open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karina Petrikovičová

**Karina Petrikovičová** (* 22. september 1993, Piešťany) je slovenská plavkyňa. Zúčastnila sa Letných paralympijských hier 2008 v Pekingu, Letných paralympijských hier 2012 v Londýne, Letných paralympijských hier 2016 v Rio de Janeiro a Letných paralympijských hier 2024 v Paríži.

## Športová činnosť
V apríli 2024 získala bronzovú medailu na Majstrovstvách Európy v pretekoch na 100 m prsia.

### Paralympijské hry
* Letné paralympijské hry 2008 v Pekingu ako 14-ročná bola najmladšou členkou výpravy. V druhej rozplavbe na 100 m prsia skončila na 6. mieste, do finále nepostúpila.
* Letné paralympijské hry 2012 v Londýne získala 6. miesto na 100 m znak. V ostatných disciplínach sa do finále nedostala. 13. miesto získala v 100 m prsia.
* Letné paralympijské hry 2016 v Riu získala 5. miesto na 100 m znak. V ostatných disciplínach sa do finále nedostala.
* Letné paralympijské hry 2024 v Paríži, kvalifikovala sa.

### Majstrovstvá sveta
* Rio de Janeiro, Brazília, 2009
** 2. miesto časom 1:12,62100 m znak 

* Holandsko, 2010
** 3. miesto 100 m znak 

* Turecko, 2011
** 2. miesto 100 m znak 
** 2. miesto 50 m znak

* Kanada, 2013
** 3. miesto 200 m Polohové preteky 
** 3. miesto 100 m znak 
** 8. miesto 100 m motýlik 
** 8. miesto 50 m voľný spôsob 
** 9. miesto 100 m voľný spôsob,
** 10. miesto 100 m prsia

* **Majstrovstvá Európy**
** 3. miesto 100 m znak (Holandsko, 2014)
** 6. miesto 100 m prsia (Holandsko, 2014)
** 3. miesto 100 m znak (Portugalsko, 2016)

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Slovenského paralympijského výboru
* Profil na stránke Medzinárodného paralympijského výboru
* tagnuté články na sita.sk

Kategória:Osobnosti z Piešťan
Kategória:Slovenskí paralympionici
Kategória:Slovenské plavkyne
Kategória:Plavci na Letných paralympijských hrách 2008
Kategória:Plavci na Letných paralympijských hrách 2012
Kategória:Plavci na Letných paralympijských hrách 2016
Kategória:Plavci na Letných paralympijských hrách 2024
Poľana (sedlo)

**Poľana** () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa južne od obce Hubová.

## Polohopis
Priesmyk leží v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Nachádza sa na severnom konci liptovskej vetvy hlavného hrebeňa, ktorého západné rameno vybieha z masívu Chabzdovej () a pokračuje na Kútnikov kopec (). Juhovýchodné svahy tvorí úbočie vrchu Kýčera (), severozápadné nevýrazné pahorky hrebeňa. Sedlo tvorí prechod medzi Hubovskou dolinou na severe a dolinou Baranová na juhu. Oblasť patrí do povodia rieky Váh, kde vodu odvádza Lánový potok zo severných a Veľký Kračkov z juhozápadných častí. Sedlom prechádza značený turistický i náučný chodník.

Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obce Hubová.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od severozápadu zo Ľubochne cez rázc. Nad Hlbokou
** od juhovýchodu z Chabzdovej () cez Sedlo pod Červeným grúňom
* po  žltej turistickej značke od severu z Hubovej cez rázc. Nad Hlbokou

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šípska Fatra

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Veľkej Fatry
Miguel Ángel Ayuso Guixot

Mons. **Miguel Ángel Ayuso Guixot**, MCCI (* 17. jún 1952, Sevilla, Španielsko† 25. november 2024, Rím, Taliansko) bol španielsky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál a predseda Dikastéria pre medzináboženský dialóg a prefekt Komisie pre náboženské vzťahy s moslimami.

## Život
Narodil sa 17. júna 1952 v španielskom meste Seville. Dňa 2. mája 1980 zložil večné sľuby u Misionárov komboniánov Srdca Ježišovho. Rovnakého roku 20. septembra bol vysvätený na kňaza a začal pôsobiť ako misijný kňaz v Egypte a Sudáne, a to až do roku 2002.

Na Pápežskom inštitúte arabistických štúdií a islamológie získal roku 1982 licenciát a na Univerzite v Granade získal doktorát z dogmatickej teológie (2000). V roku 1989 začal pôsobiť ako profesor islamológie v Chartúme a neskôr v Káhire. Potom odišiel na Pápežský inštitút arabistických štúdií a islamológie, kde v rokoch 20062012 pôsobil ako predseda tohto inštitútu. Dňa 30. júna 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za sekretára Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg a viceprefekta Komisie pre náboženské vzťahy s moslimami.

## Biskup
Dňa 29. januára 2016 ho pápež František ustanovil titulárnym biskupom z Luperciany. Biskupské svätenie prijal 19. marca rovnakého roku z rúk pápeža Františka a spolusvätiteľmi boli kardinál Fernando Filoni a arcibiskup Giovanni Angelo Becciu.

Dňa 25. mája 2019 bol vymenovaný za predsedu Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg a prefektom Komisie pre náboženské vzťahy s moslimami.

Hovorí po španielsky, arabsky, anglicky, francúzsky a taliansky.

## Kardinál
Dňa 5. októbra 2019 ho pápež František vymenoval za kardinála-diakona s titulárnym kostolom San Girolamo della Carità.

Zomrel 25. novembra 2024 vo veku 72 rokov.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných pápežom Františkom

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Španielski kardináli
Kategória:Španielski rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Španielski historici
Kategória:Španielski teológovia
Kategória:Osobnosti zo Sevilly
Kategória:Španielski misionári
Kategória:Prefekti Dikastéria pre medzináboženský dialóg
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1979

**Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1979** boli dvanáste juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Majstrami Európy sa po druhýkrát stali hokejisti Česko-Slovenska.

## Skupina A
Turnaj Skupiny A sa hral od 31. marca do 6. apríla 1979 v poľských mestách Tychy a Katovice.

### Prvé kolo
Legenda:

#### Skupina 1

|}

#### Skupina 2

|}

### Finálové kolo
#### Skupina o titul

|}

#### Skupina o udržanie

|}

## Skupina B
Turnaj Skupiny B sa hral od 4. do 8. marca 1979 v rumunskom meste Miercurea Ciuc.

### Základné skupiny
#### Skupina 1

|}

#### Skupina 2

|}

### Play-off
#### Zápas o 7. miesto

#### Zápas o 5. miesto

#### Zápas o 3. miesto

#### Finále

### Konečné poradie

## Skupina C
Turnaj Skupiny C sa hral od 1. do 6. marca 1979 v bulharskom hlavnom meste Sofia.

|}

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Kategória:Ľadový hokej v 1979
Kategória:Ľadový hokej v Poľsku
Kategória:Ľadový hokej v Rumunsku
Kategória:Ľadový hokej v Bulharsku
Kategória:Športové podujatia v Poľsku
Kategória:Športové podujatia v Rumunsku
Kategória:Športové podujatia v Bulharsku
Kategória:1979 v Európe
Denner

**Denner AG** je diskontný reťazec supermarketov vo Švajčiarsku. Je to tretí najväčší reťazec supermarketov vo Švajčiarsku po Migros a Coop s podielom na trhu 11,4 %. Od roku 2007 ho vlastní federácia Migros-Genossenschafts-Bund.

Od roku 2022 má Denner 860 obchodov (591 vlastných obchodov a 269 prevádzkovaných ako franšíza s názvom *Denner Partner*) a príjmy vo výške 3,7 miliardy CHF. Denner je druhým najväčším predajcom vína vo Švajčiarsku.

## História
Začiatok sa datuje do roku 1860 a neskôr spoločnosť rozvinul Karl Schweri. Neskôr sa v roku 1967 v Zürichu stal prvým švajčiarskym diskontom. V roku 1973 spoločnosť prelomila tabakový kartel v krajine. V roku 2004 predaj jej 580 predajní prekročil 1,8 miliardy CHF.

V roku 2005 spoločnosť Denner získala svoj konkurenčný diskontný reťazec Pick Pay.

V januári 2007 bolo oznámené, že Migros kúpil väčšinový podiel v Denner. Po vstupe svetovo známych predajcov Aldi a Lidl (2004 a 2009) na švajčiarsky trh Denner úspešne obhájil svoju vedúcu úlohu v kategórii diskontov.

„Jeden za všetkých“ (*Einer für Alle*) je tvrdenie spoločnosti, ktorá sa označuje ako „Maloobchodný Robin Hood“, ktorý bojuje za lacnejšie ceny pre zákazníkov.

Popredný švajčiarsky diskont Denner mal ku koncu roka 2016 510 vlastných diskontných pobočiek vo všetkých štyroch jazykových regiónoch Švajčiarska a v Lichtenštajnskom kniežatstve, ako aj nezávislých predajcov, ktorých zásobuje spoločnosť Denner a pôsobia pod názvom Denner Satellit a “Denner Partner“ (279 pobočiek). 20 lokalít je prevádzkovaných aj vo franšízovom modeli ako Denner Express alebo Denner partners. Na konci roka 2017 mal Denner 811 predajných miest. S viac ako 300 vínami vo svojom sortimente je Denner druhým najväčším predajcom vína vo Švajčiarsku po Coop. Ku koncu roka 2018 Denner zamestnával celkovo 5 075 ľudí a 105 učňov.  Čisté tržby v roku 2016 boli 2,97 miliardy švajčiarskych frankov a bolo zaregistrovaných 138,3 milióna nákupov. Ku koncu roka 2018 mal Denner 817 pobočiek.

## Referencie

## Zdroj
*

Kategória:Podniky vo Švajčiarsku
Kategória:Maloobchodné podniky
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IX.

[vpravo|náhľad|338x338bod| Pápež [Klement IX. (Carlo Maratta, asi 1669, olej na plátne)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IX.**

## Menovacia politika
Pápež Klement IX. vymenoval počas svojho pontifikátu (16671669) 12 kardinálov v troch konzistóriách. Jedného kardinála ohlásil *[[in pectore]].* Najviac prelátov povýšil na poslednom konzistóriu.

Všetci vymenovaní boli Európania. Kardinálske galero získali 10 Taliani, 1 Francúz a 1 Španiel. Hlava Cirkvi vymenovala za kardinála aj svojho synovca Giacomo kardinála Rospigliosiho či Leopolda kardinála de' Medici, ktorý bol bratom Ferdinanda II. Medicejského. Najmladším vymenovaným prelátom sa stal 18-ročný Talian Sigismondo kardinál Chigi, najstarším bol 79-ročný Talian Emilio Bonaventura kardinál Altieri, ktorý sa po Klementovej smrti stal jeho nástupcom ako Klement X.

Všetci kardináli vymenovaní Klementom IX. sa po jeho skone v roku 1669 zúčastnili na konkláve. Posledným žijúcim kardinálom, ktorého tento pápež vymenoval, bol Nicolò kardinál Acciaioli. Skonal 23. februára 1719, teda skoro 50 rokov po Klementovej smrti.

## Konzistórium 12. decembra 1667
[vpravo|náhľad|255x255bod| [Leopoldo de' Medici bol vymenovaný za kardinála 12. decembra 1667. (Giovanni Battista Gaulli, Galleria degli Uffizi, cca 1667)]]

# Giacomo kardinál Rospigliosi (16281684), pápežov synovec
# Leopoldo kardinál de' Medici (16171675), brat veľkovojvodu z Toskánska
# Sigismondo kardinál Chigi (16491678)

## Konzistórium 5. augusta 1669
[vpravo|náhľad|261x261bod| Francúz [Emmanuel Théodose de La Tour d'Auvergne bol členom kardinálskeho kolégia od 5. augusta 1669. (Hyacinthe Rigaud, Musée Hyacinthe-Rigaud, 1707)]]

# Emmanuel Théodose kardinál de la Tour d'Auvergne de Bouillon (16431715)
# Luis Manuel kardinál Fernández de Portocarrero-Bocanegra y Moscoso-Osorio (16351709) *[[in pectore]]*, zverejnený 29. novembra 1669

## Konzistórium 29. novembra 1669
# Francesco kardinál Nerli (15941670)
# Emilio Bonaventura kardinál Altieri (15901676), neskôr pápež Klement X.
# Carlo kardinál Cerri (16101690)
# Lazzaro kardinál Pallavicino (16031680)
# Giovanni kardinál Bona, O.Cist. (16091674)
# Nicolò kardinál Acciaioli (16301719)
# Buonaccorso kardinál Buonaccorsi (16201678)

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom VII. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom X. (nástupcom)

## Zdroj

Klement 09
Svätá Irena

**Svätá Irena** alebo (najmä v pravosláví) **svätá Irina** môže byť:

* meno viacerých kresťanských svätíc
** mučeníčka, jedna z trojice sester Agape, Chionia a Irena, pozri Irena (veľkomučeníčka)
** rímska vdova, pozri Irena Rímska
**sestra pápeža Damaza I., pozri Irena (sestra Damaza I.)
** byzantská svätica z Kapadócie, predstavená kláštora Chrysobalantou, pozri Irena (Chrysobalantou)
** portugalská svätica, pozri Irena (portugalská svätica)
** byzantská cisárovná, ctiteľka ikon, niektorými uctievaná ako svätá, pozri Irena (Byzantská ríša)
** byzantská cisárovná, pôvodne uhorská princezná Piroška, pozri Irena Uhorská
* jeden z názov bývalého Chrámu Božej Múdrosti v Konštantínopole, dnešnom Istanbule, pozri Hagia Eiréné

Irena, Svätá
Peter Stachura

MUDr., Dr. med. **Peter Stachura**, MBA (* 6. január 1979, Levoča) je slovenský lekár v odbore anestéziológia a paliatívna medicína, expert na zdravotníctvo a od roku 2023 poslanec Národnej rady SR za Kresťanskodemokratické hnutie (KDH). Vo svojej práci sa zameriava na zlepšovanie zdravotníckych politík a systémov na Slovensku.

## Vzdelanie
Pochádza zo Spišskej Novej Vsi, kde navštevoval ZŠ a následne gymnázium. V roku 2003 úspešne absolvoval štúdium na Lekárskej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Titul MBA v odbore zdravotnícky manažment získal v roku 2012 na Univerzite Bayreuth v Nemecku. Doktorandský titul v roku 2014 na Univerzite v Bonne.

## Lekárska prax
Po ukončení štúdia nastúpil ako lekár v atestačnej príprave do Nemocnice Levoča, a následne do Nemocnice Görlitz v Nemecku, kde pôsobil až do roku 2009. V rokoch 20092017 pracoval ako anestéziológ, a zároveň v rokoch 20142016 aj ako paliatívny lekár v mobilnom hospici v Nemocnici Bayreuth. V rokoch 20142016 ako vedecký pracovník na Univerzite Friedricha Alexandra kde spolupracoval na koordinácií paliatívnej starostlivosti v onkologických centrách. Od roku 2017 pôsobí ako anestéziológ v Univerzitnej nemocnici St. Pölten v Rakúsku.

## Politická kariéra
Pôsobil v rôznych vedúcich a poradenských pozíciách, vrátane funkcie poradcu premiéra pre zdravotníctvo na Úrade vlády SR v roku 2021. V oblasti politiky sa stal známejší ako štátny tajomník na Ministerstve zdravotníctva SR, kde pôsobil počas pandemického obdobia pod vedením ministra Mareka Krajčího. Tento post opustil v apríli 2021, keď bol odvolaný novým ministrom zdravotníctva Vladimírom Lengvarským​.

V rokoch 2021 až 2022 pracoval ako projektový manažér v spoločnosti Agel na Slovensku, kde pracoval na projekte týkajúcom sa správnej liečby akútnej bolesti v nemocniciach. Od roku 2022 je prezidentom Asociácie zdravotníckych pracovníkov v zahraničí, organizácie, ktorá sa venuje podpore slovenských zdravotníckych profesionálov pracujúcich v zahraničí.

## Projekty
* Podcast *Napriamo*
* občianske združenie *Dávať je viac*
* *Za lepšie zdravotníctvo*
* *Asociácia zdravotníckych pracovníkov v zahraničí* – prezident

## Osobný život
Peter Stachura je od roku 2004 ženatý, s manželkou majú spolu dve deti.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Peter Stachura – osobný web
* Peter Stachura na webe Národnej rady SR
* Blog na webe denníka SME
* Spravodajstvo týkajúce sa Petra Stachuru na portáli agentúry SITA

Kategória:Osobnosti z Levoče
Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Slovenskí anestéziológovia
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici KDH
Kategória:Poslanci NR SR (2023 – 2027)
Kategória:Štátni tajomníci Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Sedlo pod Červeným grúňom

**Sedlo pod Červeným grúňom** () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa južne od obce Hubová.

## Polohopis
Leží v severnej polovici Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šiprúň. Nachádza sa v severnej časti liptovskej vetvy hlavného hrebeňa, v ramene, ktoré vybieha z masívu Chabzdovej () a pokračuje na Kútnikov kopec (). Južné svahy sedla tvorí Červený grúň (), severným smerom hrebeň pozvoľna stúpa na vrch Kýčera (). Sedlo prepája Bystrú dolinu na východe a záver doliny Baranová na západe. Vodu z oblasti odvádza Bystrý potok a Veľký Kračkov (prítok Ľubochnianky) do rieky Váh. V sedle sa križujú značené turistické chodníky a vedie ním hranica Národného parku Veľká Fatra.

Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územia obcí Hubová a Ľubochňa.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od severozápadu z Ľubochne cez rázc. Nad Hlbokou a sedlo Poľana
** od juhovýchodu z Chabzdovej () cez Magurku ()
* po  zelenej turistickej značke od severovýchodu z Černovej cez rázc. Na Jame

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šiprúň (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Veľkej Fatry
Agostino Masucci

**Agostino Masucci** (* cca 1691† 19. október 1758) bol taliansky maliar z obdobia neskorého baroka či rokoka.

## Životopis
Narodil sa v Ríme, najprv sa vyučil u Andrea Procacciniho a potom sa stal členom štúdia Carla Maratta. V roku 1724 nastúpil do Accademia di San Luca a od roku 1736 do roku 1738 bol riaditeľom alebo *Principom*. Masucci pracoval pre Savojskú dynastiu, a tiež získal provízie od Jána V. Portugalského kvôli jeho priateľstvu s Filippom Juvarrom a Luigim Vanvitellim. Napríklad pre toho druhého namaľoval hlavný oltárny obraz katedrály v Évore.
[náhľad|''Portrét [Klement XII.|pápeža Klementa XII.* od Agostina Masucciho]]
Masucci tiež vytvoril modely pre tri hlavné mozaikové panely v kaplnke sv. Jána Krstiteľa, ktoré navrhol [[Luigi Vanvitelli]] (spolu s [[Nicola Salvi|Nicolom Salvim]]) pre portugalského kráľa Jána V. Bol postavený v Ríme od roku [[1742]], rozobraný v roku [[1747]] a odoslaný do [[Lisabon]]u, kde bol znovu zmontovaný v kostole sv. [[Rochus z Montpellieru|Rochusa]] ([[Igreja de São Roque (Lisabon)|Igreja de São Roque]]). Bol dokončený v roku [[1750]], hoci mozaiky v ňom boli dokončené až v roku [[1752]]. Postavená z mnohých drahých mramorov a iných drahých kameňov, ako aj z pozláteného bronzu, bola do tej doby považovaná za najdrahšiu kaplnku v Európe.

Pre kráľovskú dynastiu Savojských namaľoval sériu historických obrazov spolu s [[Giambattista Pittoni|Giovannim Battistom Pittonim]], [[Sebastiano Conca|Sebastianom Concom]] a [[Francesco Monti (Bologna)|Francescom Montim]]. Väčšina diel, ktoré dokončil, však bola v kostoloch v Ríme, vrátane oválov v [[Bazilika Santa Maria in Via Lata|Santa Maria in Via Lata]] a diela v [[Kostol San Francesco di Paola ai Monti|San Francesco di Paola]], [[Kostol San Marcello al Corso|San Marcello al Corso]], [[Santa Maria del Popolo]], [[Kostol Santissimo Nome di Maria in Via Latina|Santissimo Nome di Maria na Via Latina]] a [[Bazilika Panny Márie Väčšej|Santa Maria Maggiore]]. Namaľoval *Madona so siedmimi zakladateľmi rádu servitov'' (cca. 1728) nájdený v Inštitúte umenia v Chicagu.

Jeho akademizmus a veľkolepá maľba siahajú od baroka po začínajúci klasicizmus. Bol učiteľom Stefana Pozziho, Johanna Zoffanyho a Gavina Hamiltona. Možno mentoroval Pompea Batoniho.

## Referencie

## Externé odkazy
* Krátka biografia.
* Krátka biografia.

## Zdroj

Kategória:Osoby s neistým dátumom narodenia
Kategória:Narodenia v 90. rokoch 17. storočia
Kategória:Úmrtia 19. októbra
Kategória:Úmrtia v 1758
Kategória:Talianski maliari
Kategória:Barokoví maliari
Kategória:Rokokoví maliari
Kategória:Osobnosti z Ríma
Please Don’t Leave Me (John Sykes)

„**Please Don’t Leave Me**“ je pieseň anglického hard rockového hudobníka Johna Sykesa. Vydal ju v roku 1982 MCA Records ako svoj prvý sólový singel. Účinkujú na ňom aj členovia írskej hard rockovej skupiny Thin Lizzy, vrátane jej frontmana Phila Lynotta, ktorý spolu so Sykesom skladbu napísali.

Po odchode zo svojej predchádzajúcej kapely Tygers of Pan Tang bol Sykes stále zmluvne zaviazaný dodať singel MCA Records. Keďže Sykes už napísal inštrumentálnu skladbu, z ktorej sa mala stať „Please Don’t Leave Me“, chcel osloviť frontmana Thin Lizzy Phila Lynotta ohľadom potenciálnej spolupráce. Producent Chris Tsangarides, ktorý spolupracoval s Tygers of Pan Tang a Thin Lizzy, pôsobil ako sprostredkovateľ. Po vypočutí dema Lynott súhlasil s účasťou a priviedol so sebou bubeníka Briana Downeyho a klávesistu Darrena Whartona. Pieseň bola nahraná v Lombard Studios v Dubline s Tsangaridesovou produkciou. Po dokončení skladby Lynott požiadal Sykesa, aby sa pripojil k Thin Lizzy, čo on prijal.

V roku 1992 bol „Please Don’t Leave Me“ prebalený materiálom, ktorý Sykes nahral s Tygers of Pan Tang a vydaný ako kompilačný album v Japonsku. V tom istom roku dánska hard rocková skupina Pretty Maids prespievala pieseň na svojom albume *[[Sin-Decade]]*. Sykes neskôr opätovne nahral „Please Don’t Leave Me“ pre svoj album *[[Loveland (John Sykes)|Loveland]]* z roku 1997, na ktorom ho premenoval na „Don’t Hurt Me This Way (Please Don’t Leave Me ’97)“.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Single z 1982
Parný rušeň 534.03

**Parný rušeň 534.03** je typ nákladných parných rušňov s prípojným tendrom, ktoré vyrábali československé lokomotívky krátko po skončení 2. svetovej vojny a boli určené pre urýchlené doplnenie a obnovu vojnou poškodeného rušňového parku československých železníc. Z konštrukčného hľadiska aj označením nadväzovali na najvýkonnejšie medzivojnové československé nákladné rušne radu 534.0, hoci predstavujú samostatný konštrukčný typ. Rušne tohto typu boli v roku 1982 medzi poslednými, ktoré stále slúžili prevádzkovým potrebám ČSD.

## Vznik a vývoj
Druhá svetová vojna a najmä prechod frontovej línie cez územie Česko-slovenska výrazne poškodili tak samotnú sieť československých železníc, ako aj jej strojový park. Bolo preto nevyhnutné hneď po skončení bojov riešiť jeho doplnenie. Vzhľadom na skutočnosť, že v medzivojnovom období sa nedostávali na československé trate rýchle a výkonné nákladné rušne, bolo jasné, že je potrebné skonštruovať úplne nový typ nákladného rušňa. Škodové závody aj ČKD však boli silne poškodené bombardovaním v apríly 1945 a preto nebol čas a ani podmienky na novú lokomotívnu konštrukciu. Vzhľadom na podstatne náročnejšie sklonové pomery, aké mali na svojich hlavných tratiach nemecké či poľské železnice, na československé trate neboli z pohľadu výkonu vhodné moderné nemecké rušne radu 50 (u ČSD rad 555.1) a 52 (u ČSD rad 555.0), ktoré počas okupácie vyrábali aj české lokomotívky. A vzhľadom na ľahké zvršky používané na československých koľajach bolo tiež, vzhľadom na vysoké nápravové tlaky dosahujúce až 19,3 t/nápravu, vylúčené využívanie výkonných trojčitých nemeckých nákladných rušňov radu 44.

Bolo preto rozhodnuté použiť upravený pojazd tendrových nákladných rušňov radu 524.13 (s vypustením zadného bežného podvozku) a na neho umiestniť novo skonštruovaný kotol, rámcovo vychádzajúci z posledných sérii pôvodných rušňov radu 534.0

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Parné rušne
Kategória:Rušne ČKD
Epyllion

[náhľad|Atický [červenofigúrová keramika|červenofigúrový pyxis, zobrazujúci svadbu Pelea a Thetidy, cca 470460 pred Kr. (v 1. stor. pred Kr. námet pre epyllion rímskeho básnika Catulla)]]
**Epyllion** (od  = malý epos) je krátky epický veršovaný útvar písaný hexametrom. Obľúbený bol v helenistickom období, približne od roku 300 pred Kr. (od Theokrita).

V staroveku neexistoval žiadny špecifický všeobecný názov pre malú epickú poéziu. Bola písaná v gréčtine a latinčine ako hexametrová báseň a mala typickú mimézu (μίμησις) zaoberajúcu sa predovšetkým emocionálnymi a osobnými témami ako láska a priateľstvo (obvykle o živote héroa alebo heroiny). Až od 18. storočia sa termín „epyllion“ (τὸ ἐπύλλιον) ustálil ako deminutívum slova „epos“ v snahe dosiahnuť väčšiu žánrovú diferenciáciu.
 
Epyllion sa od eposu líši menším počtom veršov (o niekoľkých sto hexametroch). Uvádzaný počet hexametrických veršov, t. j. kedy sa už môže hovoriť o „malom epose“, sa líši (okolo 2001000 veršov).   
 
Britský akademik Oliver Lyne opisuje epyllion ako *krátky, vysoko prepracovaný epos, ktorý sa viac-menej ostentatívne dištancuje od tradičných eposov, sústreďujúc sa na príhody o hrdinoch alebo hrdinkách, alebo na iné nekonvenčné témy, využívajúc naratívnu techniku, ktorá je často zámerne individuálna a selektívna, a predsa si do značnej miery zachováva epický jazyk, meter a štýl.* 

Najznámejšími gréckymi autormi epyllií boli Theokritos, Kallimachos a Moschos, u Rimanov Catullus (píše napr. o manželstve Pelea a Thetis v 408 hexametroch, kompozične má báseň veľmi blízko k eposu.) alebo Vergílius (známy je jeho epyllion *de Culice*O komárovi). Epyllion je známy aj v rano-novovekej literatúre (napr. Thomas Lodge: *Scillaes metamorphosis*, 1589; Francis Beaumont: *Salmacis and Hermaphroditus*, 1602 a i.)

## Referencie

Kategória:Literárne pojmy
Kategória:Kultúra v starovekom Grécku
Sedlo pod Radičinou

**Sedlo pod Radičinou** () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa severovýchodne od Hrboltovej, mestskej časti Ružomberka.

## Polohopis
Leží v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Nachádza sa v severnom výbežku pohoria, od zvyšku Veľkej Fatry oddeleného údolím Váhu, na južnom úbočí Radičinej (). Juhozápadne sa nachádza bezmenný pahorok (). Sedlo prepája južne ležiacu Kamennú dolinu, ktorou vodu do Váhu odvádza Kamenný potok, a záver Komjatnianskej doliny, odvodňovanej Komjatnou. Sedlom vedie značená turistická trasa a lokalita je už mimo ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra.

Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a na katastrálnom území Hrboltovej, mestskej časti Ružomberka.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke:
** od severozápadu z Komjatnej cez Studničnú
** od juhovýchodu z rázc. Rybárpole

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Šípska Fatra

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Veľkej Fatry
Raketa (zbraň)

[thumb|Systém [M270 Multiple Launch Rocket System|M270 MLRS odpaľuje taktickú balistickú raketu ATACMS]]
[thumb|Raketa vzduch-zem [S-5 (raketa)|S-5M]]

**Raketa** je vo vojenskej terminológii samohybný, neriadený alebo riadený zbraňový systém poháňaný raketovým motorom. Rakety sa používajú v delostreleckých systémoch predovšetkým stredného a dlhého dosahu, aj keď v minulosti sa používali i v systémoch vzduch-zem, niektoré ako vzduch-vzduch a tiež aj v niekoľkých prípadoch zem-vzduch. Príklady moderných raketových systémov zem-zem zahŕňajú M270 MLRS a BM-27 Uragan.

Vo vojenskej terminológii sa *raketa* od *strely* odlišuje predovšetkým absenciou navádzacieho systému (hlavne v ostatných jazykoch ako slovenčina, viď anglické výrazy *rocket* a *missile*), pričom jedny z prvých striel boli známe ako „riadené rakety“ alebo „riadené strely“. Niektoré rakety boli vyvinuté ako neriadené systémy a neskôr vylepšené na riadené verzie, ako napríklad GMLRS, a označenie „raketa“ namiesto „strela“ si zachovali. Rakety alebo strely, ktoré cestujú pod vodou, ako napr. VA-111 Škval, sú známe ako torpéda bez ohľadu na ich pohonný systém.

Použitie rakiet ako nejakej formy delostrelectva sa datuje do stredovekej Číny, kde sa používali zariadenia ako ohnivé šípy (hoci väčšinou ako psychologická zbraň) a postupne sa rozšírili do Európy a na Blízky východ. V priebehu 20. storočia sa rakety stali významnou zbraňou, pretože presné výrobné procesy umožnili vyrobiť relatívne presné rakety.

## Referencie

## Pozri aj
* Balistická raketa
* Medzikontinentálna balistická raketa
* Raketomet
* Ručný protitankový granátomet
* Strela s plochou dráhou letu

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Rakety
Kategória:Zbrane
Slečna Moneypenny

**Slečna Moneypenny**, ktorej boli neskôr pridelené krstné mená **Eve** alebo **Jane**, je fiktívna postava v románoch a filmoch Jamesa Bonda. Je sekretárkou postavy M. V oficiálnych filmoch si zahrali Moneypenny štyri herečky Lois Maxwell, Caroline Bliss, Samantha Bond a Naomie Harris. V dvoch bondovkách*[[James Bond: Casino Royale|Casino Royale]]* (2006) a *[[James Bond: Quantum of Solace|Quantum of Solace]]* (2008) sa postava vôbec neobjavuje. V dvoch remake filmoch sa postavy zhostili Barbara Bouchet a Pamela Salem.

## Knižné zobrazenie
Úloha slečny Moneypenny vo Flemingových románoch je ešte menšia ako jej úloha vo filmoch. V románoch má Bond aj svoju sekretárku, Loeliu Ponsonbyovú a neskôr Mary Goodnightovú. Moneypenny sa spravidla nikdy priamo nezúčastňuje na Bondových misiách.

## Filmové zobrazenie

### Oficiálne filmy

#### Lois Maxwell (19621985)
Lois Maxwell okrem 14 oficiálnych filmov série stvárňuje Moneypenny v televíznom špeciály *Welcome to Japan, Mr. Bond* (1967), ktorý produkovala United Artists Television. Taktiež sa v role Moneypenny objavila aj vo francúzskej paródii na Bonda *[[Bozky z Hongkongu]]* (1975) s Les Charlots. Vo filme *[[James Bond: Chobotnička|Chobotnička]]* má Moneypenny asistentku Penelope Smallbone (Michaela Clavell). 

#### Caroline Bliss (19871989)
Po štrnástich oficiálnych filmoch Lois Maxwell, sa v nasledujúcich dvoch Daltonových bondovkách objavila Caroline Bliss.

#### Samantha Bond (19852005)
Predstaviteľka počas Brosnanových Bond filmov stvárnená herečkou Samantha Bond.

#### Naomie Harris (2012súč.)
Jediná Moneypenny v podaní Naomie Harris, ktorá sa pravidelne zapája do akcii v teréne.

### Neoficiálne filmy

#### Barbara Bouchet (1967)
Vo filme *[[Casino Royale (film z roku 1967)|Casino Royale]]* hrá Barbara Bouchet Moneypennyinu dcéru. Samotná Moneypenny sa v deji neobjavuje.

#### Pamela Salem (1983)
V neoficiálnej bondovke *[[Nikdy nehovor nikdy (film z roku 1983)|Nikdy nehovor nikdy]]* (1983) sa ako Moneypenny objavila Pamela Salem.

## Galéria

Súbor:Lois maxwell in The Dark Past movie.jpg|Lois Maxwell
Súbor:Naomie Harris 2014.jpg|Naomie Harris
Súbor:Barbara Bouchet (Rome, 1970s) by Rino Petrosino.jpg|Barbara Bouchet


## Referencie

## Externé odkazy
* Eve Moneypenny

## Zdroj

Kategória:Fiktívne postavy
Kategória:Literárne postavy
Kategória:Filmové postavy
Kategória:Postavy v Jamesovi Bondovi
Jessica Triebeľová

náhľad|Jessica Triebeľová a jej tréneri
**Jessica Triebeľová** (* 11. apríl 2001, Trstená) je slovenská boxerka. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2024 v Paríži.

## Život
Narodila sa v Trstenej, vyrastala v obci Klin.

## Športová činnosť
Boxuje od veku 9 rokov, k športu ju viedol otec. V rokoch 2016 až 2018 bola dorastenecká majsterka Európy, v roku 2023 získala striebro na Majstrovstvách Európy do 22 rokov.

Je členka Vojenského športového centra Dukla Banská Bystrica.

### Olympijské hry
Na Letných olympijských hrách 2024 v Paríži štartovala v kategórii do 66 kg. Kvalifikovala sa na svetovej kvalifikácii v Bangkoku.

Triebeľová je prvá žena, ktorá na olympijských hrách reprezentuje Slovensko v boxe.

## Referencie

## Externé odkazy
* Jessica Triebeľová na stránke Medzinárodného olympijského výboru
* Jessica Triebeľová na stránke Slovenského športového a olympijského výboru

Kategória:Slovenskí boxeri
Kategória:Slovenskí olympionici
Kategória:Pretekári VŠC Dukla Banská Bystrica
Kategória:Boxeri na Letných olympijských hrách 2024
Kategória:Osobnosti z Trstenej
Sowa

**Sowa** alebo **Sówa** môže byť:

* anketa obľúbenosti osobností sociálnych médií na Slovensku, pozri SOWA Social Awards Slovakia
* pôvodný jazyk na ostrove Pentecost v ostrovnom štáte Vanuatu, pozri Sowa (jazyk)
* názov oblastí a miest:
** mesto v Botswane, pozri Sowa (Botswana)
** štvrť v Bostone v štáte Massachusetts v USA, pozri SoWa (Boston)
** štvrť v South Portland v štáte Oregon v USA, pozri South Waterfront (skrátene SoWa)
** bývalé mesto (dnes časť mesta Koga) v okrese Sašima v prefektúre Ibaraki v Japonsku, pozri Sówa (Ibaraki)
* priezvisko:
** Adam Sowa (* 1957), poľský generál
** Adan Sowa (* 1954), argentínsky golfista
** Alexandre Sowa (* 1927† 2017), francúzsky cyklista
** Arkadiusz Sowa (* 1979), poľský maratónsky bežec
** Armin Sowa (* 1959), nemecký basketbalista
** Charles Sowa (* 1933† 2013), luxemburský atletický chodec
** François Sowa (* 1937), luxemburský boxer
** Hiroshi Sowa (* 1956), japonský futbalista
** John F. Sowa (* 1940), americký matematik a informatik
** Marc Sowa (* 1963), luxemburský atletický chodec
** Marzena Sowa (* 1979), poľský karikaturista
** Michael Sowa (* 1945), nemecký maliar
** Reiner M. Sowa (* 1959), nemecký spisovateľ
** Richart Sowa, britský umelec a staviteľ Spiral Island
** Robin Sowa (* 1999), nemecký volejbalista
** Theo Sowa (* 1957), ghanský spisovateľ
** Theodosius Okan Sowa (* 1918† 2003), ghanský diplomat
** Ursula Sowa (* 1957), nemecká politička
** Ursula Brohl-Sowa (* 1955), nemecký policajný prezident

## Pozri aj
* Šówa
Sedlo pod Kečkou

**Sedlo pod Kečkou** alebo aj **Sedlo za Kečkou** () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa v závere Kantorskej doliny, východne od Turčianskeho Jasena.

## Polohopis
Leží v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z Jarabinej () v turčianskej vetve hlavného hrebeňa Veľkej Fatry, severozápadným smerom na Lučenec (). Prepája severne situovanú Kantorskú a južne ležiacu Hornojasenskú dolinu a tvoria ho na západe svahy Kečky () a na východe svahy mohutnej Jarabinej (). Vodu zo severných svahov odvádza Kantorský potok do Váhu, z južných svahov hrebeňa odteká potokom Vôdky do Belianskeho potoka a Turca. V sedle je križovatka značených turistických trás a patrí do ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra.

Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Turčianske Jaseno a Sklabinský Podzámok.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od východu z Jarabinej () v hlavnom hrebeni
** od severozápadu zo Sklabine cez rázc. Mažiarky
* po  zelenej značke zo Sklabinského Podzámku cez Kantorskú dolinu

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Lysec (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Veľkej Fatry
Bill Tanner

**Bill Tanner** je fiktívna postava vo filmovej a knižnej série Jamesa Bonda. Tanner je zamestnancom tajnej spravodajskej služby (MI6), ktorý pôsobí ako vrchný náčelník štábu. Vo filmoch Eon Productions sa Tanner objavil v ôsmych filmoch a hrali ho štyria herci Michael Goodliffe, James Villiers, Michael Kitchen a Rory Kinnear.

## Knižné zobrazenie
V románoch Iana Fleminga je Bill Tanner šéfom štábu MI6. V románoch sa objavuje zriedka, ale je pravidelnou postavou v neskoršej sérii pokračovania od Johna Gardnera.

## Filmové zobrazenie

### Oficiálne filmy

#### Michael Goodliffe (1974)
V bondovke ''Muž so zlatou zbraňou'' je Bill Tanner (Michael Goodliffe) videný len krátko a v záverečných titulkov nie je spomenutý. Objaví sa v kancelárii s M a Colthorpeom a diskutuje o Scaramangovi, ktorého zlatá guľka prišla do MI6 s číslom 007 na nej.

#### James Villiers (1981)
Vo filme ''Len pre tvoje oči'' dostáva Bill Tanner (teraz ho hrá James Villiers kvôli smrti Michaela Goodliffa v roku 1976) väčšiu úlohu, keďže zomrel Bernard Lee, ktorý hral M. Tanner vo filme čiastočne nahrádza rolu M. Dáva Bondovi jeho úlohu (spolu so sirom Fredrickom Grayom), a posiela ho tak hľadať Hectora Gonzalesa. Tanner je naposledy videný na konci filmu, keď telefonicky spojí premiéra a Bonda. V *[[James Bond: Chobotnička|Chobotničke]]* bola rola M obsadená Robertom Brownom, takže Tanner sa už neobjavil.

#### Michael Kitchen (19851999)
V ''Zlatom oku'' je Tanner videný len nakrátko v miestnosti MI6, keď je odpálená zbraň GoldenEye. Tanner nazýva vo filme novú M „Zlá kráľovná čísel“. Keďže Michael Kitchen nemohol zopakovať svoju úlohu vo filme *[[James Bond: Zajtrajšok nikdy nezomiera|Zajtrajšok nikdy nezomiera]]*, namiesto neho bola vytvorená postava Charlesa Robinsona, jeho asistenta.

V ''Jeden svet nestačí'' je Tanner videný v škótskej budove MI6, ako informuje agentov o vražde Sira Roberta Kinga, otca Elektry Kingovej. Keď Bond dospeje k záveru, že za vraždou stojí terorista Renard, Tanner je videný, ako hovorí o tom, čo Renard môže urobiť alebo čo plánuje urobiť. Neskôr ho môžeme vidieť dvakrát, keď Elektra, skutočný strojca vraždy svojho otca, kontaktuje M, aby ju uniesla, a na konci filmu, keď sa R pokúša nájsť Bonda.

#### Rory Kinnear (2008súč.)
Tanner nebol nikdy považovaný za bežnú filmovú postavu série až do *[[James Bond: Quantum of Solace|Quantum of Solace]]* z roku 2008, kde ho zastáva Rory Kinnear, ktorý si zopakoval úlohu Tannera aj vo filmoch *[[James Bond: Skyfall|Skyfall]]*, *[[James Bond: Spectre|Spectre]]* a ''Nie je čas zomrieť''.

## Galéria

Súbor:Michael Goodliffe.jpg|Michael Goodliffe
Súbor:Michael Kitchen 2013.jpg|Michael Kitchen
Súbor:Rory Kinnear 2013.jpg|Rory Kinnear


## Referencie

## Externé odkazy
* Bill Tanner

## Zdroj

Kategória:Fiktívne postavy
Kategória:Fiktívni špióni
Kategória:Literárne postavy
Kategória:Filmové postavy
Kategória:Postavy v Jamesovi Bondovi
Animal Diversity Web

**Animal Diversity Web** (**ADW**) je nezisková organizácia, ktorá prevádzkuje online databázu, ktorá zhromažďuje informácie o prírodopise, klasifikácii, charakteristike druhov, ochranárskej biológii a distribúcii druhov zvierat. Webová stránka obsahuje fotografie, zvukové nahrávky a virtuálne múzeum.

Miestnu, relačnú databázu píšu a udržiavajú zamestnanci a študenti, ktorí prispievajú z University of Michigan. Dá sa k nej dostať cez web a mobilné aplikácie. Ponúka zdroje pre učiteľov od škôlky po strednú školu, a funguje ako virtuálne múzeum obsahujúce prevažne cicavce a zbierku lebiek, s ktorými možno virtuálne manipulovať.

## Pozadie
ADW vytvoril v roku 1995 Philip Myers, bývalý profesor biológie na University of Michigan. K júnu 2022, stránka obsahovala záznamy pre približne 2 150 druhov zvierat, ktoré reprezentovalo 11 500 obrázkov a 725 zvukov. ADW má viac ako 250 záznamov vyšších taxonomických jednotiek.

Väčšina prispievateľov na webovú stránku sú vysokoškoláci. ADW spolupracuje s 30 vysokými školami a univerzitami po celých Spojených štátoch. Vysokoškolskí študenti často predkladajú správy o druhoch ako súčasť požiadaviek kurzu. Každý účet upravujú profesori aj zamestnanci ADW. K novembru 2017 mal Web Animal Diversity Web 3 675 prispievateľov.

## Partnerstvá
ADW spolupracuje s Encyclopedia of Life (EOL). BioKIDS Critter Catalog, ktorý vytvorila Michiganská univerzita, poskytuje zjednodušenú verziu záznamov zvierat. AmphibiaWeb je partner, ktorý poskytuje informácie o druhoch obojživelníkov.

## Referencie

## Externé odkazy

* Animal Diversity Web

## Zdroj

Kategória:Biologické databázy
Kategória:Taxonómia
Kategória:Vzniklo v 1995
Elizabeth Lailová

**Elizabeth Lailová** (* 25. marec 1992, Williamson County, Texas, USA) je americká herečka, známa z televíznych seriálov ako *[[Kde bolo, tam bolo]]* (2014) a *[[Ty (seriál)|Ty]]* (2018 – 2015).

## Detstvo
Lailová sa narodila v Texase a vyrastala v meste Asheboro v štáte Severná Karolína. O herectvo sa začala zaujímať už ako štrnásťročná, krátko po tom, čo hrala malú rolu v komunitnej divadelnej produkcii *Sedem neviest pre sedem bratov*. V roku 2010 navštevovala University of North Carolina School of Arts.

## Kariéra
Lailová sa začala venovať herectvu v roku 2011 a väčšinou účinkovala v študentských krátkych filmových produkciách. V roku 2014 sa zúčastnila konkurzu na rolu Anny do televízneho seriálu *[[Kde bolo, tam bolo]]*. V roku 2016 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom seriáli *Dead of Summer*.

V roku 2017 bola obsadená do televízneho seriálu *[[Ty (seriál)|Ty]]*, kde stvárňuje postavu Genevieve, po boku hercov ako Penn Badgley, Shay Mitchellová a Tati Gabrielle. Seriál sa začal natáčať v roku 2018. Lailová bola nominovaná za najlepšiu herečku v streamovanej prezentácii na 45. ročníku udeľovania cien Saturn.

V roku 2022 si zahrala v komédii *Mack & Rita*, po boku Diane Keaton, Lois Smith a Simona Rexa. O rok neskôr, stvárnila rolu Vanessy vo filmovej adaptácii *Five Nights at Freddy’s*, ktorá mala premiéru 27. októbra 2023. Lailová si rolu Vanessy zopakuje aj v pokračovaní, ktorá je naplánované na rok 2025.

## Súkromný život
Lailová sa v apríli 2021 vydala za zubára, Nieku Manshadiho.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmové herečky USA
Kategória:Televízne herečky USA
Kategória:Osobnosti z Texasu
ADW

**ADW** môže byť:

* IATA kód pre vojenskú základňu USA, pozri Joint Base Andrews
** IATA kód pre letiskovú časť základne Joint Base Andrews, pozri Andrews Air Force Base
* kód železničnej stanice Addiewell v Škótsku, pozri Železničná stanica Addiewell
* zaniknutá thajská letecká spoločnosť, pozri Air Andaman
* nemecká akadémia vied (*Akademie der Wissenschaften der DDR (AdW)*), pozri Akadémia vied NDR
* online biologická databáza, pozri Animal Diversity Web
* arcidiecéza vo Washingtone, pozri Arcidiecéza washingtonská
* noviny v Atlante v štáte Georgia v USA, pozri Atlanta Daily World
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XV.

[vpravo|náhľad|348x348bod| [Gregor XV.|Pápež Gregor XV (Guido Reni, Corsham Court, 1622, olej na plátne)]]

Toto je **zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XV.**

## Menovacia politika
Pápež Gregor XV. vymenoval počas svojho pontifikátu (16211623) 11 kardinálov v štyroch konzistóriách, pričom prvé tri sa konali v prvom polroku jeho vlády. V apríli 1621 a v septembri 1622 vymenoval po štyroch kardináloch.

Všetci vymenovaní boli Európania, pričom 9 mali taliansky pôvod, 1 bol Francúzi a Španiel. Najmladším vymenovaným hodnostárom sa stal 25-ročný Taliani Ippolito Aldobrandini. Naopak najstarším vymenovaným bol 56-ročný Talian Lucio Sanseverino. Hlava Cirkvi udelila prvé kardinálske galero svojmu synovcovi Ludovicovi Ludovisimu. V júli 1621 povýšil medzi kardinálov aj svojho bratranca Marcantonia Gozzadiniho. Členmi kardinálskeho kolégia sa stal aj prasynovec pápeža Klementa VIII. Ippolito Aldobrandini a prasynovec Gregora XIII. Francesco Boncompagni.

Na konkláve po smrti Gregora XV. v roku 1623 sa z tejto generácie kardinálov zúčastnilo 9 prelátov a dvaja sa nezúčastnili.

Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Gregor XV., bol Španiel Alfonso de la Cueva-Benavides y Mendoza-Carrillo. Skonal 10. augusta 1655, teda 32 rokov po pápežovej smrti.

## Konzistórium 15. februára 1621
# Ludovico kardinál Ludovisi (15951632), pápežov synovec

## Konzistórium 19. apríla 1621
[vpravo|náhľad|271x271bod| Talian [Ippolito Aldobrandini  bol vymenovaný za kardinála 19. apríla 1621.]]

# Antonio kardinál Caetani (1566?1624)
# Francesco kardinál Sacrati (15671623)
# Francesco kardinál Boncompagni (15921641), prasynovec Gregora XIII.
# Ippolito kardinál Aldobrandini (1596?1638), prasynovec Klementa VIII.

## Konzistórium 21. júla 1621

# Lucio kardinál Sanseverino (15651623)
# Marcantonio kardinál Gozzadini (15741623), pápežov bratranec

## Konzistórium 5. septembra 1622
[vpravo|náhľad|200x200bod| Francúz [Armand Jean du Plessis de Richelieu|Armand-Jean du Plessis de Richelieu bol povýšený do kardinálskej hodnosti 5. septembra 1622. (Philippe de Champaigne, National Gallery, asi 1642)]]

# Cosimo kardinál de Torres (15841642)
# Armand-Jean kardinál du Plessis de Richelieu (15851642)
# Ottavio kardinál Ridolfi (15821624)
# Alfonso de la Cueva-Benavides y Mendoza-Carrillo (15721655)

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom V. (predchodcom)
* Zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom VIII. (nástupcom)

## Zdroj

Gregor 15
Medvedie labky

náhľad|Formičky na medvedie labky (v strednom rade).
**Medvedie labky** sú druh vianočného pečiva, ktoré sa pripravuje z cesta obsahujúceho múku, vajcia, cukor, maslo, kakao a orechy. Do cesta sa môže pridať aj korenie, najmä mletá škorica a klinčeky a často aj kakaový prášok.

Cesto sa pečie vo formičkách, ktoré mali pôvodne tvar zvieracích labiek. Dnešná ponuka tvarov formičiek je veľmi rozmanitá, pečivo tak môže mať tvar rôznych zvierat, rožkov či mušlí. Po upečení sa medvedie labky ihneď vyklepnú z horúcich formičiek a ešte teplé sa obaľujú v práškovom cukre s vanilkou. Ďalšou možnosťou je ich namočenie do čokolády.

## Referencie

Kategória:Vianočné jedlá
Vanilkové rožteky

náhľad| Vanilkové rožky
**Vanilkové rožky** (originálny nemecký názov: *Vanillekipferl*), doslovný preklad *Vanilkové polmesiačiky*) sú jedno z najznámejších vianočných pečív. Vanilkové rožky pochádzajú z Rakúska, ale sú známe na území celej bývalej Rakúsko-uhorskej monarchie (okrem Slovenska aj v Česku, Poľsku, Rumunsku, Maďarsku) či v Bavorsku.

## Popis
Vanilkové rožky sú malé rožky z krehkého cesta v tvare polmesiaca. Cesto sa skladá z polohrubej múky, cukru, namletých vlašských orechov (prípadne sa dajú použiť iné druhy orechov ako lieskové orechy, arašidy alebo mandle), masla, žĺtka, citrónovej kôry a vanilky (prípadne vanilkového cukru). Po upečení sa rožteky obaľujú v práškovom cukre.

### Príprava vanilkových rožkov

Súbor:20161113_Vanillekipferl_037_(25327925359).jpg|Najprv sa z cesta vyváľa dlhý úzky valček
Súbor:20161113_Vanillekipferl_039_(25327924719).jpg|Potom sa cesto rozkrája na menšie kúsky
Súbor:20161113_Vanillekipferl_040_(30847388742).jpg|Nakoniec sa tieto kúsky cesta vytvarujú do tvaru polmesiaca a pečú sa.
Súbor:Vanillekipferl_VK10.jpg|Po upečení sa rožteky obaľujú v práškovom cukre


## História
Vanilkové rožky pochádzajú z Rakúska, konkrétne z Viedne. Podľa povesti sa začali piecť na počesť porážky osmanských vojsk pri Viedni v roku 1683. Práve polmesiacovitý tvar mal odkazovať na Osmanskú ríšu, ktorá ho mala na vlajke. Pečivo sa rozšírilo po celej Rakúskej monarchii, okrem iného aj na Slovensko, kde sa stali typickým vianočným pečivom.

## Galéria

Súbor:Vanillekipferl_WMAT2017_03.jpg|Vanilkové rožky
Súbor:Cukrovi3.jpg|Vanilkový rožok, neobalený v cukre
Súbor:Vanilkové_rohlíčky_(bezlepkové)_02.jpg|Bezlepkové vanilkové rožteky


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Vianočné jedlá
Kategória:Poľská kuchyňa
Kategória:Rumunská kuchyňa
Kategória:Nemecká kuchyňa
Kategória:Slovenská kuchyňa
Kategória:Maďarská kuchyňa
Kategória:Rakúska kuchyňa
Kategória:Česká kuchyňa
Sedlo pod Drienkom

**Sedlo pod Drienkom** alebo aj **Sedlo za Drieňkom** () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa v závere Rakytovskej doliny, východne od Turčianskych Teplíc.

## Polohopis
Leží na juhozápade strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie západným smerom z Krížnej () cez Smrekov () a Veľký Rakytov () na Drienok (). Prepája dolinu Mača na juhozápade a Rakytovskú dolinu na severovýchode a oddeľuje severozápadne situovaný Drienok () a juhovýchodne ležiaci Malý Rakytov (). Oblasť patrí do povodia rieky Turiec, do ktorého voda zo severných častí hrebeňa odteká Blatnickým potokom, z južných potokom Rakša. V sedle je križovatka značených turistických trás, odkiaľ vedie odbočka na vrchol Drienka (). Sedlo patrí do Národného parku Veľká Fatra.

Sedlo leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Turčianske Teplice a zasahuje na katastrálne územie obcí Blatnica a Mošovce.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od západu z Turčianskych Teplíc cez rázc. Mača
** od juhovýchodu z rázc. Veľká Skalná v Žarnovickej doline a rázc. Malý Rakytov, úbočie 
* po  zelenej značke z Blatnice cez rázc. Malý Rakytov, úbočie

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Bralná Fatra

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Veľkej Fatry
Tenis na Letných olympijských hrách 2024 – dvojhra žien

Ženská časť tenisového turnaja na olympijských hrách prebiehala od 27. júla do 3. augusta 2024 na antukových dvorcoch Rolanda Garrosa v Paríži. Do súťaže sa zapojilo 64 tenistiek z tridsiatich krajín. Obhajkyňou zlatej medaily bola Švajčiarka Belinda Benčičová, ktorá v novembri 2023 prerušila športovú kariéru kvôli tehotenstvu. Olympijskou víťazkou sa stala Číňanka Čeng Čchin-wen, ktorá vo finále zdolala chorvátsku reprezentantku Donnu Vekićovú , . V zápase o bronz zvíťazila najvyššie nasadená Poľka Iga Świąteková nad slovenskou tenistkou Annou Karolínou Schmiedlovou , .

Profesonálnu kariéru v 36 rokoch na turnaji ukončila bývalá svetová jednotka, držiteľka troch grandslamových titulov a strieborná olympijská medailistka Angelique Kerberová z Nemecka.

## Nasadené hráčky

#  Iga Świąteková
#  Coco Gauffová
#  Jelena Rybakinová
#  Jasmine Paoliniová
#  Jessica Pegulová
#  Čeng Čchin-wen
#  Maria Sakkariová
#  Danielle Collinsová
#  Barbora Krejčíková
#  Jeļena Ostapenková
#  Emma Navarrová
#  Marta Kosťuková
#  Donna Vekićová
#  Beatriz Haddad Maiová
#  Diana Šnajderová
#  Leylah Fernandezová
#  Caroline Garciová

## Pavúk
### Finále

### Vrchná časť
#### Sekcia 1

#### Sekcia 2

### Spodná časť
#### Sekcia 3

#### Sekcia 4

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka
* Pavúk dvojhry
* Oficiálna stránka ITF

## Zdroj

Dvojhra žien
Tenis na Letných olympijských hrách 2024

**[[Tenis]]ový** turnaj na **[[Letné olympijské hry 2024|Letných olympijskych hrách 2024]]** v Paríži prebiehal od 27. júla do 4. augusta na antukových dvorcoch Rolanda Garrosa.

## Medailisti
} Mirra Andrejevová Diana Šnajderová
| Cristina Bucsová Sara Sorribesová Tormová
|-
|Zmiešaná štvorhra
| Kateřina Siniaková Tomáš Macháč
| Wang Sin-jü Čang Č’-čen
| Gabriela Dabrowská Félix Auger-Aliassime
|}

## Referencie

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka
* Oficiálna stránka ITF
* Pavúk dvojhry mužov
* Pavúk dvojhry žien
* Pavúk štvorhry mužov
* Pavúk štvorhry žien
* Pavúk zmiešanej štvorhry


Kategória:Tenis v 2024
Turistická značkovaná trasa číslo 2422

**Turistická značkovaná trasa číslo 2422** je modrá trasa v Bielych Karpatoch. Začína v Zlatovciach a končí v osade Paseky blízko štátnej hranice. Dĺžka trasy je 20,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Bielych Karpatoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

2422
2422