Kostnický koncil

[náhľad|Zasadanie koncilu v kostnickom dóme (z ''[Kostnická kronika| Kostnickej kroniky Ulricha von Richentala*)|278x278bod]]
*'Kostnický koncil** alebo **koncil v Kostnici*' ([[5. november]] [[1414]][[22. apríl]] [[1418]]) bol snemom cirkevných predstaviteľov v meste [[Konstanz (mesto)|Kostnica]], ktorý na žiadosť [[Rímsko-nemecká ríša|rímskonemeckého kráľa]] [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmunda]] zvolal [[Ján XXIII. (protipápež)|protipápež Ján XXIII.]] Hostiteľom bol vtedajší kostnický biskup [[Otto III. z Hachbergu]].

Koncil v Kostnici mal ukončiť od roku [[1378]] trvajúcu *Západnú schizmu*, a tak znovu obnoviť jednotu [[Katolícka cirkev (latinská cirkev a východné katolícke cirkvi)|katolíckej cirkvi]] (*causa unionis*). Tiež sa malo diskutovať o nevyhnutných reformách niektorých vnútrocirkevných záležitostí (*causa reformationis*). A v rámci *causa fidei* mal koncil objasniť určité otázky týkajúce sa hlásania [[Evanjelium (spisy)|evanjelia]] a cirkevnej náuky o [[Sviatosť|sviatostiach]], a tak súčasne jasne pomenovať [[Heréza|herézy]].

== Historický kontext ==
Kardináli, nespokojní so spôsobom vládnutia pápeža [[Urban VI.|Urbana VI.]], zvolili v roku [[1378]] v meste [[Fondi]], neďaleko [[Rím]]a, za protipápeža Roberta zo Ženevy, ktorý si zvolil meno [[Klement VII. (protipápež)|Klement VII.]] Jeho zvolením však zapríčinili tzv. *Západnú schizmu*, rozkol vo vnútri [[Latinská cirkev|západnej (latinskej) cirkvi]]. Vzniknuvšie konkurenčné cirkevné tábory však nemali rozličné názory len v náboženských, ale veľmi často aj v politických otázkach, čo následne vyústilo do mnohých ozbrojených konfliktov. Ani smrť jedného z pápežov v nasledujúcich rokoch neviedla k zmiereniu týchto táborov, keďže prívrženci toho-ktorého pápeža si vždy spomedzi seba zvolili jeho nástupcu. V roku [[1409]] počas [[Koncil v Pise (1409)|koncilu v Pise]] vyhlásila skupina "neutrálnych" kardinálov oboch konkurujúcich si pápežov za oficiálne zosadených a zvolila si ďalšieho pápeža – [[Alexander V. (protipápež)|Alexandra V.]] Rozkol v cirkvi sa však neukončil – namiesto dvoch mala cirkev teraz už troch pápežov...

V čase nástupu kráľa [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmunda]] na rímskonemecký trón (1411) sa tak v [[Katolícka cirkev (latinská cirkev a východné katolícke cirkvi)|katolíckej cirkvi]] sporili o legitímny primát traja pápeži: [[Gregor XII.]] (Rím), protipápež [[Benedikt XIII. (protipápež)|Benedikt XIII.]] (Avignon) a protipápež [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] (Pisa). A každý z nich bol podporovaný odlišnými európskymi panovníkmi s odlišnými záujmami! Žigmund však vedel, že takýto politicko-cirkevný chaos ohrozuje jeho ríšu, a tak sa – ako *advocatus et defensor ecclesiae* (obhajca a obranca viery) – rozhodol, že sa bude snažiť docieliť zvolanie cirkevného snemu, ktorý by ukončil Západnú schizmu. [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] navrhol ako miesto konania koncilu [[Bologna|Bolognu]] (mesto svojho súčasného útočiska). Nakoniec však [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]], po zdĺhavých vyjednávaniach a pod Žigmundovým tlakom, súhlasil, že sa koncil bude konať na neutrálnej pôde – v [[Konstanz (mesto)|Kostnici]].<gallery>
Súbor:Urbanus VI.jpg|Pápež Urban VI. (1318 – 1389)
Súbor:Pape avignon clement7.jpg|Protipápež Klement VII. (1342 – 1394)
Súbor:Antipope Alexander V (1409-1410).JPG|Protipápež Alexander V. (1339 – 1410)
Súbor:Nuremberg Chronicles f 235v 2 Gregorius XII.jpg|Pápež Gregor XII. (1326 – 1417)
Súbor:Pape avignon benoit13.jpg|Protipápež Benedikt XIII. (1328 – 1423)
Súbor:Johannes XXIII. Gegenpapst 2.jpg|Protipápež Ján XXIII. (1370 – 1419)
Súbor:Pisanello 024b.jpg|Žigmund Luxemburský (1368 – 1437)
</gallery>

== Priebeh ==
Protipápež [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] teda prišiel do [[Konstanz (mesto)|Kostnice]] a otvoril tu [[5. november|5. novembra]] [[1414]] koncil, na ktorom boli spočiatku prítomní len jemu naklonení biskupi. Koncom roku [[1414]] prišiel do Kostnice aj kráľ [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmund]] a po porade s niekoľkými vplyvnými teológmi sa mu podarilo presadiť taký rokovací poriadok koncilu, ktorý stanovil, že sa bude hlasovať na princípe národov (*nationes*) a nie, ako zvyčajne, na princípe jednotlivcov. Zabránilo sa tak tomu, aby koncil ovládala majorita talianskych biskupov. Na Kostnickom koncile sa zúčastnilo päť *nationes*:  *Italica*, *Gallicana*, *Germanica* (kam patrili aj účastníci zo Škandinávie, Poľska, Litvy, Chorvátska, Uhorska a Česka), *Anglica* a *Hispanica*.

Vo februári [[1415]] podpísal [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] pod tlakom účastníkov koncilu vyhlásenie, že odstúpi, ak to isté urobia aj pápež [[Gregor XII.]] a protipápež [[Benedikt XIII. (protipápež)|Benedikt XIII.]] A okrem toho sa musel ešte zaprisahať, že neopustí Kostnicu. [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] však tento svoj sľub nedodržal a v snahe udržať sa pri moci, podporovaný habsburským vojvodom Friedrichom IV. Tirolským, utiekol z [[Konstanz (mesto)|Kostnice]] v noci z [[20. marec|20.]] na [[21. marec|21. marca]] [[1415]], prezlečený za paholka, do mesta [[Schaffhausen (mesto)|Schaffhausen]] a ďalej do [[Freiburg im Breisgau]].

Bez prítomnosti pápeža však koncil nebol uznášaniaschopný. Snem sa [[6. máj]]a [[1415]] túto problematickú situáciu rozhodol vyriešiť prijatím dekrétu *Haec sancta*, spoluautorom ktorého bol aj kardinál [[Guillaume Fillastre]] (vymenovaný za kardinála ešte [[Ján XXIII. (protipápež)|Jánom XXIII.]]). Obsahom dekrétu bolo slávnostné vyhlásenie, že koncil konaný v Kostnici má svoju moc bezprostredne od Krista, a preto je každý, akéhokoľvek stavu a hodnosti, aj keby to mal byť pápež, povinný ho poslúchať.

V meste [[Freiburg im Breisgau]] sa [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] začal medzičasom venovať podvratnej činnosti. Rýchlo si vynútil uznanie legitimity svojho pápežského úradu a, aby si zabezpečil finančné zdroje, začal predávať cirkevné funkcie. Okrem toho sa pustil aj do hľadania zahraničných politických spojencov, ktorých napokon našiel vo vojvodoch z [[Burgundsko (región)|Burgundska]] a [[Orléans|Orleánsu]]. Ale, keď sa [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]] pokúsil [[29. apríl]]a [[1415]] prekročiť pri meste [[Breisach am Rhein|Breisach]] rieku [[Rýn]], bol zatknutý jednotkou ríšskeho kráľovského vikára Ľudovíta z Pfalzu. Kráľ [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmund]] prikázal, aby [[Ján XXIII. (protipápež)|Jána XXIII.]] zadržiavali až do času, kedy už bude zvolený nový pápež. V zmysle dekrétu *Haec sancta* nakoniec koncil [[29. máj]]a [[1415]] zosadil [[Ján XXIII. (protipápež)|Jána XXIII.]] z pápežského trónu.

V [[Rím]]e sídliaci pápež [[Gregor XII.]] neuznával legitimitu koncilu konaného v Kostnici. Ešte pred svojím zvolením za pápeža sa však oficiálne zaviazal, že, ak to bude nevyhnutné pre ukončenie schizmy, odstúpi. Po zosadení [[Ján XXIII. (protipápež)|Jána XXIII.]] poslal [[Gregor XII.]] ku kráľovi [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmundovi]] posla s odkazom, že je pripravený odstúpiť, ak Rímu verní kardináli zvolajú nový koncil. Začiatkom júla [[1415]] tak formálne otvoril Gregorov splnomocnenec, kardinál [[Giovanni Dominici]], nový koncil, čím bola de facto uznaná autorita rímskeho biskupa – pápeža [[Gregor XII.|Gregora XII.]] A tak [[4. júl]]a [[1415]] [[Gregor XII.]] abdikoval, čo koncil následne oficiálne potvrdil. (Gregorovi sa toto potvrdenie zo strany koncilu priečilo, pretože za danej situácie považoval svoje odstúpenie, ako to vopred sľúbil, za dobrovoľné.)

Protipápež [[Benedikt XIII. (protipápež)|Benedikt XIII.]] však abdikovať odmietol a utiekol z [[Avignon]]u na [[Španielsko|španielske]] pobrežie (do mesta Peñiscola na Costa del Azahar), kde sa zdržiaval až do svojej smrti v roku [[1423]]. Medzitým začal kráľ [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmund]] vyjednávať s [[Aragónske kráľovstvo|aragónskym]] kráľom. Výsledkom bolo, že na koncil do Kostnice prišli aj niektorí biskupi z Benediktovho tábora. Napokon koncil [[26. júl]]a [[1417]] zosadil Benedikta XIII., a tak sa konečne mohlo pristúpiť k voľbe nového pápeža.
[[Súbor:Konstanz Konzilgebäude asv2022-10.jpg|náhľad|224x224bod|Bývalá kostnická mestská obchodná budova  – miesto konania konkláve]]
Ukázalo sa, že prípravy na voľbu nového (už všetkými uznávaného) pápeža nebudú jednoduché, keďže všetci na koncile prítomní kardináli (ktorí jediní boli oprávnení hlasovať v konkláve) pochádzali z Francúzska, Španielska, no predovšetkým z Talianska. Z tohto dôvodu konciloví otcovia opäť siahli po už osvedčenom princípe *nationes*. Všetky z piatich (už vyššie spomínaných) *nationes* vyslali po šesť delegátov, ktorí spolu s 23 kardinálmi [[8. november|8. novembra]] [[1417]] vošli do [[konkláve]], ktoré sa konalo v hermeticky uzavretej mestskej obchodnej budove na brehu [[Bodamské jazero|Bodamského jazera]]. Už v druhom kole voľby, [[11. november|11. novembra]] [[1417]], získal kardinál Colonna väčšinu hlasov *nationes* a osem hlasov kardinálov. Voľba pokračovala spôsobom označovaným ako *accessus*. Ešte v ten istý deň krátko pred poludním bol za pápeža zvolený kardinál Oddo di Colonna, ktorý si vybral meno [[Martin V.]]  

Následne sa účastníci koncilu spolu s novým pápežom v slávnostnej procesii odobrali do kostnického dómu.  

Slávnostná korunovácia nového pápeža sa uskutočnila [[21. november|21. novembra]] [[1417]]. Pápež Martin V. oficiálne ukončil Kostnický koncil dňa [[22. apríl]]a [[1418]]. 
[[Súbor:MPano 07.jpg|náhľad|Kostnický dóm]]
Cirkev vždy učila, že hoci by bol nositeľ duchovného úradu tohto svojho úradu nehodný, úkony, ktoré vykonáva, nie sú neplatné (princíp *ex opere operato*). A tak zostáva zosadenie pápeža na základe dekrétu *Haec sancta* diskutabilným. Okrem toho boli cirkevní hodnostári, ktorí rozhodovali o týchto záležitostiach, vymenovaní jedným z troch spomínaných zosadených pápežov! Ani v neskoršom období žiaden pápež neuznal princíp nadradenosti všeobecného koncilu nad pápežom (tzv. *otázka superiority*), na rozdiel od mnohých európskych biskupov a teológov, ktorí túto myšlienku s veľkou vervou obhajovali až do konca [[16. storočie|16. storočia]].

A čo sa týka iných tém, je potrebné zmieniť, že Kostnický koncil odsúdil náuku [[Ján Viklef|Johna Wyclifa]], [[Ján Hus|Jana Husa]] a [[Hieronym Pražský|Hieronyma Pražského]]. Jan Hus bol [[28. novembra]] [[1414]], teda ešte v čase neprítomnosti kráľa [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmunda]], zatknutý a uväznený ako [[Heréza|heretik]] a napokon [[6. júl]]a [[1415]] upálený. [[Hieronym Pražský]], ktorý chcel Husovi pomôcť, bol tiež zatknutý a nakoniec upálený [[30. máj]]a [[1416]]. John Wyclif (13301384) bol v čase konania koncilu už tridsať rokov mŕtvy. Jeho ostatky však boli po niekoľkých rokoch exhumované a spálené.

Dňa [[9. október|9. októbra]] [[1417]] vydal Kostnický koncil edikt *Frequens*, ktorým sa nariaďuje, aby sa po skončení Kostnického koncilu konali takého všeobecné koncily aspoň každých desať rokov. No od ukončenia koncilu v Kostnici až do súčasnosti sa konalo len päť koncilov.

== Výsledky a následky ==
Z troch v úvode spomínaných *causae* vyriešil Kostnický koncil zosadením troch pápežov len *causa unionis*. V roku [[1429]] abdikoval [[Klement VIII. (protipápež)|Klement VIII.]] (nástupca protipápeža [[Benedikt XIII. (protipápež)|Benedikta XIII.]]) a zo strany jeho prívržencov bol následne uznaný za pápeža [[Martin V.]] Tým sa definitívne ukončila *západná schizma*.

Jedným zo zámerov dekrétu *Haec sancta* bolo umožniť vznik kolegiálneho vzťahu medzi pápežom a koncilom, na základe čoho by sa vytvorila vhodná klíma pre uskutočnenie potrebných cirkevných reforiem. No nakoniec sa v Kostnici ani napriek tomu o *causa reformationis* nejako serióznejšie nehovorilo. Téma reforiem bola otvorená až na koncile v Bazileji – ale len v zmysle nástroja potrebného na posilnenie vplyvu už aj tak značne oslabeného pápežského úradu. O sto rokov neskôr bude na tému zanedbaných reforiem cirkvi veľmi dôrazne upozorňovať [[Martin Luther]]...
[[Súbor:Konstanzer Richental Chronik Verbrennung des Magisters Johannes Hus 58r.jpg|náhľad|179x179bod|Upálenie Jana Husa (z *Kroniky Ulricha von Richentala*)]]
Čo sa týka *causa fidei*, nielenže sa nedosiahol pokrok, ale celá situácia sa nerešpektovaním glejtu a upálením [[Ján Hus|Jana Husa]] ešte zhoršila. V [[Dejiny Česka|Čechách]] viedlo upálenie Jana Husa a odsúdenie jeho učenia k národnému povstaniu, ktoré vyvrcholilo až v tzv. [[Husitské vojny|Husitských vojnách]] (14191434). No ani po skončení týchto bojov nedošlo k zmiereniu [[Katolícka cirkev (latinská cirkev a východné katolícke cirkvi)|katolíkov]] a [[Husitstvo|Husových prívržencov]]. V priebehu [[16. storočie|16. storočia]] sa veľká časť husitov pridala k [[Protestantizmus|protestantom]], ktorých náuka bola koniec koncov ovplyvnená aj myšlienkami Jana Husa. Dôležitú úlohu zohrala tzv. *Jednota bratrská*, nasledovníci husitov, ešte aj v roku [[1618]] v [[České stavovské povstanie|českom stavovskom povstaní]], ktoré bolo jednou z príčin vypuknutia [[Tridsaťročná vojna|Tridsaťročnej vojny]].

Kostnický koncil vydal aj dekrét *Quilibet tyrannus*, ktorý odmieta neobmedzenú a bezpodmienečnú legitimitu zavraždenia tyranského vládcu. Dekrét vychádza z úvah [[Jean Gerson|Jeana Gersona]], ktorý kritizoval pokusy [[Jean Petit|Jeana Petita]] ospravedlniť vraždu vojvodu Ľudovíta I. Orleánskeho, ktorá bola spáchaná na objednávku burgundského vojvodu Jána I. Nebojácneho [[23. november|23. novembra]] [[1407]]. Tento spor viedol nakoniec k vojne medzi Armagnacovcami a Bourguignoncami (14101419), ktorá ešte viac spustošila [[Dejiny Francúzska|Francúzsko]], ktoré sa súčasne nachádzalo vo vojne s [[Dejiny Anglicka|Anglickom]] (13371453, *storočná vojna*).<gallery>
Súbor:JeanGerson.jpg|Jean Gerson
Súbor:Assassinat louis orleans.jpg|Vražda orleánskeho vojvodu (Chronique d'Angleterre,  BnF)
Súbor:John the Fearless 15th century.jpg|Ján I. Nebojácny
Súbor:LudvikOrlean Pizan.jpg|Ľudovít I. Orleánsky
</gallery>

Ďalší konflikt, ktorým sa Kostnický koncil musel zaoberať, bol spor medzi [[Rád nemeckých rytierov|Rádom nemeckých rytierov]] a Poľsko-litovskou úniou. Kým Rád nemeckých rytierov podnikal pod zámienkou, že [[Litovské veľkokniežatstvo|Litovské veľkokniežatsvo]] prijalo kresťanstvo len naoko, ďalšie lúpežné výpravy, Litovské veľkokniežatsvo zas požadovalo uznanie svojich práv ako kresťanskej krajiny. Kostnický koncil sa rozhodol vyslať do tejto oblasti delegáciu a [[24. október|24. októbra]] [[1417]] tam bola založená diecéza Varniai (dnes v [[Litva|Litve]]).

== Mesto Kostnica ako miesto konania koncilu ==
Pri výbere miesta konania tohto koncilu spadali do úvahy viaceré mestá: [[Štrasburg]], [[Bazilej]], Kempten (Allgäu), Kostnica. Kostnica bola veľmi dobre dostupná, mala potrebnú infraštruktúru, bola vynikajúco zásobovaná potravinami a iným tovarom dennej potreby. Okrem toho bola Kostnica nielen slobodným ríšskym mestom, ale aj sídlom biskupa.

V čase konania koncilu stála Kostnica štyri roky v centre európskeho cirkevno-politického diania. V meste a jeho bezprostrednom okolí sa zdržiavali kráľ, pápež, vrcholní cirkevní predstavitelia a ich celý sprievod. Spolu to bolo 29 [[kardinál]]ov, 33 [[arcibiskup]]ov, 150 [[biskup]]ov, 100 [[opát]]ov, 50 [[prepošt]]ov, 546 predstavených a členov jednotlivých rádov, 2 148 odborníkov z rôznych disciplín, 1 700 komediantov a 700 evidovaných prostitútok. K týmto údajom je ešte potrebné prirátať početný sprievod každého z účastníkov. No a musíme si uvedomiť, že všetci prišli na koňoch. Mesto Kostnica, ktoré malo pôvodne len 6000 obyvateľov, tak praskalo vo švíkoch. Koncil priniesol Kostnici počas týchto štyroch rokov nebývalý hospodársky a kultúrny rozmach, no zároveň predstavoval pre mesto obrovskú záťaž.

Medzi domácimi obyvateľmi koncil, samozrejme, mimoriadne rezonoval. Svedčí o tom aj [[Kostnická kronika]] - kronika koncilu, ktorej autorom je [[Ulrich z Richentalu|Ulrich von Richental]] (* 1360; † 1437). Ten vo svojom dome dokonca ubytoval niekoľkých účastníkov koncilu. Richental prevádzkoval pisárstvo a notariát pre potreby koncilu, zhromaždil kópie rôznych dokumentov, a tak nám vlastne zanechal jedno z najdôležitejších svedectiev o priebehu Kostnického koncilu. Jeho kronika obsahuje veľké množstvo správ o rôznych udalostiach, zoznamy účastníkov koncilu a rozsiahly cyklus ilustrácií.

Mesto Kostnica si v rokoch 2014 až 2018 pripomína 600. výročie konania koncilu.

== Významné osobnosti koncilu ==
Je potrebné si uvedomiť, že rôzne zachované, i keď veľmi podrobné, zoznamy účastníkov koncilu v rokoch 14141418 si niekedy sčasti odporujú. Isté však je, že nasledujúce osobnosti zohrali počas Kostnického koncilu dôležité úlohy:
* [[Peter z Ailly]] (1350/1351 – 1420), francúzsky teológ, [[kardinál]] a kancelár [[Sorbonna|Sorbonny]]
* [[Henry Beaufort]] (1375 – 1447), anglický štátnik a kardinál, hovorca anglickej cirkvi
* [[Benedikt XIII. (protipápež)|Benedikt XIII.]] (1342/43 – 1423), protipápež (spočiatku v Avignone) v rokoch 1394 až 1423
* [[Branda Castiglione]] (1350 – 1443), kardinál, pápežský legát v Uhorsku a Nemecku
* [[Manuel Chrysoloras]] (1353 – 1415), byzantský diplomat
* [[Zawisza Czarny]] (1379 – 1428), člen poľskej delegácie
* [[Guillaume Fillastre]] (1348 – 1428), francúzsky diplomat, spoluautor dekrétu *Haec sancta*
* Friedrich IV. (1382 – 1439), [[Tirolsko (historické územie)|tirolský]] vojvoda 
* [[Friedrich I. Brandenburský]] (1371 – 1440), gróf z Norimbergu, od roku 1417 markgróf a kurfirst ako Friedrich I. Brandenburský, viedol boje s husitmi
* [[Jean de Gerson|Jean le Charlier de Gerson]] (1363 – 1429), francúzsky teológ a kancelár Sorbonny
* [[Gregor XII.]] (1335 – 1417), pápež v rokoch 1406 až 1415, kardinál-biskup v Porto v rokoch 1415 až 1417
* [[Robert Hallum]] zo Salisbury († 1417), kancelár Oxfordskej univerzity v rokoch 1403 až 1405, biskup v Salisbury 1407 až 1417
* [[Gottfried de Hegghe]], rektor univerzity v Kolíne nad Rýnom okolo roku 1414
* [[Hieronym Pražský]] (1365 – 1416), český učenec spoluzakladateľ husitského hnutia
* [[Ján Hus]] (1370 – 1415), český učenec, kňaz a rektor Karlovej univerzity v Prahe
* [[Ján I. Nebojácny]] („Jean Sans Peur“) (1371 – 1419), burgundský vojvoda
* [[Ján XXIII. (protipápež)|Ján XXIII.]], protipápež v rokoch 1410 až 1415, zomrel vo [[Florencia|Florencii]] v roku 1419
* [[Karol VI. (Francúzsko)|Karol VI.]] (1368 – 1422), francúzsky kráľ v rokoch 1380 až 1422
* Ľudovít III. (1378 – 1436), kurfirst z Pfalzu v rokoch 1410 až 1436
* Ľudovít VII. (1368 – 1447), bavorský vojvoda, viedol na koncile francúzsku delegáciu
* [[Martin V.]] (Oddo di Colonna) (1368 – 1431), pápež v rokoch 1417 až 1431
* [[Peter z Mladoňovic]] (1390 - 1451), člen sprievodu majstra Jána Husa, spísal správy o upálení [[Správa o majstrovi Jánovi Husovi v Kostnici|Jána Husa]] a [[Rozprávanie o majstrovi Hieronymovi Pražskom upálenom v Kostnici pre meno Kristovo|Hieronyma Pražského]]
* [[Poggio Bracciolini]] (1380 – 1459), taliansky pápežský sekretár, humanista
* Ulrich z Richentalu (1360 – 1437), zaznamenal históriu koncilu v [[Kostnická kronika|Kostnickej kronike]]
* [[Žigmund (Svätá rímska ríša)|Žigmund Luxemburský]] (1368 – 1437), od roku 1410 nemecký kráľ, v rokoch 1433 až 1437 cisár [[Rímsko-nemecká ríša|Svätej rímskej ríše]], protektor Kostnického koncilu
* [[Oswald von Wolkenstein]] (1377 – 1445), tirolský rytier, básnik, skladateľ, diplomat
* [[Francesco Zabarella]] (1360 – 1417), taliansky kardinál z [[Padova|Padovy]]

<gallery>
Súbor:Pierre d'Ailly.jpg|Peter z Ailly
Súbor:Cardinal henry beaufort.jpg|Henry Beaufort
Súbor:Pape avignon benoit13.jpg|Benedikt XIII. (protipápež)
Súbor:Raising of the Son of Teophilus and St. Peter Enthroned 01.2.jpg|Branda Castiglione
Súbor:Manuel Chrysoloras - Imagines philologorum.jpg|Manuel Chrysoloras (predstava zo 17. storočia)
Súbor:Zawisza Czarny z Garbowa.JPG|Zawisza Czarny (predstava z 19. storočia)
Súbor:Guillaume Fillastre.jpg|Guillaume Fillastre
Súbor:Anonym Herzog Friedrich IV. von Tirol.jpg|Friedrich IV. Tirolský
Súbor:Kurfürst Friedrich I. von Brandenburg.jpg|Friedrich I. Brandenburský
Súbor:JeanGerson.jpg|Jean Gerson
Súbor:Nuremberg Chronicles f 235v 2 Gregorius XII.jpg|Pápež Gregor XII.
Súbor:Kunstdenkmäler KN 1887 S163 Konstanz Münster Grabplatte Bischof Robert Hallum im Chor.jpg|Robert Hallum
Súbor:Hieronymus prag a.jpg|Hieronym Pražský
Súbor:Jan Hus 140x190.jpg|Jan Hus
Súbor:John the Fearless 15th century.jpg|Ján I. Nebojácny
Súbor:Johannes XXIII. Gegenpapst 2.jpg|Ján XXIII. (protipápež)
Súbor:Charles VI de France - Dialogues de Pierre Salmon - Bib de Genève MsFr165f4.jpg|Karol VI.
Súbor:Ludwig III. von der Pfalz.jpg|Ľudovít III.
Súbor:Ludbar.jpg|Ľudovít VII.
Súbor:Pisanello, copia da Ritratto di Martino V (Galleria Colonna).jpg|Pápež Martin V.
Súbor:Poggio Cristofano Dell'Altissimo.jpg|Poggio Bracciolini
Súbor:Pisanello 024b.jpg|Žigmund Luxemburský
Súbor:Oswald von Wolkenstein 2.jpg|Oswald von Wolkenstein
Súbor:Flickr - Yale Law Library - Francesco Zabarella (1360-1417).jpg|Francesco Zabarella 
</gallery>

== Zdroje ==
* Andreas von Regensburg. *Concilium Constanciense.* 1422.
* Hieronymus von Croaria (vyd.). *Acta scitu dignissima docteque concinnata Constantiensis concilii celebratissimi.* Hagenau, 1500. 
* Giovanni Dominicus Mansi. *Sacrorum Conciliorum Nova et amplissima collectio. Editio novissima.* Zväzok 1 – 31. Florencia, Benátky, 1759 – 1798.
* Heinrich Finke (vyd.): *Acta Concilii Constanciensis.* Zväzky 1 – 4. Münster i. W. 1896 – 1928. 2. vyd. 1976.
* Ulrich von Richental. *Chronik des Konstanzer Konzils 1414–1418.* Vydal: Thomas Martin Buck. Ostfildern, 2010. ISBN 978-3-7995-6841-8.
* Konzilstadt Konstanz (vyd.). *Ulrich Richental: Chronik des Konzils zu Konstanz, 1414–1418.* Faksimile der Konstanzer Abschrift mit einem Kommentar von Jürgen Klöckler. Darmstadt: Theiss, 2013. ISBN 978-3-8062-2782-6.

== Literatúra ==
* VOLKART, Silvia  (Hrsg.). *Rom am Bodensee. Die Zeit des Konstanzer Konzils.* Zürich: NZZ Libro,  2014. ISBN 978-3-03823-887-4.
* BADISCHES LANDESMUSEUM KARLSRUHE (Hrsg.). *Das Konstanzer Konzil. Katalog. 1414–1418. Weltereignis des Mittelalters.* Darmstadt: Theiss,  2014. ISBN 978-3-8062-0001-0.
* BRAUN, Karl-Heinz - HERWEG, Mathias - HUBERT, Hans W. - SCHNEIDER, Joachim - ZOTZ, Thomas  (Hrsg.). *Das Konstanzer Konzil. Essays. 1414–1418. Weltereignis des Mittelalters.* Stuttgart: Theiss,  2013. ISBN 978-3-8062-2849-6.
* BUCK, Thomas Martin - KRAUME, Herbert. *Das Konstanzer Konzil. Kirchenpolitik – Weltgeschehen – Alltagsleben.* Ostfildern: Thorbecke,  2013. ISBN 978-3-7995-0502-4.
* KEUPP, Jan - SCHWARZ, Jörg. *Konstanz 1414–1418. Eine Stadt und ihr Konzil.* Darmstadt: Primus,  2013. ISBN 978-3-86312-038-2.
* SCHELLE, Klaus . *Das Konstanzer Konzil.* 2. Auflage. Konstanz: Stadler,  2010. ISBN 978-3-7977-0557-0.
* BRANDMÜLLER, Walter. *Das Konzil von Konstanz 1414–1418.* Band 1: *Bis zur Abreise Sigismunds nach Narbonne.* Paderborn: Schönigh, 1991. ISBN 3-506-74690-1. Band 2: *Bis zum Konzilende.* Paderborn: Schöningh, 1998. ISBN 3-506-74691-X.
* SCHATZ, Klaus. *Allgemeine Konzilien – Brennpunkte der Kirchengeschichte.* 2. Auflage. Paderborn: UTB / Schöningh,  2008. ISBN 3-8252-1976-3. (UTB) / ISBN 3-506-99492-1. (Schöningh).
* FRENKEN, Ansgar. *Die Erforschung des Konstanzer Konzils (1414–1418) in den letzten 100 Jahren* (= *Annuarium historiae conciliorum.* Band 25,1/2). Paderborn: Schöningh,  1993. ISBN 3-506-59462-1.
* JEDIN, Hubert  (Hrsg.). *Handbuch der Kirchengeschichte: vom kirchlichen Hochmittelalter bis zum Vorabend der Reformation.* Sieben Bände, Band 3, Halbband 2. Sonderausgabe. Freiburg im Breisgau: Herder, 1985. ISBN 3-451-27100-1.
* FINK, Karl August. *Die weltgeschichtliche Bedeutung des Konstanzer Konzils.* In: *Zeitschrift der Savigny-Stiftung für Rechtsgeschichte. Kanonistische Abteilung*, Bd. 51. 1965. S. 1–23.
* PAPSONOVÁ, Mária - ŠMAHEL, František  - DVOŘÁKOVÁ, Daniela. *Ulrich Richental. Kostnická kronika.* Budmerice: Vydavateľstvo Rak, 2009. ISBN 978-808550142-1.

== Referencie ==
 <references />

== Iné projekty ==


== Externé odkazy ==
* [http://www.konstanzer-konzil.de/de/2015 Website zum 600. Konzilsjubiläum]
* Tobias Engelsing: [http://www.zeit.de/2014/43/konstanzer-konzil-jan-hus/komplettansicht Konstanzer Konzil: *Exkommuniziert, verraten, verehrt''], Die Zeit, 43/2014, 3. November 2014.
* http://www.kompetenzzentrum-konstanzer-konzil.de/

## Zdroj

Kategória:Koncily