open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Konvektívna zóna

**Konvektívna zóna** je vrstva Slnka (prípadne akejkoľvek inej hviezdy hlavnej postupnosti) nachádzajúca sa medzi oblasťou žiarivej rovnováhy a fotosférou. Je to najvrchnejšia z vnútorných častí Slnka. Má hrúbku asi 200 tisíc kilometrov a teplotu na dne okolo 2 miliónov Kelvinov, preto je tvorená plazmou. Od oblasti žiarivej rovnováhy ju oddeľuje tenká styčná vrstva. V Slnku zaberá približne 30% jeho vnútorného priestoru.

Tak ďaleko od jadra Slnka sa už prenos tepla žiarením stáva málo účinným, pretože niektoré ióny (uhlíka, dusíka, kyslíka, vápnika, železa…) sú vďaka nízkej teplote schopné fotóny pohltiť a neemitovať ich ďalej. Zahriata hmota spôsobuje v slnečnej plazme turbulenciu a ďalší prenos energie sa preto deje konvekciou. Hmota počas stúpania expanduje a ochladzuje sa. Vrcholky výstupných prúdov z konvektívnej zóny možno pozorovať vo fotosfére ako granuly; väčšie útvary sú supergranuly. 

Kým bolo Slnko ešte len protohviezdou, bolo celé prestúpené konvekciou. Konvektívne prúdy vynášali na jeho povrch teplo spôsobené jeho gravitačnou kontrakciou. Po zapálení termojadrových reakcií v jadre Slnka sa energia vo väčšine jeho častí začala šíriť radiáciou a konvekcia ako spôsob šírenia energia zostala už len v konvektívnej zóne.

Kategória:Slnko
Veža Ušće

right|thumb|Veža Ušće
right|thumb|Ušće v noci

**Veža Ušće** je najvyššia výšková budova v Srbsku a v bývalej Juhoslávii. Nachádza sa v Belehrade, pri sútoku riek Sáva a Dunaj a je vysoká 141 metrov a 27 poschodí.

Postavená bola v roku 1964, jej účelom bolo stať sa novým sídlom pre ústredný výbok Zväzu komunistov Juhoslávie. Ľudovým názvom pre budovu sa stal Ceka, čo bola skratka pre ústredný výbor, po srbochorvátsky Centralni Komitet.

V roku 1970, 6 rokov po dokončení, bol naplánovaný na budovu teroristický útok. Veľmi sa podobal útoku z 11. septembra 2001, v Chicagu malo byť unesené dopravné lietadlo typu Boeing 747 a navedené priamo do budovy. Hlavným cieľom útoku, ktorý sa mal konať v dobe rokovania KSJ, bolo zabiť vtedajšieho prezidenta krajiny Josipa Broza Tita. Plán sa neuskutočnil a hlavný organizátor, Nikola Kavaji, bol odsúdený na trest 23 rokov väzenia.

Budova sa stala symbolom komunistickej vlády nad celou Juhosláviou. V noci bola nasvietená tak, aby na nej boli vidieť písmená TITO. Išlo o jednu z najmodernejších stavieb v krajine. Kostra bola taká odolná, že vydržala aj bombardovanie NATO v roku 1999.

Po Titovej smrti došlo ku zmenám v celej krajine a tie sa nevyhli ani budove Ušće. Miloševičova Socialistická strana Srbska sa ju rozhodla používať, hoci išlo o porušenie zákona, pretože budova strane nepatrila, hoci SPS si ju nárokovala. Mnoho poschodí budovy začali v 90. rokoch používať aj súkromné spoločnosti, vrátane troch televíznych staníc) a sama SPS využívala iba 9 poschodí.

21. apríla 1999 pri bombardovaní Juhoslávie leetckými silami NATO došlo v horných poschodiach budovy k požiaru. Útok sa opakoval o niekoľko dní neskôr. Celú stavbu zasiahlo nakoniec 12 striel typu Tomahawk. Budova tento útok prežila, bola však veľmi poškodená. Útok vyvolal vlnu protestov na celom svete, hoci nikto nebol zranený, pretože útok prišiel v ranných hodinách.

V roku 2003 sa začalo s rekonštrukciou, po ktorej je Ušće zmodernizovanou kancelárskou budovou. V najvyššom poschodí sa zariadila kaviareň a vyhliadka na celé mesto. Otvorenie budovy v roku 2005 sa stalo symbolom znovuzrodenia vojnou zničeného Srbska.

Kategória:Výškové budovy v Belehrade
Harima (provincia)

thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Harima

Provincia **Harima** () alebo **Banšú** () bola bývalá japonská provincia na Honšú, ktorá v súčasnosti tvorí severozápadnú časť prefektúry Hjógo. Susedila s provinciami Tadžima, Tamba, Seccu, Bizen a Mimasaka. Jej hlavné mesto bolo Himedži.

V období Edo bolo han (panstvo) Akó časťou Harima. Štyridsaťsedem róninov boli samuraji z panstva Akó. Išikawadžima-Harima Heavy Industries staviteľ lodí a najväčší subkontraktor Boeingu má meno odvodené od tejto provincie.

Kategória:Staré provincie v Japonsku
Rýchlodrážna električka

[right|thumb|Rýchlodrážna električka v [Los Angeles]]

**Rýchlodrážna električka** je forma električkovej trate s kompletne segregovanou dráhou, ktorá používa menej masívne vybavenie a infraštruktúru ako metro, ale naopak ťažšie, rýchlejšie a dlhšie súpravy než bežné električky. Je to alternatíva k metru tam, kde sa metro nehodí z finančných alebo iných dôvodov. Na rozdiel od električky je dráha rýchlodrážnej električky vedená vždy vedľa cesty, nezapája sa do normálnej dopravy okrem prekračovania ulíc. Rýchlodrážna električka funguje ako nosný systém, podobne ako metro. Elektrickú energiu získava z trolejov. Rýchlodrážna električka je rozšírená v Spojených štátoch v Los Angeles, Bostone, Portlande a San Diegu. Okrem toho sa používa na Filipínach v Manile a v iných mestách Ázie. Na Slovensku je trať s charaktermi rýchlodráhy v Košiciach, plánuje sa výstavba v Bratislave. V Česku zas rýchlodrážne trate nájdeme v Prahe a Brne (trate na Líšeň, Starý Lískovec, Pisárky či Bystrc). Na električkových rýchlodráhach premávajú štandardné električkové vozidlá, ktoré väčšinou prechádzajú z rýchlodrážnej na štandardnú trať. V mestách s rýchlodrážnymi električkami sa spravidla zakupujú vozidlá s vyššími maximálnymi rýchlosťami.

## Pozri aj
* Košická rýchlodráha
* Krakowski Szybki Tramwaj
* Petržalská rýchlodráha

Kategória:Električková doprava
Podpovrchová električka

thumb|Podpovrchová električka vo Volgograde
**Podpovrchová električka** je koncepcia električkovej siete, ktorá je vedená v podzemí. Na rozdiel od metra nejde o izolovaný systém, ale trate sú prepojené s normálnou pozemnou električkovou sieťou a jazdia na nich klasické električky.

Výhodou podpovrchovej električky oproti metru je rýchlejšia a lacnejšia výstavba, pretože nie je potrebné budovať úplne novú podpornú infraštruktúru, ako napríklad depá a manipulačné trate ani zriaďovať nový vozňový park. Do podzemia stačí premiestniť iba niektoré úseky tratí a výstavba môže postupovať v menších etapách. Metro vyžaduje vybudovanie celej trate so zmysluplnou dĺžkou. Ďalšou výhodou je dosah siete aj do okrajových častí mesta a možnosť cestovať bez prestupov z metra na pozemné dopravné prostriedky.

Hlavnou nevýhodou je prenášanie nepravidelnosti z povrchovej prevádzky aj do tunelových úsekov. Metro je na povrchovej doprave úplne nezávislé a aj v dopravnej špičke je zaručená pravidelnosť prevádzky.

## Pozri aj
* Volgogradskij metrotram
* Krivorožskij metrotram

Kategória:Električková doprava
Satelitné mesto

**Satelitné mesto** alebo **satelit** je koncept urbánneho plánovania, hoci veľa satelitných miest sa objavuje okolo mnohých metropol. Satelitné mestá sú menšie obce, ktoré susedia s významným mestom, ktoré je jadrom metropolitnej oblasti. Líšia sa od obyčajných predmestí, podjednotiek a hlavne od "nocľahární" v tom, že majú obecné zastupiteľstvo nezávislé od hlavnej metropoly a zamestnaneckú základňu dostatočnú na to, aby dokázali podporovať svoje obyvateľstvo.

Konceptuálne môžu byť satelitné mestá sebestačné obce mimo svojich väčších metropolitných oblastí. Pri fungovaní ako časť metropoly, v satelitných mestách existuje proces, že obyvatelia sa pohybujú von a zamestnanci do mesta.

Môže to zahŕňať úmyselne plánované mestá, ktoré sa správajú ako "nocľahárne". Satelitné mestá sú zahrnuté v urbánych plánoch miest ako Brazília, Jakarta, Singapur, Dillí a Canberra.

Kategória:Urbánna geografia
Polnočný denník

***Polnočný denník*** je knižná podoba prvého internetového bestselleru na Slovensku. Kniha vyšla druhýkrát v roku 2006.

## Referencie

## Externé odkazy
* Kniha „Polnočný denník“ na webe

Kategória:Knihy z 2002
Kategória:Diela Maxima E. Matkina
Trolejové vedenie

right|thumb|Prierez trolejovým drôtom

**Trolejové vedenie** je vedenie, slúžiace na napájanie koľajových vozidiel alebo trolejbusov elektrickou energiou. Je to hlavná súčasť trakčného vedenia. Trolejové vedenie sa skladá zo závesného lana a vodorovného **trolejového lana** (iné názvy: **trolejový drôt, trolejový vodič, trolej**), pričom pri trolejbusoch sú závesné laná a trolejové drôty dva vedľa seba. Trolejový drôt je vodič, ktorý slúži na vlastné napájanie vozidla elektrinou; býva z medi alebo ocele a má zvláštny prierez (aby sa dal zhora zachytiť). Je zavesený v danej výške nad koľajou, prípadne v danej výške nad povrchom vozovky. Vozidlo udržiava kontakt s trolejovým vedením prostredníctvom zberača, ktorý sa nazýva trolejový zberač alebo pantograf.

Po prvých pokusoch s elektrickou trakciou v roku 1879 a nasledujúcich rokoch, kedy na napájanie slúžili priamo vzájomne izolované koľajnice alebo napájacia koľajnica, bolo prvýkrát v roku 1881 použité v parížskej električke vrchné napájanie. Vodič v tomto prípade tvorila rúrka.

Názov trolejové vedenie má pôvod v anglickom slove "trolley", čo znamená vozík. Najstaršie trolejbusy boli napájané prostredníctvom  vozíka, ktorý sa vozil po vedení. Ťahaný bol pomocou kábla spojeného s vozidlom.

## Zdroje

## Iné projekty

Kategória:Trolejbusová doprava
Kategória:Električková doprava
Kategória:Železničné technológie
Trolej

**Trolej** môže byť:
*trolejový drôt (t.j. hlavná súčasť trolejového vedenia) 
*tyčový zberač (t.j. druh trolejového zberača) 
*v slangu: trolejbus 

## Zdroje
Trakčné vedenie

**Trakčné vedenie**  je sústava elektrických vedení a zariadení na ich upevnenie a delenie, ktorá slúži na napájanie elektrických hnacích vozidiel zberačom. 

Jeho časti sú:
*trolejové vedenie
*napájacie vedenie (spája napájaciu stanicu s trolejovým vedením)
*zosilňovacie vedenie (zväčšuje vodivý prierez trolejového vedenia)
*obchádzacie vedenie (funguje ako paralelná cesta s trolejovým vedením v prípade vypnutia trolejového vedenia)
*spätné vedenie (na spojenie druhého pólu napájacej stanice s miestom odberu)

## Zdroj
trakčné vedenie. In: 

Kategória:Trolejbusová doprava
Kategória:Električková doprava
Kategória:Železničné technológie
Hry malých bridžových federácií

**Hry malých bridžových federácií** je bridžové podujatie organizované EBL, na ktorom sa zúčastňujú reprezentácie malých európskych bridžových zväzov s počtom členov menším než 500, poprípade štátov, ktoré majú vyšší počet členov, ale počet obyvateľov je nízky. Niekedy sa toto podujatie nazýva aj **Malé majstrovstvá Európy**. Limity na počet členov, či počet obyvateľov sa neberú veľmi striktne, v roku 2011 sa napríklad zúčastnilo družstvo Česka, ktorá v oboch smeroch limity prekračuje, na druhej strane sa v roku 2011 podujatia nezúčastnil Island. Názov podujatia je zatiaľ rozkolísaný, vyskytujú sa názvy:
* Hry malých bridžových organizácií
* Hry malých bridžových zväzov

poprípade príbúda prívlastok *európskych*.

V roku 2013 sa konali Hry malých bridžových federácií  v Košiciach v rámci projektu Hlavného európskeho mesta kultúry. Organizátorom podujatia boli: Slovenský bridžový zväz, Košický bridžový klub a EBL. Vyhralo družstvo Česka. Slovensko skončilo na 6 mieste. Hier sa zúčastnilo 12 štátov.

V roku 2010 sa HMBO konali v Slovinsku a družstvo Slovenska prekvapujúco zvíťazilo. Možno to považovať za zatiaľ najväčší medzinárodný bridžový úspech Slovenska.

Prvé Hry malých bridžových organizácií sa uskutočnili v Monte Carle 7. - 9.11.2007. Zúčastnilo sa 16 družstiev, medzi nimi i Slovensko. 

Zvíťazilo Bulharsko pred Litvou. Slovensko obsadilo 10. miesto.

Slovensko bolo zastúpené družstvom Bratislava, ktoré skončilo v 1. lige na treťom mieste.

## Externé odkazy
* Hry malých bridžových federácií 2013, Košice
* Oficiálna stránka podujatia, 2007 
* Postrehy Paľa Mokráňa z podujatia

Kategória:Bridžové súťaže
Štefultov

**Štefultov** je mestská časť Banskej Štiavnice.

## Dejiny
V minulosti to bola samostatná obec. Prvá písomná zmienka je v listine z roku 1514. Nachádza sa v nej vyústenie štôlne Bieber kde bol prvýkrát na svete použitý strelný prach na odstrel hornín a taktiež niekoľko kutacích štôlni. V jednej z nich (pod kultúrnym domom) je veľmi zaujímavý úkaz – ľadové stalaktity počas zimného obdobia.
 
V roku 1960 bol Štefultov spojený s obcou Sitnianska do jednej obce s názvom Podsitnianska. Obe bývalé obce sú mestskými časťami Banskej Štiavnice a od seba sa delia len potokom. Štefultov sa však od stredoveku vyvíjal ako súčasť mesta Banská Štiavnica a mal aj svojho štvrťmajstra. Systém štvrtí sa zachoval do roku 1980. Na rozdiel od Sitnianskej Štefultov nebol poddanská obec a miesto pôvodného poľnohospodárstva narástol význam baníctva a úpravníctva. Od roku 1784 existuje štefultovská farnosť.

Podsitnianska bola k mestu pripojená 26. novembra 1971. Mestský národný výbor v Banskej Štiavnici dňa 29. marca 1972 rozhodol, že „domy budú očíslované popisnými číslami ako piaty mestský obvod, t.j. arabské číslo domu bolo lomené rímskym číslom V. Od 1. mája 1980 v rámci prečíslovania domov na súpisné a orientačné čísla bola miestna časť Sitnianska označená ako II. miestna časť a Štefultov ako III. miestna časť. Každá miestna časť má samostatné číslovanie objektov.“
 
## Baníctvo
V Štefultove sa nachádzajú štyri dedičné štôlne:
* Horná Bieberova (najvýznamnejšia, dĺžka 5 670 m, nazvaná po zámožnej rodine)
* Kornberg (prvá zmienka 1584
* Matej (od 1587)
* Ondrej (od roku 1612)

## Kultúra a zaujímavosti
### Pamiatky
* Rímskokatolícky kostol sv. Joachima a Anny, jednoloďová klasicistická stavba s pravouhle ukončeným presbytériom a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z rokov 1797-1799. Okná majú šambrány a segmentové ukončenie s klenákom. Veža je ukončená zvonovitou helmicou. 

* Kaplnka sv. Ondreja apoštola, renesančná stavba so segmentovým záverom a malou strešonu vežou z prvej polovice 17. storočia. Úpravami prešla v rokoch 1682 a 1938. Stavba má hladké fasády, veža je ukončená šindľovou cibuľou. 

## Referencie

## Literatúra
* 
* 
* 
* 

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka mesta Banská Štiavnica

Kategória:Mestské časti Banskej Štiavnice
Električková doprava vo Varšave

thumb|<center>Mapa električkovej siete vo Varšave pred rokom 1945
**Električková doprava vo Varšave** je systém električkovej siete vo Varšave, ktorá má dĺžku  a jazdí na nej 26 denných liniek s celkovou dĺžkou .

## Dejiny
Prvý úsek ešte ako konská železnica, bol otvorený v roku 1866. V meste existovala aj verejná doprava koňmi ťahanými omnibusmi od roku 1822. Do 16 rokov bol systém vystriedaný modernou elektrickou trakciou. Pretože Varšava bola do roku 1918 súčasťou Ruska, električková sieť bola najprv širokorozchodná s rozchodom koľají .

Po varšavskom povstaní a oslobodení bol v roku 1946 pôvodný úsek zrušený a nahradený sieťou s normálnym rozchodom . Nové trate však viedli už po širokých bulvároch, spájali novovybudované sídliská v sovietskom štýle. Po zamietnutí plánu na výstavbu metra na prelome 40. a 50. rokov sa objavila koncepcia podpovrchovej električky. Od tej sa však upustilo a o niekoľko rokov neskôr sa rozhodlo vedenie mesta celú sieť postupne zrušiť a nahradiť autobusmi. To sa začalo diať v 60. a 70. rokoch (ropná kríza a klesajúca výkonnosť Poľska preťahovali výstavbu metra, celoštátny plán na vybudovanie 12 sietí podzemnej dráhy, ktoré by nahradili električkové prevádzky v celej krajine, sa ukázal ako nerealizovateľný). V 90. rokoch sa začali budovať nové trate, otvárané zhruba v 5-ročných intervaloch a skončilo sa s rušením tratí.

## Vozňový park

## Galéria

Súbor:Dni Transportu Publicznego 2018 w Warszawie Zabytkowy tramwaj 4Nj na linii D.jpg|Historická súprava vozidiel Konstal 4N.
Súbor:Warsaw 07-13 img09 tram.jpg|Električka typu 105N2k/2000
Súbor:116Na.jpg|Električka typu 116Na
Súbor:116Na-1.jpg|Električka typu 116Na/1


## Referencie

## Zdroj

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka (po poľsky)
* Schéma siete (po poľsky) 

Varšava
Kategória:Doprava vo Varšave
Hotel Carlton

**Hotel Carlton** môže byť:
* starší názov hotela v Bratislave, pozri Hotel Radisson SAS Carlton
* hotel v Cannes, pozri Hotel Carlton (Cannes)
* hotel v meste Atascadero, pozri Hotel Carlton (Atascadero)
Hotel Radisson Blu Carlton

right|thumb|Hotel Radisson Blu Carlton

**Hotel Radisson Blu Carlton** (staršie **Hotel Carlton**) je jeden z najluxusnejších a najdrahších hotelov v Bratislave. Je to hotel kategórie **** (štvorhviezdičkový) v historickom jadre mesta na Hviezdoslavovom námestí 3 v blízkosti historickej budovy Slovenského národného divadla, budovy Reduty - sídla Slovenskej filharmónie a amerického veľvyslanectva.
right|thumb|Predná fasáda hotela

Na mieste hotela stál už v 13. storočí hostinec *U labute* a od roku 1760 hostinec *U troch zelených stromov* (orig. *Zu den 3 grünen Bäumen*). Celý hostinec kúpil v roku 1838 riaditeľ prvej Uhorskej bratislavsko-trnavskej železnice Johann Löwy. Ten ho dal v rokoch 1844 – 1846 prestavať podľa návrhu staviteľa Ignáca Feiglera ml. a premenoval ho na hotel *U zeleného stromu*. Z pôvodnej jednoposchodovej budovy tak vznikla trojposchodová s dvoma dvornými krídlami a klasicizujúcou fasádou. Od roku 1905 bolo v budove hotela prvé kino na Slovensku (v Hornom Uhorsku) s názvom *[[Electro Bioscop]]*.

Od roku 1857 prevzal hotel známy obchodník s vínom Jakub Palugyay, ktorý už od roku 1849 vlastnil v hoteli kaviareň. Palugyajovci prevádzkovali hotel pod názvom *K zelenému stromu* do roku 1912.

Hotelu konkuroval od roku 1860 susediaci hotel *National* s kaviarňou *Savoy*. Ten v roku 1908 kúpil od Františka Spenedera Henrich Prüger, ktorý v rokoch 1903 až 1909 pôsobil aj ako manažér hotela Savoy v Londýne. V roku 1911 prikúpil Gervayov dom a v roku 1912 po smrti Karola Palugyaya aj hotel *U zeleného stromu*. Všetky tri objekty nechal prestavať v rokoch 1912–1913, čím vznikol hotelový komplex *Savoy-Carlton* otvorený v júni 1913. Meno Carlton vzniklo spojením skratiek mien predošlých majiteľov Karola Palugyaya (Carl) a jeho manželky Antónie (Ton-ka) - Carlton. Krátko na to sa z hotela odsťahovalo 5. októbra 1913 aj kino *Elektrobioscop* na druhú stranu námestia, kde je dodnes pod menom *Mladosť*.

Najväčšia prestavba prebehla v rokoch 1925 – 1929 podľa projektu Milana Michala Harminca. Všetky tri budovy sa zjednotili do jedného celku a zvýšili sa o štyri poschodia, vznikla jednotná fasáda a charakteristická vysoká strecha.

V 80. rokoch 20. storočia bol hotel už natoľko schátraný, že sa musela zastaviť jeho prevádzka. Po rekonštrukcii a prestavbe bol hotel otvorený v októbri 2001.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Radisson Blu Carlton Bratislava (oficiálne stránky)
* Carlton /
* Zuzana Ševčíková a Viera Obuchová: Z histórie hotela Carlton alebo... bol raz jeden hotel , Pamiatky a múzeá 1/2002

Kategória:Hotely v Bratislave
Kategória:Milan Michal Harminc
Josef Polášek (architekt)

**Josef Polášek** (* 27. marec 1899, Boršov u Kyjova – † 20. december 1946, Brno) bol český architekt, patril k najvýraznejším osobnostiam brnenského funkcionalizmu. 

## Život
Do obecnej školy chodil v rodnom Boršove a do meštianskej školy v Kyjove. V rokoch 1913–1916 sa vyučil za murára, nasledovalo štúdium na Českej vyššej priemyselnej škole v Brne. Po maturite v roku 1921 študoval v rokoch 1921–1925 na Umeleckopriemyselnej škole v Prahe pod vedením Pavla Janáka. V roku 1935 spolu s Jindřichom Halabalom vydali neoceniteľnú príručku Ako lacno, moderne, hygienicky zariadiť byt.

V septembri 1939 sa v Brne oženil s Annou (Ankou) Lochmanovou (1919-1987). Mal s ňou dvoch synov - Michala a Pavla.

Josef Polášek zomrel predčasne na tuberkulózu 20. decembra 1946 v Brne. Je pochovaný na tamojšom Ústrednom cintoríne (skupina 75, rad 2, hrob 197-198).

## Dielo
Zaoberal sa problematikou moderného kolektívneho a sociálneho bývania. Známy je napr. jeho projekt Masarykovej kolónie bankových úradníkov v Košiciach s typizovanými kuchynskými zostavami, strešnou terasou, servisnými službami a detskými prístreškami. 
## Literatúra
* Haas, F.: *Architektura 20. století*. Státní pedagogické nakladatelství Praha, 1980. s. 201, 204
* Dulla, M.: *Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok. Bratislava*, PERFEKT 2007. s. 375, 431
* Dulla, M.- Moravčíková, H.: *[[Kto je kto v architektúre na Slovensku]]*. Bratislava, SAS 1995. s. 130
* Halová, C. - Jahodová: *Brno - Stavební a umělecký vývoj města*. Praha, Pražské nakladatelství V. Poláčka 1947. s. 316, 342, 344, 345
* Pechar, J.: *Československá architektura /1947-1977/*. Praha, ODEON 1979. s. 20, 38, 39

## Externé odkazy
* Josef Polášek na Archiwebe
* Polášek a medzivojnové Brno
* Josef Polášek v Encyklopédii mesta Brna
* Polášekova vila
*Posmrtná realizácia návrhu J.Polášeka z r.1944 neďaleko od rodiska - 2008 - video
*Architekti s Kyjovem spříznění - video 2010

Kategória:Českí architekti
Kategória:Funkcionalistickí architekti
Kategória:Osobnosti z Kyjova (okres Hodonín)
Eagle-Eye Cherry

**Eagle-Eye Lanoo Cherry** (* 7. máj 1968, Štokholm, Švédsko) je švédsky hudobník. Je synom džezového umelca Dona Cherryho. Jeho sestry Neneh Cherry a Titiyo sú tiež úspešné hudobníčky a jeho nevlastný brat Will Marsden je tenista. Doposiaľ vydal päť albumov, komerčne najúspešnejší bol jeho prvý s názvom *[[Desireless]]*.

## Diskografia
* *[[Desireless (album)|Desireless]]* - 1997 
* *[[Living In the Present Future]]* - 2000 
* *Present/Future* - 2001
* *[[Sub Rosa (album)|Sub Rosa]]* - 2003 
* *[[Live And Kicking (album)|Live And Kicking]]* - 2006

## Referencie


## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

Kategória:Švédski rockoví gitaristi
Kategória:Švédski rockoví speváci
Kategória:Osobnosti zo Štokholmu
Platobný styk

**Platobný styk** sú všetky platby, ktoré sa uskutočnia medzi ekonomickými subjektami bez ohľadu na dôvod platenia.

Platobný styk sa môže uskutočniť:
*medzi dvoma subjektmi - pričom každý subjekt z nich dostáva určité plnenie od druhého subjektu:  
** podnik →(tovar)→ spotrebiteľ
** podnik ←(peniaze)← spotrebiteľ
*ako jednostranný vzťah - ekonomický subjekt nedostáva protiplnenie
** podnik →(platba dane)→ daňový úrad       

Členenie platobného styku:
*z územého hľadiska
** tuzemský platobný styk
** zahraničný platobný styk
** medzinárodný platobný styk
*podľa použitého nástroja platenia
** hotovostný platobný stykbankovky a mince
** bezhotovostný platobný stykúčty, cenné papiere, zmenky
** kombinovaný platobný styk

Kategória:Obchod
Kategória:Financie
SNCF TGV POS

[right|thumb|Testovacia jazda TGV POS na [InterCityExpress|NBS Norimberg - Ingolstadt]]

**TGV POS** je členom rodiny vysokorýchlostných vlakov TGV používaným najmä na LGV Est. POS znamená **P**aris - **O**stfrankreich - **S**üddeutschland (nemecky: Paríž - východné Francúzsko - južné Nemecko).

Súpravy TGV POS sú číslované ako séria 4400.

## Svetový rýchlostný rekord
súprava TGV POS č. 4402 vytvorila nový svetový rýchlostný rekord (pre vlaky na konvenčnej železničnej trati)  3. apríla 2007.  Súprava dosiahla rýchlosť 574,8 km/h (357,2 mph). Najvyššiu rýchlosť súprava dosiahla pri kilometri  193 na LGV Est medzi Meuse a  stanicou TGV Champagne-Ardenne. Už predtým však počas rýchlostných skúšok prekonala dovtedajší rekord, neoficiálnym rýchlostným rekordom 554,3 km/h (344,42 mph)  13. februára 2007.  

Kategória:TGV
Kategória:Vysokorýchlostné vlaky
Zoznam katedrál na Slovensku

Toto je **zoznam [[katedrála|katedrál]] na Slovensku**.

## Rímskokatolícke
* Katedrála svätého Martina v Bratislave
* Katedrála svätého Jána Krstiteľa v Trnave
* Bazilika svätého Emeráma v Nitre
* Katedrála svätého Františka Xaverského v Banskej Bystrici
* Katedrála Najsvätejšej Trojice v Žiline
* Katedrála svätej Alžbety v Košiciach
* Katedrála Nanebovzatia Panny Márie v Rožňave
* Katedrála svätého Martina v Spišskej Kapitule

### Vojenský ordinariát (rímskokatolícky)

*Katedrála svätého Šebastiána v Bratislave

### Konkatedrály

* Konkatedrála svätého Mikuláša v Prešove
* Konkatedrála Sedembolestnej Panny Márie v Poprade

## Gréckokatolícke

* Katedrálny chrám svätého Jána Krstiteľa v Prešove
* Katedrálny chrám Narodenia presvätej Bohorodičky v Košiciach
* Katedrálny chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža v Bratislave

## Pravoslávne

* Katedrálny chrám svätého kniežaťa Alexandra Nevského v Prešove
* Katedrálny chrám svätých apoštolom rovných Cyrila a Metoda v Michalovciach
* Katedrálny chrám Zosnutia Presvätej Bohorodičky a svätého Jána Milostivého v Košiciach

Kategória:Katedrály na Slovensku
Kategória:Kostoly na Slovensku
Katedrály
Katedrály na Slovensku
Konkatedrála

right|thumb|Konkatedrála svätého Mikuláša v Prešove

**Konkatedrála** je rímskokatolícka katedrála, resp. kostol, ktorý zdieľa právo byť sídlom biskupa s inou katedrálou. V istom slova zmysle sekundárna katedrála sídla biskupa. Konkatedrálami na Slovensku sú Konkatedrála svätého Mikuláša v Prešove a Konkatedrála Sedembolestnej Panny Márie v Poprade (v rokoch 1995-2008 bol konkatedrálou i Dóm sv. Martina v Bratislave).

## Pozri aj
* Konkatedrála svätého Mikuláša
* Konkatedrála Sedembolestnej Panny Márie


Kategória:Katedrály
Whitechapel (stanica metra)

**Whitechapel** je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa vo Whitechapel v obvode Tower Hamlets. Stanicu obsluhujú tri linky, a to Hammersmith & City a District medzi stanicami Aldgate East a Stepney Green. Stanica je v súčasnosti severná konečná linky East London Line.

## História
Stanica Whitechapel bola pôvodne otvorená v roku 1876, keď bola linka East London Railway (ELR) predĺžená severne od staníc Wapping a Liverpool Street. Spoločnosť ELR vlastnila stanice a koľajnice, ale nevlastnila vlaky. Zo začiatku viaceré spoločnosti zabezpečovali dopravu cez Whitechapel, London, Brighton & South Coast Railway (LB&SCR), the London, Chatham & Dover Railway (LC&DR) a South Eastern Railway (SER). Neskôr Great Eastern Railway (GER) riadili prevádzku stanice.

6. októbra 1884 Metropolitan District Railway (MDR, dnes District Line) otvorila novú stanicu vedľa už existujúcej stanice ELR. Táto slúžila ako konečná stanica predĺženej linky zo stanice Mansion House. Nová stanica dostala meno **Whitechapel (Mile End)**. Servis stanice ELR z Liverpool Street bol zrušený v roku 1885. Stanica získala svoje súčasné meno 13. novembra 1901.

1. februára 1902 bola stanica MDR dočasne uzavretá pre rekonštrukciu. Bola znovu otvorená 2. júna 1902 keď MDR otvorili Whitechapel & Bow Railway, spoločný podnik s London Tilbury & Southend Railway (LT&SR). Nové predĺženie linky smerovalo východne, k stanici Bromley-by-Bow, kde sa stretlo s linkou LT&SR. Prevádzka MDR potom fungovala pravidelne na stanicu Upminster a počas leta až do mesta Southend-on-Sea.

Linka MDR bola elektrifikovaná v roku 1905 a parné vlaky boli nahradené vlakmi s elektrickým pohonom. Prevádzka východne bola znížená kvôli limitu elektrifikácie v East Hame a neskôr znovu obnovená do Barkingu v roku 1908 a do Upministru v roku 1932. 3. decembra 1906 Metropolitan Railway (dnes Metropolitan Line) rozšírila svoju trať do Whitechapelu ako východná konečná stanica.

Metropolitan Railway tiež prevádzkovala vlaky cez južnú sekciu ELR (cez St Mary's) medzi koľajnicami MDR západne od Whitechapelu a koľajnicami ELR severne od stanice Shadwell. Keď bola v roku 1913 linka ELR elektrifikovaná skončila sa prevádzka na stanicu MDR, ale predĺžila sa trať cez Whitechapel až do Shoreditchu (dlhú dobu bol Shoreditch končnou stanicou, ale v súčasnosti je stanica zatvorená). Táto zmena nastala 31. marca 1913.

30. marca 1936 tu začal opäť s prevádzkou linka Metropolitan Line, operovala cez District Line až do Barkingu. Dnes touto trasou premáva Hammersmith & City Line.

25. marca 1995 bola East London Line zatvorená kvôli opravám na Thames Tunnel. Boli vykonané hlavné renovácie a nové signalizácie boli inštalované na trati. Stanica bola otvorená 25. marca 1998 južne a 27. septembra 1998 severným smerom.

V príprave na budúce predĺženie East London Line na Dalston a Islington bola severná časť linky zruešná. Prevádzka medzi stanicami Whitechapel a Shoreditch bola zatavená 9. júna 2006. Pred tým metro premávalo na Shoreditch v čase dopravnej špičky a nedeľu ráno. Spojenie medzi stanicami zabezpečuje autobusová doprava.

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Stanice londýnskeho metra
Zoznam kozmických letov (1959)

Toto je **zoznam kozmických letov z roku [[1959]]**. Je podzoznamom zoznamu kozmických letov podľa roka.

## Referencie
* Space40 
* SpaceFlightNow 
* Encyclopedia Astronautica 
* National Aeronautics and Space Administration|NASA 
* Jonathan's Space Report (SatCat.txt a Launchlog.txt) 

1959
Kategória:1959
Petra (Jordánsko)

**Petra** (po grécky *πέτρα* - *Petra,* skala“; po arabsky *البتراء|* - *Al-Butrá*) je skalné mesto a archeologická lokalita v Jordánsku. Od roku 1985 je zaradená na zoznam svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO. Trosky mesta, ktoré boli odkryté v 19.storočí, sú prístupné návštevníkom.

## Dejiny
Petra sa nachádza za vstupnou bránou nazývanou siq. Mesto vzniklo v dokonale krytom mieste, kde sa stretávajú tri údolia. Mesto bolo založené pravdepodobne medzi 3. st. pred Kr. a 1. st. po Kr. V tom čase údolie obsadili Nabatejovci. Petra sa stala hlavným mestom kráľovstva. Neskôr ovládli Petru Rimania. Mesto leží na mieste, kadiaľ viedla cesta do južnej Ázie, takže ovládalo obchod s korením.

Všetky stavby (chrámy, hrobky, amfiteáter) boli vytesané do pieskovca. Mesto dosiahlo najväčší rozkvet a význam okolo roku 62 pred Kr., kedy tu žilo asi okolo 30 000 ľudí.

Petru opustili poslední ľudia po druhom ničivom zemetrasení v 6. st. po Kr. Údolie upadalo postupne do zabudnutia. Stalo sa tajomstvom miestnych beduínov, ktorí existenciu skalného mesta starostlivo skrývali pred svetom.

Prvým Európanom (od čias križiackych výprav), ktorý uvidel Kráľovskú hrobku v Petre, bol v roku 1812 švajčiarsky bádateľ a cestovateľ Johann Ludwig Burckhardt, ktorý cestoval zo Sýrie do Egypta v prezlečení za Araba.

## Petra v kultúre
Scenériu využilo veľa filmov napr.Transformers, okrem iných *[[Indiana Jones a posledná krížová výprava]] či* *[[Múmia sa vracia]]*. Dňa 7. 7. 2007 bola Petra vyhlásená za nový div sveta.
Petra-Khazne al-Firaun-04-2010-gje.jpg
Petra-Siq-04-2010-gje.jpg
Petra-Koenigswand-02-2010-gje.jpg
Petra-Jabal al-Madbah-02-Auftstieg-2010-gje.jpg
Petra-Jabal al-Madbah-48-Auftstieg-2010-gje.jpg
Petra-Wadi al-Farasa-32-Gartengrab-2010-gje.jpg
Petra-Jabal al-Deir-24-Teestube-2010-gje.jpg
Petra-El Deir-Klostergrab-08-Urne-2010-gje.jpg


## Iné projekty

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka (po anglicky)

Kategória:Archeologické lokality v Jordánsku
Kategória:Lokality Svetového dedičstva v Jordánsku
Kategória:Mestá na hodvábnej ceste
Carlton

**Carlton** môže byť:
* názov viacerých hotelov, pozri Hotel Carlton
* časť Edmontonu, pozri Carlton (Edmonton)
* sídlo v Austrálii
** Carlton (Nový Južný Wales)
** Carlton (Viktória)
* značka austrálskeho piva, pozri Carlton (pivo)
Vladimir Afanasievič Ľachov

**Vladimir Afanasievič Ľachov** (; * 20. júl 1941, Antracyt – † 19. apríl 2018, Astrachán) bol ruský kozmonaut.

V roku 1979 veliteľ kozmickej lode Sojuz 32 a účastník dlhodobého pobytu v orbitálnej stanici Saľut 6. Roku 1983 velil kozmickej lodi Sojuz T-9 (pobyt v Saľute 7).

## Externé odkazy
* Vladimir Ljachov na stránke SPACE 40
* Biografia v Malé encyklopedii kosmonautiky

Kategória:Sovietski kozmonauti
Kategória:Ruskí kozmonauti
Kategória:Sovietski letci
Kategória:Ruskí letci
Oleg Grigorievič Makarov

**Oleg Grigorievič Makarov** (; * 6. január 1933, Udomľa – † 28. máj 2003, Moskva) bol sovietsky kozmonaut. V roku 1973 sa zúčastnil letu na kozmickej lodi Sojuz 12 a v roku 1975 aj nevydareného štartu Sojuz 18a. V roku 1978 absolvoval let v Sojuze 27 na stanicu Saľut 6 (utvorenie orbitálneho komplexu so Sojuzom 26 a Saľutom 6) a v roku 1980 letel na Sojuze T-3 opäť na stanicu Saľut 6.  

## Život
### Mladosť a výcvik
Otec bol dôstojník a rodina, teda Olegova matka, on sám i sestra cestovali podľa miest jeho zaradenia. Žili v Povolží, potom vo Fergane, Kalininská oblasť, v NDR. Musel meniť aj základné školy a potom s otcovým súhlasom odišiel sám študovať do Moskvy. Absolvoval Baumannovu vysokú technickú školu (1951-1957) a stal sa konštruktérom komponentov kozmických lodí vo Výskumnej konštrukčnej kancelárii č.1 (OKB-1) vedenej Koroľovom. Do tímu kozmonautov OKB-1 bol zaradený v roku 1966. Spočiatku do piatej skupiny civilných špecialistov, neskôr bol členom skupiny pre plánované lety na Mesiac. Keď tento program predčasne skončil, pokračoval v príprave pre lety na Sojuze.

### Lety do vesmíru
thumb|left|170px|Makarov na sovietskej známke (vpravo) 

Prvýkrát vzlietol vo funkcii palubného inžiniera z Bajkonuru v kozmickej lodi Sojuz 12 v septembri 1973, spolu s ním letel Lazarev. Preverovali nové systémy lode a na Zem sa vrátili po dvoch dňoch. Potom bol menovaný do záložnej posádky Sojuzu 17.

Znova vzlietol s Lazarevom 5. apríla 1975 na lodi Sojuz, neskôr označenej ako Sojuz 18a, došlo však k poruche nosnej rakety, od ktorej sa loď Sojuz musela vo výške takmer 200 km núdzovo oddeliť a po 20 minútach pristála na Zemi, v odľahlej horskej oblasti neďaleko hraníc s Čínou. Hoci kozmonauti pristáli v extrémnych podmienkach a bola kvôli nim zorganizovaná veľká záchranná akcia, našťastie obaja vyviazli bez zranení. Tento neúspešný let nebol v tom čase oficiálne uznaný a jeho okolnosti boli utajované.

Druhý oficiálny let absolvoval v roku 1978 so Sojuzom 27. Letel spolu s Džanibekovom a spoločne sa pripojili na orbitálnu stanicu Saľut 6 a tu aj s posádkou pripojeného Sojuzu 26 plnili zadané úlohy. Späť sa vrátil v Sojuze 26 po 6 dňoch.

Tretíkrát vzlietol z Bajkonuru v Sojuze T-3 v roku 1980, letel spolu s Kizimom a Strekalovom opäť na orbitálnu stanicu Saľut 6. Skúšali nový typ lode a vykonali opravy na Saľute..

* Sojuz 12 (27. septembra 1973 - 29. september 1973)
* Sojuz 27, Sojuz 26 (10. januára 1978 - 16. januára 1978)
* Sojuz T-3 (27. november 1980 - 10. december 1980)

### Po letoch
Celkom vo vesmíre strávil počas troch letov 20 dní. Mal s manželkou jedno dieťa. V roku 1987 odišiel z tímu kozmonautov späť do firmy NPO Energija. Zomrel vo svojich 70 rokoch na infarkt myokardu.

## Referencie


## Zdroj

Kategória:Sovietski kozmonauti
Severojužný koľajový diameter

**Severojužný koľajový diameter** () alebo **Severojužný električkový diameter** () je dopravná koncepcia, predpokladajúca zavedenie podpovrchovej električky v Brne v severojužnom smere.

## Historický vývoj
V roku 1974 bola v Prahe spustená prevádzka na prvom úseku metra. Potom, čo sa ukázalo, že podzemná dráha spoľahlivo funguje, začali sa objavovať hlasy na vybudovanie podobného systému aj v Brne. Ukázalo sa však, že je príliš kopcovité a zatiaľ miestne dopravné problémy nie sú tak závažné ako boli v Prahe v 60. rokoch. Pôvodný plán bol prepracovaný a vznikla zhruba súčasná koncepcia podpovrchovej električky v smere Veveří – Moravské náměstí – Hlavní nádraží – Zvonařka. Posledný návrh pochádza z roku 1998, z dokumentu *Dopravní politika města Brna*. Počíta sa s výstavbou v centre podpovrchových, plytko založených tratí so stanicami s bočnými nástupišťami, na okrajových úsekoch majú viesť trate oddelené od ostatnej dopravy a na povrchu. Plán vstúpil do niekoľkých fáz svojej realizácie, od roku 2002 príprava nepokračuje, pretože nie je spracované technicko-ekonomické zadanie projektu). S plánom niektorí ľudia súhlasia, niektorí ho odmietajú ako mamutí a nepotrebný projekt.

## Koľajový diameter
V roku 2009 mesto Brno objednalo aktualizáciu štúdie uskutočniteľnosti, ktorá riešila koľajový diameter. Diameter mal byť odpojený od železničnej trate č. 250 v Řečkoviciach a po dvoch zastávkach mal ísť do tunela, ktorý mal vyústiť za plánovanou novou osobnou stanicou. Za ňou mal byť napojený na železničnú trať č. 300. Juhomoravský kraj ale štúdiu nepredložili Ministerstvu dopravy, tak sa nezačalo stavať. V súvislosti s presunom hlavné osobné stanice chce mesto Brno zadať novou štúdií, pretože stará štúdia je neaktuálna. Preto požiadalo o štát dotáciu na štúdiu v hodnote 16,5 milióna Kč. Stavebné povolenia by mohli vydať orgány okolo roku 2024. Aj skôr by mohol byť postavený 550 metrov dlhý úsek diametru pod novú hlavnú osobnú stanicu, pretože v októbri 2019 by malo pokračovať územné konanie, po ktorom bude nasledovať stavebné povolenie pre tento úsek.

## Pozri aj
* Električková doprava v Brne

## Referencie

## Externé odkazy
* Článok o novej štúdii severnej časti trasy
* O vývoji a možných riešeniach metra v Brne

Kategória:Doprava v Brne
Kategória:Električková doprava v Česku
Zoznam medicínskych článkov/Á

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje **1** článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

## ád
Ádám Szendei

Kategória:Zoznamy medicínskych článkov
Príušnice

**Príušnice** môžu byť:
* hovorovo: zápal príušných žliaz (*parotitis epidemica*), pozri zápal príušných žliaz
* príušné žľazy (*glandulae parotidae*), pozri príušná žľaza

## Pozri aj
* slinná žľaza (*glandula salivaria*)

## Referencie
Síran železnatý

**Síran železnatý** alebo **sulfát železnatý**, , je anorganická zlúčenina, železnatá soľ kyseliny sírovej. 

## Melanterit
Heptahydrát síranu železnatého  sa ako minerál nazýva **melanterit** alebo **zelená skalica** (staršie: **zelený vitriol**). Tvorí jemné svetlo zelené kryštáliky, ktoré pri dlhšom skladovaní na vzduchu strácajú vodu (vetrajú), postupne tvrdnú a vplyvom povrchovej oxidácie dvojmocného železa na trojmocné menia farbu do žltého až hnedého odtieňa. Roztoky tejto látky dlhším státím taktiež hnednú kvôli vznikajúcemu síranu železitému.

Zoznam ostatných hydrátov síranu železnatého pozri nižšie.

## Výroba a výskyt
vľavo|náhľad|Bezvodný (anhydrát) síran železnatý

Síran železnatý sa vyrába rozpúšťaním železných odpadov v zriedenej kyseline sírovej, ako je vidieť na tejto rovnici:

: Fe + H2SO4 + 7H2O -> FeSO4.7H2O + H2

Dá sa tiež získať z roztoku modrej skalice pomocou železa, ktoré nej vytesní meď, pretože má zápornejší štandardný elektródový potenciál:

: Fe + CuSO4 -> FeSO4 + Cu

Síran železnatý je ťažkým (a ekologicky nebezpečným) odpadom napríklad pri výrobe titánovej bieloby () z ilmenitu ().

V prírode vzniká samovoľne zvetrávaním pyritu (), kde sa potom nachádza v niekoľkých stupňoch hydratácie:

*  (minerál: szomolnokit)
*  (minerál: rozenit)
*  (minerál: siderotil)
*  (minerál: ferohexahydrit)
*  (minerál: melanterit)

## Použitie
vľavo|náhľad| Kadička s dubienkami (vľavo) a pohár so síranom železitým (vpravo). Jedná sa o hlavné ingrediencie na výrobu atramentu.

### Dezinfekcia
Síran železnatý sa používa na úpravu pitných, povrchových a technologických vôd (najúčinnejšie v zásaditej oblasti pH ) a na čistenie odpadových vôd.

Možno ho použiť aj ako dezinfekciu pri ochorení paznechtov dobytka.

### Výživový doplnok
Síran železnatý sa niekedy podáva pri anémii z nedostatku železa, ale takáto liečba má niekoľko vedľajších príznakov, ako je nevoľnosť a zvracanie.

### Farbenie
Síran železnatý poskytuje pri reakciách farebné zlúčeniny, čo sa využíva na farbenie. Organokovová zlúčenina s kyselinou galovou sa v minulosti používala ako atrament. Reakciou s vápenným mliekom vzniká tzv. tereziánska žlť, používaná najmä počas 18. storočia na nátery fasád (často pri verejných budovách).

### Proti machu v trávnikoch
Vodný roztok síranu železnatého sa pred použitím precedí a aplikuje sa najlepšie postrekovačom na chemickú ochranu trávníka.

## História
Síran železnatý ako zelená skalica je preukázateľne známý od prvého storočia nášho letopočtu, najstaršie rozdelenie skalíc ale pochádza zo šiesteho storočia pred naším letopočtom zo sumerského slovníka. (Sumerský jazyk bol v tom čase chrámovým jazykom.) Skalica sa získavala predovšetkým z baní, kde sa zvetrávaním uvoľňovala z hornín a vytvárala biele povlaky. Síran železnatý sa v prírode vyskytuje aj ako minerál melanterit.

## Referencie

## Literatúra

## Pozri aj
* Železo
* Síran železitý
* Dubienkový atrament
* Síran meďnatý

## Externé odkazy

## Zdroj

07
Železnatý
Kategória:Zlúčeniny železa
H.264/MPEG-4 AVC

**H.264**, **MPEG-4 AVC** je novší komprimačný algoritmus videozáznamov. MPEG-4 AVC komprimované video sa prenáša v transportnom toku (kontajneri) MPEG-2. Nástup televízie s vysokým rozlíšením si vyžiadal nasadiť účinnejšie kompresné metódy, aby sa existujúca kapacita lepšie využila. Účinná kompresia podľa H.264 bude zaujímavá aj pre tých, ktorí potrebujú úsporne archivovať alebo sťahovať/odosielať videonahrávky. Kodeky H.264 umožnia oproti MPEG-2 znížiť nároky na kapacitu pri prenose videodát dvoj- až trojnásobne.

Kategória:Audio kodeky
Kategória:Video kodeky
Kategória:MPEG
Anatolij Vasilievič Filipčenko

**Anatolij Vasilievič Filipčenko** (; * 26. február 1928, Davydovka, Ruská SFSR, ZSSR – † 7. august 2022, Hviezdne mestečko, Rusko) bol sovietsky kozmonaut. Zúčastnil sa na misiách Sojuz 7 a Sojuz 16. Po odchode z vesmírneho programu v roku 1982 sa stal zástupcom riaditeľa OKB v Charkove.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Stránka na Space
* Stránka na Kosmo

Kategória:Sovietski kozmonauti
Kategória:Sovietski letci
Kategória:Apollo-Sojuz
L85ETC

**L85ETC** (Level 85 Elite Tauren Cheiftain) predtým **L70ETC** je rocková hudobná skupina. Tvoria ju výhradne zamestnanci firmy Blizzard Entertainment, ktorá sa preslávila výrobou počítačových hier ako série Warcraft, StarCraft a Diablo. Tvorba skupiny je samozrejme na tématiku týchto hier.

## Názov
L70ETC si zvykne meniť meno skupiny podľa najaktuálnejšej hry zo série Warcraft. Na jej počiatku sa volala Tenth Level Tauren Chieftain pretože vo Warcrafte 3 mohli hrdinovia dosiahnuť maximálne 10. level, a jedným "typom" hrdinu bol Tauren Cheiftain (Taurenský náčelník). Keď vyšla hra World of Warcraft, premenovali sa na L60ETC, pretože maximálny dosiahnuteľný level bol 60, ďalej po nástupe datadisku The Burning Crusade, kde sa zvýšila hranica levelov na 70, sa skupina premenovala na terajší L70ETC. Je celkom pravdepodobné, že keď uzrie svetlo sveta 2. datadisk Wrath of the Lich King, premenujú sa na L80ETC. Napriek tomu, že sa vo World of Warcrafte s Taurenskými náčelníkmi ako hrateľnou postavou nestretneme, skupina sa rozhodla ponechať si toto meno. Slovíčko Elite si pridala pri prvom World of Warcrafte, pretože v hre sa vyskytovali potvory, ktoré boli nazývané Elity, a boli oveľa silnejšie, ako tie klasické. Všeobecne sa môže skupina nazývať aj Tauren Chiefatains.
Po vydaní datadisku Cataclysm, kedy sa najvyšší možný level posunul na číslo 85 sa kapela premenovala na Level 85 Elite Tauren Chieftain skrátene L85ETC.

## Členovia
Skupinu tvorí 5 členov, jedným z nich je aj prezident Blizzardu Mike Morhaime. Spieva v nej Samwise Didier, vedúci výtvarníkov v Blizzarde.

## Tvorba
L70ETC má doposiaľ iba jeden album s názvom Udder Chaos:
*Power of the Horde
*I am Murloc
*Rogues do it from behind
*Terran up the night
*Leeroy Jerkins

## Vystúpenia
Naživo si skupina zahrala v Irvine v Kalifornii na akcii BlizzCon 2007. V hre ju však môžeme nájsť s príslušnými maskotmi koncertovať v lokácii Terrokar Forest, avšak iba s datadiskom The Burning Crusade. Videoklipy k pesničkám su nakrúcané v hre, často práve na tomto mieste.

## Zdroj
''Level 70 Elite Tauren Chieftain'' na wowwiki.com

Kategória:Rockové hudobné skupiny USA
Jurij Nikolajevič Glazkov

**Jurij Nikolajevič Glazkov** (; * 2. október 1939, Moskva – † 9. december 2008, Moskva) bol sovietsky kozmonaut. Roku 1977 absolvoval let kozmickej lode Sojuz 24 a pobyt v orbitálnej stanici Saľut 5.

## Život
Už počas základnej školy sa rozhodol stať sa vojenským pilotom. V štúdiu pokračoval na stavropoľskom Suvorovského vojenskom učilišti a v roku 1957 do vojenského leteckého učilišťa v Charkove. V roku 1965 sa na vlastnú žiadosť a po absolvovaní lekárskych testov dostal do Hviezdneho mestečka na výcvik kozmonautov. Súčasťou výcviku bol parašutizmus a lietanie, trénoval na česko-slovenskom cvičnom lietadle L-29. Po dvoch rokoch tréningu ho vymenovali za kozmonauta. Na svoj let musel čakať 12 rokov. Často pracoval v Jevpatorii, v riadiacom stredisku na Kryme, pri letoch kolegov býval na námorných lodiach zaisťujúcich zázemie letov. Roku 1965 získal hodnosť staršieho inžiniera – veliteľa.

Medzi svoje záľuby uvádzal čítanie kníh, miloval Melvillovu Bielu veľrybu, neskôr už pri výcviku začal s vyrezávaním drevených figúrok.

Vo februári 1977 bol vo funkcii palubného inžiniera v posádke kozmické lode Sojuz 24, ktorá štartovala z Bajkonuru, spolu s ním letel ku stanici Saľut 5 aj Viktor Gorbatko. Let trval 425 hodín. V roku 1990 bol povýšený na generálmajora a v rokoch 19901996 pôsobil ako zástupca veliteľa Hviezdneho mestečka.

## Zdroje

Kategória:Sovietski kozmonauti
Kategória:Sovietski letci
Kategória:Osobnosti z Moskvy
Sojuz 18

**Sojuz 18** () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Vyniesol kozmonautov Piotra Klimuka a Vitalija Sevastianova ku kozmickej stanici Saľut 4, kde zotrvali 63 dní.

Cieľom misie bol zrejme výskum dlhodobého pobytu vo vesmíre, kde posádka vykonávala rozličné biomedicínske experimenty a pestovala rastliny na obežnej dráhe. Taktiež vykonávali pozorovania Zeme a slnka. Posádka bola na palube lode Saľut 4 v čase testovacieho projektu Apollo-Sojuz a naviazali kontakt so zúčastnenými astronautmi počas tejto historickej misie. Testovací projekt Apollo-Sojuz skončil nerozhodným výsledkom pre najväčší počet ľudí na obežnej dráhe v rovnakom čase, počtom sedem, čo odpovedalo misiám Sojuz 6, Sojuz 7 a Sojuz 8 v roku 1969.

Názov Sojuz 18 bol použitý už skôr, mal ho neúspešný let Sojuzu, ktorý je dnes často označovaný ako Sojuz 18-1 alebo Sojuz 18a.

## Posádka
*  Piotr Klimuk (2), veliteľ
*  Vitalij Sevastianov (2), palubný inžinier

## Parametre misie
* Hmotnosť: 6825 kg
* Perigeum: 186 km
* Apogeum: 230 km
* Sklon: 51.7 °
* Perióda: 88.6 minút

Kategória:Kozmické lode Sojuz
Kategória:Kozmické lety s ľudskou posádkou
Kategória:Kozmonautika v 1975
Google Web Toolkit

**Google Web Toolkit** (GWT) je open source Java software development framework, ktorý umožňuje písať webovým vývojárom AJAX-ové aplikácie ako Google Maps alebo Gmail.
GWT je licensovaný pod *Apache License v2.0*. 

## História
GWT verzia 1.0 RC 1 (build 1.0.20) bola uvoľnená v máji 2006. Google ohlásil GWT na konferencii *JavaOne* v roku 2006.

Verzie GWT:
* GWT 1.0 , 17. máj 2006
* GWT 1.1 , 11. august 2006
* GWT 1.2 , 16. november 2006
* GWT 1.3 , 5. február 2007
* GWT 1.4 , 28. august 2007

## Externé odkazy
* Domovská stránka Google Web Toolkit

Web Toolkit
Kategória:JavaScript knižnice
Hida (provincia)

thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Hida

Provincia **Hida** () bola bývalá japonská provincia v oblasti Tósadó, ktorá v súčasnosti tvorí severnú časť prefektúry Gifu. 

Hradné mesto provincie Hida bolo Takajama. Hida mala rozľahlé lesy a bola najväčším zdrojom stavebného dreva a kovov pre ostatné provincie. had extensive forests and was a major source of timber and metals for other provinces. Riečna doprava z Hida dole do provincií Mino a Owari bola ťažká.

V roku 1585, Nagačika Kanamori, jeden z generálov Nobunagu Odu a neskoršie Hidejoši Tojotomiho, bol vyslaný obsadiť Hida a stal sa jej pánom. Bojoval v bitke pri Sekigahare na strane Iejasua Tokugawu a jeho dediči si uržali provinciu počas obdobia Edo.

## Súčasné mestá nachádzajúce sa v provincii Hida
*Shirakawa, Ono (okres)
*Takajama
*Hida
*Gero

## Okresy provincie Hida
*Ono (okres)
*Mašita (okres) (teraz zrušené)
*Jošiki (okres) (teraz zrušené)

left|thumb|Most v provincii Hida

Kategória:Staré provincie v Japonsku
Katedrála svätého Františka Xaverského

**Katedrála svätého Františka Xaverského** je katedrála na rohu Námestia SNP a Kapitulskej ulice v Banskej Bystrici.

Kostol bol dokončený v rokoch 17091715. Po zriadení Banskobystrického biskupstva bol kostol povýšený na katedrálu. Po smrti biskupa Jozefa Belánskeho sa začali rozsiahle stavebné úpravy katedrály. Bol postavený nový oltár a zmenená fasáda kostola. Rekonštrukcia trvala do roku 1845.

V súčasnosti je katedrála zároveň aj farským kostolom.

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam katedrál na Slovensku

## Iné projekty
.

## Literatúra
* Mons. Viliam Judák: "Katedrála – matka chrámov v diecéze." In: *Pútnik svätovojtešský : Kalendár na rok 2011.* Zostavili Mária Vyskočová a Slavomír Ondica. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2010, s. 33-63. ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (s. 52-54: "Katedrála svätého Františka Xaverského v Banskej Bystrici")

František Xaverský
František Xaverský
Banská Bystrica
Banská Bystrica
Banská Bystrica
Banská Bystrica
Banská Bystrica
Kategória:Architektúra z 1715