Callium

**Callium** alebo **Kallion** () alebo **Callipolis** alebo **Kallipolis** (Καλλίπολις) bolo hlavné mesto Callienses (οἱ Καλλιῆς).

Nachádzalo sa na východnom okraji starovekej Aetólie, na jednej z výšin hory Oeta a na ceste z údolia rieky Spercheus do Aetólie. Práve po tejto ceste v roku 279 pred n. l. vtrhli do Aetólie Galovia, ktorí Kallium prekvapili, zničili a na obyvateľoch spáchali tie najstrašnejšie zverstvá. Kallium ležalo aj na ceste z Pyry (vrch Oeta, kde sa mal upáliť Herakles) do Naupactu. Od dolnej Aetólie ho delil vrch Corax.

Nachádza sa neďaleko dnešného Velouchova na mieste zvanom „Steno“, kde bol neskôr postavený hrad Velouchovo.

## Mená a zdroje
Thukydides spomína jeho obyvateľov (Callienses alebo Kallieis) ako najvýchodnejšiu časť etoľského kmeňa Ophioneis. Bolo to ich hlavné mesto a je možné, že Callium predstavovalo administratívne centrum všetkých Ofóniov, ako to dosvedčuje Pausanias. V helenistickom období, ako to dosvedčujú nápisy, sa mesto nazývalo Callipolis, ako to uvádza Stefanos z Byzancie.

## História
Napriek tomu, že stopy osídlenia sú ešte staršie, Kallium bolo trvalo osídlené v 4. storočí pred n. l. Jeho rozkvet pravdepodobne súvisí s rozmachom Aitólskeho spolku, ktorý sa stal významnou mocnosťou v Grécku. Geografická poloha mesta bola mimoriadne dôležitá a možno práve preto ho v roku 279 pred n. l. spustošili a úplne zničili Galatčania. Po ich ťažení bolo mesto obnovené. Viacerí jeho obyvatelia, ako je doložené epigraficky, sa vyšvihli do politickej hierarchie Aitólskeho spolku. Vykopávky odhalili bohaté mesto s občianskou organizáciou a svätyňami. Zdá sa však, že obyvatelia sa zúčastnili na politických trhoch v 2. storočí pred n. l. v súvislosti s príchodom antického Ríma. Zdá sa, že po bitke pri Pydne (167 pred n. l.) bolo Kallium zničené požiarom, pravdepodobne v dôsledku podpaľačstva.

Zdá sa, že v 9. storočí n. l. Lidoriki vystriedalo Kallium, keďže sa nachádza v biskupských zoznamoch z tohto obdobia. V 14. a 15. storočí sa spomína len hrad Lidoriki (Velouhovo), ktorý sa pravdepodobne stotožňuje so zvyškami budov a opevnení zachovaných na starovekej akropole.

## Archeologické pozostatky
V rokoch 19771979 tu Petros Themelis uskutočnil systematické vykopávky. Po vykopávkach bola lokalita zaplavená vodami priehradného jazera Mornos. Medzi archeologické nálezy sa počítal areál opevnenia, svätyne Démétér a Kore, prípadne Eileithyia alebo Artemis, buleuterion, agora, divadlo a nekropola. V známom „dome archívu“ sa objavilo asi 600 hlinených pečatí, malých kúskov hliny, ktorými odosielateľ listu prilepoval na stuhu, ktorá ho držala zviazaný. Tento kúsok hliny niesol odtlačok pečate odosielateľa ako dôkaz, že list skutočne napísal on. Pečiatky, ktoré pravdepodobne neboli vypálené, sa zachovali vďaka požiaru, ktorý zničil dom. Na odtlačkoch možno rozoznať symboly mestských štátov, ako sú Chios, Lamia, Delfy, mytologické bytosti a profily mužských postáv, ktoré sa považujú za významných kráľov, napríklad Ptolemaia Filopatora, Attala I., Prúsiusa z Bitýnie atď. Celá skupina pečatidiel vedie k záveru, že Kallium alebo aspoň príjemca dokumentov, ktoré ich obsahovali, udržiaval vzťahy s politickými autoritami veľkej časti pevninského Grécka, ostrovov, ako aj helenistických kráľovstiev. Niektoré z hnuteľných artefaktov a nálezov sú vystavené v archeologickej zbierke v Lidorikách, zatiaľ čo niektoré boli prenesené aj do Archeologického múzea v Amfisse.

## Referencie

## Externé odkazy
* internetový portál gréckeho ministerstva kultúry a športu (po anglicky)

## Zdroj

Kategória:Archeologické lokality v Grécku
Kategória:Starogrécke mestá