open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kameňosochárstvo

**Kameňosochárstvo** je umelecký a remeselný študijný odbor, zameraný na výtvarné spracovanie kameňa a ďalších materiálov.

Ako študijný odbor vznikol v roku 1961 na Škole umeleckého priemyslu Josefa Vydru v Bratislave, kde nadväzuje na tradíciu Školy umeleckých remesiel. Výučba je orientovaná na prepojenie výtvarného, remeselného a úžitkového aspektu tvorby. Študenti sa počas štúdia oboznamujú s prácou s rôznymi materiálmi, ako sú hlina, sadra, kameň, kov či plasty, a osvojujú si klasické sochárske techniky, ako aj súčasné technologické postupy spracovania materiálu. Štúdium zahŕňa navrhovanie, modelovanie, tvorbu voľnej plastiky a rozvíjanie individuálnej umeleckej tvorby. Absolventi nachádzajú uplatnenie vo výtvarnej praxi, pri obnove historických pamiatok alebo pokračujú v štúdiu na vysokých školách s umeleckým zameraním.

## Referencie

Kategória:Sochárstvo
Kategória:Kamenárstvo
Brombersgká zmluva

[náhľad|446x446bod|Geografické zmeny po uzavretí zmluvy vo Wehlau a Brombergu. Porovnanie s územnou situáciou v čase úvodu [Druhá severská vojna|Druhej severskej vojny (1654) a uzavretia so zmluvami v Kráľovci (január 1656) a v Labiau (november 1656).]]
[náhľad|Brandenburský kurfist meno Fridrich Viliam I. roku [1650.]]

**Brombergská zmluva** bol diplomatický dokument, ktorý bol uzavretý dňa 6. novembra roku 1657 v meste Bromberg (Bydgoszcz) a to medzi vyslancami poľského kráľa Jána II. Kazimíra na jednej strane a brandenburským kurfistom Fridrichom Viliamom I. na strane druhej.

Poľsko-litovský kráľ menom Ján II. Kazimír dôsledne odstúpil brandenburskému kurfistovi mestá ako Lauenburg (Lebork), Bütow (Bytów) a Elbing (Elblag).

Zmluva zároveň potvrdila to, že poľsko-litovský kráľ povolil prechod brandenbursko-pruských vojsk cez Kráľovské Prusy. Okrem toho došlo k tomu, že práve Brandenburské zmenilo svoje spojenecké záväzky a prešlo na stranu protišvédskej vojenskej aliancie. Zmluva ustanovila taktiež skoncovanie so stavovským zariadením vo Východnom Prusku, čím sa postupne začala formovať pruská veľmoc.

## Referencie

## Literatúra
* ŘEZNÍK, Miloš. (2010). *Dějiny Polska v datech*. Praha: Nakladatelství Libri. ISBN 978-80-7277-408-1.
* SKŘIVAN, Aleš et al. (1994). *Kapitoly z dějin mezinárodních vztahů 1648 - 1914*. Praha: Institut pro středoevropskou kulturu a politiku. .

## Pozri aj
* Dejiny Poľska
* Druhá severská vojna

## Zdroj
* SKŘIVAN, Aleš. (2002). *Lexikon světových dějin 1492* *&#x2013;* *1914*. Praha: Vydavatelství Aleš Skřivan ml. ISBN 80-86493-06-7.
Nónakris (Arkádia)

**Nónakris** () bolo starogrécke mesto na severe Arkádie.

Mesto Nónakris sa spomína predovšetkým v diele *Cesta po Grécku* od starogréckeho autora Pausania: *„ Ak sa pútnik z Fenea dá smerom, kde zapadá slnko, odvedie ho ľavá cesta do mesta Kleitoru, vpravo potom do Nónakridy a k vodám rieky Styx. Za dávnych čias bola Nókratis arkádske mestečko, ktoré dostalo meno po žene Lykaóna; za mojich čias však to boli len zrúcaniny a z nich ešte väčšina málo znateľných. Neďaleko zrúcanín je strmá skala, od ktorej som strmšiu nevidel. Zo skaly steká voda, ktorú Gréci nazývajú vodou rieky Styx.“* (tento vodopád, dlhý 200 m, steká z pohoria Chelmos a vytvára rieku Styx, prítok rieky Krathis.). Aj starogrécky historik Hérodotos opisuje Nónakris ako mesto v Arkádii, pri ktorom vyviera prameň rieky Styx. Uvádza tiež, že pri tomto prameni skladali prísahu arkádski náčelníci.
 
Moderní bádatelia (napr. grécky historik a archeológ Giannis Pikoulas) stotožňujú polohu Nónakris s vŕškom *Agio Thanasi* na okraji dnešnej horskej dediny Solos (Σόλος). Na mieste sa našli stopy budov a roztrúsené črepy keramiky či škridiel. Iná hypotéza naznačuje jej polohu v okolí obce Kerpini, kde boli objavené pozostatky chrámu, mince a ďalšie známky osídlenia.

## Referencie

Kategória:Starogrécke mestá
San Diego Spirit

**San Diego Spirit** bol profesionálny ženský futbalový klub so sídlom v San Diegu v Kalifornii, ktorý pôsobil v lige Women's United Soccer Association (WUSA). Svoje domáce zápasy odohrával na štadióne Torero Stadium, ktorý sa nachádza v areáli Univerzity v San Diegu. Klub začal pôsobiť v roku 2001. Dňa 15. septembra 2003 liga oznámila pozastavenie svojej činnosti.

Zakladajúcimi hráčkami klubu San Diego Spirit boli Julie Foudy,  Shannon MacMillan  a Joy Fawcett.  V sezóne 2003 sa tím prebojoval do vyraďovacej časti súťaže, kde v semifinále prehral s mužstvom Atlanta Beat.Medzi ďalšie významné hráčky klubu patrili škótska futbalistka Julie Fleeting, brazílska hráčka Daniela a kanadská reprezentantka Christine Latham, ako aj americké reprezentantky Jenni Branam,Aly Wagner a Shannon Boxx.

## Rok po roku

## Hráči

Za zakladajúce hráčky klubu San Diego Spirit sú považované Julie Foudy, Shannon MacMillan a Joy Fawcett, ktoré boli členkami reprezentačného výberu Spojených štátov amerických na Majstrovstvá sveta vo futbale žien 1999.

**Zoznam futbalistiek (2001 - 2003)**

## Tréneri

* Carlos Juarez (2001-2002)
* Kevin Crow (2002)
* Omid Namazi (2003)

## Pozastavenie činnosti ligy

Dňa 15. septembra 2003 liga Women's United Soccer Association oznámila, že pozastavuje svoju činnosť.

## Referencie

Kategória:Ženské futbalové kluby v USA
Kategória:Šport v San Diegu
Gabriel Zubeir Wako

Mons. **Gabriel [[kardinál]] Zubeir Wako** (* 27. február 1941, Mboro, Sudán) je sudánsky rímskokatolícky kňaz, biskup, ktorý pôsobil v rokoch 1979 až 2016 ako arcibiskup arcidiecézy Khartoum. V roku 2003 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za kardinála.

## Životopis
Narodil sa 27. februára 1941 v Sudáne. Vzdelávanie získal na Vyššom seminári sv. Pavla v Tore River. Po štúdiu filozofie a teológie bol 21. júla 1963 vysvätený za kňaza apoštolským vikárom Bahr-el-Ghazal, Ireneusom Dudom. Štúdium ukončil v Ríme, kde získal licenciát z pastoračnej teológie na Pápežskej lateránskej univerzite. Po návrate do Sudánu vykonával pastoračné povinnosti v apoštolskom vikariáte vo Wau a bol tiež rektorom miestneho seminára.

## Biskup
12. decembra 1974 ho pápež Pavol VI. vymenoval za prvého diecézneho biskupa Apoštolského vikariátu Bahr al-Ghazal, ktorý bol v ten istý deň povýšený na diecézu a premenovaný na diecézu Wau. Kardinál prefekt Kongregácie pre evanjelizáciu národov Agnelo Rossi ho 7. apríla vysvätil za biskupa. Spolusvätiteľmi boli apoštolský pronuncius v Sudáne, arcibiskup Ubaldo Calabresi, a jeho predchodca vo Wau a arcibiskup z Juby, Ireneus Wien Dud.

Túto funkciu vykonával do 30. októbra 1979, kedy bol menovaný pápežom Jánom Pavlom II. za arcibiskupa koadjutora arcidiecézy Khartoum. 10. októbra 1981 prevzal výlučnú správu arcidiecézy Khartoum. V rokoch 1978 až 1989, 1993 až 1999 a 2012 až 2016 bol prezidentom Sudánskej biskupskej konferencie.

## Kardinál
Pápež Ján Pavol II. 28. septembra 2003 oznámil, že na októbrovom konzistóriu vymenuje 31 nových kardinálov, ale meno jedného z nich nezverejnil, zrejme obyvateľa krajiny, kde bol katolicizmus predmetom vládneho prenasledovania. Keďže zatajené meno nebolo nikdy zverejnené, vymenovanie tohto kardinála zaniklo pápežovou smrťou.

21. októbra 2003 ho pápež Ján Pavol II. na konzistóriu vymenoval za kardinála – kňaza s titulárnym kostolom **Sant'Atanasio a Via Tiburtina**. Zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2005 po smrti pápeža Jána Pavla II. 2. apríla 2005 na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI. vlastným menom Joseph Ratzinger a tiež zúčastnil sa pápežského konkláve v roku 2013 po abdikácií Benedikta XVI. 28. februára 2013 bol zvolený pápež František vlastným menom Jorge Mario Bergoglio.

10. októbra 2010 unikol pokusu o atentát, ktorý spáchal príslušník prevažne moslimského kmeňa Messiria počas nedeľnej omše. Pápež František prijal jeho rezignáciu z dôvodu veku 10. decembra 2016 a jeho nástupcom sa stal arcibiskup koadjutor Michael Didi Adgum Mangoria. 27. februára 2021 dovŕšil 80 rokov a stratil právo zúčastniť sa konkláve.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam žijúcich kardinálov
* Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Juhosudánski kardináli
Kategória:Sudánski kardináli
Kategória:Žijúci ľudia
New Year

**New Year** môže byť:

* kanadský film z roku 2011, pozri ''New Year'' (film z roku 2011)
* americký film z roku 2021, pozri ''New Year'' (film z roku 2021)
* opera od Michaela Tippetta z roku 1989, pozri ''New Year'' (opera)
* román od Juli Zeh z roku 2018, pozri ''New Year'' (kniha)
* EP britskej kapely A Silent Film z roku 2015, pozri ''New Year'' (EP)

## Pozri aj
* Nový rok
Veľká Liesková

**Veľká Liesková** je potok v regióne Horehronie, v území obcí Braväcovo a Beňuš v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologických celkoch Nízke Tatry a Horehronské podolie a ústi do Hrona. Má dĺžku  a rád toku III. 
## Prameň
Vodný tok Veľká Liesková pramení v  v lese a lúke Liesková, vo vzdialenosti  juhovýchodne od vrchu Malá Beňuška s , v lesnom extraviláne obce Braväcovo v okrese Brezno. 
## Opis toku
Veľká Liesková tečie od prameňa južným smerom cez lesný extravilán obce Braväcovo, ľavým brehom obteká les Breziny, tečie dolinou Veľká Liesková, ľavým brehom obteká les Pačesové, v  vteká na obecnú hranicu medzi Braväcovom a obcou Beňuš a ďalej tečie po nej, v  priberá pravostranný bezmenný prítok, v  opúšťa obecnú hranicu a tečie územím obce Beňuš a zároveň vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu s roztrúsenou zástavbou domov, v  podteká cestu I/66 Banská Bystrica – Brezno - Poprad a hneď aj železničnú trať Banská Bystrica – Červená Skala, v   v poľnohospodárskom extraviláne Beňuša ústi do rieky Hron ako jeho pravostranný prítok. Hron ďalej ústi do Dunaja. *Veľká Liesková* patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Pramení a preteká v území Braväcova a ďalej preteká a ústi do Hrona v území obce Beňuš. Horným tokom patrí do geomorfologického celku Nízke Tatry a ich geomorfologického podcelku Kráľovohoľské Tatry a dolným tokom do geomorfologickéjho celku Horehronské podolie a jeho geomorfologického podcelku Heľpianske podolie. Vodný tok Veľká Liesková má jeden bezmenný prítok. Celý tok Veľkej Lieskovej leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku Veľká Liesková má pôvod v homonymnom názve doliny Veľká Liesková, ktorou potok preteká. Toponymum Veľká Liesková bolo bez zmeny prenesené na vodný tok a stalo sa súčasťou početnej skupiny dvojslovných názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Veľká Liesková bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Veľká Liesková* je jedinečným hydronymom (december 2025).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Kráľovohoľských Tatrách 
Kategória:Vodné toky v Horehronskom podolí
Kategória:Braväcovo
Kategória:Beňuš
Kategória:Povodie Hrona
Žuravinská mierová zmluva

[náhľad|409x409bod|[Ján III. (Poľsko)|Ján III. podpisuje mier s Turkami v Žuravne. Maľba od umelca Romana Postempskieho.]]

**Žuravinská mierová zmluva** bola mierová zmluva uzavretá dňa 17. októbra roku 1676 medzi diplomaciou Osmanskej ríše na jednej strane a Poľsko-litovského kráľovstva na strane druhej v meste Žuravno na území terajšej západnej Ukrajiny. Podmienky samotnej mierovej zmluvy mali za následok definitívne ukončenie poľsko-tureckej vojny v rokoch 1672 až 1676. S konečnou platnosťou došlo taktiež k odvolaniu mierových podmienok Bučačskej zmluvy.

Podľa mierových podmienok došlo k tomu, že Osmanská ríša získala oblasť Podolia a časť západnej Ukrajiny.

## Referencie

## Literatúra
* SKŘIVAN, Aleš. (2002). *Lexikon světových dějin 1492* *&#x2013;* *1914*. Praha: Vydavatelství Aleš Skřivan ml. ISBN 80-86493-06-7.

## Pozri aj
* Poľsko-turecká vojna (1672 – 1676)
* Bučačská mierová zmluva

## Zdroj
* ŘEZNÍK, Miloš. (2010). *Dějiny Polska v datech*. Praha: Nakladatelství Libri. ISBN 978-80-7277-408-1.
Korčínsky potok

**Korčínsky potok** je vodný tok v Javorí a Zvolenskej kotline na území okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Slatiny v povodí Hrona, má dĺžku približne 5,3 km a je tokom IV. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení na severovýchode Javoria, v geomorfologickom podcelku Lomnianska vrchovina, na severných svahoch Veľkého Korčína (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v súvislom lesnom poraste v závere doliny tečie severným smerom. V strednej časti pokračuje úpätím Plzáckeho () a Malého Korčína (), popri horských lúkach popod hrebeň Chabovec. Pod Novým hájom opúšťa les i pohorie Javorie a prechádza do Zvolenskej kotliny a jej podcelku Slatinská kotlina. Oblúkom sa stáča na východ, preteká osadou Boroviny a stáčajúc sa severným smerom priberá dva významnejšie pravostranné prítoky. Onedlho sa v lokalite Krvavník, v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do rieky Slatina, prítoku rieky Hron. Potok patrí do širšieho povodia rieky Hron. 

Korčínsky potok pramení a preteká iba katastrom obce Zvolenská Slatina v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Slatiny
* Javorie, Lomnianska vrchovina
* Zvolenská kotlina, Slatinská kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Javorí
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline
Kategória:Povodie Slatiny
Kategória:Vodné toky v okrese Zvolen
Kategória:Zvolenská Slatina
Durbačka

**Durbačka** je potok v regióne Horehronie, v území obce Polomka v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Nízke Tatry a ústi do Veľkého potoka. Má dĺžku  a rád toku IV. 
## Prameň
Vodný tok Durbačka pramení v  vo vzdialenosti  juhozápadne od vrchu Oravcová s  v lesnom extraviláne obce Polomka v okrese Brezno. 
## Opis toku
Durbačka tečie od prameňa južným smerom cez lesný extravilán obce Polomka, pravým brehom obteká les Šarnisko, v   v lesnom extraviláne Polomky na úpätí severovýchodného svahu vrchu Štolba s  ústi do Veľkého potoka ako jeho ľavostranný prítok. Veľký potok ďalej ústi do Hrona. Durbačka patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Pramení, preteká a ústi do Veľkého potoka v území obce Polomka. Patrí do geomorfologického celku Nízke Tatry a ich geomorfologického podcelku Kráľovohoľské Tatry. Vodný tok Durbačka nemá prítok. Celý tok Durbačky leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku Durbačka nemá jasný pôvod. Podľa J. Krška názov potoka bol motivovaný terénnym názvom rovnakého znenia bez bližšieho udania lokalizácie terénneho názvu; výskum pokračuje. Názov potoka Durbačka je súčasťou početnej skupiny jednoslovných názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Durbačka bol štandardizovaný v roku 1987 V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Durbačka je jedinečným hydronymom (január 2026).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Kráľovohoľských Tatrách 
Kategória:Polomka
Kategória:Povodie Hrona
Letecké pole (Komárno)

**Letecké pole** je sídlisko v Komárne.

## Polohopis a dejiny
alt=Ulica Komáromi Kacza|vľavo|náhľad|180x180bod|Ulica Komáromi Kacza
**Letecké pole**, je štvrť rodinných domov na severe Komárna. Je ohraničený žaleznicou a pevnostným systémom, Názov dostala podľa miesta pristátia letadla počas II. svetovej vojny.

Z väčšej miery bolo postavené v rokoch 1965 až 1975 po povodni Dunaja na južnom Slovensku. 

.

## Pamätníky

* Pamätník dvojplošníka pristátia letcov

## Referencie
Kategória:Komárňanské sídliská
Kategória:Sídliská na Slovensku

Kategória:Komárno
Ruská kampaň

**Ruská kampaň** môže byť:
* vpád francúzskych vojsk a ich spojencov do Ruska v roku 1812, pozri Napoleonov vpád do Ruska
* boje na východnom fronte prvej svetovej vojny, pozri východný front (prvá svetová vojna)
* boje na východnom fronte druhej svetovej vojny, pozri východný front (druhá svetová vojna)
Sídlisko VII (Komárno)

**Sídlisko VII** je sídlisko v Komárne.

## Polohopis a dejiny
Síldlisko VII, (názov Sídlikos prístav sa neujal), ktorého výstavba bola realizovaná v rokoch 1975 až 1986 medzi Sídliskom VI a prístavom, je posledným dokončeným sídliskom z obdobia výstavby panelových bytových domov. Primárnym účelom bolo zabezpečiť ubytovanie pre pracovníkov Slovenských Lodeníc Komárno. 

Sídlisko vzniklo asanáciou pôvedných jednopodlažných domov názkeho štandardu.

### Ulice
Hlavný ťahom je Eötvösova ulica. Zo západu je sídlisko ohraničené žlelenicou a Lodenicami. Z juhu prístavom, z východu Lehárovou ulicou a zo severu Sídliskom VI.

## Občianska vybavenosť

* Knižnica Szinyeiho
* Obchodné centrum Lodiar 
* Krytá plaváreň 
* Ortodoxná synagóga a Menház

alt=Obchodné centrum Lodiar|vľavo|náhľad|180x180bod|Obchodné centrum Lodiar
okraj|náhľad|Menház|stred

### Školy

* Základná škola na Rozmarínovej ulici
* Základná škola s VJM na Ul. Eötvösa

## Referencie
Kategória:Komárňanské sídliská
Kategória:Sídliská na Slovensku

Kategória:Komárno
Mestská hromadná doprava v Bánovciach nad Bebravou

**Mestská hromadná doprava v Bánovciach nad Bebravou**  je zabezpečovaná autobusovou dopravou, ktorú tvorí 1 autobusová linka s číslovaním 1. Prevádzkuje ju spoločnosť SAD Prievidza. Vozidlový park tvorí jeden autobus. Na niektorých spojoch liniek MHD sa však môžu objaviť i prímestské vozidlá dopravcu. Linka premáva celý týždeň od 05:00 do 22:35.

## Linky

## Vozidlový park

## Referencie

Bánovce nad Bebravou
Kategória:Doprava v Bánovciach nad Bebravou
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2026 – ženský turnaj

**Ženský turnaj v ľadovom hokeji** na XXV. ZOH sa koná počas hier v Miláne. Ženská časť sa hrá od 5. do 19. februára 2026.

Priamo na turnaj postúpilo 6 najvyššie postavených tímov podľa rebríčka Medzinárodnej hokejovej federácie (IIHF): Kanada, USA, Fínsko, Česko, Švajčiarsko plus hostiteľská krajina Taliansko. V kvalifikácií postúpilo Japonsko, Francúzsko, Švédsko a Nemecko.

## Dejiská

## Kvalifikácia

## Súpisky

## Hlavný olympijský turnaj

### Skupina A

#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

----
----
----
----
----
----
### Skupina B

#### Tabuľka

|}

#### Zápasy

----
----
----
----
----

## Play-off
Tímy, ktoré postúpia do semifinále, budú znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy.

### Pavúk

### Štvrťfinále

### Semifinále

### Zápas o bronz

### Finále

## Konečné poradie

|}

## Referencie

Ženský turnaj
2026
Hatice Bahar Özgüvenç

**Hatice Bahar Özgüvenç** (narodená 10. júna 1984) je turecká futbalová trénerka a bývalá futbalistka. Počas aktívnej kariéry pôsobila ako útočníčka a bola členkou tureckej ženskej futbalovej reprezentácie. V súčasnosti pracuje ako trénerka ženského futbalového tímu Fatih Karagümrük S.K.

Popri futbale sa venuje aj pedagogickej činnosti – pracuje ako učiteľka telesnej výchovy na základnej škole v meste Muratlı v provincii Tekirdağ.

## Klubová kariéra

Hatice Bahar Özgüvenç získala svoju prvú futbalovú licenciu v klube Feriköyspor 23. októbra 1997. Od roku 1999 pôsobila v najvyššej tureckej ženskej futbalovej súťaži.
Od roku 1999 pôsobila v najvyššej tureckej ženskej futbalovej súťaži. V sezóne 1999 – 2000 získala so svojím klubom Delta Mobilyaspor ligový titul. Počas svojej klubovej kariéry hrávala aj za kluby Kuzeyspor (2001–02), Marmara Üniversitesi Spor(2006–07), Zeytinburnuspor (2007–08), Maltepe Yalıspor (2008–09), Lüleburgaz 39 Spor (2009–2013) a Ataşehir Belediyespor (2014–2017). Po skončení sezóny 2016/2017 ukončila aktívnu hráčsku kariéru vo veku 32 rokov.

## Medzinárodná kariéra

Dňa 20. novembra 2006 strelila jediný gól tureckej reprezentácie v zápase kvalifikácia na Majstrovstvá Európy žien 2009 – skupina A1 proti Chorvátsku.V kvalifikačných zápasoch skupiny Medzinárodného turnaja UEFA Support v novembri 2007 skórovala jedným gólom proti Bulharskémua dvoma gólmi proti Azerbajdžanskému ženskému tímu.
Özgüvenç sa taktiež zúčastnila špeciálneho priateľského zápasu zmiešaných mužských a ženských tímov, ktorý sa konal 17. mája 2011 na štadióne BJK İnönü v Istanbule. Zápas bol odohraný pri príležitosti Svetového dňa hypertenzie s cieľom zvýšiť povedomie o hypertenzii.

### Štatistiky hráčskej kariéry

## Trénerská kariéra

V septembri 2020 bola Hatice Bahar Özgüvenç vymenovaná za hlavnú trénerku ženského futbalového tímu Beşiktaş J.K. V sezóne 2020 – 2021 priviedla tím k zisku ligového titulu po víťazstve nad Fatih Vatan Spor vo finále play-off.V októbri 2021 sa stala hlavnou trénerkou novovzniknutého ženského tímu Fatih Karagümrük S.K.V prvej sezóne tureckej ženskej Superligy 2021 – 2022 obsadil jej tím druhé miesto. V klube pôsobila tri sezóny. Na začiatku sezóny 2024 – 2025 bol ženský tím Fatih Karagümrük rozpustený a Özgüvenç následne prestúpila do Beylerbeyi S.K.Začiatkom septembra 2025 bola vymenovaná za hlavnú trénerku ženského futbalového tímu Trabzonspor.

## Ocenenie
### Hráč

; Prvá liga tureckého ženského futbalu 
:; Delta Furniture
:: *Víťaz* (1): 1999–2000

:; Ataşehir Belediyespor
:: *2. miesto* (3): 2013–14, 2014–15, 2015–16
:: *3. miesto* (1): 2016–17

### Tréner

; Prvá liga tureckého ženského futbalu 
:; Beşiktaş J.K. 
:: *Víťaz* (1): 2020–21
:; Fatih Karagümrük
::*2. miesto* (1): 2021-22

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Narodenia v 1984
LaKeysia Beeneová

**LaKeysia Rene Beeneová** (narodená 9. marca 1978) je bývalá americká futbalová brankárka. Hrala za ženskú futbalovú reprezentáciu Spojených štátov amerických a za klub San Jose CyberRays v ženskej profesionálnej lige WUSA.

## Hráčska kariéra
### Vysoká škola
Beeneová študovala a hrala vysokoškolský futbal ako brankárka za Univerzitu Notre Dame. V roku 1999 ukončila štúdium v odbore environmentálna geológia. S tímom Notre Dame Fighting Irish bola dvakrát vyhlásená za All-American a v roku 1999 doviedla tím až do finále šampionátu NCAA Division I ženského futbalu, kde obsadili druhé miesto.

### Klub
V roku 2000 sa Beeneová stala jednou z 24 zakladajúcich hráčok Women's United Soccer Association (WUSA), prvej oficiálnej profesionálnej ženskej futbalovej ligy v Spojených štátoch. V rokoch 2001 až 2003 pôsobila v tíme San Jose CyberRays. V sezóne 2001 bola vyhlásená za brankárku roka WUSA, keď CyberRays získali ligový titul po víťazstve nad Atlanta Beat v penaltovom rozstrele.

Predtým aj neskôr hrávala za klub California Storm v poloprofesionálnej lige Women’s Premier Soccer League (WPSL). Do tímu sa vrátila po zániku WUSA po sezóne 2003.

### Medzinárodné
Za ženskú reprezentáciu Spojených štátov nastúpila prvýkrát 7. januára 2000 pri víťazstve 8 : 1 nad reprezentáciou Česka v austrálskom Melbourne.Počas nasledujúcich troch rokov odohrala spolu 18 reprezentačných zápasov,, avšak nebola nominovaná ani na Olympijské hry 2000 v Sydney, ani na Majstrovstvá sveta vo futbale žien 2003.

#### Medzinárodná štatistika

## Osobný život
V tínedžerskom veku bola šampiónkou v bojovom umení Tang Soo Do.V januári 2005 získala na Univerzite Notre Dame titul bakalára prírodných vied v odbore environmentálne geologické vedy.

V roku 2009 bola prijatá do advokátskej komory štátu Kalifornia a v súčasnosti sa venuje environmentálnemu právu v meste Sacramento (Kalifornia).

## Referencie

## Externé odkazy
* FIFA:186485 (archív)
* Profil na Women's United Soccer Association
* Profil hráčky Notre Dame

  
Kategória:Futbalistky USA
Kategória:Futbaloví brankári
Vígľašský potok

**Vígľašský potok** je vodný tok vo Zvolenskej kotline na území okresu Zvolen a Detva. Je to pravostranný prítok Slatiny v povodí Hrona, má dĺžku približne 6,2 km a je tokom IV. rádu. 

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Zvolenskej kotliny, v geomorfologickom podcelku Slatinská kotlina, východne od obce Očová, v nadmorskej výške približne  Od prameňa v málo zvlnenej, poľnohospodársky využívanej oblasti, tečie lemovaný úzkym pásom vyššej vegetácie juhozápadným, postupne však južným smerom. V lokalite Pod dúbravy križuje poľnú cestu a pokračuje poliami oblasťou Dielnice do lokality Okrúhlice, kde križuje rýchlostnú cestu R2. Následne sa potok oblúkom stáča na západ, no lemujúc úpätie Kaplnej () sa opäť postupne stáča k juhu. Vteká do obce Vígľaš, kde križuje cestu I/16 a mení smer na západ. Pokračuje okrajom obce popri železničnej stanici, v lokalite Kostolná sa točí na juh a križuje železničnú trať Zvolen – Košice. Pokračuje nivou a onedlho sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do rieky Slatina, prítoku rieky Hron. Potok patrí do širšieho povodia rieky Hron. 

Vígľašský potok pramení a na hornom toku preteká katastrom obce Očová, následne tvorí striedavo hranicu i súčasť územia obcí Vígľaš a Zvolenská Slatina v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Slatiny
* Zvolenská kotlina, Slatinská kotlina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Zvolenskej kotline
Kategória:Povodie Slatiny
Kategória:Vodné toky v okrese Zvolen
Kategória:Zvolenská Slatina
Kategória:Vígľaš
Kategória:Očová
Kategória:Vodné toky v okrese Detva
Národné ženské futbalové družstvo Severného Írska

**Národné ženské futbalové družstvo Severného Írska** reprezentuje Severné Írsko na medzinárodných ženských futbalových súťažiach.

Tím bol najnižšie umiesteným tímom podľa koeficientu (27. miesto), ktorý sa kvalifikoval na Majstrovstvá Európy 2022 v Anglicku. Na Majstrovstvá sveta 2035 sa kvalifikovali automaticky ako jeden z usporiadateľov.

## Individuálne štatistiky
Aktualizované k 5. decembru 2023.

Hráčky písané hrubým písmom sú aktívne futbalistky.

Simone Magill má rekord v najrýchlejšom góle (11 sekúnd) v medzinárodnom zápase v ženskom v futbale. Bolo to v zápase kvalifikácie na Majstrovstvá Európy proti Gruzínsku, ktorý sa konal 3. júna 2016. Predchádzajúci rekord bol 12 sekúnd a mala ho Alex Morgan.

## Súťažné štatistiky

### Majstrovstvá sveta

### Majstrovstvá Európy

### Liga národov

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Národné ženské futbalové družstvá
Kategória:Futbal v Severnom Írsku
Harry Potter 20 rokov filmových kúziel: Návrat do Rokfortu

***Harry Potter 20 rokov filmových kúziel: Návrat do Rokfortu*** alebo ***Harry Potter 20 rokov filmovej mágie: Návrat do Rokfortu*** () je britsko-americký hraný dokumentárny film z roku 2022, ktorý režírovali Eran Creevy, Joe Pearlman a Giorgio Testi. Ide o televízny film vyrobený k 20. výročiu filmovej série o Harrym Potterovi. Snímka bola uvedená 1. januára 2022 na HBO Max.

Na Slovensku vznikol k filmu dabing v roku 2022 v Sunrise Studio pre HBO.

## Účinkujúci

## Ocenenia

### Primetime Emmy Awards
* 2022: nominácia na cenu za najlepší varietný špeciál (vopred nahraný)
* 2022: nominácia na cenu za najlepší strih obrazu pre varietné programy

## Referencie

## Pozri aj
* Harry Potter (filmová séria)

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 2022
Kategória:Britské dokumentárne filmy
Kategória:Dokumentárne filmy USA
Dolinka (prítok Hrona)

**Dolinka** je potok v regióne Horehronie, v území obce Polomka v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Veporské vrchy a ústi do Hrona. Má dĺžku  a rád toku III. 
## Prameň
Vodný tok Dolinka pramení v  v lesnom extraviláne v centrálnej časti územia obce Polomka južne od jej intravilánu v okrese Brezno vo vzdialenosti  východne od vrchu Horný kopec s  a vo vzdialenosti  západne od vrchu Bučník s . 
## Opis toku
Dolinka tečie od prameňa severným smerom cez lesný extravilán obce Polomka, pravým brehom obteká úpätie vrchu a lúky Volchovo, v  vyteká z lesa premiešaného trvalým trávnym porastom do intravilánu Polomky, v   v intraviláne Polomky ústi do Hrona ako jeho ľavostranný prítok. Hron ďalej ústi do Dunaja. Dolinka patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Pramení, preteká a ústi do Hrona v území obce Polomka. Patrí do geomorfologického celku Veporské vrchy a ich geomorfologického podcelku Fabova hoľa. Vodný tok Dolinka nemá prítok. Celý tok Dolinky leží v ochrannom pásme Národného parku Muránska planina.
## Pôvod názvu
Názov vodného toku Dolinka má pôvod v apelatíve rovnakého znenia s významom menší, kratší pozdĺžny úsek zemského povrchu medzi kopcami, zdrobnenina slova dolina. Názov potoka Dolinka je súčasťou početnej skupiny jednoslovných názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Dolinka bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Dolinka nie je jedinečným hydronymom; na Slovensku sú tri vodné toky s týmto štandardizovaným názvom (január 2026).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch 
Kategória:Polomka
Kategória:Povodie Hrona
Love Express: Zmiznutie Waleriana Borowczyka

***Love Express: Zmiznutie Waleriana Borowczyka*** () je poľsko-estónsky dokumentárny film z roku 2018, ktorý režíroval Kuba Mikurda. Snímka monitoruje život poľského filmára Waleriana Borowczyka pôsobiaceho vo Francúzsku. Film detailnejšie rozoberá najmä filmy *Goto, ostrov lásky* (1968), *[[Nemravné príbehy]]* (1974), *[[Beštia (film z roku 1975)|Beštia]]* (1975), *[[Na pokraji spoločnosti]]* (1976) a *[[Emmanuelle V]]* (1987).

## Účinkujúci

## Kapitoly
Jednotlivými časťami boli:

# 1968: Goto, Isle of Love
# 1974: Immoral Tales
# 1975: The Beast
# 1976: The Margin
# 1986: Emmanuelle V

## Ocenenia

### Transatlantyk Festival: Lodz
* nominácia za najlepší dokumentárny film od Kuba Mikurda za rok 2018 v sekcii „Špeciálne premietania“

## Referencie

## Pozri aj
* Love Express

## Externé odkazy
* 
* 

* 

Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 2018
Kategória:Poľské dokumentárne filmy
Sezóna 2001 Women's United Soccer Association

**Sezóna 2001 [[Women's United Soccer Association]]** bola úvodnou sezónou WUSA, najvyššej profesionálnej ligy ženského futbalu v Spojených štátoch amerických. Základná časť súťaže sa začala 14. apríla a skončila 12. augusta, pričom zápasy play-off sa odohrali 18. a 25. augusta.

Návštevnosť v prvej sezóne bola vysoká, najmä v jej úvodnej fáze, hoci sa ani zďaleka nepriblížila úrovni, ktorú organizátori očakávali na základe skúseností z Majstrovstvá sveta vo futbale žien 1999. Liga už počas tejto prvej sezóny minula celý svoj pôvodný rozpočet vo výške 40 miliónov amerických dolárov, ktorý mal pôvodne vystačiť na obdobie piatich rokov.

## Formát súťaže

Sezóna sa začala 14. apríla a skončila 12. augusta. Každé družstvo odohralo celkovo 21 zápasov, pričom sa s každým súperom stretlo trikrát (buď dvakrát doma a raz vonku, alebo naopak). 

Tento systém viedol k nerovnomernému rozpisu zápasov, keď jednotlivé tímy odohrali buď 10 alebo 11 domácich stretnutí.

Štyri najlepšie tímy po skončení základnej časti postúpili do play-off. Víťaz a vicemajster základnej časti hostili v semifinále, hranom na jeden zápas 18. augusta, tímy umiestnené na štvrtom a treťom mieste. 

Víťazi semifinálových duelov sa následne stretli vo finále, ktoré sa odohralo 25. augusta na štadióne Foxboro Stadium.

### Tabuľka s výsledkami

## Poradie
https://web.archive.org/web/20011201163651/http://www.wusa.com/stats/

## Play-off

## Semifinále

#eeeeee 
## Pohár zakladateľov (Founders Cup)

## Ocenenia

Zdroj:

### Najlepší strelci

### Najlepšie asistencie

Zdroj:

## Referencie

## Externé odkazy
* Webová stránka WUSA (archive.org)
* WUSA  

Kategória:Sezóny Women's United Soccer Association
Eendracht Alost Ladies

**Eendracht Alost Ladies**, je belgický ženský futbalový klub, ktorý vznikol v roku 1969. Sídli v meste Aalst v provincii Východné Flámsko.

## História

Klub pôvodne pôsobil pod názvom **Kamillekes Alost**.  

V roku 1995 sa zlúčil s mužským klubom **KSC Eendracht Aalst**, čo znamenalo významný míľnik v jeho vývoji. 

V roku 2002 došlo k ďalšej zmene názvu na **VCD Eendracht Aalst**. 

Na začiatku sezóny 2008 – 2009 klub ukončil svoje pôsobenie v najvyššej belgickej ženskej súťaži. Po tomto kroku začal opäť od nižšej úrovne a nastupoval v provinčnej prvej divízii, ktorá predstavovala štvrtý stupeň súťažného systému.

V roku 2013 prijal názov **Divas Eendracht Aalst** a podarilo sa mu vrátiť späť do najvyššej belgickej ženskej ligy. 

Vďaka tretiemu miestu Aalstu v sezóne 2016/17 mal klub dokonca možnosť štartovať v Superlige, ale (rovnako ako ostatné kluby prvej divízie) klub túto ponuku odmietol

Od sezóny 2017 – 2018 vystupuje klub pod súčasným názvom **Eendracht Alost Ladies**.

Klub **VCD Eendracht Aalst** sa zapísal do histórie ako prvý belgický ženský futbalový klub, ktorý sa predstavil v Pohári UEFA žien.

V sezóne 2019/2020 sa Aalst stal majstrom v prvej divízii. Získal tiež licenciu Superligy a po 12-ročnej prestávke sa vrátil do najvyššej súťaže.

Po troch rokoch v Superlige však klub v sezóne 2022/23 skončil na poslednom mieste, čo viedlo k zostupu do prvej divízie. Po nasledujúcej sezóne bol tím rozpustený.
## Výsledky

Klub patrí medzi historicky najúspešnejšie ženské futbalové tímy v Belgicku. Počas svojho pôsobenia získal viacero ligových titulov aj trofejí v národnom pohári a opakovane sa objavil aj vo finálových dueloch domácich súťaží. V sezóne 2011 – 2012 sa stal víťazom tretej belgickej ligy.

* Majster Belgicka vo futbale žien (5 titulov): [1996 - 1999 - 2000 - 2001 - 2002]

* Finalista Majstrovstiev Belgicka vo futbale žien (2 tituly): [1997 - 1998]

* Majster Belgicka v tretej divízii (1 titul): [2012]

* Belgický pohár vo futbale žien (2 tituly): [2000 - 2002]

* Finalista Belgického pohára žien (2): 1998 - 2003

* Dvojnásobný víťaz Majstrovstiev belgickej ligy žien a belgického pohára žien (2): 2000 - 2002

### Zhrnutie
Celkovo klub získal osem hlavných trofejí v belgických ženských súťažiach.

### Záznamy

* **0**: Počet prehier (2000-2001, 2001-2002)

* **25**: Počet výhier (2000-2001)

* **76**: Najvyšší počet bodov získaných v lige s výhrou v hodnote 3 bodov (2000-2001)

## [[Liga majstrov žien UEFA|Pohár UEFA]]
Eendracht Alost Ladies sa v európskych pohároch predstavil v kvalifikačných turnajoch Pohára UEFA žien na začiatku 21. storočia. V týchto súťažiach nastúpil proti viacerým popredným klubom zo severnej aj západnej Európy.

### Zhrnutie

* 6 zápasov; 1 výhra, 5 prehier; 5 strelených gólov, 38 inkasovaných gólov

## Zoznam hráčiek
Zostava na sezónu 2021-2022

## Referencie

Kategória:Belgické futbalové kluby
Kategória:Futbal v Belgicku
Slovensko na Zimných paralympijských hrách 2026

**Slovensko na [[Zimné paralympijské hry 2026|Zimných paralympijských hrách 2026]]** v talianskom meste Miláne a obci Cortina d'Ampezzo reprezentovalo 24 športovcov a 6 navádzačov. Celkovo mala výprava 58 členov.

## Medailová bilancia
Slovensko sa spomedzi krajín umiestnilo na 26. mieste, pričom získalo tri bronzové medaily. O všetky tri sa zaslúžila paraalpská lyžiarka Alexandra Rexová.

## Reprezentanti
Slovensko na ZPH 2026 reprezentovalo 24 športovcov v 6 športoch.

Slovensko sa na Paralympiádu oficiálne prihlásilo v júni 2025.

## Curling na vozíku
Slovensko malo na paralympiáde zmiešaný tím v curlingu na vozíku. Miestenku získali na majstrovstvách sveta. Pre curlerov išlo o štvrtú paralympijskú účasť. Reprezentačný tím Slovenska v curlingu na vozíku tvorili Radoslav Ďuriš, Monika Kunkelová, Peter Zaťko, Adrián Ďurček a Karol Šandl. V základnej skupine, ktorá sa hrala systémom každý s každým, odohrali deväť zápasov a s bilanciou troch výhier a šiestich prehier obsadili konečné ôsme miesto.
### Curling

## Parahokej

Slovenskí reprezentanti sa na paralympijský turnaj kvalifikovali v novembri 2025. Na turnaji v nórskom Jessheime zvíťazili v štyroch a prehrali v jednom zápase. Reprezentačný tím Slovenska v parahokeji tvorili Slavomír Ferenčík, Erik Fojtík, Jozef Garbiar, Michal Hlinka, Martin Joppa, Dávid Korman, Eduard Lepáček, Marián Ligda, Miroslav Pastucha, Miroslav Stašák, Róbert Turic a Miloš Večerek. Slovenskí parahokejisti skončili celkovo na siedmom mieste, čím vyrovnali umiestnenie z predchádzajúcej paralympiády v Pekingu.

### Skupina B

### O 5.8. miesto

### O 7. miesto

## Paraalpské lyžovanie

V paraalpskom lyžovaní Slovensko reprezentovali Viktória Balážová, Martin Čupka, Miroslav Haraus, Marek Kubačka a Alexandra Rexová. Najúspešnejšou bola Alexandra Rexová, ktorá získala tri bronzové medaily: v zjazde, v super-G a v slalome.
### Muži

### Ženy

## Paraseverské lyžovanie

V paraseverskom lyžovaní malo Slovensko jednu miestenku. Jediným reprezentantom v paraseverskom lyžovaní (a parabiatlone) bol Alex Lajtman.
### Parabeh na lyžiach

### Parabiatlon

## Parasnoubording
Reprezentantom Slovenska v parasnoubordingu bol Adam Krupa. V snoubordkrose obsadil 7. miesto a v disciplíne banked slalom skončil desiaty.
### Snoubordkros

### Banked slalom

## Referencie

## Externé odkazu
* Paralympijské hry 2026 na webe Slovenského paralympijského výboru

Kategória:Zimné paralympijské hry 2026
2026
Kategória:2026 na Slovensku
Love Express

**Love Express** môže byť:

* francúzsky krátkometrážny film z roku 1987, pozri pod *[[Emmanuelle V]]*
* švajčiarsky film z roku 2004, pozri ''Love Express'' (film z roku 2004)
* indický film z roku 2011, pozri ''Love Express'' (film z roku 2011)
* indický film z roku 2016, pozri ''Love Express'' (film z roku 2016)
Alexandra Rexová

**Alexandra Rexová** (* 5. august 2005, Bratislava) je slovenská zjazdová lyžiarka.

## Životopis
Rexová má stratu centrálneho videnia.

### Športová kariéra

### 2021/2022
Na Zimných paralympijských hrách  2022 v Pekingu získala zlatú medailu v super G a bronzovú v slalome. Rexová svoju prvú paralympijskú medailu získala vo veku 16 rokov. Jej navádzačkou bola Eva Trajčíková.

### 2024/2025
Na majstrovstvách sveta v Maribore získala vo februári 2025 bronzovú medailu.

### 2025/2026
Na Zimných paralympijských hrách  2026 v Miláne a Cortine získala tri bronzové medaily: v zjazde, v super-G a v slalome.

## Referencie

## Externé odkazy
* Alexandra Rexová na webe Slovenského paralympijského výboru
* Alexandra Rexová na webe Medzinárodného paralympijského výboru

Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Kategória:Slovenské alpské lyžiarky
Kategória:Slovenskí paralympionici
Kategória:Alpskí lyžiari na Zimných paralympijských hrách 2022
Kategória:Alpskí lyžiari na Zimných paralympijských hrách 2026
Kategória:Medailisti na Zimných paralympijských hrách 2022
Kategória:Medailisti na Zimných paralympijských hrách 2026
Kategória:Slovenskí paralympijskí víťazi
Kategória:Slovenskí bronzoví paralympijskí medailisti
Kategória:Paralympijskí víťazi v alpskom lyžovaní
Kategória:Bronzoví paralympijskí medailisti v alpskom lyžovaní
Prosfora

náhľad|Prosfory

**Prosfora** (z ) je chlieb z pšeničného kysnutého cesta a kruhovitého tvaru používaný v byzantskej Božskej liturgii.

## Terminológia
V starogréckom jazyku malo slovo *prosfora* viacero významov: „obeta“ (v zmysle obetného daru, ale aj obyčajného daru), „prírastok“, „pokrm“ (alebo niečo ponúkané na jedenie) a podobne. Kresťania tieto významy prevzali, ale pod vplyvom Biblie začal do popredia vystupovať  význam obety. Okrem všeobecného významu obety či prinesenia Bohu sa v Septuaginte slovom označujú konkrétne „predkladné chleby“, čo mohlo ovplyvniť aj prenesenie tohto pomenovania na eucharistické chleby.náhľad|Prosfory|vľavo

Do 4. storočia sa termínom označoval ako samotný obrad liturgie ako celok, tak aj Sväté Dary. Svätý Ján Damascénsky nazýva prosforou chlieb a víno prinášané Bohu pred ich posvätením. Pomenovanie sa v prameňoch definitívne ustálilo od 11. storočia.

## Výroba a podoba
náhľad|Forma na prosforu gréckeho typu
náhľad|Výroba prosfory
Prosfora sa pečie výhradne z kysnutého cesta, ktoré obsahuje len štyri zložky: pšeničnú múku, vodu, soľ a kvások. Prosfora je dvojdielna: spodná časť má tvar bochníka, na ňu sa pred pečením pripevní horná časť v podobe placky, na ktorú sa otlačí pečať. Táto duálnosť má symbolizovať dvojitú (boho-ľudskú) podstatu Ježiša Krista .

Bohoslužobný poriadok predpokladá, že pečať má tvar kríža a iniciály *IC XC NI K A* („Ježiš Kristus víťazí“). Na počesť Presvätej Bohorodičky sa prosfory pečú aj s pečaťou s monogramom *ΜΡ ΘΥ* („Matka Božia“). Pri vedľajších prosforách sa pripúšťa aj používanie iných pečatidiel s vyobrazeniami svätých. V súčasnej gréckej praxi je bežné používanie veľkej prosfory, na ktorej je hneď päť pečatí.

Osoby, ktoré pečú prosforu bývajú nazývaní *prosfornia*. Majú to byť členovia Cirkvi vedúci príkladný kresťanský život.

Vo farskej cirkvi sa pri pečení prosfory často striedajú ženy; v kláštoroch túto úlohu často prideľuje igumen (opát alebo abatyša) jednému alebo viacerým mníchom s cnostným životom. Je bežné, ale nie nevyhnutné ísť na spoveď pred pečením prosfory a pečenie sa často deje ráno počas pôstu.

## Liturgické používanie
Pri vykonávaní proskomidie (predliturgickej prípravy chlebu a vína v chráme na prothesis) sa z prosfory buď obradne vyreže stredná časť v tvare kocky, ktorá sa ako Baránok použije na prijímanie. Skutočnosť, že sa obrad nekoná nad celou prosforou, ale nad vnútornou časťou z nej vyňatou, poukazuje na to, že Bohu sa má prinášať to najlepšie.

Niekedy sa vyberajú aj malé časti v tvare trojuholníkových pyramídok z prosfory na počesť Bohorodičky, svätých a na spomienku živých i zosnulých (tieto prosfory niekedy prinášajú samotní veriaci). Pri veľkom počte mien na spomínanie prax pripúšťa vyberanie celkom malých spomienkových čiastočiek. Po skončení liturgie sa prosfory rozdávajú veriacim a jedia sa ako svätenina. Dnes sa prosfora zvyčajne požíva povinne nalačno, kedysi sa táto požiadavka vzťahovala iba na antidóron.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Eucharistia
Kategória:Liturgia
Zoznam cirkví a náboženských vyznaní pôsobiacich v Maďarsku

Od 1. januára 2012 je právny status cirkví v Maďarsku upravený zákonom CCVI z roku 2011.

## Cirkvi a denominácie uvedené v zákone od roku 2012
Podľa prílohy k zákonu CCVI z roku 2011 o práve na slobodu svedomia a náboženského vyznania a o právnom postavení cirkví, náboženských združení a náboženských spoločností maďarský parlament uznáva tieto cirkvi, náboženské združenia a náboženské spoločnosti v Maďarsku:

# Maďarská katolícka cirkev
#* Maďarská gréckokatolícka cirkev
# Reformovaná cirkev v Maďarsku
# Evanjelická cirkev v Maďarsku
# Federácia židovských obcí v Maďarsku
# Zjednotená židovská obec v Maďarsku
# Autonómna ortodoxná židovská obec v Maďarsku
# Srbská pravoslávna diecéza v Budíne
# Konštantínopolský ekumenický patriarchát - Pravoslávny exarchát Maďarska
# Bulharská pravoslávna cirkev v Maďarsku
# Rumunská pravoslávna diecéza v Maďarsku
# Maďarská diecéza Ruskej pravoslávnej cirkvi (Moskovský patriarchát)
# Maďarská unitárska cirkev
# Baptistická cirkev v Maďarsku
# Kongregácia viery
# Metodistická cirkev v Maďarsku
# Maďarská pentekostálna cirkev
# Anglikánska episkopálna cirkev svätej Margity Škótskej
# Transylvánska kongregácia
# Adventisti siedmeho dňa
# Koptská pravoslávna cirkev v Maďarsku
# Maďarská islamská komunita
# Organizácia moslimov v Maďarsku 
# Cirkev Nazaretských v Kristovi
# Krišna spoločenstvo veriacich v Maďarsku
# Armáda spásy v Maďarsku 
# Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní
# Cirkev svedkov Jehovových v Maďarsku
# Brána Dharmy Budhistický kostol
# Budhistická misia, kongregácia Arya Maitreya Mandala v Maďarsku
# Budhistické spoločenstvo Karma Kagjupa v Maďarsku
# Čínsky budhistický kostol Chan v Maďarsku
# Budhistické spoločenstvo Diamantová cesta

## Referencie

Kategória:Maďarsko
Anton Vranka

Ing. arch. **Anton Vranka** (* 3. máj 1936, Slatina nad Bebravou – † 14. júl 2023, Bratislava) bol významný slovenský architekt, vysokoškolský pedagóg a ľudový umelec – gajdoš. Preslávil sa najmä ako priekopník bionického modelovania a autor unikátnych priestorových štruktúr známych ako „Vrankoviny“.

## Život a vzdelanie
Narodil sa v Slatine nad Bebravou (okres Topoľčany). V rokoch 1954 – 1960 študoval na Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva Slovenskej vysokej školy technickej (dnes STU) v Bratislave, kde získal titul inžinier architekt.

## Pedagogická a odborná činnosť
Celý svoj profesionálny život spojil s Fakultou architektúry STU, kde pôsobil od roku 1960 ako vysokoškolský pedagóg.

* V rokoch 1992 – 1996 viedol Katedru výtvarných disciplín.
* Vyvinul a zaviedol do výučby predmety ako architektonicko-bionické modelovanie, výtvarná geometria či náuka o farbe.
* Bol autorom fenoménu **„Vrankoviny“** – ide o originálne papierové modely a hlavolamy využívajúce optické ilúzie, ktoré transformujú plochý materiál na zložité priestorové objekty.
* Venoval sa aj medailérskej tvorbe, maľbe a vedecko-výskumnej činnosti, ktorú prezentoval na medzinárodných fórach (napr. v Moskve, Drážďanoch či Prahe).

## Hudobné aktivity a ľudová tvorba
Anton Vranka bol v umeleckých kruhoch známy ako vášnivý hráč na gajdy a propagátor tradičnej ľudovej kultúry. Jeho hudobné aktivity zahŕňali:

* Hru na gajdy: Patril k popredným slovenským interpretom hry na gajdy. Pravidelne vystupoval na folklórnych festivaloch, napríklad vo Východnej, v Detve alebo na Medzinárodnom gajdošskom festivale v Strakoniciach.
* Stavba nástrojov: Aktívne sa venoval výrobe ľudových hudobných nástrojov, najmä gájd, píšťal a fujár.
* Rozhlas a nahrávky: Spolupracoval s Orchestrom ľudových nástrojov Československého rozhlasu v Bratislave (OĽUN). Jeho hra je zachytená na viacerých hudobných nosičoch (napr. LP *Nôty moje, nôty*).
* Osveta: Vystupoval v rozhlasových a televíznych reláciách, kde približoval históriu a techniku hry na gajdy.

## Úmrtie
Zomrel 14. júla 2023 v Bratislave vo veku 87 rokov. Posledná rozlúčka sa uskutočnila 21. júla 2023 v bratislavskom krematóriu.

## Referencie

## Externé odkazy
*
Pamätník padlým vo vojnách za národné zjednotenie (Negovan)

**Pamätník padlým vo vojnách za národné zjednotenie** () je vojenský pamätník z prvej polovice 20. storočia, ktorý sa nachádza v dedine Negovan v oblasti Sofia v juhozápadnom Bulharsku.

Stavba má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.

## Iné názvy
Pamätník je známy aj ako **Pamätník padlým v srbsko-bulharskej, balkánskej, medzispojeneckej a prvej svetovej vojne** (), **Pamätník na počesť padlých vo vojnách za národné zjednotenie** (), alebo **Pamätník padlým počas vojen z obce Negovan** ().

## Lokalita
Celkový pohľad na pamätník a okolie|náhľad|vľavo
Pamätník padlým vo vojnách za národné zjednotenie sa nachádza v sofijskom rajóne Novi Iskăr na námestí dediny Negovan na ulici „Vasil Levski“ (, doslova *ulica Vasila Levského*). Leží v malom parku v tesnom susedstve budovy Chrámu svätého Mikuláša.

## Dejiny
Pamätník bol postavený v priebehu roku 1941. Slávnostné odhalenie pamätníku prebehlo 21. septembra 1941, pričom ho pri tejto príležitosti vysvätil sofijský metropolita Stefan. Išlo o jeden z posledných bulharských pamätníkov svojho druhu, pretože so začiatkom druhej svetovej vojny prišiel aj zákaz používať strategické suroviny ako olovo, meď a cín na nevojenské účely.

V roku 1956 bol stavbe udelený štatút kultúrnej pamiatky.

## Charakteristika
Pohľad na vrchnú časť pamätníku zboku|náhľad|vľavo
Pamätník je venovaný obyvateľom dediny Negovan, ktorí padli v priebehu srbsko-bulharskej vojny, balkánskej vojny, medzispojeneckej vojny a prvej svetovej vojny. Bol postavený na základe zadania štábu Bulharskej armády podľa projektu profesora Michaila Michajlova.

Pamätník predstavuje bronzovú sochu vojaka v útočnej póze s granátom v rukách, ktorá je postavená na obdĺžnikovom podstavci. Celková výška pamätníku dosahuje štyri metre, pričom dva metre je vysoká samotná socha vojaka. 

Typovo ide o štandardný vojenský pamätník z obdobia výstavby, keďže všetky vojenské pamätníky v tom čase boli plánované pod patronátom tzv. Oddelenia pre vojenské múzeá, pamätníky a hroby pri štábe bulharskej armády a boli si vzájomne podobné.

Na prednej fasáde pamätníku sa nachádza pamätná doska s nápisom: *Negovanci na svoite sinove zaginali za Rodinata* (doslovne: *„Negovančania svojim synom, ktorí zomreli za vlasť“*). Okrem hlavného nadpisu sa na bočných stranách podstavca pamätníku nachádzajú pamätné dosky s menami padlých Negovančanov.

## Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka

Rok vyhlásenia: 1956

Dôvod pamiatkovej ochrany: historická hodnota stavby

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Negovan (Sofia)
Kategória:Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Kategória:Pamätníky v Bulharsku
Kategória:Bronzové sochy
Kategória:Architektúra z 1941