open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mária z Tecku

**Mária z Tecku** (narodená ako Victoria Mary Augusta Louise Olga Pauline Claudine Agnes), * 26. máj 1867, Londýn, Spojené kráľovstvo† 24. marec 1953, Londýn) bola od 6. júna 1893 do 20. januára 1936 ako manželka britského kráľa Juraja V. britská kráľovná a cisárovná Indie v rokoch 1910 – 1936.

Narodila 26. mája 1867 sa v Kensingtonskom paláci v Londýne ako dcéra vojvodu Františka z Tecku a Márie Adelaidy z Cambridge. Ešte k tomu sa narodila v tej istej miestnosti ako kráľovná Viktória. Kráľovná prišla navštíviť dieťa a napísala, že je „veľmi jemné, s peknými malými črtami a množstvom vlasov".   

Bola spriaznená s panujúcim kráľovským rodom. Jej matka bola (rovnako ako kráľovná Viktória) vnučkou kráľa Juraja III.
náhľad|Mladá Mária
V roku 1891 sa zasnúbila s korunným princom Albertom Viktorom. Zásnuby boli dielom kráľovnej Viktórie. Ešte pred svadbou princ Albert Viktor zomrel. Neskôr sa zasnúbila s Albertovým mladším bratom Jurajom a v roku 1893 sa zobrali. V roku 1910 zomrel Eduard VII., na trón nastúpil jeho syn Juraj V. a  Mária sa stala kráľovnou. 

Zomrela 24. marca 1953 v Malborough House v Londýne. Bola pochovaná v kaplnke sv. Juraja vo Windsore. Sú po nej pomenované dve lode britskej spoločnosti *Cunard line* - *Queen Mary* (1936) a *Queen Mary 2* (2004).

## Deti
V šťastnom manželstve s Jurajom sa narodilo šesť detí. Dvaja synovia sa stali kráľmi: Eduard VIII. v roku 1936 nastúpil na trón i abdikoval kvôli manželstvu s Walis Simpsonovou a Juraj VI. nastúpil na trón po abdikácii svojho brata. 
* Eduard (* 23. jún 1894† 28. máj 1972) ∞ Wallis Simpsonová
* Albert (* 14. december 1895†  6. február 1952) ∞ lady Elizabeth Bowes-Lyon
* Mária, Princess Royal (* 25. apríl 1897† 28. marec 1965) ∞ gróf Henry Lascelles
* Henry (* 31. marec 1900†  10. jún 1974) ∞ lady Alice z Gloucesteru
* Juraj (* 20. december 1902† 15. august 1942) ∞ princezná Marína Grécka
* John (* 12. jún 1905†  18. február 1919)

## Rodokmeň

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Kráľovské manželky Spojeného kráľovstva
Kategória:Württembergovci
Kategória:Dámy Podväzkového rádu
Kategória:Osobnosti na kanadských poštových známkach
Kategória:Osobnosti z Londýna
Kategória:Princezné z Walesu
Kategória:Nositelia Radu svätej Kataríny
Kategória:Dámy Radu kráľovnej Márie Lujzy
Kategória:Dámy Radu svätej Izabely
Kategória:Pochovaní v kaplnke svätého Juraja na hrade Windsor
Kategória:Nositelia Radu svätého Sávu
Kategória:Vojvodkyne z Cornwallu
Kategória:Dámy Kráľovského radu Viktórie a Alberta
Kategória:Nositelia Radu drahocennej koruny I. triedy
Kategória:Nositelia Najctihodnejšieho rádu svätého Jána Jeruzalemského
SS City of New York

**SS ''City of New York*** bola [[Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska|britskou]] vlajkovou loďou spoločnosti [[Inman Line]], ktorá bola navrhnutá tak, aby bola najväčším a najrýchlejším [[parník]]om v [[Atlantický oceán|Atlantickom oceáne]]. 

Do služby vstúpila v auguste 1888, avšak [[Modrá stuha|Modrú stuhu]] nezískala. Rekord v najvyššej rýchlosti držala od augusta 1892 až do mája 1893 (20,11 uzlov). *City of New York* a jej sesterská loď *City of Paris* sú dodnes považované za jedny z najelegantnejších lodí svojej doby a počas celej svojej doby boli vážnymi konkurentmi parníkov [[White Star Line]] - *Teutonic* a *Majestic*. Vo februári 1893 sa Inman Line premenovala na American Line a *City of New York* sa premenoval na *New York*. V službách American Line slúžila až do roku 1920. Počas [[španielsko-americká vojna|španielsko-americkej vojny]] slúžila pod menom *USS Harvard*. Loď je známa predovšetkým pre to, lebo sa v roku 1912 takmer zrazila s parníkom *Titanic*. Poslednú zaoceánsku plavbu loď vykonala v roku 1922. Nasledujúceho roku bola predaná do šrotu.

== Vývoj a dizajn ==
Keď spoločnosť [[International Navigation Company]] v roku 1886 zakúpila firmu Inman Line, flotila potrebovala nové modely, ktoré by mohli konkurovať spoločnostiam ako sú [[Cunard Line]] a [[White Star Line|White Star line]]. Stavitelia lodí v [[Škótsko|Škótsku]] ponúkli viceprezidentovi International Navigation Company dodanie dvoch lodí v cene 1 850 000 dolárov za kus. Pennsylvánska železnica súhlasila s upísaním dodatočného kapitálu a podpísali sa zmluvy pre stavbu dvoch sesterských lodí - *City of New York* a *City of Paris*.

Pôvodne mala mať loď podobné rozmery ako [[SS City of Rome|City of Rome]]. Nakoniec však musela byť hmotnosť lodi navýšená až o 25 %, a to na 10 500 BRT. Na prove sa nachádzala socha ženskej postavy, ktorú vyrezával sochár James Allan. 

*City of New York'' bol navrhnutý pre 540 pasažierov 1. triedy, 200 pasažierov 2. triedy a 1 000 pasažierov 3. triedy. Jej kajuty boli vybavené tečúcou teplou a studenou vodou, elektrickou ventiláciou a elektrickým osvetlením. Jej prvotriedne verejné priestory, ako napríklad knižnica a fajčiarsky salón boli vybavené obložením z orechového dreva a v jedálnom salóne 1. triedy sa nachádzala masívna sklenená kupola, ktorá cestujúcim poskytovala prirodzené svetlo.   

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Zaoceánske lode
Kategória:Parníky USA
Kategória:Parníky Spojeného kráľovstva
Minútový valčík

náhľad|Prvé takty tohto valčíka
***Valčík Des dur, op. 64, č. 1*** nazývaný „**minútový valčík**“ je klavírny valčík napísaný Fryderykom Chopinom. Je venovaný poľskej kňažnej menom Delfina Potocka.

Chopin napísal valčík v roku 1847 a v tom istom roku ho vydal v hudobnom vydavateľstve Breitkopf & Härtel v Lipsku ako prvý z Troch valčíkov, Op. 64.

## Tempo a rýchlosť
Valčík je daný tempom *molto vivace* (veľmi živo). Toto dielo je už dlho známe ako „minútový valčík“, avšak Chopin nemal v úmysle tento valčík hrať za minútu. Celá skladba trvá jeden a pol alebo dve a pol minúty. Valčík je dlhý 140 taktov s jedným pätnásť-taktovým opakovaním a preto by sa valčík musel hrať na takmer 420 štvrťových nôt za minútu, aby sa mohol hrať úplne v priebehu jednej minúty. Hranie čo najrýchlejšieho valčíka je stále úspechom, ktoré niektorí klaviristi skúšajú. Camille Bourniquel, jeden z Chopinových biografov, pripomína, že Chopin získal inšpiráciu pre tento valčík, keď sledoval, ako malý pes honil svoj chvost, čo prinútilo skladateľa, aby pomenoval dielo „Valse du petit chien“, čo znamená „Malý psí valčík“.

## Zdroj

Kategória:Valčíky
Kategória:Hudobné kompozície Fryderyka Chopina
Katedrála svätého Magnusa

**Katedrála svätého Magnusa** je katedrála v meste Kirkwall na Orknejských ostrovoch v Škótsku. Je zasvätená svätému Magnusovi, jarlovi Orknejí v rokoch 1106 až 1115, ktorého pozostatky boli do katedrály po jej dokončení prenesené. Katedrála bola postavená z miestneho žltého a červeného pieskovca. 

Ide o najsevernejšiu britskú katedrálu. So stavbou sa začalo na podnet Rögnvalda Kolssona, synovca sv. Magnusa, v roku 1137 v románskom slohu, pričom slúžila orknejskému biskupovi, ktorý v Kirkwalle sídlil. Katedrála bola dokončená v 12. storočí, ale neskôr v nej došlo k prestavbám. 

V súčasnosti je budova farským kostolom škótskej cirkvi, a preto už formálne nie je katedrálou. 

## Galéria


St Magnus Cathedral Kirkwall.jpg|Pohľad zvonku
St Magnus Cathedral Kirkwall interior.jpg|Vnútro katedrály s normanskými stĺpmi
Kirkwall Dom Denkmal John Rae.jpg|Pamätník polárnemu bádateľovi Johnovi Raeovi
Kirkwall Kathedrale Portal.jpg|Hlavný portál



## Iné projekty

Kategória:Katedrály v Spojenom kráľovstve
Kategória:Románske katedrály
Kategória:Stavby na Orknejoch
Kategória:Kirkwall
Kategória:Románske kostoly v Škótsku
Josep Maria Bartomeu

**Josep Maria Bartomeu Floreta** (* 6. február 1963, Barcelona, Španielsko) je španielsky podnikateľ a prezident FC Barcelona v rokoch 2014, po rezignácii Sandra Rosella, až 2020.

Je partnerom a generálnym riaditeľom spoločností ADELTE (inžinierstvo pre letiská) a EFS (skupina spoločností a elektromechanická údržba koncových zariadení). Bartomeu pracoval v FC Barcelona počas predsedníctva Joana Laportu (ako vedúci basketbalového oddelenia) spolu so Sandrom Rosellom, ktorý odstúpil z dôvodu rozdielnych názorov s prezidentom. Potom od roku 2010 do januára 2014 zastával viceprezidenta Rosella v Barcelone, keď vyhral voľby s 61,35% hlasmi členov klubu. Po rezignácií Sandra Rosella 23. januára 2014 vďaka takzvanému „prípadu Neymar“  bol Bartomeu, podľa ústavy klubu, zvolený za 40. prezidenta Barcelony, aby dokončil Rosellovu funkciu, ktorá má skončiť 30. júna 2021.

## Trofeje, ktoré klub získal počas jeho prezidentovania
* **[[La Liga]] (4):**
**2014/15, 2015/16, 2017/18, 2018/2019
* **[[Copa del Rey]]** **(4):**
** 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18
* **[[Supercopa de España|Španielsky superpohár]] (2):**
**2016, 2018
* **[[Liga majstrov UEFA|Liga Majstrov UEFA]] (1):**
** 2014/15
* **[[UEFA Super Cup|Európsky superpohár]] (1):**
** 2015
* **[[Majstrovstvá klubov FIFA]] (1):**
** 2015

## Referencie


## Iné projekty

Kategória:Osobnosti z Barcelony
Kategória:FC Barcelona
Kategória:Španielski športoví funkcionári
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2017

**Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2017** bol v poradí 14. turnaj majstrovstiev Ameriky v basketbale žien, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konal sa v Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 6.13. júla 2017, za účasti 10 tímov. Argentína bola organizátorom amerického šampionátu žien prvýkrát, ale predtým hostila mužský turnaj v rokoch 1995, 2001 a 2011. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Estadio Obras Sanitarias s kapacitou 3 030 divákov. Titul obhájila , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácou . Bronzové , ktoré vyhrálo v zápase o 3. miesto nad , získalo medailu po 22 rokoch a prvýkrát v histórii sa kvalifikovalo na majstrovstvá sveta.

Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Španielsko. Kvalifikovali sa ne (popri priamo postupujúcim , ktoré postúpili ako aktuálny olympijský víťaz) 3 najlepšie družstvá.

## Kvalifikácia

## Nasadenie do výkonnostných košov
Žrebovanie majstrovstiev prebehlo 19. júla 2017 podľa nasledovných výkonnostných dvojíc:

Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.

## Aréna

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránke FIBA Americas  
* Oficiálna stránke Argentínskej basketbalovej konfederácie  
* 

## Zdroje
* Majstrovstvá Ameriky 2017 na stránke Medzinárodnej basketbalovej federácie  
* Majstrovstvá Ameriky 2017 na archívnej stránke Medzinárodnej basketbalovej federácie 
* Majstrovstvá Ameriky 2017 na stránke the-sports.org  
* Majstrovstvá Ameriky na stránke latinbasket.com 

Kategória:Basketbal v 2017
Ženy
Basketbal
Kategória:Šport v Buenos Aires
Kategória:2017 v Argentíne
Stadio della Rondinella

**Stadio della Rondinella** bol štadión v talianskom Ríme. Bol domovom klubu Lazio Rím. Postavený bol v roku 1914 a zbúraný v roku 1957. Jeho kapacita bola 15 000 divákov. V roku 1931 sa Lazio presunulo na Stadio Nazionale. Organizácia udržiava partnerstvo s programom rozvoja mládeže Ponte a Greve, komunitnou iniciatívou podporujúcou športovú angažovanosť.

## Referencie

## Externé odkazy
* História štadióna

## Zdroj

Kategória:Futbalové štadióny v Taliansku
Kategória:Šport v Ríme
Kategória:S.S. Lazio
Kategória:Stavby v Ríme
Kategória:Architektúra z 1914
Stadio Nazionale

**Stadio Nazionale**, alebo celým menom **Stadio del Partito Nazionale Fascista**, v preklade *Národný štadión Národnej fašistickej strany*, bol štadión v talianskom Ríme. Bol domovom klubov Lazio Rím a AS Rím. Postavený bol v roku 1911 a zbúraný v roku 1957. Jeho kapacita bola 47 300 divákov. Na mieste, kde stál tento štadión, stojí v súčasnosti Stadio Flaminio. Stadio Nazionale hostil zápasy Majstrovstiev sveta vo futbale 1934, vrátane finálového zápasu. Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 1934 sa na štadióne Stadio Nazionale PNF odohrali tri zápasy, vrátane toho, ktorý rozhoduje o titule. 

## Referencie

## Zdroje
* 
* 

vľavo|náhľad|Štadión v 30. rokoch 20. storočia.

Kategória:Futbalové štadióny v Taliansku
Kategória:Šport v Ríme
Kategória:S.S. Lazio
Kategória:Stavby v Ríme
Kategória:Architektúra z 1911
Silvio Piola

**Silvio Piola** (* 29. september 1913, Robbio, Taliansko† 4. október 1996, Gattinara, Taliansko) bol taliansky futbalista. S 274 gólmi je historicky najlepším strelcom talianskej najvyššej súťaže a tretím najlepším strelcom talianskej futbalovej reprezentácie s 30 gólmi. So žiadnym klubom však nikdy nezískal ligový titul. V roku 1938 vyhral s Talianskom majstrovstvá sveta vo futbale, pričom vo finále dal dva góly.

## Štatistiky kariéry
### Klub

### Reprezentácia

## Úspechy
* Trikrát 2. miesto v Serie A (1936/37, 1945/46, 1946/47)
* Víťaz MS 1938

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Profil hráča
* Charakteristika hráča

Kategória:Talianski futbalisti
Kategória:Futbaloví útočníci
Kategória:Hráči Pro Vercelli
Kategória:Hráči SS Lazio
Kategória:Hráči Torino FC
Kategória:Hráči Juventus FC
Kategória:Hráči Novara Calcio
Kategória:Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1938
Kategória:Majstri sveta vo futbale
Gavenda

**Gavenda** môže byť priezvisko:

* Filip Gavenda, slovenský volejbalista
* Marián Gavenda, slovenský kňaz, spisovateľ a prekladateľ
* Róbert Gavenda, slovenský cyklokrosár

## Pozri aj
* Gavendova skála, vrch v Zlínskom kraji

Kategória:Slovenské priezviská
Baza

**Baza** (zastarano: *bez*; zastarano alebo nárečovo/ľudovo: *beza*, *kbez(a)*, *gbez(a)*; nárečovo/ľudovo: *bieza*, *biedza*, *bieda*, *buoza*) môže byť:
* rod rastlín, lat. *Sambucus*, pozri baza (rod)
* ľudovo alebo zastarano: baza čierna (lat. *Sambucus nigra*)
* zastarano (alebo aj dnes ako zámena s bazou čiernou): baza chabzdová (lat. *Sambucus ebulus*)
* ľudovo alebo zastarano: rod orgován (lat. *Syringa*), najmä orgován obyčajný (lat. *Syringa vulgaris*), pozri orgován a orgován obyčajný

**Baza** môže byť aj:
* mesto v španielskej provincii Granada, pozri Baza (Granada)
* rieka v Rusku:
** Baza (Abakanský chrbát)
** Baza (Ural)
* meno dvoch rôznych osád v Rusku

## Pozri aj
* báza

## Zdroje
Agasias (syn Ménofila)

náhľad|Galský bojovník, parský mramor; okolo roku 100 pred Kr., autor: Agasias, Národné archeologické múzeum v Aténach
**Agasias** () bol grécky sochár z 1. storočia pred Kr.
 
Agasias, syn Ménofila, pochádzal z rodiny významných efezských sochárov. Jeho otec i on sám zohrali dôležitú úlohu vo vývoji figuratívneho sochárstva na ostrove Délos. V tejto rodine mal pravdepodobne svoje korene aj Agasias, syn Dósithea z  Efezu (možno Agasiov bratranec), autor slávneho *Borgheského zápasníka* z Musée du Louvre, ktorý tvoril v druhej polovici 2. storočia pred Kr.

Agasias bol činný prevažne v 1. polovici 1. storočia pred Kr. Pracoval hlavne na ostrove Délos, a to predovšetkým s mramorom. Z jeho diel sa zachovala len socha *kľačiaceho galského bojovníka* objavená na ostrove z Délos, ktorá je v súčasnosti v Národnom archeologickom múzeu v Aténach a viac ako desať signatúr z podstavcov jeho nezachovaných diel.

Socha kľačiaceho galského bojovníka bola kedysi súčasťou pamätníka, ktorého sochárska výzdoba znázorňovala boj s Galmi a nachádzala sa na *délskej agore Italikov*. Z tohto monumentu sa našli aj ďalšie fragmenty (nájdené podstavce) signované Agasiom. Galský bojovník je bez charakteristických fúzov, ide tu teda o mladíka znázorneného v pozícii, keď je zrejme zranený, ale stále sa ešte húževnato bráni. Je stvárnený veľmi expresívne a jeho trochu patetická grimasa nezaprie určité charakteristické prvky so sochami umierajúcich Galov od pergamského sochára Epigona z 3. storočia pred Kr. Určité štýlové ovplyvnenie tu nie je vylúčené. Avšak kľačiaci galský mladík bol súčasťou monumentu, ktorý nemal nič s historickými udalosťami bojov s maloázijskými Galmi, ale reprezentoval boj Galov a Rimanov na európskej pevnine.

Agasias na ostrove Délos vytvoril aj najmenej 14 sôch rímskych hodnostárov (Gaius Marius, konzul Quintus Pompeius Rufus) a obchodníkov. Okrem toho pracoval i na ostrove Ténos, kde pre svätyňu Poseidóna a Amfitrity vytvoril dve podobné kompozície bronzových sôch, ktoré zdobili základňu veľkého oltára. Zachovali sa z nich len dve obrovské mramorové podstavce nesúce podpis umelca. 

## Referencie a bibliografia

 
## Iné projekty

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Ázijsko-oceánsky pohár vo florbale mužov 2017

**Ázijsko-oceánsky pohár vo florbale mužov 2017** bol prvý turnaj novovzniknutého ázijsko-oceánskeho pohára vo florbale mužov, ktoré organizuje Ázijsko-oceánska florbalová konfederácia (AOFC). Konal sa v dňoch od 1.6. júla 2017 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 8 tímov. Ázijsko-oceánsky pohár nahradil od roku 2017 majstrovské podujatie organizované AOFC s názvom Majstrovstvá Ázie a Pacifiku, ktorého posledný turnaj sa konal v roku 2012, v Japonsku. Dejiskom zápasov bola aréna Chanatrayingyong Gymnasium, ktorá je súčasťou Chulalongkorn University. Titul získalo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .

## Účastníci

Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IFF k máju 2016.

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Štvrťfinále

#### Stretnutia o 5.8. miesto

#### Stretnutie o 7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej florbalovej federácie  
* Oficiálna stránka Thajskej florbalovej federácie  (po thajsky)
* 

## Zdroj
* MS 2017 na stránke Medzinárodnej florbalovej federácie  

Kategória:Florbal v 2017
Muži
Florbal
A Head Full of Dreams

***A Head Full of Dreams*** je siedmy štúdiový album britskej rockovej skupiny Coldplay. Vydaný bol 4. decembra 2015 prostredníctvom Parlophone v Spojenom kráľovstve a Atlantic Records v Spojených štátoch.

## Zoznam skladieb

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hudobné albumy z 2015
Kategória:Albumy skupiny Coldplay
The Chainsmokers

**The Chainsmokers** je americké DJ duo, ktorého členmi sú Andrew Taggart a Alex Pall. V roku 2014 zaznamenali prelom s piesňou „#Selfie“, ktorá sa v množstve krajín dostala do top 20. Ich debutové EP s názvom *[[Bouquet (EP)|Bouquet]]* vyšlo v októbri 2015 spolu so singlom „Roses“, ktorý dosiahol top 10 amerického rebríčku ''Billboard'' Hot 100. Pieseň „Don't Let Me Down“ sa stala ich prvým singlom v top 5 a vyhrala Cenu Grammy za najlepšiu tanečnú nahrávku, zatiaľ čo skladba „Closer“ sa stala ich prvým singlom číslo 1. Dostali tiež American Music Award a päť cien iHeartRadio Music Award. Ich druhé EP, *[[Collage (EP)|Collage]]* vyšlo v novembri 2016 a v apríli 2017 vydali svoj prvý štúdiový album s názvom *[[Memories...Do Not Open]]*.

## Diskografia
* *[[Memories...Do Not Open]]* (2017)

## Turné
* Memories Do Not Open Tour (2017)
* Euro Memories...Do Not Open Tour(2018)

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Hudobné skupiny USA
Kategória:Hudobné skupiny z 2012
Kategória:Držitelia ceny Grammy
Kategória:Dídžeji USA
Eckart Reinmuth

**Eckart Reinmuth** (* 27. máj 1951, Rostock, Nemecko) je nemecký protestantský teológ.

## Životopis
V rokoch 1969 až 1974 študoval protestantskú teológiu na univerzite v Greifswalde. Po skončení štúdia pôsobil až do roku 1981 ako odborný asistent na teologickej fakulte *[[Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg|Martin-Luther-Universität]]* *[[Halle (Saale)|Halle]]-[[Lutherstadt Wittenberg|Wittenberg]]*. Nasledujúcich päť rokov potom strávil v praktickej pastorácii.

Do akademického sveta sa vrátil až v roku 1986, kedy začal vyučovať Nový zákon na *Kirchliche Hochschule* v Naumburgu. Po habilitácii na univerzite v Jene v roku 1992 pôsobil dva roky v Inštitúte protestantskej teológie na *Pädagogische Hochschule [[Erfurt]]-[[Mühlhausen]]*.

Od roku 1995 bol riadnym profesorom Nového zákona na univerzite v Rostocku. V januári 2017 bol emeritovaný.

## Výber z diela
* *Geist und Gesetz. Studien zu Voraussetzungen und Inhalt der paulinischen Paränese.* 1985.
* *Pseudo-Philo und Lukas. Studien zum Liber Antiquitatum Biblicarum und seiner Bedeutung für die Interpretation des lukanischen Doppelwerks.* 1994.
* *Der erste Brief an die Thessalonicher. Der zweite Brief an die Thessalonicher.* 1998.
* *Hermeneutik des Neuen Testaments. Eine Einführung in die Lektüre des Neuen Testaments.* 2002.
* *Neutestamentliche Historik - Probleme und Perspektiven.* 2003.
* *Paulus. Gott neu denken.* 2004.
* *Der Brief des Paulus an Philemon.* 2006.
* *Anthropologie im Neuen Testament.* 2006.
* *Neues Testament, Theologie und Gesellschaft. Hermeneutische und diskurstheoretische Reflexionen.* 2012.

## Externé odkazy
* http://cpr.uni-rostock.de
* https://www.theologie.uni-rostock.de 

## Zdroj

Kategória:Nemeckí teológovia
Kategória:Protestantskí teológovia
Kategória:Nemeckí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Rostocku
Sága Orkneyinga

[náhľad|Príklad strany ságy z rukopisu [Flateyjarbók (14. storočie)]]
**Sága Orkneyinga** (starosev. *Orkneyinga saga*) je literárne dielo, ktoré rozpráva o dejinách Orknejských ostrovov, počnúc ich obsadením nórskym kráľom v 9. storočí až približne do roku 1200. Sága nemá obdobu v literárnych pamiatkach Škótska.

## Zhrnutie
Sága bola napísaná okolo roku 1230 (tri storočia po niektorých udalostiach, ktoré zaznamenáva) neznámym islandským autorom a ako bolo v tom čase zvykom v islandskej literatúre, sága je rovnako fiktívny príbeh ako aj historický dokument. Predpokladá sa, že je založená na viacerých zdrojoch, kombinujúc ústne podanie legiend s historickými skutočnosťami, snažiac sa porozprávať o živote orknejských jarlov a ako si vydobyli svoje postavenie.

Po troch kapitolách, ktoré sa zaoberajú mýtickým pôvodom neskorších jarlov, nasledujú polomýtické príbehy dobytia Orknejí Haraldom Krásnovlasým (nórskym kráľom) a pokračuje záznamom vecnejších udalostí. 

Prvé tri kapitoly obsahujú text, ktorý vysvetľuje údajný pôvod názvu mesiacov staroseverského kalendára v švédčine a nórčine (prelom januára a februára) *torsmånad* podľa Thorriho a (február/marec) *göjemånad* podľa Gói. V súčasnej islandčine je Gói v tvare Góa používané ako ženské krstné meno. Prvé dve kapitoly takisto podávajú neobyčajné vysvetlenie pre pôvod názvu Nórska, ktoré zahŕňa Thorriho synov Nóra a Góra a ich rozdelenie zeme.

V diele sú predstavené osobnosti zároveň historické a mýtické: Sigurd Eysteinsson, Hákon Paulsson, Sigurd Hlodvirsson, Rognvald Eysteinsson, Magnus Erlendsson (sv. Magnus), Rögnvald Kali Kolsson a Harald Maddadsson. 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Ságy
Kategória:Dejiny Škótska
Kategória:Orkneje
Kategória:Literatúra 13. storočia
Stadio Flaminio

**Stadio Flaminio** je štadión v talianskom Ríme. Je využívaný na futbalové a ragbyové zápasy. Je domácim štadiónom menších rímskych futbalových klubov Lodigiani Calcio a Atletico Roma FC a ragbyových klubov Rugby Roma Olimpic a Unione Rugby Capitolina. Hlavné rímske futbalové kluby Lazio Rím a AS Rím tu hrali počas sezóny 1989/90, keď prebiehala rekonštrukcia Stadio Olimpico pred Majstrovstvami sveta vo futbale 1990.

Stadio Flaminio bol postavený na mieste bývalého Stadio Nazionale, ktorý bol zbúraný v roku 1957. V roku 1960 sa tu hral finálový zápas futbalového turnaja Letných olympijských hier 1960. Talianska ragbyová reprezentáciu tu hrávala svoje zápasy v rokoch 2000 až 2011.

## Referencie

*

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Charakteristika štadióna 

Kategória:Futbalové štadióny v Taliansku
Kategória:Šport v Ríme
Kategória:S.S. Lazio
Kategória:Stavby v Ríme
Kategória:Architektúra z 1957
Zoznam častí seriálu Súdna sieň

Toto je **zoznam častí slovenského reality seriálu** zo súdneho prostredia Súdna sieň. Seriál mal premiéru 2. septembra 2008 na JOJ.
## Série

## Časti
### 1. séria (2008)

### 2. séria (2009)
### 3. séria (2009)
### 4. séria (2010)
### 5. séria (2011)
### 6. séria (2012)

### Súdna sieň: Extrémne prípady (2012)

### 7. séria (2013)
### 8. séria (2014)
### 9. séria (2015–2017)

### 10. séria (2017)

Súdna sieň
Historické múzeum (Asenovgrad)

**Historické múzeum** (), známe aj ako **Mestské historické múzeum** () je múzeum, ktoré sa nachádza v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

## Lokalita
Múzeum sa nachádza v centrálnej časti Asenovgradu na námestí „Akademik Nikolaj Chajtov“ (, doslova *námestie akademika Nikolaja Chajtova*) č. 1, ktoré je centrálnym mestským námestím.

## Deijiny a charakteristika budovy
Budova bola postavená v roku 1898 ako sídlo vojenského klubu. Má pridelený štatút kultúrnej pamiatky. Pôdorys budovy je v tvare bulharského znaku П. 

## Dejiny múzea
Počiatky múzea siahajú do roku 1926, kedy bolo v Asenovgrade založené archeologické združenie *Svarog*, ktoré malo svoju historicko-archeologickú múzejnú zbierku uloženú v budove Gymnázia svätého kniežaťa Borisa I. Samotné historické múzeum, ktoré je priamym nástupcom združenie Svarog, bolo otvorené v roku 1955, V roku 1971 sa múzeum presťahovalo na súčasné miesto do budovy bývalého vojenského klubu.

## Múzejná expozícia
Expozícia sa nachádza v celkovo troch sálach. Predstavuje viac ako 1000 exponátov. 

V rámci expozície sú predstavené napríklad kamenné a kostené predmety, kultové predmety ako aj kamenné sudy z obdobia neolitu a eneolitu, zbrane tráckych vojakov, množstvo mincí, kolekciu mramorových ozdobných kachličiek s vyobrazeniami predovšetkým božstiev grécko-rímskeho pantéónu, ale aj orientálnych božstiev (zobrazení sú napríklad trácky jazdec, Zeus, Héra, Hekaté, Hermes, Mithra a ďalší). Medzi ďalšie exponáty patria napríklad rímske aj trácke bronzové sudy a iné nádoby, predmety materiálnej a duchovnej kultúry stredovekých Bulharov, exponáty z obdobia bulharského národného obrodenia, ale aj z novších a najnovších dejín Asenovgradu.

## Externé expozície
Okrem hlavnej budovy patria pod správu asenovgradského historického múzea ešte dve ďalšie expozície. Sú to:

### Etnografický dom

Predstavuje etnografickú expozíciu v obrodeneckom dome z 19. storočia.

### Historická škola svätého Juraja

Expozícia sa nachádza v historickej budove školy v asenovgradskej štvrti Ambelino.

## Galéria

HistoricalMuseum-Asenovgrad002.jpg|celkový pohľad na budovy z východu
HistoricalMuseum-Asenovgrad003.jpg|celkový pohľad na budovy z juhovýchodu


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Stavby v Asenovgrade
Kategória:Múzeá v Bulharsku
Kategória:Historické múzeá
Kategória:Architektúra z 1898
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Pamiatky v Sofii

Sofia sa stala hlavným mestom Bulharska až na konci 19. storočia a taktiež bola počas druhej svetovej vojny masívne bombardovaná. Z týchto dôvodov nie je bohatá na historické pamiatky tak, ako niektoré iné hlavné európske mestá a z hľadiska historickej architektúry ju predbieha aj viacero bulharských miest. Ničmenej má starobylú históriu a pamiatky, ktoré sa zachovali majú výnimočnú historickú a kultúrnu hodnotu.
Najvýznamnejšie z nich sú:

## Svetské pamiatky
Najvýznamnejšie svetské pamiatky v Sofii sú:

* Národná galéria cudzokrajného umenia
* Pamätník Vasiľa Levského
* Národná knižnica svätých Cyrila a Metoda
* Sofijská univerzita svätého Klimenta Ochridského
* Budova Národného zhromaždenia (bulharský parlament)
* Pamätník Cára Osloboditeľa
* Bulharská akadémia vied (centrálna budova)
* Centrálny vojenský klub
* Národné prírodovedné múzeum
* Národná umelecká galéria (bývalý carský palác)
* Národné divadlo Ivana Vazova
* Bulharská národná banka
* Sofijské minerálne kúpele
* Prezidentské sídlo
* Socha svätej Sofie
* Orlov most
* Levov most
* Zvyšky antického mesta Serdika
* Mauzóleum kniežaťa Alexandra I. Batenberga
* Pamätník Sovietskej armády
* Ruský pamätník

## Religiózne pamiatky
Najvýznamnejšie religiózne pamiatky v Sofii sú:

* Chrám svätého Alexandra Nevského
* Katedrála svätej Nedele
* Chrám svätého Juraja
* Chrám svätej Sofie
* Chrám svätej Petky Samardžijskej
* Chrám stará svätá Petka
* Svätá synoda
* Chrám svätého Mikuláša
* Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu
* Chrám svätých Sedmopočetníkov
* Chrám svätej Paraskevy
* Chrám svätej Trojice (Rumunský chrám)
* Chrám svätého Juraja (Grécky chrám)
* Chrám svätých Cyrila a Metoda
* Bojanský chrám
* Mešita Baňa Baši
* Mešita Bujuk (archeologické múzeum)
* Ilievský monastier svätého Iliju
* Ľulinský (Gornobanský) monastier
* Dragalevský monastier
* Kremikovský monastier
* Sofijská synagóga


Dzhamiya banya bashi002.jpg|Mešita Baňa Baši
Rotunda sv georgi002.jpg|Chrám svätého Juraja
Sinagoga003.jpg|Sofijská synagóga
Sveta sofiya002.jpg|Chrám svätej Sofie
Nevski01.jpg|Chrám svätého Alexandra Nevského
Univerzitet 002.jpg|Sofijská univerzita svätého Klimenta Ochridského


## Zdroj
* 
* KĂNČEV, Kănčo; BONEV, Bončo. България. Stará Zagora : Domino EOOD. 312 s. ISBN 9789546511706. S. 15 - 24. (bulharsky)

Kategória:Sofia
Chrám Zvestovania presvätej Bohorodičke (Asenovgrad)

**Chrám Zvestovania presvätej Bohorodičke** () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v miestnej časti Ambelino v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

## Charakteristika
Chrám je známy aj pod názvom **Rybný chrám** () z dôvodu, že chrámové ajazmo je vyzdobené ornamentami a soškami tvare rýb. Dnes je vedený ako samostatný chrám, ale v minulosti bol pod správou Bačkovského monastiera. Chrám bol postavený v 12. alebo 13. storočí, ale časom pustol a neskôr z pôvodnej budovy ostali len niektoré časti a tak bol v 30. rokoch 19. storočia chrám obnovený. Budova bola najskôr trojloďová s ajazmom a kaplnkou svätého Jána Krstiteľa vystavanou okolo neho pri západnej stene chrámu. Neskôr sa dostavala kupola a k budove boli aj pristavané dva priestorné salóny na severnej a južnej strane. V roku 1933 bola pristavaná zvonica. Ajazmo aj chrám samotný sú bohato vyzdobené vzácnymi stenopismi a nachádzajú sa tu aj vzácne ikony. Z nich je najcennejšia ikona presvätej Bohorodičky, ktorej je prisudzovaná zázračná moc a každoročne 25 dní po Veľkej noci sa koná pešia púť s touto ikonou z chrámu Zvestovania presvätej Bohorodičky do Bačkovského monastiera, ktorej sa účastní veľký počet ľudí z celého Bulharska.

## Galéria

A-SvBogorodicaBlagovestenie003.jpg|Budova chrámu z dvora
A-SvBogorodicaBlagovestenie005.jpg|Zvonica
A-SvBogorodicaBlagovestenie004.jpg|Budova chrámu z ulice patriarchu Evtimiho
A-SvBogorodicaBlagovestenie002.jpg|Budova chrámu z dvora
SvBogorodica-Blagovestenie001.jpg|Zvonica a chrámová kupola
SvBogorodica-Blagovestenie002.jpg|Budova chrámu z ulice patriarchu Evtimiho
SvBogorodica-Blagovestenie003.jpg|Zvonica
SvBogorodica-Blagovestenie004.jpg|Budova chrámu z ulice patriarchu Evtimiho
SvBogorodica-Blagovestenie007.jpg|Budova chrámu od zvonice
SvBogorodica-Blagovestenie009.jpg|Stena budovy chrámu
SvBogorodica-Blagovestenie010.jpg|Budova chrámu z dvora
SvBogorodica-Blagovestenie012.jpg|V areáli chrámového dvora


## Zdroj
* http://www.assenovgrad.com/object.php?id=97

Kategória:Pravoslávne chrámy v Bulharsku
Kategória:Stavby v Asenovgrade
Kategória:Stredoveké kostoly v Bulharsku
Chrám svätého Juraja (Metocha, Asenovgrad)

**Chrám svätého Juraja****„Metošský“** () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v miestnej časti Metocha v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

## Charakteristika
Chrám bol postavený v 17. storočí ako súčasť rozsiahlejšieho ohradeného komplexu nazývaného Metocha, ktorého súčasťou boli aj ďalšie cirkevné, ubikačné a pomocné budovy. Z komplexu sa dodnes zachovali len časti ohradenia, stien a chrám, konkrétne pôvodné sú len južná a východná stena chrámu, ktorý bol neskôr obnovený a stojí v dnešnom vzhľade od začiatku 18. storočia. Z 18. storočia je aj drevený ikonostas a väčšina chrámových ikon. Stenomaľby sú z roku 1802. Pri chráme stojí trojposchodová zvonica u ktorej nie je známy dátum výstavby.

## Galéria

Hram SvetiGeorgi-Metoshki009.jpg|Budova chrámu z juhozápadu
Hram SvetiGeorgi-Metoshki004.jpg|Západná stena chrámu
Hram SvetiGeorgi-Metoshki002.jpg|Budova chrámu zo severu
Hram SvetiGeorgi-Metoshki001.jpg|Zvonica
ASN-svGeorgiMetoshki007.jpg|Severná stena chrámu
ASN-svGeorgiMetoshki005.jpg|Budova chrámu z východu
ASN-svGeorgiMetoshki002.jpg|Severná stena chrámu
ASN-MetochaWalls005.jpg|Hradby bývalého komplexu Metocha
A-hramSvGeorgiMetoski012.jpg|Východná stena chrámu
A-hramSvGeorgiMetoski001.jpg|Chrám a zvonica z juhozápadu
A-hramSvGeorgiMetoski007.jpg|Chrám a zvonica z juhozápadu


## Zdroj
* http://www.assenovgrad.com/object.php?id=97

Kategória:Pravoslávne chrámy v Bulharsku
Kategória:Stavby v Asenovgrade
Kategória:Kostoly z obdobia bulharského národného obrodenia
Kategória:Kostoly zasvätené svätému Jurajovi
Community

***Community*** je americký televízny sitkom. Tvorcom seriálu je Dan Harmon. Vysielal sa od 17. septembra 2009 do 2. júna 2015, najskôr na stanici NBC a poslednú sériu distribuovalo Yahoo! Screen. Hlavné postavy stvárňujú Joel McHale, Gillian Jacobs, Danny Pudi, Yvette Nicole Brown, Alison Brie, Donald Glover, Ken Jeong, Chevy Chase a Jim Rash. Dej sa odohráva na vyššej strednej škole (community college) vo fiktívnom meste Greendale v Colorade. Seriál je špecifický svojim štýlom humoru, často sa odkazuje na populárnu kultúru a paroduje filmové a televízne klišé a trópy.

Tvorca seriálu Dan Harmon bol showrunnerom počas prvých troch sérií. Pred začiatkom štvrtej série bol prepustený a nahradili ho David Guarascio a Moses Port. Po vlažnej odozve od fanúšikov a kritikov bol Harnom znovu najatý ako showrunner pre piatu sériu. Po jej skončení stanica NBC seriál zrušila. Internetová služba Yahoo! Screen však vyrobila ešte jednu, šiestu sériu, ktorej posledná časť bola odvysielaná 2. júna 2015.

## Dej
Jeffa Wingera prepustia z právnickej firmy a odoberú mu advokátsku licenciu potom, čo sa zistí, že klamal o jeho bakalárskom titule z Columbia University. Nemá inú možnosť ako sa zapísať do Greendale Community College, aby získal oprávnený titul. Jeffa začne priťahovať spolužiačka a aktivistka Britta Perry a predstiera, že vedie študijnú skupinu, len aby mohol s ňou tráviť čas.

Veci však nejdú podľa jeho plánu, keď Britta pozve do skupiny nerda Abeda Nadira, milovníka populárnej kultúry, ktorý ďalej pozve svojich spolužiakov Shirley Bennett, hlboko veriacu slobodnú matku, naivnú Annie Edison, bývalú futbalovú hviezdu Troya Barnesa a postaršieho cynického milionára Pierca Hawthorna. Napriek ich rozdielom sa rýchlo spriatelia.

## Postavy

## Série a časti

### 1. séria (2009 – 10)

### 2. séria (2010 – 11)

### 3. séria (2011 – 12)

### 4. séria (2013)

### 5. séria (2014)

### 6. séria (2015)

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Sitkomy USA
Kategória:Televízne seriály z roku 2009
Kategória:Televízne seriály NBC
Filiskos z Rodosu

[náhľad|Apolón hrajúci na [kithara|kithare, rímska kópia (z 2. storočia) gréckeho originálu od Filiska z Rodosu, Archeologické múzeum v Istambule]]
**Filiskos** () bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
 
Sochár Filiskos pochádzal z ostrova Rodos. Činný bol v prvej polovici druhého storočia pred Kr. Staroveký autor Plínius uvádza, že bol autorom sôch božstiev, Apolóna, Léto, Artemidy a deviatich múz, ktoré sa nachádzali v rímskom chráme Apolóna, zvaného *Sosianus*.
 
Po Alexandrii a Pergamone bola najdramatickejšou helenistickou školou bezpochyby škola z ostrova Rodos. Výstižnou ukážkou tejto školy sú sochy Múz od Filiska, ktoré sa zachovali v niekoľkých kópiach. Ide tu o deväť sôch, ktoré kedysi obkolesovali Apolóna. Niektoré z týchto gracióznych žien sú naozaj frapantné typy. Urania zamyslene sedí s hlavou opretou o ruku. Polymnia, ktorú Rimania často reprodukovali, je zahalená do plášťa s bohatými záhybmi. Filiskos dosiahol pri stvárnení drapérií majstrovstvo, dokazuje to hlavne múza Kleió, rímska kópia jednej z postáv tohto súsošia z Musei Vaticani.

## Referencie a bibliografia

 
## Iné projekty

Kategória:Sochári starovekého Grécka
Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov 2017

**Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov 2017** bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji mužov v roku 2017, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa v dňoch od 6.12. augusta 2017 v Glasgowe, v Škótsku, za účasti 8 tímov. Po spoločnom podujatí mužov a žien sa v roku 2015 sa tak opäť organizoval mužský turnaj samostatne. Zápasy sa odohrali v Glasgow National Hockey Centre, ktorý má kapacitu 514 divákov a ktorý je domovským štadiónom miestneho klubu pozemného hokeja Rottenrow Hockey Club. 

Najlepšie 2 družstvá postúpili na hlavne podujatie majstrovstiev Európy v roku 2019. Víťazom turnaja sa stalo domáce .

## Kvalifikované družstvá
náhľad|Mužskí účastníci ME 2017
<div style="-moz-column-count:1; column-count:1;">



</div>

 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k júlu 2017.

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### 2. fáza
#### Skupina o 5.8. miesto

### Play-off
#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Pozri aj
* Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2017
* Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji 2017

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Európskej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Škótskej asociácie pozemného hokeja 

## Zdroje
* ME II. divízie 2017 na stránke Európskej federácie pozemného hokeja 
* ME II. divízie 2017 na stránke the-sports.org  

Kategória:Pozemný hokej v 2017
Muži
Pozemný hokej
Kategória:2017 v Spojenom kráľovstve
Majstrovstvá sveta v hokejbale do 18 a 16 rokov 2008

**Majstrovstvá sveta v hokejbale do 18 a 16 rokov 2008** bol prvý turnaj majstrovstiev sveta v hokejbale do 18 a 16 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konal sa v dňoch od 4.8. júna 2008 vo Zvolene, na Slovensku. Majstrovstvá sveta do 18 a 16 rokov vznikli v nadväznosti na Majstrovstvá Európy do 18 a 16 let. Víťazom v kategórii U18 a v kategórii U16 sa stali hokejbalisti Kanady.

## Výsledky
### Kategória do 18 rokov
#### Základná skupina

#### Play off
##### Stretnutie o 3. miesto
}
|}
##### Finále

### Kategória do 16 rokov
#### Základná skupina

#### Play-off
##### Stretnutie o 5. miesto
}
| 
|}
##### Semifinále
}
|}
##### Stretnutie o 3. miesto

##### Finále

## Individuálne štatistiky

## Konečné poradie

**U18**

**U16**

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka MSU16 a MSU18 2008

Kategória:Hokejbal v 2008
Kategória:Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov
Kategória:Šport vo Zvolene
Baračka (vodná nádrž)

**Baračka** je vodné dielo III. kategórie, vybudované na na vodnom toku Teplička, ľavostrannom prítoku rieky Váh. Nachádza sa v katastrálnom území obce Omšenie, juhovýchodne od mesta Trenčianske Teplice. Výstavba bola realizovaná rokoch 1964 až 1969. Vodné dielo bolo uvedené do trvalého užívania v roku 1972.

## Opis
Účel vodnej nádrže Baračka:
* vodná plocha pre rekreačné účely
* zníženie povodňového prietoku na Tepličke
* nadlepšenie prietokov na Tepličke – umožnenie odberu priemyselnej vody pre cukrovar v Trenčianskej Teplej v čase repnej kampane
* umožnenie chovu rýb
* riedenie splaškov pod Trenčianskou Teplou

Hlavné parametre:
* minimálny prietok: 50 l/s
* maximálny prietok Qmax = Q100 = ³/s
* prevádzková hladina: 
* dlhodobý priemerný prietok: 465 l/s
* celkový objem: 320 tis. m³
* veľkosť povodia: 

## Konštrukčné riešenie
Hlavnými časťami vodného diela Baračka sú: zemná hrádza, šachtový priepad, odpadová štôlňa, dnový výpust s vývarom a uzáverová šachta so strojovňou.

Zemná hrádza je homogénna sypaná z hlinito-piesčitých materiálov. Má dĺžku , výšku  a šírku v korune . Návodný svah je upravený kamennou dlažbou a vzdušný svah je zahumusovaný. Päta hrádze je z hrubého štrku, naviazaná na drén.

Šachtový priepad je v tvare lievika s priemerom  v hornej časti, postupne sa zužujúceho do priemeru . Je v ňom 5 pilierov usmerňujúcich tok vody. Pred zaústením do vývariska má priemer .

Na konci vzdutia nádrže sa nachádza sedimentačná prepážka, slúžiaca na zachytávanie splavenín.

Uzáverová šachta so strojovňou slúži na manipuláciu s vodou.

## Galéria

Súbor:VD Baračka 5.jpg|Strojovňa vodného diela Baračka
Súbor:VD Baračka 2.jpg|Zemná hrádza a pohľad na strojovňu vodného diela Baračka
Súbor:VD Baračka 3.jpg|Strojovňa a šachtový prepad vodného diela Baračka
Súbor:VD Baračka 4.jpg|Výpust vodného diela Baračka


## Iné projekty

## Zdroje

* Manipulačný a prevádzkový poriadok pre Vodnú nádrž Baračka

Kategória:Vodné diela na Slovensku
Kategória:Omšenie
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Stavby v okrese Trenčín
Kategória:Vodstvo v okrese Trenčín
Boardwalk Empire

***Boardwalk Empire*** je americký dobový kriminálny televízny seriál. Vysielal sa na HBO od 19. septembra 2010 do 26. októbra 2014. Seriál je inšpirovaný knihou *Boardwalk Empire: The Birth, High Times, and Corruption of Atlantic City*, ktorú napísal Nelson Johnson. Dej je zasadený do Atlantic City počas Prohibície.

Pilotnú časť zrežíroval Martin Scorsese a jej nakrútenie stálo 18 miliónov dolárov. Seriál získal množstvo ocenení, vrátane 57 nominácií na Cenu Emmy, z ktorých vyhral 20, z čoho 2 krát za kategóriu Najlepší dramatický seriál. V roku 2011 vyhral seriál Zlatý glóbus za najlepší seriál (dráma).

## Postavy

## Série a časti

### 1. séria (2010)

### 2. séria (2011)

### 3. séria (2012)

### 4. séria (2013)

### 5. séria (2014)

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Televízne seriály USA
Kategória:Kriminálne televízne seriály USA
Kategória:Televízne seriály z roku 2010
Kategória:Televízne seriály HBO
Hotel (seriál)

***Hotel*** je slovenský romanticko-komediálny televízny seriál, ktorý vysielala JOJ od 4. apríla 2018 do 25. apríla 2018. Seriál má spolu 8 častí. Nakrúcal sa v nádhernom prostredí karpatských hôr, malebnej prírody a v krásnych kaštieľoch v Budmericiach a Tomášove.

## Obsadenie
* Milo Kráľ – (*Roman Kaiser*; manažér hotela*)
* Zuzana Konečná – (*Dorota*)
* Martin Meľo – (*Miky; recepčný*)
* Vlastina Svátková – (*Eva Hrmová; vedúca recepcie*)
* [[Richard Stanke]] – (*šéfkuchár*)
* Pavol Šimun
* [[Peter Šimun]] – (*Kamil Lorenzovič; vrchný*)
* Jevgenij Libezňuk – (*Emil; masér*)
* [[Tatiana Kulíšková]] – (*Tereza; gazdiná*)
* [[Zuzana Kronerová]]
* [[Vladimír Černý (herec)|Vladimír "Vlado" Černý]]
* [[Juraj Ďurdiak]] – (*riaditeľ hotela'')
* Judita Hansman
* Martin Mňahončák

## Dej

Ústredný príbeh seriálu začína, keď sa Dorota chystá na vlastnú svadbu v hoteli. Príde však na to, že ju jej snúbenec len využíva a podvádza, preto svadbu zruší. Dorota však musí zaplatiť hotelu obrovský účet, na ktorý nikto z rodiny nechce prispieť. Riešenie je jednoduché, aj keď trochu bizarné –zamestnať sa v hoteli a sumu odpracovať. Pod ochranné krídla si ju vezme manažér Roman, s ktorým si časom vytvoria romantické puto...

## Sledovanosť
Hotel dokázal minulú jar neúspech, sledovanosť sa pohybovala približne medzi stotisíc a 200-tisíc divákov. Prvú časť si pozrelo 173-tisíc divákov (viď  tabuľka ukazujúca sledovanosť). Možno preto sa seriál skončil a druhá séria sa nebude vysielať, pôvodne to plánoval od jesene do decembra 2018.

## Série

## Časti

### 1. séria (2018)

## Referencie

Kategória:Slovenské televízne seriály
Kategória:Televízne seriály TV JOJ
Kategória:Romantické televízne seriály
Kategória:Slovenské televízne komediálne seriály
Kategória:Televízne seriály z roku 2018
Aristokles z Kydónie

**Aristokles** alebo **Aristoklés** (*Aristokles*, iný prepis: *Aristoklés*) bol grécky sochár z prelomu 6. a 5. storočia pred Kr.
 
Aristokles, sochár z krétskej Kydónie, bol podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna činný okolo roku 500 pred Kr. Staroveký autor Pausanias uvádza, že žil zrejme predtým ako sicílske mesto *Zanklé* premenovali na Messénu. Zmena mena mesta Zanklé nastala vplyvom prisťahovaných Messénčanov v roku 494 pred Kr.
 
Od antických autorov sa s výnimkou Pausania o jeho dielach nezachovali správy. Pausanias do svojej sprievodcovskej príručky po Grécku zaznamenal, že bol autorom votívneho daru, súsošia Herakla a Amazonky (Antiopy) sediacej na koni,  venovaného Diovi Olympskému: „*Neďaleko daru Achájčanov stojí Héraklés, bojuje o pás s Amazonkou na koni; venoval ho Euagoras, rodom zankelský, a vytvoril ho kydónsky Aristoklés.*“ Časť podstavca s niekoľkými písmenami umelcovej krajiny ([... Κυ]δονιάτας – ... z [Ky]dónie) bol objavený pred východnou časťou Diovho chrámu v Olympii.

## Referencie a bibliografia

 
Kategória:Sochári starovekého Grécka
Nedozor

**Nedozor** je dnes už zaniknutá obec v okrese Turčianske Teplice, ktorá zanikla zlúčením s obcou Rakša v roku 1934.

## Polohopis
Dnes už je Nedozor v podstate úplne spojený s obcou Rakša, no podľa mapy v Belovom diele *Turčianska stolica* sa nachádzal na južnom brehu potoka Rakša. 

## Dejiny
Nedozor jestvoval už v prvej polovici trinásteho storočia. Keď bol v roku 1264 kostol v Michale obdarovaný pozemkami, časť z nich bola podľa listín vykrojená z nedozorského chotára. V roku 1277 pridal zvolenský župan Biter Matejovi, synovi Ondrejovmu pole, ktoré sa podľa jeho popisu polohy zhoduje s Nedozorom (v listinách sa spomína ako *Terra Nunsyr*). Potom prechádzal z rúk do rúk Nyáryovcov a malých turčianskych zemanov (Ruttkay, Záthurecký, Raksányi). Nedozor nebol nikdy veľký, v roku 1715 žilo v ňom päť sedliackych a päť želiarskych rodín. O sto rokov neskôr mal 177 obyvateľov. V roku 1934 bol zlúčený s Rakšou a tento stav trvá dodnes.

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
* Dedinská zvonica, murovaná ľudová stavba na pôdoryse štvorca s barokovou helmicou z roku 1820. Stavba má hladké fasády, rezonančné otvory sú ukončené segmentom, strecha je pokrytá šindľom. Nachádza sa tu zvon z roku 1829 od S. Hackenbergera z Kremnice.

## Referencie

Kategória:Rakša (okres Turčianske Teplice)
Kategória:Slovenské obce zaniknuté zlúčením
Chrám svätého Juraja (Ambelino, Asenovgrad)

**Chrám svätého Juraja****„Ambelinský“** () je  pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v miestnej časti Ambelino v centrálnej juhovýchodnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. V tesnej blízkosti cerkvi sa nachádza kaplnka Všetkých svätých.

## História a charakteristika chrámu
Na mieste súčasného chrámu stál kresťanský svätostánok rovnakého mena slúžiaci veriacim v mestskej časti Ambelino už predtým, čo vieme zo zápisov jeruzalemského patriarchu Chrysanta, ktorý spomína posviacku chrámu v roku 1720. Nevie sa, ako vyzeral, keďže bol zničený tureckými nájazdníkmi v priebehu 18. storočia. Súčasný chrám sa staval ako bulharský chrám v rokoch 18451848 pod vedením jugovského majstra Vasiľa Dimova. Chrám je postavený podľa vzoru chrámu svätého Juraja v Zografskom monastieri (bulharský kláštor v mníšskej autonómnej republike Athos), hovorí sa dokonca, že majster Vasiľ Dimov pred začiatkom výstavby na polostrov Athos vycestoval, aby si chrám mohol osobne pozrieť. Pri chráme v minulosti fungovala aj škola.

Chrám je najväčší spomedzi všetkých asenovgradských cerkví s dĺžkou 35, šírkou 18 a výškou 16 metrov. Budova je ohradená vysokými stenami. Samotný chrám je trojloďová bazilika s tromi kupolami a päťstennou apsidou. Na vonkajšej časti budovy sa nachádza nartex (chrámová predsieň). Vnútri sa nachádza ikonostas dlhý 15 a vysoký 8 metrov. Svätý Juraj je jediný chrám v meste, ktorý má dve zvonice, jednu pri severozápadnom a druhú pri severovýchodnom vchode. Zvonica pri severovýchodnom vchode je väčšia, zložená z dvoch hlavných častí stojacich jedna nad druhou a bola postavená v roku 1874. Severozápadná zvonica bola postavená v roku 1871, v roku 1948 bola poškodená a neskôr reštaurovaná.

V tesnej blízkosti chrámu sa nachádza aj kaplnka – krypta Všetkých svätých, ktorá tu v súčasnom vzhľade stojí od 19. storočia. Je to malá jednoloďová budova s apsidou. Nachádzajú sa v nej ikony z 18. a 19. storočia.

## Galéria

A-SvGeorgiAmbelinski003.jpg|Pohľad na chrámový komplex z juhovýchodu
A-SvGeorgiAmbelinski006.jpg|Ohradenie a severovýchodná zvonica
A-SvGeorgiAmbelinski007.jpg|Pohľad na chrám zo severu – v popredí kaplnka Všetkých svätých
A-SvGeorgiAmbelinski005.jpg|Severozápadná zvonica
A-SvGeorgiAmbelinski004.jpg|Detail severovýchodnej zvonice
A-SvGeorgiAmbelinski010.jpg|Severovýchodný vchod
HramSvetiGeorgi-Ambelinski001.jpg|Chrámový dvor – pohľad na západnú časť
HramSvetiGeorgi-Ambelinski004.jpg|Chrámový dvor – pohľad na východnú časť
HramSvetiGeorgi-Ambelinski006.jpg|Pohľad na chrám z juhu
HramSvetiGeorgi-Ambelinski026.jpg|Severozápadný vchod
ParaklisNaVsickiSveti001.jpg|Kaplnka Všetkých svätých


## Referencie

Kategória:Pravoslávne chrámy v Bulharsku
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Kategória:Stavby v Asenovgrade
Kategória:Kostoly z obdobia bulharského národného obrodenia
Kategória:Architektúra z 1848
Kategória:Kostoly zasvätené svätému Jurajovi