Ruská avantgarda

**Ruská avantgarda** - týmto výrazom sa označuje umelecká epocha v Rusku, ktorá sa vyvinula medzi rokmi 1905-1934. Patria do nej obrazové umenie, literatúra, hudba a scénografia, figurálna a plagátová tvorba. Podľa ruského zdroja je vznik avantgardy v Rusku v roku 1900 do roku 1930, vrcholná etapa sa datuje na 1914 -1922.
náhľad|Suprematizmus - krajinka Zima od Maleviča 
Hlavné smery a čelní predstavitelia ruskej avantgardy sú:
*  Abstrakcionizmus, predstaviteľ: Vasilij Kandinskij
* Suprematizmus, predstaviteľ: Kazimir Malevič
* Konštruktivizmus, predstaviteľ: Vladimir Tatlin
* Kubofuturizmus (kubizmus, futurizmus),predstaviteľ:Vladimir Majakovskij  
* Organický smer, predstaviteľ: Michail Maťjušin

## Pôsobenie žánru
Ruská avantgarda bol proces revolúcie a obnovy vo všetkých odvetviach umenia v Rusku. Na jednej strane sa orientovala na najnovšie francúzske umelecké objavy, s ktorými sa identifikovala veľmi úzko spolu s ruskou výtvarnou tradíciou. Všetci umelci tejto epochy zjednotili svoje úsilie do syntézy dosiahnutia z folklórnych prvkov, moderných smerov a aktuálnych tendencií abstrakcie jeden smer. S posledným spomenutým skúšali previazať technické výdobytky vtedajšej doby. Zo západných vplyvov a východných tradícií povstalo suverénne umenie. 

Celý rad umeleckých prúdov ako neoprimitivizmus, kubofutorizmus, rajonizmus, konštruktivizmus a analytické umenie, projekcionizmus a kozmizmus ťažilo z tohto objavu. 
Jedným z najdôležitejších činov tejto epochy bola výstava „Karo-Bube“ od decembra 1910 do januára 1911 inštalovaná účastníkmi-členmi rovnomennej umeleckej skupiny „Karo-Bube“. Výstava sa udiala vďaka umelcom: Aristarch Lentulov, Michail Larionov, Kazimir Malevič a Natália Gončarovová.

V roku 1912 nasledovala výstava avantgardistov  „Oslov chvost“.

Tento umelecký prúd bol zo začiatku boľševickou kultúrnou politikou podporovaný. Suprematizmus, Malevičov objav, sa stal krátko po Októbrovej revolúcii v 1917 prostriedkom masovej agitácie. Malevič a El Lisickij boli povolaní na učiteľské miesta na *Moskovskú vysokú školu umeleckú*. Ruskí avantgardisti pozostávali z nového komunistického panstva, ktoré boli priaznivcami a pioniermi avantgardného umenia.
 náhľad|Fuga - Vasilij Kandinskij	
3. apríla 1921 otvorili v Petrohrade  *Múzeum pre umeleckú kultúru*, kde sa predstavilo publiku 257 prác od 69 umelcov. Jeho najdôležitejší organizačný zámer pozostával z toho, čo nakoniec darovali sami umelci múzeu. Podľa ich návrhov mala byť utvorená novelizácia dejín umenia. Všetky vedúce postavy petrohradskej avantgardy boli na tomto experimente účastné: Vasilij Kandinskij, Tatlin, Malevič, Filonov, Matjušin, k nim patria teoretici, kunsthistorici a spisovatelia na čele s Nikolajom Nikolajevičom Puninom. V roku 1924 bolo múzeum po vášnivých roztržkách integrované do *Inštitútu pre umeleckú kultúru* (InchUK). O rok neskôr získal tento inštitút status štátneho inštitútu (GINChUK-vyslov Ginčuk). 

Vplyv ruskej avantgardy na mladší vývoj západného umenia sa považuje dnes za nesporný. Bez *Čierneho hranola na bielom pozadí* (1915) od Kazimira Maleviča, jeho neskorej suprematickej kompozície *Biela na bielej* alebo série *Čierny obraz* (1917/18)  od Rodčenka a jeho *Triptychonu* so základnými farbami (1921) by bol vývoj umenia bez protikladov od Yvesa Kleina, Barnetta Nnewmana či Ada Reinhardta nemysliteľný. Taktiež práce amerického *Minimal Artu* od Donalda Judda a Carla Andreho, ktoré sa navrátili k materiálnosti a funkcionalite skorších sôch Tatlinových a Rodčenkových.

Po Stalinovom nástupe k moci sa teoretické korene avantgardistov s politickou podporou funkčného umenia nezlučovali. Malevič dostal zákaz výstav a publikovania. Skladatelia mohli pokračovať len zbieraním ľudovej hudby etník Sovietskeho zväzu. Iní umelci emigrovali na západ. Nasledovalo centrálne riadené agitačné umenie, ktoré sa označovalo tiež ako Socialistický realizmus.
[thumb|Bicyklista, [Natália Sergejevna Gončarovová, rusky Наталья Сергеевна Гончарова (4. jún 1881, Negajevo – 17. říjen 1962 Paríž) obraz je v Ruskom múzeu v  Petrohrade]]
## Obrazové umenie
Marc Chagall, Kandinskij, Rodčenko, Popova a Malevič boli najznámejšími predstaviteľmi. 
Počas toho, ako Kandinskij hľadal duchovno v abstraktnom umení, bol Malevič so svojou geometrickou formálnou rečou obrátený skôr k suprematizmu. Oboch zjednocovalo úsilie vniesť jednotu sveta v súznení duše a kozmu do diela. Myšlienky teozofie od Rudolfa Steinera ovplyvnili hlavne snaženia Kandinského.

Umenie ruskej avantgardy bolo v časoch stalinizmu zavrhnuté, sami umelci sa dištancovali od ich skorších diel. George Costakis začal od 1946 cielene túto epochu ruského umenia podporovať a zbierať. Mnohé diela boli tak zachránené pred úplnou stratou, jedna časť jeho zbierky sa nachádza dnes v štátnej Treťjakovskej galérii. Costakis urobil ruskú avantgardu známou aj na západe.

## Literatúra
K najdôležitejším literárnym autorom patrí Andrej Belyj. Ovplyvnený Solovjovom a Nietzchem patrí medzi zakladateľov symbolizmu.  

## Použitá literatúra
* Hans-Peter Riese: Von der Avantgarde in den Untergrund. Texte zur russischen Kunst 1968–2006. Wienand Verlag, Köln 2009, ISBN 978-3-86832-017-6.
* Jewgeni Kowtun: Russische Avantgarde. Sirocco, London 2007, ISBN 978-1-78042-346-3.
* G. F. Kovalenko (Hrsg.): The Russian Avant-Garde of 1910–1920 and Issues of Expressionism. Nauka, Moskau 2003, ISBN 5-02-006374-6.
* Uwe M. Schneede (Hrsg.): Chagall, Kandinsky, Malewitsch und die russische Avantgarde. Hatje, Ostfildern, 1998, ISBN 3-7757-0797-2.
* Susanne Anna (Hrsg.): Russische Avantgarde. Daco-Verlag Günter Bläse, Stuttgart 1995, ISBN 3-87135-026-5.

## Zdroj

* 

Kategória:Kultúra v Rusku
Kategória:Umelecké smery