Taliansku, ktoré sa nachádza v stredovekom hrade postavenom v rokoch 1354 – 1356 Cangradom II.  Budova bola na múzeum prestavaná v roku 1925, a dnes vystavuje sochy a maľby v stredovekom prostredí.

## Obnova a architektúra
Obnova architektom Carlom Scarpom medzi rokmi 1959 a 1973 zmenila vzhľad budovy i expozície. Scarpov unikátny architektonický štýl je viditeľný v detailoch vchodov, schodíšť, zariadení a inventári navrhnutého pre jednotlivé špecifické umelecké predmety. Scarpa bez zmeny ponechal hlavnú fasádu.

## Iné projekty

## Zdroje
* http://eng.archinform.net/projekte/645.htm
* http://www.pushpullbar.com/forums/showthread.php?t=6319
* http://journals.cambridge.org/action/displayAbstract?fromPage=online&aid=323767

Kategória:Stavby v Benátsku
Kategória:Múzeá v Taliansku
Kategória:Verona
Zrkadlovina

**Zrkadlovina** je: 
* všeobecne: označenie materiálu z ktorého sa vyrábajú zrkadlá
* v metalurgii: 
** železa: ferozliatina mangánu s vysokým leskom, pozri zrkadlovina (ferozliatina)
** neželezných kovov: druh bronzu, pozri zrkadlový bronz
East Wall (Dublin)

náhľad|East Wall Road
**East Wall** je mestská štvrť Dublinu, súčasť obvodu Northern Inner City a poštového obvodu Dublin 3. Na východe a severovýchode ju ohraničuje pobrežie Írskeho mora, na severe ju od susednej štvrte Fairview oddeľuje rieka Tolka, na severozápade železničná trať DART, na západe rieka Spencer a na juhu nadväzuje ďalšia mestská štvrť North Wall.

Kým západná časť má obytnú funkciu, vo východnej sídlia mnohé priemyselné prevádzky. V severnej časti, pri ústí rieky Tolka do mora, stoja biznis centrá (Portside Business Center, East Point Business Park). Obyvateľom slúži poštový úrad, obchodné stredisko (Centra), kultúrne stredisko a kostol. S centrom mesta ju spája linka Dublin Bus č. 53.

V roku 2007 bol na Ossory Road dokončený obytný komplex Crosbie's Yard, ktorého súčasťou je aj menšie biznis centrum.

Kategória:Mestské štvrte Dublinu
Pavlač

alt=Presklená pavlač v Bratislave|náhľad|Presklená pavlač v Bratislave
**Pavlač** je pozdĺžna horizontálna domová komunikácia (otvorená alebo presklená).  

Obyčajne je vyložená pred priečelie bytového domu a sú z nej prístupné bytové alebo nebytové priestory. Nadväzuje na jedno alebo viac schodísk, pričom znižuje ich potrebný počet v bytovom dome. Pavlač sa v našich podmienkach zvyčajne využíva v bariérových domoch, nakoľko chodbou orientovanou do strany, kde je intenzívnejšia aktivita (premávka, výroba), možno dosiahnuť orientáciu bytov žiadaným smerom (napríklad do vnútrobloku).    

Pavlačový systém bol typický pre architektúru veľkých miest na území Rakúsko-Uhorska (Viedeň, Budapešť, Bratislava, Brno, ...). Následne bol populárny aj pre architektúru nemeckej školy Bauhaus - súbor 5 obytných domov s pavlačovým systémom postavený v rokoch 1929-1930 v nemeckom meste Dessau-Törten je dokonca zapísaný na zozname UNESCO. Tento konštrukčný systém má však aj v súčasnosti svojich stúpencov v architektonických kruhoch.  

Výhodou je možnosť využívať vo väčšej miere prirodzené vetranie, ako aj zvýšiť presvetlenie bytov pomocou svetlíkov. Vďaka umiestňovaniu chodby spravidla severnou stranou dochádza tiež k eliminácii bytov so zlou orientáciou, ktoré bývajú práve z tohto dôvodu vedené v projektoch s iným konštrukčným systémom ako apartmány, nakoľko nespĺňajú požadovanú normu pre svetlotechniku. Nevýhodou býva tepelná delta medzi exteriérom a interiérom, ktorá je však v moderných projektoch riešená zádverím vo vstupnej hale.   

Ako domová komunikácia, podľa STN 73 4301 pavlač nesmie byť užšia ako 1100 mm a musí umožniť prepravu predmetov s rozmermi 1800 mm x 600 mm x 1800 mm do všetkých bytov. Podchodná výška musí byť najmenej 2100 mm.

## Použitá literatúra
* Dulla, M. a kol.: *Majstri architektúry*. Perfekt 2005, Bratislava, str. 83.
* Antal, J., Ryška, J., Zahálka, J.: *Obytné budovy*. Alfa 1992, Bratislava, str.203, 204.
* STN 73 4301 *Budovy na bývanie*, Slovenský ústav technickej normalizácie 2005, str.10

Kategória:Architektonické prvky
Kategória:Domy
Dom Tristana Tzaru

thumb|Dom Tristana Tzaru
**Dom Tristana Tzaru** je dom, ktorý bol postavený v roku 1925. Nachádza sa v štvrti Montmartre, Paríž.

Tristan Tzara ponúkol Adolfovi Loosovi zákazku rodinného domu s ateliérom v roku 1925. Loos ponuku prijal, bola to možnosť etablovať sa v Paríži ako architekt.
Dom so samostatným vchodom do bytu sa nachádza v 18. parížskom okrese. Poloha a zadané požiadavky boli pre Loosa výzvou aj z dôvodu, že stavba bola posudzovaná parížskou avantgardou.

## Koncept
Dom stojí na svahovitom malom pozemku. To umožnilo Adolfovi Loosovi uskutočniť predstavu o Raumplane, priestorovom pláne, podľa ktorého pracoval s rôznymi výškami priestorov, ich odlišnosťami a posunutiami. Navonok strohá hmota kocky neprezrádza rôznorodé bytové možnosti. 

## Lokalitný program
Dom má pôdorysné rozmery v šírke 10,6 metra a v hĺbke 17,6 metra. Čelná fasáda je orientovaná do ulice. Päťpodlažná symetrická fasáda je symetricky rozdelená na dve časti. Spodná časť je kamenná, vrchná časť je omietnutá. Veľké dvojpodlažné odsadenie pôsobí nezvyčajne, až monumentálne. Skulptulárny charakter  dodávajú domu veľké plochy stien s pomerne malými oknami do ulice. Záhradná fasáda je asymetrická. Pôsobí dojmom troch podlaží s veľkými okennými otvormi. Dvor je zastrešený. 
Prekvapujúce sú inscenované koláže materiálov a sekvencie miestností, balkónov a terás, symetrických a asymetrických stavieb do priestoru. 
Obytná časť domu majiteľov začína v treťom podlaží a prestiera sa cez celú hĺbku domu. Hlavné podlažie je charakteristické rozdielnymi výškovými úrovňami. Nachádza sa tu veľký a malý salón, jedáleň a pracovňa. Steny vďaka stĺpom a pilastrom zvláštny tektonický charakter. 

## Interiér
Interiérová úprava spočíva v obložení stĺpov a podpier, materiálom sú dosky z preglejky pričom upevňovacie skrutky ostávajú nezakryté. Steny a stropy sú farebné.

Interiéry boli zariadené antickým talianskym a starofrancúzskym nábytkom. Doplnky tvorili zbierka afrického umenia a surrealistické obrazy.
Kombinácia, v zmysle Bauhausu, je pociťovaná ako rušivá. Loos však vytvoril pozadie pre užívateľa, ktoré dáva priestor flexibilite a otvorenosti. Umožňuje osvojenie sa a zabývanie sa.

## Referencie a literatúra
* Ungersová, L.: *O architektech, životy, díla, teorie* Slovart, Bratislava 2004.
* Lahti, L.: *Adolf Loos* TASHEN, Germany 2003.

## Iné projekty

Kategória:Stavby v Paríži
Kategória:Historické pamiatky v Paríži
Kategória:18. obvod (Paríž)
Kategória:Montmartre
Kategória:Architektúra z 1926
Populizmus (architektúra)

**Populizmus** sa v architektúre odrazil v polovici 60. rokov 20. storočia. 

Dopad ekonomickej situácie na architektúru bol vyjadrený v prednáške Collina Rowea a jeho neskoršej publikácii *Collage City* (Mesto ako koláž) z roku 1979, ako aj v knihe Roberta Venturiho *Complexity and Contradiction in Architecture* (Zložitosť a protiklady v architektúre) z roku 1966, či *Learning from Las Vegas* (Poučenie z Las Vegas) z roku 1972, na ktorej spolupracoval spolu s Denise Scot-Brownovou a Stevom Izenourom.

Architekti boli vzhľadom na ekonomické podmienky spoločnosti nútení redukovať formy modernej architektúry, čo malo za následok deštrukciu urbánnej kultúry. Pomocou žartu sa snažia preklenúť rozporné okolnosti a podmienky, za akých tvoria. Dôsledkom ekonomickej situácie sa architektúra stáva prebytočná.

V Amerike sa populizmus prejavil najmä na eklektických paródiách súkromných domov a víl. Preberajú a napodobňujú sa klasické tvary. Americký populizmus bol prijatý ako hlavný prúd európskej architektúry. Veľký vplyv na to malo Benátske bienále v roku 1980, ktoré zorganizoval Paolo Portoghesi.

K architektom pôsobiacim v tomto období patrí Robert Venturi, Vincent Scully, Charles Moore, Robert Stern, či Charles Jenks.

## Zdroje
* Frampton K.: *Moderní architektura. Kritické dejiny*, Praha, ACADEMIA, nakladateľstvo AV ČR, 2004

Kategória:Architektonické štýly
Kategória:Moderná architektúra
Cukuba sentá biru

náhľad|Centrum Cukuba
**Cukuba sentá biru** (, angl. Tsukuba Center Building) je komplex navrhnutý architektom Aratom Isozakim v roku 1983 v mestečku Ibaragi, vzdialené približne 40 míľ od hlavného mesta Japonska - Tokia. Je súčasťou štátneho projektu akademického mestečka Cukuba kenkjú gakuentoši. Dôvodom tohto projektu bol pokus o odbremenenie Tokia od veľkej záťaže populáciou. 

Riešilo sa oddelenie pešej zóny od dopravnej komunikácie, čomu muselo byť prispôsobené aj zónovanie jednotlivých objektov. 
Základná myšlienka bola prebraná z urbanizácie európskych miest, kde námestie - plaza - tvorí jadro mesta, či už z urbanistického, funkčného, alebo prevádzkového charakteru. Na realizácii sa podieľalo množstvo odborníkov z rôznych oblastí, ako boli výskumní pracovníci, politici, akademici, či umelci. Pri návrhu architektonického výrazu sa váhalo nad tradičnými prvkami japonskej kultúry a nad moderným charakterom výstavby. Vzhľadom na to, že tento typ námestia bol v Japonsku úplnou inováciou, rozhodol sa architekt Arata Isozaki pre architektúru v modernom západnom štýle, avšak v inverznom charaktere jednotlivých prvkov. Inšpiroval sa pritom Michelangelovým námestím pre Campidoglio.

Návrh zahŕňal ubytovacie jednotky, občiansku vybavenosť, rôzne inštitúcie a centrálne námestie určené na spoločenské aktivity. Koncept obsahuje hotel, konferenčné miestnosti, administratívne centrum a bar s vyhliadkou na východnej strane, koncertnú sálu a informačné centrum na južnej strane. Námestie obklopujú rôzne obchody, butiky a kaviarne. 
Využilo sa viacero materiálov, ako napr. typická žula, charakteristická pre dané prostredie, umelý kameň, leštený kov, či hliníkový obklad, ktorý akcentuje zaoblené povrchy.

Námestie má oválny tvar a je výškovo odstupňované. V najnižšie položenom strede námestia sa nachádza akcent v podobe dvoch vodných zdrojov - vodopádu a bronzovej sochy vavrínu, predstavujúcej metamorfózu Dafné.

## Použitá literatúra
* Isozaki A.: *Japan-ness in Architecture*, London, The MIT Press, Massachusetts Institute of Technology, 2006
* http://eng.archinform.net/projekte/406.htm
* http://www.info-tsukuba.org/english/city/city_laboarea/04.html 

Kategória:Stavby v Japonsku
Populizmus

**Populizmus** môže byť:
*v politike: pozri populizmus (politika)
*v umení: umelecký (najmä francúzsky literárny) smer opisujúci život ľudu (najmä v medzivojnovom období 20. storočia), pozri populizmus (umelecký smer)
*v architektúre: pozri populizmus (architektúra)
César Pelli

**César Pelli** (* 12. október 1926, San Miguel de Tucumán, Argentína† 19. júl 2019) bol argentínsky architekt.

## Životopis
Študoval architektúru na Universidad Nacional de Tucumán, ktorú v roku 1949 ukončil s titulom bakalár. Po promócii sa oženil so svojou spolužiačkou Dianou Balmoriovou, ktorá sa neskôr stala významnou osobnosťou v oblasti urbanizmu a krajinnej architektúry a vlastinila firmu *Balmori Associates*. 

Po dobu nasledujúcich dvoch rokov pracoval ako riaditeľ dizajnu v OFEMPE. V rokoch 1952 - 1954 študoval na University of Illinois at Urbana–Champaig v Illinois, kde získal titul magistra architektúry . Do značnej miery ho ovplyvnil architekt Eero Saarinen, u ktorého po skončení štúdií pracoval. Spolu so Saarinenom sa podieľal na mnohých významných stavbách v USA, ako napríklad budova letiska JFK v v New Yorku.

V roku 1964 sa stal občanom USA a o sedem rokov neskôr si založil vlastný ateliér v New Haven, v Connecticute a tiež od toho roku bol zvolený za dekana na Yalskej Univerzite architektúry. V roku 1984 rezignoval na post dekana a začal sa naplno venovať svojej tvorbe. Popri práci však stále prednášal na univerzite. 

Uznania sa mu dostalo v roku 1991 od Amerického ústavu architektov (AIA). Jeho najznámejšou stavbou sú známe „dvojičky“ pod názvom Petronas Towers v meste Kuala Lumpur. Sú to najvyššie rovnaké budovy na svete. Cesar Pelli je považovaný za jediného, pôvodom argentínskeho architekta, ktorému bolo umožnené projektovať jednu z najvyšších stavieb sveta.

## Projekty
* Pacific Design Center – Los Angeles
* Múzeum moderného umenia– New York (1984)
* Centrála NTT – Tokio (1990)
* Rezidenčné Les - Mexiko, Mexiko (1996)
* Carnegie Hall Tower – New York (1991)
* Komplex finančného centra – New York (1987)
* Petronas Towers – Kuala Lumpur (1997)
* 25 Canada Square - Londýn (2001)
* St. Regis Residences & Hotel - Mexiko, Mexiko (2008)
* Torre Mesoamericana - Tuxtla Gutiérrez, Mexiko (2010)
* Torre Unicredit - Miláno (2011)


Súbor:Torres Petronas Mayo 2004.jpg|Petronas Twin Tower, 1998 
Súbor:PacificDesignCenter03.jpg|Pacific Design Center
Súbor:Carnegie Hall Tower.JPG|Carnegie Hall Tower 
Súbor:Osaka Museum of History Osaka JPN 001.jpg|Osaka Museum of History 


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Pelli Clarke Pelli Architects
* Cesar Pelli, Creator of the Petronas Towers

Kategória:Argentínski architekti
Kategória:Architekti USA
Kategória:Architekti postmodernizmu
Kategória:Naturalizované osobnosti USA
Liečebný dom Solisko

náhľad|Liečebný dom Solisko

**Liečebný dom Solisko** je v súčasnosti kúpeľným hotelom na Štrbskom Plese, časti obce Štrba 

## Autori
*Neznámy architekt
*Peter Černo, Tibor Bendík, Viera Gáliková

## Projekty
*1912 - Pôvodný projekt (Neznámy architekt)
*1916 - 1918 - Realizácia
*1930 - Úplná prestavba
*1993 - 1998 - Prestavba a obnova (Peter Černo, Tibor Bendík, Viera Gáliková)

## História objektu
Pôvodne na mieste hotela Solisko stál takzvaný Letohrádok arcivojvodu Karola Ľudovíta, ktorý navrhol neznámy architekt.

Medzi vojnami mal názov Dům J. Jiskry z Brandýsa. Ten však vyhorel a na jeho mieste postavili objekt, neskôr zvaný *Solisko*, ktorý mal odlišnú podobu(1930).

Pri poslednej zásadnej rekonštrukcii k objektu pripojili hrazdenú budovu koncovej staničky Tatranskej elektrickej železnice z roku 1912, ktorá bola nefunkčná od roku 1970. Spojenia a obnova oboch budov dala vzniknúť komplexu, ktorý aj keď neopakuje pôvodnú podobu Soliska, pripomína romantiku pôvodných vysokohorských stavieb a poskytuje komfort vyhovujúci súčasným požiadavkám.

## Použitá literatúra
*Dulla, M.: *Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok*, Perfekt 2007,Bratislava, str. 149
*Dulla, M., Moravčíková, H.: *Architektúra na Slovensku v 20. storočí*, Slovart 2002, Bratislava, str. 457

## Iné projekty

Kategória:Stavby vo Vysokých Tatrách
Kategória:Štrbské Pleso
Česko-slovenský pavilón na Svetovej výstave 1937

**Česko-slovenský pavilón na Svetovej výstave 1937** v Paríži bol výsledkom súťaže, v ktorej zvíťazil Jaromír Krejcar s návrhom, na ktorom spolupracoval so Zdeňkom Kejřom, Ladislavom Sutnarom a Bohumilom Soumarom. Technickým konzultantom bol inžinier Jaroslav Polívka. 

## Poloha
Pavilón bol umiestnený na ľavom brehu Seiny na Quai d’Orsay, asi  od mostu Pont d’Iéna. Stál medzi pavilónmi USA a Švédska a ostro kontrastoval s kamennými pavilónmi Nemecka a Sovietskeho zväzu na protiľahlom brehu rieky. Situácia bola skomplikovaná najmä svahovitosťou terénu a a okolím staveniska, ktoré ležalo nad železničnou traťou a v blízkosti brehu rieky. 

## Konštrukcia
Pavilón bol navrhnutý ako provizórna stavba, ktorá bude rozobraná a odvezená po pol roku trvania výstavy. 
Štvorpodlažná rámová konštrukcia hlavnej budovy štvorcového pôdorysu s dĺžkou strany  spočívala na štyroch mohutných stĺpoch, z ktorých každý niesol váhu 400 ton. Na prízemí sa k hlavnej budove pripájala terasa so sklobetónovou podlahou, tiahnúca sa nad riekou. Nad strechou pavilónu sa takmer do výšky  nad riekou týčil stožiar s česko-slovenskou vlajkou, kotvený štyrmi lanami. Stožiar niesol vyhliadkovú plošinu, prístupnú po točitom schodisku a chránenú plechovou strieškou. Montovaná oceľová konštrukcia pavilónu bola dopravená na miesto v dieloch s váhou až 4,5 tony. Väčšie časti fasády boli zo skla Thermolux, menšie časti plochy stien boli betónové, obložené sklom Vitracolor. Priemyslová hala na prvom podlaží bola zaklenutá kupolou zo skla a betónu s priemerom  a výškou . Všetky materiály použité na stavbe, vrátane podlahovej krytiny Zlínolitu a dosák zo slovenského travertínu na podlahe vstupnej haly, boli česko-slovenské výrobky a mali propagovať Česko-slovenskú republiku ako modernú vyspelú priemyselnú krajinu so zrelou kultúrou. 

## Myšlienka
Hlavnou myšlienkou bolo navrhnúť objekt, ktorý by reprezentoval domácu architektonickú tvorbu, ale zároveň uspokojoval medzinárodný vkus, kloniaci sa k mäkším formám. Česko-slovenský pavilón bol na svoju dobu modernou stavbou, jasne vyjadroval smerovanie novodobej architektúry smerom k stavbám zo skla a ocele. V prípade pavilónu nešlo len o vyjadrenie modernej architektonickej formy, ale aj o uplatnenie materiálov a konštrukčných princípov, ktoré by samé o sebe prezentovali priemyselné možnosti Česko-Slovenska. 
Ako sa vyjadril sám architekt Krejcar: „…sledoval som súčasne cieľ demonštrovať výrobné možnosti česko-slovenského priemyslu: napríklad na zahnutých rohových tabuliach z thermo-luxorového skla, ktoré v rozmere, v akom sú použité na čs. pavilóne, sú vyrobené vôbec po prvýkrát na svete. Niet pochýb o tom, že hranaté rohy by boli rovnako funkcionálne ako zaoblené, rovnako by vyhoveli menšie tabule…“. Tento zámer sa podarilo dokonale naplniť. Krejcarov pavilón získal na Svetovej výstave v Paríži 1937 Grand Prix.

## Literatúra
**Stavba XIII*, 1936 – 1937, s. 175 – 176
**Staviteľ XVI*, 1937 – 1938, s. 68 – 73
**Zlatý řez* č.27, 2005

Kategória:Svetová výstava
Kategória:Architektúra z 1937
Kategória:Architektúra v Česko-Slovensku
Ekologizmus (architektúra)

**Ekologizmus** je nový prístup v navrhovaní architektúry 20. storočia. Opiera sa o myšlienku trvalej udržateľnosti, ktorá sa v dôsledku globálneho otepľovania, zvyšujúcim sa cenám energií a novému postoju ľudí k životnému prostrediu stala mimoriadne aktuálnou.

V minulosti pochádzali tieto prístupy zo skúsenosti. Príkladom sú ľudové stavby, využívajúce miestne stavebné postupy a materiály, ktorých formy sa prispôsobili prostrediu. V súčasnosti existujú technológie, pomocou ktorých sa dá simulovať budúce správanie budovy. Projektanti sa tak môžu presvedčiť, ako forma, orientácia a materiály zodpovedajú požiadavkám návrhu. Pri navrhovaní takýchto objektov sa zohľadňujú konkrétne fyzikálne danosti, ako klimatické podmienky, zemepisná šírka a konfigurácia okolitého terénu. Riešenie takýchto objektov je technický náročnejšie, s dôrazom na kvalitné riešenie a vyhotovenie detailov. Charakteristické je použitie netradičných materiálov,  stavebných postupov a spôsobov získavania energie. Estetika ekologickej architektúry je veľmi rôznorodá. Tvaroslovie reaguje na ekologické princípy a takéto stavby nesú svoje charakteristické znaky, ako sú veľké južné zasklenia, využitie solárnej energie a kompaktnosť. Taktiež vnútorná dispozícia sa podriaďuje teplotnému zónovaniu.

## Predstavitelia
*Edward Cullinan
*Norman Foster
*Michael Hopkins
*Renzo Piano

## Literatúra
*Melvin J.: *.. izmy, ako rozumieť architektúre*, Slovart, 2006
Louis Renault

**Louis Renault** môže byť:

*Louis Renault (právnik)
*Louis Renault (priemyselník)

Renault, Louis
Louis Renault (právnik)

**Louis Renault** (* 21. máj 1843, Autun, Francúzsko† 8. február 1918, Barbizon) bol francúzsky právnik a pedagóg. V roku 1907 získal (spolu s E.T. Monetom) Nobelovu cenu za mier.
 
Na univerzite v Dijone prednášal rímske a obchodné právo. Od roku 1873 až do svojej smrti bol profesorom na fakulte práva v Parížskej univerzite, kde sa stal v roku 1881 profesorom medzinárodného práva. V roku 1890 bol vymenovaný za právneho znalca Ministerstva zahraničných vecí. Tento post bol vytvorený  pre neho a dohliadal na francúzsku zahraničnú politiku v medzinárodnom práve. Toto miesto zaujal na viacerých konferenciách, ale hlavne na dvoch konferenciách v Haagu v roku 1899 a 1907 a na Londýnskej námornej konferencii v 1908 až 1909.
 
Renaul bol popredný arbiter. Medzi jeho písomné diela patria monografie špecializovaných tém medzinárodného práva.

## Referencie
* "Renault, Louis." Encyclopædia Britannica. 2007.

Kategória:Francúzski právnici
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za mier
Kategória:Francúzski nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Členovia Académie des sciences morales et politiques
Kategória:Pochovaní na cintoríne Montparnasse