open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zoznam spišských prepoštov

[náhľad|[Ilustrácia pečate Spišskej Kapituly (Na pečatnom poli je postava svätého Martina z Tours na koni s mečom v ruke. Svätec presekáva svoj plášť mečom na polovicu, aby sa podelil so žobrákom. Nad hlavou koňa sa nachádza hviezda. Kolopis: S CAPITVLI ECLESE·BEATI·MARTINI· DE SCEPVS+ [Pečatidlo Kapituly sv. Martina na Spiši]), približne 13.15. storočie]]
**Zoznam spišských prepoštov** obsahuje zoznam prepoštov na prepoštskom a neskôr veľprepoštov pri biskupskom stolci v Spišskej Kapitule.

## Obdobie prepoštstva od začiatku 13. storočia až do roku 1776
Vznik Spišského prepoštstva sa spája všeobecne so saskou kolonizáciou na Spiši na konci 12. alebo na začiatku 13. storočia. Od svojho vzniku patrilo do Ostrihomského arcibiskupstva, ktoré založil už uhorský kráľ Štefan I. Koncom 13. storočia bol spišský prepošt Jakub z Vlkovej (*de Farkasfalva*) menovaný uhorským kráľom Ondrejom III. prvýkrát *ad personam* titulom spišského biskupa (*episcopus Scepusiensis*), a to aj napriek tomu, že k oficiálnemu zriadeniu samostatného Spišského biskupstva došlo až v roku 1776.

Ľudovít I. Veľký spoločne s manželkou a kapitulou požiadal Svätú stolicu o povýšenie Spišského prepoštstva na biskupstvo. K zriadeniu biskupstva však nedošlo. V nasledujúcich storočiach pápeži udelili spišským prepoštom výsady používať biskupskú mitru, berlu a ďalšie insígnie. Myšlienkou zriadenia biskupstva sa zaoberal aj ostrihomský arcibiskup Peter Pazmáň.

V časoch od Stanislava Várajiho po Mikuláša Balogha boli spišskí prepošti menovaní uhorskými panovníkmi titulárnymi biskupmi (*episcopi titulares*) niektorých  diecéz obsadených Osmanmi . Od prepošta Ladislava Matiašovského po posledného prepošta Jozefa Karola Zbiška boli volenými biskupmi (*episcopi electi*). Niektorí poslední spišskí prepošti mali aj biskupskú konsekráciu, čím sa v Spišskom prepoštstve riešila otázka vysluhovania sviatosti a svätení (birmovanie, rozhrešovanie od tzv. rezervátov, formácia kňazov alebo svätenie olejov na Zelený štvrtok či konsekrácia kostolov). Mnohí zo spišských prepoštov zároveň riadili alebo usadli na biskupský stolec v rôznych uhorských diecézach.

## Obdobie biskupstva od roku 1776 až po súčasnosť
Po vzniku Spišského biskupstva a premene kolegiálnej kapituly na katedrálnu kapitulu došlo došlo k premene titulu predstaviteľa kapituly z prepošta na veľprepošta (*preapositus* [*maior*] *infulatus*). Zároveň došlo k zmene celej štruktúry Spišskej Kapituly a úpravám ďalších hodností jej členov. Od veľprepošta Antona Jasvica mali spišskí veľprepošti právo nosiť pri liturgii biskupskú mitru, a to napriek tomu že nemuseli mať mať biskupské svätenie.

## Poznámky

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 

## Pozri aj
* zoznam spišských biskupov

Kategória:Biskupstvo Spišské Podhradie
Familiantské zákony

**Familiantské zákony** boli zákony vyžadujúce Židov žijúcich v Krajinách českej koruny: v Čechách, na Morave a v Sliezsku špeciálne povolenie na sobáš. Ich cieľom bolo obmedziť rast židovskej populácie. Považujú sa za výraz „úradného antisemitizmu“.

## Pozadie
Mária Terézia síce zrušila výnos vykazujúci Židov z územia krajín českej koruny, ale s podmienkou, že ich počet nebude narastať. Jej syn Jozef II. pokračoval v tejto politike. Podľa sčítania z roku 1787 bolo v Čechách 8 541 a na Morave 5 106 židovských rodín.

## Zákony
Zákony boli vyhlásené v roku 1726 pre Čechy a v roku 1727 pre Moravu a Sliezsko. Otcovia, ktorí mali v tom čase deti boli ustanovení za hlavy rodiny. Získali tzv. familiantské číslo a jeden z ich synov sa mohol oženiť, ale číslo získal až po otcovej smrti. Ak rodina mala len dcéry, familiantské číslo zaniklo.

Počty povolení boli prevzaté zo sčítania z roku 1787: v Čechách 8 541, na Morave 5 106 a v Sliezsku židovských rodín, prípadne upravené podľa neho: v Čechách: 8 600, na Morave 5 400 a v Sliezsku 119 Počet nových povolení bol limitovaný počtom úmrtí familiantov. Familiantské čísla boli zaznamenávané vo * Familiantenbuch* a *Kompetentenbuch* zaznamenávala kandidátov na povolenie.

### Nové pravidlá
Nové pravidlá boli ustanovené v prvej polovici 19. storočia.

Žiadateľ o povolenie musel:
* dodať trojročnú zálohu daní
* doložiť, že vlastnil aspoň 300 florínov (v Prahe 500 fl.)
* doložiť, že získal školské vzdelanie
* splniť skúšku z náboženstva podľa učebnice *Bene Zion* od Herza Homberga
* doložiť vek aspoň 24 rokov (u mužov, u žien 18 rokov)

Povolenie bolo vydané buď okresnými alebo zemskými úradmi: ("Kreisamt" or "Gubernium").

## Dopady
Manželstvo a plodenie detí sa v judaizme považuje za jednu z micvot (príkazov). Židia, ktorí sa zosobášili podľa židovského práva ale bez štátneho povolenia boli zvaní *Magranten*, pretože boli kvôli zákonne platnému manželstvu nútení emigrovať. Deti neplatne zosobášených rodičov boli považované za nelegitímne. Bohatší Židia nemali problém získať familiantské číslo, chudobnejší sa často stávali žobrákmi. Systém viedol ku korupcii, sporom, vydieraniu a podobne. Veľa Židov emigrovalo, zvlášť do Uhorska kde založili nové komunity, napríklad v Trenčíne.

## Zrušenie, znovuzavedenie a opätovné zrušenie
De facto boli zákony obmedzené revolúciou v roku 1848.

Zákon bol zrušený ústavou zo 4. marca 1849, ktorá politické práva oddelila od náboženského vyznania. Vrátil sa však v inej forme zákonom z 19. marca 1853, ktorý uzákonil, že sekcia 124 občianskeho zákonníka vyžadujúca povolenie „kreisamtliche Bewilligung“ pre židovskú svatbu nebola ústavou zrušená. Zrušené boli len dané čísla. Tento zákon bol zrušený 29. novembra 1859.

## Referencie

Kategória:Zákony Krajín českej koruny
Kategória:Dejiny Židov v Rakúsko-Uhorsku
Povstanie (album)

***Povstanie*** je názov piateho štúdiového albumu slovenskej skupiny Para. V roku 2010 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Sony Music.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Skupina Para
* Tomáš Šedivý – spev
* Juraj Marikovič, Matej Kubičár – gitary
* Matúš Vallo – basová gitara, spev
* Daniel Buzinkay – bicie nástroje
* Oliver Sadovský – perkusie
; Hostia
* Martin Gašpar - kontrabas
* Juraj Vitéz - Bicie
* Igor "Ajdži" Sabo - bicie
* Alžbeta Lukáčová - cimbal
* Jozef Chorvát - pozauna
* Samuel Šimek - trúbka
* Nikolaj Kanišák - tuba
* Ján Slezák - tenor saxofón
* Linda Vallová - vokál
* Hrabě - perkusie
* Eddy Portella - perkusie
* Rezeň - vokál
* Štefan Tokár  - vokál
; Produkcia
* Juraj Marikovič - zvuková réžia
* Matej Starkov, Juraj Marikovič - mix
* Ecson Waldes/ Biotech Studio - mastering
* Oliver Sadovský, Matúš Vallo - fotografie
* Gibon s.r.o., Milk - dizajn obalu

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 2010
Kategória:Albumy skupiny Para
Buchvald

**Buchvald** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Rejdovou, približne  západne od Dobšinej.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie mesta Dobšiná a obce Rejdová. Najbližšími sídlami sú západne situovaný Telgárt, severovýchodne ležiaca Stratená, juhovýchodne Rejdová a východne mesto Dobšiná. 

## Opis
Buchvald leží na severovýchodnom okraji pohoria, v hrebeni, vedúcom severným smerom z vrchu Stolica (). Severne sa nachádza Rakytovec (), Borovniak (), Ondrejisko () a Duča (), východne Čierna hora (), Skálie () a Veľký Radzim (), južne Grúň (), Pálenisko (), Stolica () a Kyprov () a západne Čelo (), Priehybka (), Trsteník (), Kráľova skala (), Kráľova hoľa () a Gregová (). Masív patrí do povodia Slanej, kam vodu z južných svahov odvádza Skalný potok a Trsteník, vodu zo severných častí odvádza Dobšinský potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkych odlesnených častí hrebeňa je však kruhový rozhľad a je z nich možné pozorovať okolité vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerský kras, Nízke Tatry, Vysoké Tatry a Volovské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severnou časťou vedie traverzom  žlto značený chodník z Rejdovej na rázc. Pod Trsteníkom. Týmto rázcestím vedie hrebeňový chodník zo Stolice () na rázc. Pred Čuntavou (Cesta hrdinov SNP).

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Dobšiná
Kategória:Rejdová
Jozef Bíreš

Prof. MVDr. **Jozef Bíreš**, DrSc. (* 7. marec 1956, Banská Bystrica) je slovenský veterinár, vedecko-výskumný pracovník a vysokoškolský pedagóg, od mája do októbra 2023 minister pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora.

## Životopis
Pochádza z Banskej Bystrice, kde v rokoch 19621971 absolvoval základné vzdelanie. Stredoškolské vzdelanie absolvoval v rokoch 19711975 na Strednej veterinárnej škole v Košiciach-Barci. V rokoch 19761981 absolvoval štúdium veterinárneho lekárstva na Vysokej škole veterinárskej v Košiciach (dnes Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach, UVLF) s titulom MVDr. (v roku 1987 potom PhD., 1991 Doc., 1994 DrSc., 1998 prof. na Klinike prežúvavcov Univerzitnej veterinárnej nemocnice UVLF).

V rokoch 19891992 pôsobil ako vedúci Oddelenia chorôb oviec vo Výskumnom ústave veterinárskej medicíny v Košiciach, v rokoch 19961998 viedol Akreditované klinické skúšobné laboratórium na UVLF v Košiciach. V rokoch 19982000 pôsobil ako prorektor UVLF v Košiciach, v rokoch 20002003 bol vedúcim veterinárneho obvodu v Školskom poľnohospodárskom podniku UVLF v Zemplínskej Teplici, v rokoch 20022003 riaditeľ Výskumného ústavu veterinárskej medicíny UVLF v Košiciach.

V rokoch 20032007 bol ústredným riaditeľom Štátnej veterinárnej a potravinovej správy SR (ŠVPS SR) v Bratislave, 20072010 vysokoškolský profesor na UVLF v Košiciach. Od roku 2010 pôsobí ako generálny tajomník služobného úradu ŠVPS SR.

15. mája 2023  bol vymenovaný za ministra pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora.. Jeho funkčné obdobie skončilo  25. októbra 2025.

## Referencie

## Externé odkazy
* Jozef Bíreš na webe Ministerstva pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR (archív, 2023)
* Zoznam diel Jozefa Bíreša v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
* Spravodajstvo týkajúce sa Jozefa Bíreša na portáli Teraz.sk TASR
* Spravodajstvo týkajúce sa Jozefa Bíreša na portáli agentúry SITA

Kategória:Osobnosti z Banskej Bystrice
Kategória:Slovenskí veterinári
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí univerzitní profesori
Kategória:Ministri pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky
Kategória:Vyučujúci na Univerzite veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach
Kategória:Absolventi Univerzity veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach
Rez (múčnik)

náhľad|Punčový rez
**Rez** (plurál **rezy**) je hranatá (teda nie okrúhla) dlhšia forma tortových múčnikov.

## Referencie

Kategória:Dezerty
Juraj I. Rákoci

**Juraj I. Rákoci** (* 8. jún 1593, Szerencs, Uhorsko† 11. október 1648, Alba Iulia, Sedmohradské kniežatstvo) bol sedmohradské knieža (1630 až 1648) a vodca protihabsburského stavovského povstania (1644 až 1645).

## Život
V čase povstania Gabriela Betlena získal titul hlavného hornouhorského kapitána a neskôr sa stal veliteľom jedného z Bethlenových zborov.

Keď česká šľachta požiadala počas Tridsaťročnej vojny o vojenskú podporu uhorské stavy v bojoch proti habsburskej monarchii, presvedčil Betlena aby Čechom pomohol. Velil sedmohradským vojskám v niekoľkých bitkách.

Po Betlenovej smrti viedol spor o sedmohradský kniežací stolec s jeho manželkou Katarínou Brandenburskou ale aj mladším bratom Štefanom. Napokon bol s podporou Turkov zvolený v roku 1630 za knieža.

## Rodina
Pochádzal z rodiny sedmohradského kniežaťa Žigmunda Rákóciho a jeho manželky Anny Gerendiovej. Bol dvakrát ženatý. Jeho prvou manželkou bola Katarína Betlenová (?). Druhý sobáš uzavrel so Zuzanou Lorántffiovou (*1600 – † 1660), ktorá mu porodila dovedna štyri deti. Synovia Samuel (* 1617 – † 1618)                                a František (* 1624 – † 1632) však zomreli ešte v detskom veku. Dospelosti sa dožili iba dvaja, Juraj II. (* 1621 – † 1660) a Žigmund (* 1622 – † 1652).

## Referencie

## Pozri aj

* Protihabsburské stavovské povstania  
* Protihabsburské stavovské povstanie Juraja I. Rákociho 
* Sedmohradské kniežatstvo (1570 - 1711) 

## Iné projekty

Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Vládcovia Sedmohradska
Kategória:Rákociovci
Kategória:Osobnosti z Boršodsko-abovsko-zemplínskej župy
Zostáva brutálna 1995 – 2015

***Zostáva brutálna 1995 – 2015*** je názov kompilácie slovenskej skupiny Para. V roku 2015 tento album pri príležitosti 20. výročia kapely vydalo hudobné vydavateľstvo Pavian Records. 

Album má názov podľa singlu z 1. novembra 2015, ktorým je nová skladba „Zostáva brutálnou“. Druhou novinkou na albume je nahrávka „E daj nasvali“. Je to rómska ľudová pieseň, ktorú s Parou nahrávali Sendreiovci a Moja Reč.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Skupina Para
* Tomáš Šedivý – spev
* Juraj Marikovič, Matej Kubičár – gitary
* Matúš Vallo – basová gitara, spev
* Daniel Buzinkay – bicie nástroje
* Oliver Sadovský – perkusie

## Referencie

Kategória:Kompilačné albumy z 2015
Kategória:Albumy skupiny Para
Našou krajinou

***Našou krajinou*** je názov siedmeho štúdiového albumu slovenskej skupiny Para. V roku 2018 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Pavian Records.

Oproti nahrávaniu predošlého albumu *[[Menšina (album)|Menšina]]* si skupina Para pozvala viacero hostí: titulný singel s kapelou naspievala Jana Kirschner, v štúdiu boli aj vokalistky z Paper Moon Trio, či niekoľko hudobníkov, ktorí nahrali dychové nástroje a klávesy. S kapelou boli v štúdiu aj dvaja psi: štekot v závere piesne „Ležím“ patrí Matúšovmu psovi Foxovi a prítomný bol aj Laskyho pes Elvis.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Skupina Para
* Tomáš Šedivý – spev
* Juraj Marikovič, Matej Kubičár – gitary
* Matúš Vallo – basová gitara, spev
* Daniel Buzinkay – bicie nástroje
* Oliver Sadovský – perkusie

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 2018
Kategória:Albumy skupiny Para
Rover (rozlišovacia stránka)

**Rover** môže byť:

* v kozmonautike:
** prieskumné vozidlo pre štúdium povrchu Mesiaca, pozri lunárny rover
** prieskumné vozidlo pre štúdium povrchu Marsu, pozri marsovský rover
* v automobilovom priemysle:
** britská automobilka založená v Coventry v roku 1878, pozri Rover
*v športe:
**zaniknutá pozícia v ľadovom hokeji, pozri rover (ľadový hokej)
Trsteník (vrch v Stolických vrchoch)

**Trsteník** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Telgártom, približne  severne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na hranici Banskobystrického a Košického kraja, okresov Brezno a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Telgárt a Rejdová. Najbližším sídlom je severozápadne situovaný Telgárt, západne sa nachádza Šumiac a Červená Skala, juhozápadne Muránska Huta, juhovýchodne Rejdová a Vyšná Slaná a severovýchodne Stratená. 

## Opis
Trsteník leží na severnom okraji pohoria, v hrebeni, vedúcom severným smerom z vrchu Stolica (). Východne sa nachádza Duča (), Čierna hora (), Vincovka (), Buchvald (), Skálie () a Veľký Radzim (), južne Pálenisko (), Grúň (), Stolica () a Kyprov (), západne Priehybka (), Magura (), Dlhý vrch (), Homoľa (), Kráľova hoľa () a Kráľova skala () a severne Tri kopce (), Gregová (), Rakytovec (), Javorina () a Borovniak (). Severné svahy masívu odvodňuje potok Handulín, západné Homoľa, oba smerujúce do rieky Hron, voda z juhovýchodne sa zvažujúcich oblastí odteká Trsteníkom do rieky Slaná. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrcholovú oblasť pokrýva nesúvislý, miestami len riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít hrebeňa je možné pozorovať najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu, Nízke Tatry, hrebeň Vysokých Tatier, Levočské vrchy, Branisko, Volovské vrchy a Revúcku vrchovinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no juhovýchodným traverzom prechádza  modrá turistická značka z rázc. Pred Čuntavou (Cesta hrdinov SNP) cez rázc. Pod Trsteníkom na vrch Stolica (). Na túto trasu je prístup:

* po  žltej značke z Rejdovej cez rázc. Pod Trsteníkom
* po  zelenej značke z Telgártu cez rázc. Pred Čuntavou

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Telgárt
Kategória:Rejdová
Pavol Pekarčík

**Pavol Pekarčík** (*1972, Spišská Sobota) je slovenský dokumentárny režisér, strihač a kameraman.

## Život a dielo
Absolvoval katedru Dokumentárnej réžie na FTF VŠMU v Bratislave ako žiak Dušana Hanáka a Vlada Balca.

Spolu s Ivanom Ostrochovským nakrútil film *Menšie zlo* (2004)https://dokweb.net/database/persons/biography/e7d24e3b-a8d7-4a0b-a995-71ef660ae990/pavol-pekarcik, sondu do vzťahov medzi Slovákmi a politikmi v období druhých priamych prezidentských volieb. Následne, v tom istom roku spolupracujú na televíznej dokumentárnej snímke *Vietor*, v ktorej sa venujú dopadom horskej kalamity na obyvateľov Tatier. Prostrediu hôr sa taktiež venuje vo filme *Karakoram* (2005), či *Uli Blaho (2006)*. Spolu s Petrom Kerekesom a Ivanom Ostrochovským v roku 2013 natočili dokumentárny film *Zamatoví teroristi*.

Pekarčík pracoval ako strihač a kameraman na filme Ivana Ostrochovského *Ilja* (2010), ako pomocný režisér na filme Martina Šulíka *Cigán* (2011) a ako koproducent, vedúci výroby a pomocný režisér filmu Ivety Grófovej *Až do mesta Aš* (2012)https://dafilms.cz/director/9920-pavol-pekarcik. 

Ako režisér tiež nakrútil niekoľko dokumentárnych cyklov. *Z mesta do mesta* (2011) o fenoménoch slovenských miest. Spolupracoval na cykle *Ukrajinská Čítanka* (2015) o ukrajinských spisovateľoch. Podobne tak aj v minuloročnom *Slovenská čítanka* (2022). Najnovším televíznym počinom Pekarčíka je film *8 rokov pri frontovej línii* (2023) o osudoch obyvateľov doneckej oblasti na Ukrajine.  

Pekarčíkove *[https://dafilms.cz/film/10992-hluche-dny Hluché dni]* z roku 2019 získali cenu za najlepší film na festivale Jeden svet 2019. Snímka sa venuje príbehom nepočujúcich detí z rómskych osád.

## Filmografia

* *2004: Menšie zlo* 
* 2005: Vietor, Karakoram 
* 2006: *ULI BIAHO*
* 2011: *Celuloid country* (kameraman, strihač)
* 2011: *Z mesta do mesta*
* 2013: *Zamatoví teroristi*
* 2015: *Ukrajinská čítanka: Ukrajina, davaj, Ukrajina*
* 2016: *Mir vam* (kameraman)
* 2019: *Hluché dni*
* 2020: *Návod na prežitie - Rusíni* 
* 2020: *Muž so zajačími ušami* (herec)
* 2021: *Príbeh rieky Hornád* 
* 2022: *Slovenská čítanka, ŠTB: Prísne tajné*
* 2023: *8 rokov pri frontovej línii*

## Externé odkazy
Pavol Pekarčík | dafilms.cz

Pavol Pekarčík v Česko-Slovenskej filmovej databáze

Pavol Pekarčík | DOKweb

Pavol Pekarčík v Internet Movie Database

Kategória:Slovenskí kameramani dokumentárnych filmov
Kategória:Slovenskí režiséri dokumentárnych filmov
Tomáš a Diana

***Tomáš a Diana*** je slovenský rodinný seriál TV JOJ. Ide o adaptáciu francúzskeho seriálu *Un gars, une fille* s Jeanom Dujardanom a Alexandrou Lamy z roku 1999 vysielaného v televízii France 2. Seriál sa začal vysielať 24. mája 2023. Hlavné postavy stvárňujú Tomáš Maštalír a Diana Mórová.

## Obsadenie

## Série

## Časti

### 1. séria (2023)

### 2. séria (2023)

### 3. séria (2024)

### 4. séria (2025)

## Referencie

## Externé odkazy

* 
* 
* 

Kategória:Slovenské televízne seriály
Kategória:Slovenské televízne komediálne seriály
Kategória:Televízne seriály TV JOJ
Kategória:Televízne seriály z roku 2023
Harvey

**Harvey** môže byť:

* priezvisko, pozri Harvey (priezvisko), napr.:
** Lee Harvey Oswald (1939–1963), príslušník Námornej pechoty Spojených štátov
** Marshall Harvey Stone (1903–1989), americký matematik
** Alan Harvey Guth (* 1947), americký teoretický fyzik a kozmológ
** William Harvey (1578–1657), anglický lekár a anatóm
** Harvey Mandel (* 1945),  americký gitarista
Ashley

**Ashley** môže byť:
* Ashley Harkleroadová (* 1985), súčasná americká profesionálna tenistka
* Ashley Greenová (* 1987), americká herečka a modelka
* Ashley Bensonová (* 1989), americká herečka a modelka
* Allisyn Ashley Armová (* 1996), americká herečka
* Ashley Tisdalová (* 1985), americká herečka, speváčka, modelka a televízna producentka
* Ashley Juddová (* 1968), americká filmová a televízna herečka a politická aktivistka
* Ashley Fisher (* 1975), súčasný austrálsky profesionálny tenista
* Ashley Young (* 1985), anglický futbalový záložník
* Ashley Cole (* 1980), anglický futbalista
* Shannon Ashley Mitchell (* 1987), filipínsko-kanadská herečka a modelka
* Anthony Ashley Cooper, gróf Shaftesbury (1671–1713), anglický filozof
Clark (prvé meno)

**Clark** môže byť:
* Clark Gregg (* 1962), americký herec, režisér, scenárista a dabér
* Clark Gable (1901–1960), americký filmový herec
* Jay Clark Buckey (* 1956), americký lekár, kozmonaut a politik
* Clark Leonard Hull (1884–1952), americký psychológ, predstaviteľ neobehaviorizmu
Lili Taylorová

**Lili Anne Taylorová** (* 20. február 1967, Glencoe, Illinois, USA) je americká herečka, známa z filmov ako *Mystic Pizza* (1988), *Arizonský sen* (1993), *Štyri izby* (1995), *Strelila som Andyho Warhola* (1996), *Zámok hrôzy* (1999), *Naživo z Bagdadu* (2002), *[[V zajatí démonov]]* (2013) a z televíznych seriálov ako *[[Odpočívaj v pokoji]]* (20022005), *Ja a robot* (2013) a *American Crime* (20152017). 

## Detstvo a mladosť
Taylorová sa narodila ako piate zo šiestich detí. Vyštudovala New Trier High School v meste Winnetka, v štáte Illinois v roku 1985. 

## Kariéra
Taylorová sa herectvu venuje od roku 1986. V roku 1988 sa objavila vo filne *Mystic Pizza* po boku Annabeth Gish a Julie Roberts. O rok neskôr, si zahrala vedľajšiu úlohu vo filme *[[Narodený 4. júla]]*. V roku 1993 hrala nevlastnú dcéru Faye Dunaway, vo filme *Arizonský sen*. Taylorová v roku 1994 bola obsadená do filmu *Pánboh mieša karty*, kde získala cenu Independent Spirit Awards.

V roku 1996 si zahrala v životopisnom filme *Strelila som Andyho Warhola*. V roku 1998 sa objavila v epizóde "Mind's Eye", v televíznom seriály *[[Akty X]]* a bola nominovaná na cenu Primetime Emmy za vynikajúcu hosťujúcu herečku v dramatickom seriáli. Taylorová hosťovala v druhej a tretej sérii televízneho seriálu *[[Odpočívaj v pokoji]]*, kde stvárnila postavu menom Lisa Kimmel Fisher. Za svoj herecký výkon získala nomináciu na Primetime Emmy. 

Taylorová v roku 2005 získala cenu za najlepšiu herečku na Medzinárodnom filmovom festivale v Kodani, za jej herecký výkon vo filme *Factotum*. V roku 2009 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Johnny Depp, Christian Bale, Billy Crudup a Stephen Lang, Leelee Sobieski vo filme *Verejní nepriatelia*. Objavila sa tiež v televíznom seriály *Ja a robot*, z roku 2013. V rovnakom roku si zahrala v horore *[[V zajatí démonov]]*. Po boku Felicity Huffman si zahrala v televíznom seriály *American Crime* a po boku Matthewa Rhysa v televíznom seriály *Perry Mason*. 

Jej práca bola a je väčšinou v zameraná na nezávislé filmy a divadlo.

## Súkromný život
V roku 2009 sa Taylorová vydala za spisovateľa Nicka Flynna, s ktorým má dcéru. 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Divadelné herečky USA
Kategória:Držitelia ceny Independent Spirit Award
Kategória:Osobnosti z Illinoisu
Jaroslav Kejzlar

**Jaroslav Kejzlar** (pseudonym: **Emil Martoň**; * 17. marec 1887, Červený Kostelec† 9. september 1973 alebo 24. august 1977, Praha) bol spisovateľ a prekladateľ literatúry pre deti a mládež a vydavateľ, ktorý počas prvej Československej republiky na Slovensku pracoval ako učiteľ. Spolu s Jozefom Cígerom-Hronským založil vydavateľstvo Mládež v Kremnici a angažoval sa vo viacerých spolkoch.

## Život
Absolvoval štúdium na učiteľskom ústave v Hradci Králové a od roku 1920 pôsobil ako riaditeľ na meštianskych školách v Námestove a v Kremnici a v rokoch 19291938 v Pezinku, pričom po roku 1938 sa vrátil do Čiech a napokon pôsobil v Prahe.

Počas pôsobenia v Kremnici spolu s Jozefom Cígerom-Hronským založil a viedol vydavateľstvo Mládež, pričom bol tiež predsedom Okresnej jednoty zväzu slovenského učiteľstva v Kremnici. Počas pôsobenia v Pezinku sa angažoval v spolkoch Slovenská liga, Sokol a v Matici slovenskej.

## Tvorba
Venoval sa tvorbe literatúry pre deti a mládež. Vo vydavateľstve Mládež publikoval pôvodné aj upravené knihy rozprávok a povesti *Dve rozprávky* (1925), *Predavač čínskeho vetra a iné čínske pohádky* (1925), *Povesti z Podkrkonošia* (1927), *Kytka rozprávok* (1929), *Štedrý večer...* (1929), *Tajomstvo záhrady* (1930). Na Slovensku vydal aj román o osudoch vlastenecky cítiaceho slovenského chlapca *Janko Budiš* (1938). Okrem toho prekladal detskú literatúru z nemčiny a francúzštiny od Alphonsa Daudeta či Alfreda Assollanta.

## Referencie

## Odporúčaná literatúra
* 

Kategória:Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Kategória:Slovenskí prozaici
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Slovenskí vydavatelia
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Stanislav Škorvánek

**Stanislav Škorvánek** (* 31. január 1996, Žilina, Slovensko) je slovenský hokejový brankár, ktorý aktuálne chytá za Mountfield HK v českej Tipsport extralige.

## Klubová kariéra
Škorvánek je odchovanec žilinského hokeja. V extralige debutoval v ročníku 2015/16 v tíme slovenskej dvadsiatky, no pozíciu v najvyššej hokejovej súťaži si získaval náročne. Medzi rokmi 2016-2021 vystriedal hneď deväť klubov a veľmi často pendloval medzi extraligou a druhou ligou.

V sezóne 2021/22 posilnil Vlkov Žilina, za materský klub nastúpil vôbec prvýkrát na seniorskej úrovni. Hoci Žilina nesplnila cieľ postúpiť do prvej ligy, Škorvánek očakávania naplnil. V základnej časti si držal úspešnosť zákrokov na úrovni takmer 95%, vo vyraďovacej časti zbieral ešte o percento lepšie čísla.

Fantastické výkony mu vyniesli nový kontrakt s Duklou Michalovce. Prichádzal do známeho prostredia, za mužstvo z východného Slovenska odchytal dvanásť stretnutí už v ročníku 2020/21.

V sezóne 2022/23 sa mu napokon podarilo napevno preraziť do extraligy, v základnej časti pochytal až 93% všetkých striel a výraznou mierou sa podieľal na postupe svojho tímu do play-off. Vo vyraďovacej časti upútal pozornosť výbornými výkonmi a najmä jeho zásluhou Michalovce vyradili favorizovaný Slovan Bratislava v prvom kole. V semifinále mal na dosah ďalšie veľké prekvapenie, Michalovce sa dostali do vedenia 3:2 na zápasy proti Košiciam, ale favorizovaný súper dokázal sériu zvrátiť vo svoj prospech.

## Reprezentačná kariéra
Slovensko prvýkrát reprezentoval na turnaji hráčov do 20 rokov vo fínskych Helsinkách v roku 2016. Na šampionáte zastával pozíciu brankárskej dvojky za Adamom Húskom a do zápasového diania zasiahol iba na osem minút v dueli proti domácim reprezentantom.

Do reprezentácie sa vrátil v roku 2023. Vďaka skvelým výkonom v Michalovciach si vyslúžil miestenku na majstrovstvá sveta v Rige a Tampere.

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti zo Žiliny
Kategória:Slovenskí hokejoví brankári
Kategória:Hráči HK Dukla Michalovce
Kategória:Hráči HC 46 Bardejov
Kategória:Hráči HK Trnava
Kategória:Hráči HC 07 Detva
Kategória:Hráči HC Košice
Kategória:Hráči HC Prešov
Kategória:Hráči MsHK Žilina
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2023
Paralaktické meranie vzdialeností

**Paralaktické meranie vzdialeností** je jedna z geodetických metód merania vzdialeností.
náhľad| Princíp paralaktického merania vzdialeností.

## Princíp
Princípom paralaktického merania vzdialenosti je riešenie trojuholníka. Na jednom koncovom bode meranej vzdialenosti (B) je umiestnená lata o presne známej dĺžke. Na druhom koncovom bode (P) je presný (sekundový) teodolit, ktorým sa meria vodorovný uhol \gamma .

Vodorovná vzdialenosť je potom vypočítaná:

: s= \frac{b}{2} \mbox{cotg} \frac{\gamma}{2} 

Pokiaľ je b = 2m, potom 

: s= \mbox{cotg} \frac{\gamma}{2} 

Na podobnom princípe bývalo založené aj určovanie dĺžky triangulačných základní pri budovaní trigonometrickej siete.

## Základnicové laty
náhľad| Základnicová lata Carl Zeiss Jena Bala 2 m
V Československu sa používali predovšetkým základnicové laty VEB Carl Zeiss Jena Bala 2 m v kombinácii so sekundovým teodolitom Zeiss Theo 010 a trojpodstavcovou súpravou Zeiss. Na meranie v podzemných priestoroch bolo možné terče doplniť osvetľovacím zariadením.

Základnicové laty vyrábali aj iný poprední výrobcovia zememeračských prístrojov, ako Wild Heerbrugg (Wild GBL), Kern Aarau (Kern IB - invarbasislatte) a ďalšie.

## Presnosť
Pri štandardnom meračskom postupe bola presnosť merania závislá na meranej dĺžke a presnosti určenia paralaktického uhla. Nižšie uvedené hodnoty platia pre použitie sekundového teodolitu s presnosťou ±3 cc / 1".

Pokiaľ bola meraná vzdialenosť rozdelená na kratšie úseky a bol použitý zvláštny postup merania (kalibrovaná lata, obojstranné terče alebo iné) bola presnosť merania v milimetroch.

## Referencie


## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* 
Kategória:Geodézia
Slanské sedlo

**Slanské sedlo** môže byť:

* sedlo v Slanských vrchoch, pozri Slanské sedlo (Slanské vrchy)
* sedlo v Stolických vrchoch, pozri Slanské sedlo (Stolické vrchy)
Syndikalizmus

náhľad|Demonštrácia argentínskej syndikalistickej únie FORA v roku 1915
**Syndikalizmus** je revolučný prúd v rámci robotníckeho hnutia, ktorý sa snaží o združovanie pracovníkov podľa odvetví a presadzovanie ich požiadaviek prostredníctvom štrajkov s konečným cieľom získať kontrolu nad výrobnými prostriedkami a hospodárstvom ako takým. Syndikalistické hnutie sa vyvinulo vo francúzskych odboroch koncom 19. storočia a v socialistickom hnutí najviac prevládalo v medzivojnovom období, ktoré predchádzalo vypuknutiu druhej svetovej vojny.

Medzi hlavné syndikalistické organizácie patrili Všeobecná konfederácia práce vo Francúzsku, Národná konfederácia práce (CNT) v Španielsku, Talianska syndikalistická únia (USI), Slobodný zväz pracujúcich Nemecka a Argentínska regionálna federácia pracujúcich. Hoci sa nepovažovali za syndikalistov, väčšina historikov považuje Priemyselných robotníkov sveta, Írsky zväz pracovníkov v doprave a všeobecných pracovníkov a kanadský One Big Union za príslušníkov tohto prúdu.

Viaceré syndikalistické organizácie boli a dodnes sú spojené v Medzinárodnom združení pracujúcich, ale niektoré z jeho členských organizácií odišli do Medzinárodnej konfederácie práce (ICL-CIT), ktorá vznikla v roku 2018.

## Terminológia
Pojem *syndikalizmus* má francúzsky pôvod. Vo francúzštine je syndikát odborový zväz, zvyčajne miestny zväz. Zodpovedajúce slová v španielčine a portugalčine, *sindicato* a taliančine, *sindacato*, sú podobné. Rozšírením francúzskeho *syndicalisme* sa označuje odborový zväz vo všeobecnosti. Pojem *syndicalisme révolutionnaire* alebo revolučný syndikalizmus sa objavil vo francúzskych socialistických časopisoch v roku 1903 a Francúzska všeobecná konfederácia práce (*Confédération générale du travail, CGT*) začala používať tento pojem na označenie svojej značky odborov. Revolučný syndikalizmus alebo častejšie syndikalizmus s prívlastkom revolučný potom odborári podľa francúzskeho vzoru adaptovali do viacerých jazykov.

## Literatúra

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Socializmus
Kategória:Sociálne hnutia
Kategória:Fašizmus
Kategória:Ekonomické ideológie
Kategória:Komunizmus
Kategória:Anarchizmus
Slanské sedlo (Stolické vrchy)

**Slanské sedlo** () je sedlo v hlavnom hrebeni Stolických vrchov.

## Poloha
Sedlo sa nachádza v severnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Stolica. Oddeľuje severne situovaný Kyprov () a južne ležiacu dominantnú Stolicu () v hlavnom hrebeni. Leží na pomedzí Banskobystrického a Košického kraja, okresov Revúca a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Muránska Zdychava a Rejdová. Oblasť patrí do povodia Slanej, ktorá odvodňuje východné svahy sedla, vodu zo západnej časti odvádza Zdychava do rieky Muráň.

## Opis
Sedlo a jeho okolie pokrýva len nízka vegetácia, umožňujúca kruhový výhľad. Je tu vybudovaný turistický prístrešok a križuje sa tu hrebeňový chodník a Rudná magistrála. Sedlo je súčasťou chráneného areálu Stolica.

## Prístup
* po  modro značenej hrebeňovke:
** od juhu z Čiernej Lehoty cez Stolicu
** od severu z rázc. Pod Čuntavou (Cesta hrdinov SNP) cez Priehybku
* po  červenej značke (Rudná magistrála):
** od západu zo sedla Javorinka cez sedlo Severná lúka
** od juhu zo Stolice cez sedlo Harová

## Referencie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá v Stolických vrchoch
Kategória:Muránska Zdychava
Kategória:Rejdová
Kyprov

**Kyprov** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Rejdovou, približne  severne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na hranici Banskobystrického a Košického kraja, okresov Brezno, Revúca a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obcí Telgárt, Muránska Zdychava a Rejdová. Najbližším sídlom je severne situovaný Telgárt a východne ležiaca Rejdová a Vyšná Slaná, juhovýchodne sa nachádza Čierna Lehota, juhozápadne Muránska Zdychava a západne Muránska Huta a Červená Skala. 

## Opis
Kyprov leží v severnej, najvyššej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom severným smerom z vrchu Stolica (). Severne sa nachádza Magura (), Dlhý vrch (), Priehybka (), Trsteník (), Homoľa () a Buchvald (), východne Skálie (), Veľký Radzim () a Pálenisko (), južne Grúň (), Skalka (), Stolica () a Lehotská hoľa () a západne Čelo () a Župkova Magura (). Severozápadné svahy masívu odvodňuje potok Stračaník do rieky Hron, voda z východných odteká riekou Slaná a z juhozápadných potokom Zdychava. Vrcholom vedie značená turistická trasa. Masív je súčasťou chráneného areálu Stolica.

### Výhľady
Vrcholovú oblasť pokrýva po plošnej ťažbe len nízka a nesúvislá vegetácia, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné mnohé vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu, Veporské, Volovské a Levočské vrchy, hrebeň Vysokých Tatier a Nízke Tatry.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od juhu z Čiernej Lehoty cez vrch Stolica ()
** od severovýchodu z rázc. Pred Čuntavou (Cesta hrdinov SNP) cez rázc. Priehybka
* po  žltej značke z Rejdovej cez Olochovu jamu a Stolicu
* po  červenej značke zo sedla Javorinka cez Slanské sedlo

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Vrchy v okrese Revúca
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Telgárt
Kategória:Muránska Zdychava
Kategória:Rejdová
Priehybka

**Priehybka** môže byť:

* sedlo v Nízkych Tatrách, pozri Priehybka (sedlo)
* vrch v Nízkych Tatrách (), pozri Priehybka (vrch v Nízkych Tatrách)
* vrch v Stolických vrchoch (), pozri Priehybka (vrch v Stolických vrchoch)
Alexander Füzesséry

**Alexander Füzesséry** (**; * 25. november 1825, Vrbnica – † 9. február 1880, Budapešť )  bol katolícky kňaz, opát, poslanec uhorského snemu.

## Životopis
Narodil sa vo Vrbnici, v rodine nižšej šľachty Füzesséryovcov (alebo Füzešériovcov) Po skončení teologických štúdií bol v roku 1849 vysvätený za kňaza. Bol kaplánom v Novom Meste pod Šiatrom a v Michalovciach. V rokoch 1855 -1867 bol farárom vo  farnosti Boľ, v rokoch 1867-1872 farárom v Sárospataku. V r. 1872 bol menovaný za opáta. Od r. 1873 bol farárom a biskupským komisárom gymnázia v Novom Meste pod Šiatrom. V roku 1878 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Kráľovský Chlmec. 

Tlačou mu vyšli niektoré z jeho kázní. 

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Maďarskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Uhorskí kňazi
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Osobnosti z Vrbnice
Zuzana Mojžišová

**Zuzana Mojžišová** môže byť:

* slovenská filmová kritička a publicistka (* 1965), pozri Zuzana Mojžišová (filmová kritička)
* slovenská speváčka a rozhlasová redaktorka (* 1974), pozri Zuzana Mojžišová (speváčka)

Mojžišová, Zuzana
Yahman!

***Yahman!*** je názov druhého štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 1999 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Rádio Bratislava.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Skupina Polemic
* Branislav Bajza - gitara
* Peter Opet - trúbka
* Peter Huraj - tenor saxofón
* Marek Határ - gitara, spev
* Miroslav Baričič - basová gitara
* Andrej Juráš - bicie nástroje
* Peter Šándor - klávesové nástroje
* Ľubomír Horák - pozauna
;Produkcia
* Ján Došek, Ivan Jombík - digital mastering

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 1999
Kategória:Albumy skupiny Polemic
Kov vzácnych zemín

**Kovy vzácnych zemín** alebo **prvky vzácnych zemín** je súhrnné označenie pre niektoré prvky 3. skupiny periodickej tabuľky, konkrétne pre skandium, ytrium, lantán a lantanoidy (prvky od céru po lutécium). Ide o 17 takmer nerozlíšiteľných ťažkých kovov s lesklým sivým povrchom. Aktinoidy sa do tejto skupiny nezaraďujú. Tieto prvky sa používajú v rôznych aplikáciách, ako sú elektrické a elektronické súčiastky, lasery, sklo, magnetické materiály a v priemyselných procesoch.

Skandium a ytrium sa pokladajú za kovy vzácnych zemín, pretože sa zvyčajne nachádzajú v rovnakých ložiskách rudy ako lantanoidy a majú podobné chemické vlastnosti, ale majú iné elektrické a magnetické vlastnosti. Názov „kovy vzácnych zemín“ zavádzajúci, pretože tieto prvky v skutočnosti nie sú vzácne, ale historicky trvalo dlho, než sa tieto prvky podarilo izolovať. 

Tieto prvky na vzduchu pri izbovej teplote pomaly matnú a pomaly reagujú so studenou vodou za tvorby hydroxidov, pričom sa uvoľňuje vodík. Reagujú s parou za vzniku oxidov a spontánne sa vznietia pri teplote okolo 400 °C. Tieto prvky a ich zlúčeniny nemajú žiadnu biologickú funkciu okrem niekoľkých špecializovaných enzýmov, ako je napríklad bakteriálna lantanoid-dependentná metanoldehydrogenáza. Ich zlúčeniny rozpustné vo vode sú mierne až stredne toxické, ale nerozpustné zlúčeniny nie sú toxické. Všetky izotopy prométia sú rádioaktívne, takže sa prirodzene nenachádza v zemskej kôre, okrem malých množstiev, ktoré vznikajú spontánnym štiepením uránu-238. Často sa nachádza v mineráloch s tóriom a menej často s uránom.

Aj keď sú kovy vzácnych zemín relatívne bežné v zemskej kôre (cér je 25. najbežnejší prvok, s koncentráciou 68 ppm je bežnejší než meď), v praxi sú tieto prvky rozmiestnené všade ako nečistoty. Na zisk kovov vzácnych zemín v dostatočnej čistote je teda nutné spracovať veľké množstvo surovej rudy, preto sa nazývajú kovy *vzácnych* zemín.

Kvôli svojim koherentným geochemickým vlastnostiam sú kovy vzácnych zemín rozptýlené a málokedy sa nachádzajú koncentrované v mineráloch vzácnych zemín. Kvôli tomu existuje malé množstvo ekonomicky využiteľných ložísk rúd, v ktorých sa nachádzajú. Prvý minerál vzácnych zemín, ktorý bol objavený (v roku 1787), bol gadolinit, čo je čierny minerál, ktorý sa skladá z céru, ytria, železa, kremíku a ďalších prvkov. Tento minerál bol extrahovaný z bane v dedine Ytterby vo Švédsku – až štyri kovy vzácnych zemín sú pomenované podľa tohto miesta (ytrium, terbium, erbium a yterbium).

## Prvky
Ako kovy vzácnych zemín sa označujú:

* skandium
* ytrium
* lantán
* cér
* prazeodým
* neodým
* prométium
* samárium
* európium
* gadolínium
* terbium
* dysprózium
* holmium
* erbium
* túlium
* yterbium
* lutécium

## Poznámky

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Kovy vzácnych zemín
Olexandr Jakovyč Oxančenko

**Olexandr Jakovyč Oxančenko**, prezývaný **Sivý vlk** (; * 26. apríl 1968, Malomichajlovka, Ukrajinská SSR, ZSSR – † 25. február 2022, nad Kyjevom, Ukrajina), bol ukrajinský stíhací pilot a poslanec mesta Mirhorod. Bol plukovníkom ukrajinských vzdušných síl, ktorý pred odchodom do dôchodku v roku 2018 získal ocenenia na viacerých leteckých prehliadkach. V roku 2022 sa po začiatku ruskej invázie na Ukrajinu vrátil do aktívnej služby a zahynul počas bitky o Kyjev. Posmrtne mu bol udelený titul Hrdina Ukrajiny.

## Životopis
Narodil sa 26. apríla 1968 v obci Malomichajlovka v Dnepropetrovskej oblasti Ukrajiny, ktorá bola vtedy súčasťou Sovietskeho zväzu. Do roku 1985 navštevoval miestnu strednú školu, než začal vojenský letecký výcvik. Absolvoval Charkovské vyššie vojenské letecké učilište pilotov. V roku 1989 vstúpil do sovietskych vzdušných síl. Slúžil ako pilot-inštruktor a neskôr sa vypracoval do funkcie zástupcu veliteľa svojej jednotky leteckého výcviku v 831. brigáde taktického letectva dislokovanej na základni Mirhorod. Počas ruskej anexie Krymu v roku 2014 slúžil na základni Beľbek a zúčastnil sa bojov na Kryme a Donbase.

V rokoch 2013 až 2018 bol predvádzacím (display) pilotom stíhacieho lietadla Suchoj Su-27 ukrajinských vzdušných síl. Mal nalietaných viac ako 2 000 hodín. V roku 2016 lietal na Malta International Airshow, stal sa víťazom Medzinárodných leteckých dní SIAF, pričom dostal trofej od veliteľa slovenských vzdušných síl. V tom istom roku bol tiež ocenený ako Mirhorodská osobnosť roka. V roku 2017 získal cenu *As the Crow Flies Award* za najlepšiu letovú ukážku na Royal International Air Tattoo. V roku 2018 sa stal najlepším pilotom na Czech International Air Fest a v hodnosti plukovníka odišiel do dôchodku.

Bol členom politickej strany Sila a česť v Poltavskej oblasti. Od novembra 2020 pôsobil ako jeden z poslancov mestského zastupiteľstva v Mirhorode. Po začiatku ruskej invázie na Ukrajinu v roku 2022 sa vrátil z dôchodku do aktívnej služby. Zahynul v noci 25. februára pri obrane vzdušného priestoru nad Kyjevom, pravdepodobne paľbou vlastných jednotiek, keď sa snažil odpútať pozornosť nepriateľských lietadiel. Bol ženatý a mal dve dcéry a syna. Bol nositeľom Radu Daniela Haličského. Ukrajinský prezident Volodymyr Zelenskyj mu posmrtne udelil Rad zlatej hviezdy a tým zároveň aj titul Hrdina Ukrajiny. Pochovali ho 6. marca na vojenskom cintoríne v Mirhorode.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Dnipropetrovskej oblasti
Kategória:Sovietski letci
Kategória:Ukrajinskí letci
Kategória:Ukrajinskí komunálni politici
Kategória:Hrdinovia Ukrajiny
Kategória:Ukrajinské vojenské osobnosti
Kategória:Osobnosti rusko-ukrajinskej vojny
Hugo Ball

**Hugo Ball** (* 22. február 1886, Pirmasens, Nemecké cisárstvo† 14. september 1927, Sant'Abbondio, Švajčiarsko) bol nemecký spisovateľ, básnik, režisér a zakladateľ umeleckého hnutia Dada v Zürichu v roku 1916. Spolu s básničkou a spisovateľkou Emmy Hennings založil legendárny Cabaret Voltaire, kde organizovali divadelné a hudobné performance.

## Život a dielo
vľavo|náhľad|Ball v roku 1916 recituje svoju báseň ''Karawane'' počas performancie v Cabarete Voltaire
Ball vyrastal v katolíckej rodine stednej triedy. Narodil sa síce v mestečku Pirmasens na západe Nemecka, už v jeho útlom detstve sa však rodina presťahovala do Mníchova a neskôr do Heidelbergu.

Ball najskôr študoval sociológiu a filozofiu, ale neskôr sa presťahoval do Berlína, kde pokračoval štúdiom herectva.

Jeho umelecká identita sa začala výrazne formovať počas Prvej svetovej vojny, voči ktorej Ball zaujal silno kritický postoj najmä po nemeckej invázii Belgicka. Keďže sa za svoje postoje stal v Nemecku vlastizradcom, utiekol do Švajčiarska, kde si v roku 1920 zobral za ženu spisovateľku Emmy Hennings, ktorá sa stala významnou spolutvorkyňou Ballových umeleckých diel.

Cabaret Voltaire založil Ball 5. februára 1916 v Zürichu v rámci tamojšej literárnej kaviarne. V priestoroch pripravoval a predvádzal divadelné performancie, ktoré boli prienikom výtvarného, divadelného, hudobného a literárneho avantgardného umenia v podobe provokatívnych vaudevillov. Cabaret Voltaire vydával zároveň aj rovnomenný umelecký magazín.
vľavo|náhľad|Ballova báseň ''Karawane''
V roku 1916 napísal *Dada Manifesto*, čím manifestoval založenie umeleckého hnutia dadaizmu, ktorý na politickú a vojnovú situáciu v Európe reagoval dielami, ktoré postrádali obsah, logiku a vznikali náhodnými metódami. Dadaizmus bol podľa Balla rezignáciou na hľadanie univerzálnej pravdy a manifestoval sa oslobodením od slov a zmyslu. Jeho cieľom bolo vytvoriť nový umelecký jazyk, ktorý by bol oslobodený od predošlého literárneho a politického vývoja západného sveta.

V tomto období rozvíjal aj svoj vlastný literárny žáner tzv. *zvukovej poézie*, ktorá spočívala v rytmizovaní fiktívnych, umelo vytvorených slov. Prvou básňou *zvukovej poézie* bola jeho *Karawane*, ktorá obsahovala sériu nezmyselných slov. Ball napísal množstvo ďalších básní, či esejí. Mimo iné napríklad životopis Hermanna Hesseho (*Hermann Hesse*), či básnickú zbierku *7 schizofrenických sonetov*.

Napriek tomu, že Ball bol zakladateľom hnutia *Dada*, zotrval v ňom, spolu so svojou manželkou, taktiež avantgardnou umelkyňou, Emmy Hennings, iba dva roky. V roku 1920 sa vrátil ku kresťanstvu a rozhodol sa žiť tichý a osamelý život mimo umenia. V tomto období spísal väčšinu svojich dadaistických denníkov, ktoré slúžia ako hlavný historický prameň pre rekonštrukciu hnutia dadaizmu v meste Zürich.

Zomrel v roku 1927 na rakovinu žalúdku.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Nemeckí divadelní režiséri
Kategória:Nemeckí básnici
Kategória:Nemeckí spisovatelia
Kategória:Predstavitelia dadaizmu
Kategória:Úmrtia na rakovinu žalúdka
Priehybka (vrch v Stolických vrchoch)

**Priehybka** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Telgártom, približne  severne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na hranici Banskobystrického a Košického kraja, okresov Brezno a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obcí Telgárt a Rejdová. Najbližším sídlom je severne situovaný Telgárt a západne ležiaca Červená Skala a Šumiac, juhozápadne sa nachádza Muránska Huta, južne Muránska Zdychava a Čierna Lehota a východne Rejdová a Vyšná Slaná. 

## Opis
Priehybka leží v severnej, najvyššej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom severným smerom z vrchu Stolica () na Trsteník (). Severne sa nachádza Borovniak (), Trsteník (), Gregová (), Homoľa (), Kráľova skala () a Kráľova hoľa (), západne Grúň (), Dlhý vrch (), Magura () a Čelo (), južne Župkova Magura (), Kyprov (), Stolica () a Pálenisko () a východne Veľký Radzim (), Strieborná (), Skálie () a Buchvald (). Západné svahy hrebeňa odvodňuje potok Stračaník do rieky Hron, voda z východných odteká potokom Trsteník do Slanej. Vrcholovou časťou vedie značená turistická trasa. 

### Výhľady
Vrcholovú oblasť pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkych hôľnatých častí hrebeňa sú však viditeľné mnohé vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu, Volovské vrchy a Nízke Tatry.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od juhu z Čiernej Lehoty cez vrch Stolica () a Kyprov ()
** od severovýchodu z rázc. Pred Čuntavou (Cesta hrdinov SNP) cez rázc. Pod Trsteníkom
* po  žltej značke z Rejdovej cez rázc. Pod Trsteníkom
* po  zelenej značke z Telgártu cez rázc. Pred Čuntavou
* po  červenej značke zo sedla Javorinka cez rázc. Priehybka

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Brezno
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Telgárt
Kategória:Rejdová