open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eva Gedeonová

Doc. RNDr. **Eva Gedeonová**, CSc. (* 3. marec 1940, Bratislava – † 24. január 1993, Bratislava) bola slovenská matematička.

## Život
Eva Gedeonová sa narodila v Bratislave. Strednú školu skončila v roku 1958 a začala študoval na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Bola vynikajúcou študentkou. Štúdium matematiky skončila v roku 1963. Hneď po skončení školy nastúpila ako asistentka na katedru algebry a teórie čísel. Spočiatku viedla cvičenia z algebry a matematickej analýzy, neskôr prednášala lineárnu algebru, algebru a analytickú geometriu. Bola považovaná za výnimočne dobrú učiteľku. Zomrela 24. januára 1993 v Bratislave. 

## Práca
Svoju vedeckú kariéru začala ako ašpirantka u profesora Milana Kolibiara. Ašpirantúru skončila v roku 1972 uverejnením originálnej práce venovanej Jordanovej-Hölderovej vete pre čiary vo zväzoch. V roku 1983 habilitovala na docentku prácou nazvanou *Pokrývajúce grafy zväzov*. Dr. Gedeonová bola vynikajúcou akademickou funkcionárkou, učiteľkou a vedeckou pracovníčkou. Uverejnila 10 vedeckých prác, bola spoluautorkou 3 učebníc algebry. Počas jej pôsobenia na Univerzite Komenského zastávala rôzne akademické funkcie. Od januára r. 1990 bola prodekankou Matematicko-fyzikálnej fakulty a zároveň aktívnou členkou výboru Matematickej olympiády. Bola taktiež pravidelnou účastníčkou a organizátorkou letných škôl o univerzálnych algebrách a usporiadaných množinách v bývalom Česko-Slovensku.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Narodenia v 1940
Kategória:Úmrtia v 1993
Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Osobnosti z Bratislavy
Evanjelium podľa Matúša (film)

***Evanjelium podľa Matúša*** je taliansko-francúzsky čiernobiely film z roku 1964 talianskeho režiséra Piera Paola Pasoliniho, ktorý je pokladaný za jeden z najlepších svetových filmov s biblickou novozákonnou tematikou.

Ako námet poslúžila režisérovi a zároveň autorovi scenára Pier Paolo Pasolinimu kniha Nového zákona Evanjelium podľa Matúša. Pasolini vo svojom filme použil striktne doslovné citácie z Matúšovho evanjelia. Tento postup vysvetlil slovami: „*Slová a obrazy nikdy nemôžu dosiahnuť poetickú hĺbku tohto textu.*” Svoj výber Evanjelia podľa Matúša ako základ pre svoj film odôvodnil tým, že podľa neho Evanjelium podľa Jána je príliš mystické, Evanjelium podľa Marka príliš ľudové a Evanjelium podľa Lukáša príliš sentimentálne. Celý film vznikol v autentickom prostredí zaostalého talianskeho kraja Basilicata a hrali v ňom výhradne neherci, pričom Máriu v staršom veku hrá Pasoliniho matka. V dobe vzniku vyvolal film veľký rozruch, nakoniec však bol prijatý aj v náboženských kruhoch. Je považovaný za jeho najlepší film a to ako kritikou, tak aj publikom. 

Pasoliniho stvárnenie témy nemá nič spoločného s výpravnými biblickými eposmi hollywoodskej produkcie. Napriek tomu, že Pasolini bol ateista a inklinoval k marxizmu, film nie je ani kritikou ani polemikou s náboženským chápaním Krista. Pasolini sa nevyhol ani anjelským zjaveniam, či Ježišovým zázrakom. Ježiš v jeho filme je mladý, netrpezlivý revolucionár, ktorý venuje všetky svoje sily naplneniu svojho poslania a ktorému patrí významné miesto v duchovnom vývoji ľudstva. Preto sa vo filme objavuje vo veľmi dlhých sekvenciách doslovné znenie Ježišových kázní. Pasoliniho Evanjelium podľa Matúša je významným filmom aj kvôli mimoriadne pôsobivej hudbe a vďaka filmárskym postupom, inšpirovaným hlavne neorealizmom.

Film Evanjelium podľa Matúša bol nominovaný v roku 1966 na Oscara za výpravu, kostýmy a pôvodnú hudbu.

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmy z 1964
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Talianske filmy
Kategória:Francúzske filmy
Pier Paolo Pasolini

**Pier Paolo Pasolini** (* 5. marec 1922, Bologna, Taliansko – † 2. november 1975, Ostia) bol taliansky básnik, spisovateľ a filmový režisér, ktorý vo svojich filmoch často používal amatérskych hercov. Jedným z jeho filmov bolo Evanjelium podľa Matúša z roku 1964.

## Iné projekty

Kategória:Talianski filmoví režiséri
Kategória:Talianski filmoví scenáristi
Kategória:Talianski spisovatelia
Kategória:Talianski básnici
Kategória:Talianske LGBT osobnosti
Kategória:Obete vrážd
Kategória:Talianski ateisti
Kategória:Osobnosti z Bologne
Michal Grajcar

Doc. RNDr. **Michal Grajcar**, CSc. (* 20. október 1930, Oľšavica – † 18. október 1995, Bratislava) bol slovenský matematik.

## Život
Michal Grajcar sa narodil v Oľšavici, okres Levoča. Po maturite na gymnáziu v Prešove pôsobil jeden rok ako učiteľ základnej školy v Brutovciach, okres Levoča. V rokoch 1951–1955 vyštudoval s vyznamenaním učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné školy na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Na tejto fakulte a od r. 1980 na novozriadenej Matematicko-fyzikálnej fakulte UK strávil celý svoj tvorivý život ako vysokoškolský učiteľ. V rokoch 1968–1970 pôsobil ako expert v Iraku na univerzitách v Bagdade a Basre. Akademický titul RNDr. získal r. 1967 a v tom istom roku obhájil kandidátsku dizertačnú prácu v odbore geometria a topológia na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Za docenta v odbore geometria a topológia bol vymenovaný a ustanovený r. 1984. Posledné roky života zápasil s nevyliečiteľnou chorobou. Zomrel náhle v plne činnej službe 18. októbra 1995 v Bratislave. 

## Práca
Doc. Grajcar bol zanietený vysokoškolský učiteľ, povestný svojou pedantnou prípravou na vyučovanie a dôsledným metodickým prepracovaním aj tých najmenších detailov prednášok a cvičení. Za svojej vyše štyridsaťročnej pedagogickej činnosti prešiel temer všetkými predmetmi vysokoškolskej geometrie a základov deskriptívnej geometrie. Vo vedeckom výskume sa zaoberal metrickými vlastnosťami simplexov v n-rozmernom euklidovskom priestore. Vo výskumnom kolektíve prof. T. Šaláta sa venoval problematike modernizácie vyučovania matematiky a deskriptívnej geometrie v širšom kontexte vysokoškolského matematicko-prírodovedného vzdelávania. Autorsky sa podieľal na vypracovaní vysokoškolskej učebnice *Konštrukčná geometria*, encyklopedického diela *[[Malá encyklopédia matematiky]]* a päťjazyčného *Technického prekladového slovníka* z matematiky. Bol spoluautorom dvoch televíznych scenárov popularizačno-náučného seriálu *[[Matematika prevažne vážne]]*.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí matematici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Osobnosti z Oľšavice
Kategória:Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Ladislav Gomolčák

RNDr. **Ladislav Gomolčák** (* 9. jún 1932, Košice – † 14. júl 1976, Bratislava) bol slovenský fyzik.

## Život
Ladislav Gomolčák sa narodil v Košiciach. Fyziku vyštudoval na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave (1956). Po skončení začal pracovať vo Výskumnom ústave zváračskom v Bratislave, ale zakrátko prešiel do Ústavu jadrových výskumov ČSAV v Prahe. Po štyroch rokoch strávených v Čechách sa L. Gomolčák vrátil do Bratislavy na Katedru fyziky PFUK. Po jej rozdelení v roku 1961 sa stal členom Katedry jadrovej fyziky, odkiaľ prešiel v roku 1969 na Katedru teoretickej fyziky. Tu pracoval až do svojej predčasnej smrti. Zomrel 14. júla 1976 v Bratislave.

## Práca
Ladislav Gomolčák bol mimoriadne erudovaným fyzikom so širokým okruhom záujmov – od jadrovej a teoretickej fyziky až po elementárne častice, gravitáciu a astrofyziku. Bol jedným z prvých, čo venovali veľa času a námahy tvorbe a zabezpečovaniu fyzikálnej literatúry na Slovensku. Počas pražského pôsobenia napísal spolu s I. Úlehlom a Z. Pluhařom úspešnú monografiu *Optické modely atómového jadra*, ktorá neskôr vyšla aj v anglickom preklade. Bol tiež spoluautorom prvej slovenskej (v tom čase prvej československej) učebnice kvantovej mechaniky (spolu s J. Pišútom). Napísal viacero skrípt a preložil niekoľko kníh a príručiek. Jeho láska ku knihám bola príslovečná. Zbieral publikácie širokého zamerania v čase, keď nebolo ľahké a často ani lacné získať odbornú literatúru zo Západu. L. Gomolčák mal asi najlepšiu súkromnú fyzikálnu knižnicu v Bratislave, ktorá po jeho smrti obohatila knižnicu PFUK. Tým, čo v šesťdesiatych rokoch študovali na PFUK fyziku alebo učiteľstvo fyziky nadlho utkveli v pamäti hlavne Gomolčákove prednášky z kvantovej mechaniky. Prednášal však aj teóriu jadra, konal výberové prednášky zo štatistickej fyziky, astrofyziky, všeobecnej teórie relativity a z teórie potenciálového rozptylu. Hoci dr. Ladislav Gomolčák pôsobil na Prírodovedeckej fakulte iba 15 rokov, podstatným spôsobom sa podieľal na výchove niekoľkých generácií fyzikov a učiteľov fyziky.

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí jadroví fyzici
Kategória:Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Kategória:Osobnosti z Košíc
Cyril Gallay

**Cyril Gallay**, pseudonym **Strýčko Gallay** (* 13. marec 1857, Ratková  † 18. marec 1913, Senica) bol slovenský básnik, prekladateľ a pedagóg.

## Rodina
* otec: Daniel Gallay
* matka: Amália rod. Černoková

## Životopis
Narodil sa v rodine notára a vzdelanie získaval v Revúcej a roku 1876 na preparandii v Lučenci. Roku 1875 učiteľ v Banskej Bystrici-Radvani, od roku 1876 učil v Čáčove pri Senici a pôsobil tam až do odchodu do dôchodku v roku 1909. Zomrel v roku 1913 v Senici. 

## Tvorba
Debutoval v roku 1882 zbierkou básní *Slzy osudu*, no jeho činnosť bola omnoho rozmanitejšia. Svoje diela publikoval najmä v časopisoch (Orol, Včelka, Slovenský týždenník, Noviny mladých, Zornička, Dom a škola a i.). Písal články o výchove mládeže v rodinách, state s národnou tematikou, náboženské diela, prekladal diela svetovej literatúry, venoval sa tvorbe pre deti a mládež a napísal tiež činohru, ktorá sa hojne hrávala na dedinských ochotníckych divadlách. Publikoval tiež dialektologické výskumy ratkovského a senického nárečia a taktiež napísal učebnicu fyziky pre národné školy, ktorá bola súčasťou *Školníka pre školy evanjelické*, vydaného nitrianskym seniorátom v roku 1901. Gallayov *Silozpyt* obsahuje 58 článkov, ktoré možno zadeliť do týchto oddielov: Základné pojmy, Všeobecné vlastnosti telies, Sila a pohyb, Rovnováha na jednoduchých strojoch, Povetrie, Voda a jej využitie, Zákon Archimedov, Teplo a teplota, Zvuk, Svetlo, Magnetizmus, Elektrina. Je zaujímavé, že za nadpisom každého článku je v zátvorke uvedené jeho znenie v maďarčine. Podobne v článkoch pri jednotlivých pojmoch je v zátvorke uvedený jeho maďarský preklad. Budúcim používateľom tejto učebnice chcel Gallay uľahčiť prípravu na vyučovanie tým, že za úvodným článkom *Základné pochopy* starostlivo ako vzor pripravil 17 otázok, ktorými celkovo vyčerpal rozsah učiva celého článku. Ukázal, ako treba v budúcnosti postupovať pri ďalších článkoch.

## Pamiatka
V bratislavskej Dúbravke je na jeho počesť pomenovaná ulica.

## Dielo
### Poézia
*1882 – *Slzy osudu*

### Dráma
**Svedomie*, činohra
**Vzkriesenie*, len rukopis činohry

### Ostatné diela
*1901 – *Školník pre školy evanjelické*, prispel doň učebnicou fyziky
*1911 – *Úhrabky deje- národopisné*

### Preklady
*1908 – *Tisíc a jedna noc*
*1911 – Hans Christian Andersen: *Andersenove poviedky I a II*
*rozprávky bratov Grimmovcov

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Narodenia v 1857
Kategória:Úmrtia v 1913
Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Slovenskí básnici
Kategória:Slovenskí prekladatelia
Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti z Ratkovej
Charles Bronson

**Charles Bronson**, vlastným menom **Charles Dennis Buchinsky** (* 3. november 1921, Ehrenfeld, Pensylvánia, USA – † 30. august 2003, Los Angeles, Kalifornia) bol americký filmový herec, väčšinou predstaviteľ drsných mužov. Medzi jeho najslávnejšie filmy patria Sedem statočných a Vtedy na Západe.

Jeho otec bol tatársky emigrant z mesta Druskininkai, matka bola pôvodom Litovka katolíckeho vyznania narodená v Pensylvánii. Mal 14 súrodencov. Ako jediný z rodiny vyštudoval vysokú školu, ale najskôr pracoval ako baník spolu so svojimi bratmi. Až po vojne študoval herectvo a začal hrať v divadle *Pasadena Playhouse*, kde sa zoznámil s režisérom Henrym Hathawayom, ktorý mu ponúkol prvú filmovú úlohu. Filmovú slávu mu priniesol v roku 1960 film *Sedem statočných*. Celkovo hral vo viac ako šesťdesiatich filmoch.

Zomrel vo veku 81 rokov na zápal pľúc.

## Filmografia

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmoví herci USA
Kategória:Hollywoodsky chodník slávy
Kategória:Osobnosti USA litovského pôvodu
Kategória:Osobnosti z Pensylvánie
Kategória:Tatári
Kategória:Litovci
Kategória:Úmrtia na pneumóniu
30 pred Kr.

## Udalosti
* Egypt sa dostal pod rímsku nadvládu

## Úmrtia

* 12. august – Kleopatra VII. – posledná vládkyňa Egypta


-9970
Apache Subversion

**Apache Subversion** (pôvodný názov **Subversion**) je systém pre správu zdrojových kódov. Pôvodne bol vyvinutý ako náhrada za starší CVS. Snaží sa zachovať podobný spôsob a štýl práce, ale odstrániť nedostatky CVS ako napríklad nemožnosť presunu alebo kopírovania adresárov, časová a priestorová náročnosť vetvenia a tagovania a podobne.

Jednou z výhod systému Subversion je existencia veľmi dobrej dokumentácie (zatiaľ iba angličtine), ktorá má názov *Version Control with Subversion* a ktorá je voľne dostupná. Ďalšou je existencia viacerých prístupových metód k repozitáru. Subversion je podobne ako CVS založený na princípe centrálneho repozitára.

## Referencie

## Externé odkazy
* subversion.apache.org - Domovská stránka projektu Subversion
* svnbook.red-bean.com - Domovská stránka knihy Version Control with Subersion.
* better-scm.berlios.de  - iniciatíva pre lepší SCM, prehľad alternatív k CVS.

Kategória:Viacplatformový softvér
Kategória:Systémy pre správu verzií
Yann Martel

**Yann Martel** (* 25. jún 1963, Salamanca, Španielsko) je kanadský spisovateľ, ktorý sa narodil v rodine kanadských diplomatov. Vďaka tomu už v detstve veľa cestoval a vyrastal postupne na Aljaške, v Kostarike, Mexiku, vo Francúzsku a v Kanade. 

Po štúdiách na Trentskej univerzite v Peterborough v provincii Ontário vo veku 27 rokov začal svoju literárnu kariéru. Pokračoval tak v šľapajach svojho otca, ktorý získal v roku 1965 Cenu generálneho guvernéra za najlepšiu francúzku básnickú zbierku. Návštevy a život v zahraničí ovplyvnili do značnej miery jeho tvorbu. 

Jeho prvou úspešnou poviedkou bola *The Facts Behind the Helsinki Roccamatios*, ktorá sa neskôr stala základom pre jeho zbierku rovnakého mena. Roku 1966 vydal Martel svoj prvý román *Self* (v čestine „Vlastné Ja“). Za svoj druhý román *[[Plavba s tigrom]]* (*Life of Pi*) získal cenu Hugha MacLennanna za najlepší román roku a o rok neskôr prestížnu britskú literárnu cenu Man Booker Prize. 
V súčasnosti žije v Montreale a pracuje na svojom ďalšom románe.

## Bibliografia
* 2001 - *[[Plavba s tigrom]]* (*Life of Pi*) 
* 1996 - *Self* 
* 1993 - *Facts Behind the Helsinki Roccamatios*, zbierka poviedok

### Po slovensky
* 2003 - *[[Plavba s tigrom]]* (*Life of Pi*, v češtine *Pi a jeho život*) 

### Po česky
* 2004 - *Pi a jeho život* (*Life of Pi*, v slovenčine *Plavba s tigrom*) 

## Literárne ocenenia
* Prvá cena v roku 2002 Booker Prize v kategórii fikcia
* Prvá cena v roku 2001 Hugh MacLennan Prize v kategórii fikcia
* V roku 2001 nominovaný na Governor General's Award v kategórii fikcia 
* Nominovaný na First Novel Award 
* Zbierka poviedok s názvom *Facts Behind The Helsinki Roccamatios* získala prvú cena Journey Prize

Kategória:Kanadskí spisovatelia
Kategória:Nositelia Bookerovej ceny
Opica

**Opica** alebo zriedkavo či zastarano **op** môže byť:
*príslušník taxónu opice (*významy taxónu opice sú uvedené nižšie na konci tejto stránky*)
*príslušník taxónu vyššie primáty (Anthropoidea) s výnimkou ľudoopov, australopitov, ľudí (Homo) a bazálnych (t.j. vývojovo najstarších) úzkonosovcov, inak povedané:  príslušník taxónu vyššie primáty (Anthropoidea) okrem taxónov hominoidovce (Hominoidea), propliopitekoidovce (Propliopithecoidea), pliopitekoidovce (Pliopithecoidea), dendropitekovité (Dendropithecidae) a možno aj okrem taxónu oligopitekovité (Oligopithecidae), ešte inak povedané: príslušník taxónov ploskonosovce (Platyrrhini), mačiakoidovce (Cercopithecoidea) a parapitekovité (Parapithecidae), synonymum: **pravé opice**, pozri pod vyššie primáty (alebo pozri ploskonosovce, mačiakoidovce a parapitekovité)
*príslušník taxónu vyššie primáty (Anthropoidea) okrem australopitov a ľudí (Homo), pozri pod vyššie primáty
* ľudovo: príslušník taxónu primáty (spravidla okrem rodu Homo)
*v minulosti: slovenský názov určitého rôzne definovaného rodu primátov (používaného do roku 1929), lat. *Simia*, pozri Simia

**Opica** môže byť aj:
* hovorovo: stav opitosti, pozri pod opitosť
* človek podobný (napr. škaredosťou alebo napodobňovaním) opici v biologickom zmysle
* nadávka alebo prezývka (spravidla ženy)
* v slangu: vojak v prvej polovici vojenskej služby, pozri pod vojak a vojenská služba

**Opice** môže byť:
*množné číslo slova opica (pozri vyššie)
*jeden zo slovenských názvov taxónu:
**Anthropoidea, lat. synonymá: Anthropoidea, Simiiformes, slovenské synonymá: vyššie primáty, **pravé opice**, **opice vlastné**, pozri vyššie primáty 
**v minulosti (do polovice 20. storočia): 
***Quadrumana (spravidla sa tým myslia primáty okrem ľudí), lat. synonymum: Pitheci, slovenské synonymum: štvorruké, pozri štvorruké
***Simiae (spravidla sa tým myslia vyššie primáty okrem ľudí), lat. synonymum: Pitheci, slovenské synonymá: **pravé opice**, **opice vlastné**, **vlastné opice**, pozri Simiae
**Cercopithecoidea, slovenské synonymum: mačiakoidovce, pozri mačiakoidovce

## Zdroje
Celistvonosoblížne

**Celistvonosoblížne** (iné názvy: **celistvonosé**, zriedkavo **[[vyššie primáty (rozlišovacia stránka)|vyššie primáty]]** [v širšom zmysle]; lat. *Haplorhini* alebo *Haplorrhini*) sú podrad z radu primáty.

Celistvonosoblížnym zodpovedajú v staršej klasifikácii primátov opice (=opice vlastné, vyššie primáty) plus okáľoidné.

Medzi čelistvonosoblížne patrí aj človek a ľudoopice.

## Charakteristika
Celistvonosoblížne sa vyznačujú tým, že majú suché nosy (podobne ako človek), na rozdiel od opačného podradu členitonosoblížne, ktorého predstavitelia majú vlhké nosy (podobne ako psy). Pre túto svoju vlastnosť sa tento podrad napríklad v angličtine a nemčine označuje ako suchonosé opice.

Ďalšiu charakteristiku pozri v článkoch vyššie primáty a okáľoidné.

## Systém
celistvonosoblížne (Haplorhini, Haplorrhini) :
* polopodrad okáľoidné (Tarsiiformes)
** † čeľaď omomyovité (Omomyidae) 
** † čeľaď afrotarsiovité (Afrotarsiidae) 
** čeľaď okáľovité (Tarsiidae)
* polopodrad antropoidné (antropoidné primáty/vyššie primáty/opice/opice vlastné/pravé opice/antropoidi/antropoidné opice/človekorodé) (Anthropoidea, Simiiformes, Simiae, Simioidea, Pitheci) 

## Iné projekty

## Zdroje
Autonómia

**Autonómia** môže byť:
* všeobecne: samospráva, najmä územná, v rámci väčšieho celku, (určitá) nezávislosť vo vedení, pozri samospráva a územná samospráva
* v práve a politológii:
** právo spoločenského organizmu upravovať právne pomery svojich príslušníkov samostatne pomocou stanovovania záväzných právnych noriem (v minulosti napríklad pri cirkevných spoločenstvách, univerzitách; dnes podstatná časť samosprávy územnej, školskej a podobne)
** v medzinárodnom práve a štátnom práve: princíp štátoprávneho usporiadania, pri ktorom má časť štátu právne zaručenú relatívnu samostatnosť (nezávislosť) resp. samosprávu (napr. Hongkong, Katalánsko), pozri autonómia (štátoprávne usporiadania)
* vo filozofii: samourčovanie slobodnej vôle, ku ktorému je spôsobilý človek ako rozumná bytosť, čiastočné synonymum: sloboda vôle, pozri autonómia (filozofia)

**Autonómnosť** alebo **autonómia** môže byť:
* nezávislosť, samobytnosť
* osobitnosť, prebiehanie/fungovanie nezávisle od niečoho (napr. autonómny robot, autonómny vývin)
* vo fyziológii: nezávislosť orgánu od regulujúcich, brzdiacich alebo stimulujúcich vplyvov

**Autonómnosť** je v lekárstve samovoľnosť, spontánnosť.
Hominidi

**Hominidi** (iné názvy: **hominídi**, **hominidy**, **hominidné**, **hominidovité**, **človekovité**; lat. Hominidae) môže byť:
* v (spravidla) starších klasifikáciách: čeľaď primátov zahŕňajúcu len človeka (a australopitekov a ramapitekov), synonymum: ľudia, pozri Hominidi v užšom zmysle
* v nových klasifikáciách: čeľaď primátov zahŕňajúca okrem človeka najmä aj šimpanzy, gorily, dryopity a spravidla aj orangutany, synonymá: ľudoopice (a ľudia), veľké ľudoopice (a ľudia), pozri Hominidi v širšom zmysle

O rôznych klasifikáciách pozri hominoidovce.

## Referencie
Ľudoopice

**Ľudoopice** (iné názvy: **ľudoopy**, **ľudoopi**; mimo taxonómie aj: **antropoidi, antropoidy, antropoidné opice, antropomorfné opice** - historicky tomu zodpovedali vedecké názvy *Anthropoides* a *Anthropomorphae* ) označuje:
*všeobecne človeku najbližšie (najpodobnejšie) druhy opíc, prípadne vrátane človeka
*v presnej biologickej klasifikácii:
**a) v širšom zmysle: nadčeľaď Hominoidea [čiže najmä gibon, orangutan, šimpanz, gorila, dryopitek, človek]; alternatívne názvy **ľudoopice a ľudia, [[hominoidovce]]**; v staršej klasifikácii sa delili na veľké ľudoopice (= orangutanovité, Pongidae, pozri b1), malé ľudoopice (= gibonovité, Hylobatidae) a hominidov (Hominidae)
**b) v užšom zmysle:
***b1) v starej klasifikácii: čeľaď Pongidae [čiže najmä orangutan, šimpanz, gorila, dryopitek, prokonzul]; alternatívne názvy **orangutanovité, veľké ľudoopice, ľudoopovité**
***b2) v nových klasifikáciách: čeľaď Hominidae [čiže najmä šimpanz, gorila, dryopitek, človek + spravidla aj orangutan] ; alternatívne názvy: **[[hominidi v širšom zmysle|hominidi]], ľudoopice a ľudia, veľké ľudoopice, ľudoopovité**
**c) v najužšom zmysle (zriedkavo): v jednej z klasifikácií (Členenie 8 v článku hominoidovce) podčeľaď Ponginae [čiže najmä šimpanz, gorila, orangutan]; alternatívne názvy **orangutanorodé**

O rôznych klasifikáciách pozri hominoidovce

## Referencie

Kategória:Úzkonosovce
Guernsey

**Guernsey** (po , po , teda „správna oblasť bailiffa/bailliho Guernsey“) je závislé územie Spojeného kráľovstva v Normanských ostrovoch. 

Bailiwick pozostáva z ostrovov:
* **Guernsey**
* Alderney 
* Sark
* Herm
* Jethou
* Brecqhou (v súkromnom vlastníctve, neprístupný)
* Lihou

## Iné projekty


Kategória:Normanské ostrovy
Hominidi v užšom zmysle

**Hominidi** alebo **ľudia** (iné slovenské názvy pozri v článku hominidi; lat. Hominidae) v užšom zmysle je čeľaď z nadčeľade hominoidovce (Hominoidea). Pozostáva z rodu človek (*Homo*) a z australopitekorodých. Recentným je už iba druh človek rozumný z rodu človek (*Homo*).

## Znaky
Telesné vlastnosti:
* vzpriamenie postavy s trvalou chôdzou po dvoch nohách sprevádzané zmenou kostry a svalstva panvy a nôh
* zníženie telesného ochlpenia
* väčšia kapacita mozgovne odrážajúca zmeny v tvare a veľkosti mozgu
* posun záhlavného otvoru smerom dopredu
* skrátenie rúk v pomere k trupu
* zníženie pohlavnej dimorfie a veľkosti očných zubov
* častá dvojhrbčekovitosť črenových zubov, hrubá sklovina na stoličkách, pri rode Homo aj zväčšovanie rozbiehavosti zuboradí až do tvaru paraboly

Iné vlastnosti:
* rozvoj posunkovej a zvukovej komunikácie, ktorý vyvrcholil vznikom článkovanej reči.
*účinnejšie využívanie životného prostredia, pretváranie životného prostredia najprv len pomocu prírodných predmetov a neskôr aj pomocou vyrobených nástrojov
* zvyšovanie podielu bielkovinovej zložky potravy živočíšneho pôvodu

## Členenie
Hominidi (Hominidae):
* podčeľaď † australopitekorodé (Australopithecinae) - Podrobnosti pozri v článku australopitekorodé. Zjednodušene možno povedať, že táto podčeľaď zahŕňa minimálne rody †australopitek (*[[Australopithecus]]*, vrátane taxónu *[[Praeanthropus]]*) a †parantrop (*[[Paranthropus]]*), ale podľa niektorých názorov aj rody †keňantrop (*[[Kenyanthropus]]*) a †ardipitek (*[[Ardipithecus]]*) a prípadne aj rody †ororin (*[[Orrorin]]*) a †sahelantrop (*[[Sahelanthropus]]*). Staršie sa sem zaraďoval aj rod †megantrop (*[[Meganthropus]]*). Vyššie uvedené znaky čeľade Hominidae sa vzťahujú prevažne na prípad, keď australopitekorodé zahŕňajú len rody australopitek, parantrop a ardipitek.
* podčeľaď hominini (Homininae) [v najužšom zmysle]
** rod človek (*[[Homo]]*)

Svojho času sa do tejto čeľade zaraďoval aj rod †ramapitek (*[[Ramapithecus]]*), ktorého existencia sa dnes už spravidla neuznáva (v tu použitej klasifikácii je zaradený v čeľadi orangutanovité (*Pongidae*)).

## Pozri aj
*hominoidovce (k problematike klasifikácie)
*hominidi v širšom zmysle

## Iné projekty

## Zdroje

Kategória:Hominidi
Apsida

**Apsida** môže byť:
* v architektúre: pozri apsida (architektúra)
* v astronómii: pozri apsida (astronómia)
Afélium

náhľad|Afélium je bod na elipse, po ktorej obieha Zem okolo Slnka, v ktorom je planéta Zem najďalej od Slnka. Typicky sa Zem dostáva do afélia v priebehu leta na severnej pologuli.
**Afélium** (iné názvy: **apohélium**, **odslnie**, **afel**; z  + ) je bod na obežnej dráhe astronomického telesa (planéty, kométy) okolo Slnka, v ktorom je dané teleso v najväčšej vzdialenosti od Slnka. V aféliu sa teleso pohybuje najmenšou rýchlosťou. Vzdialenosť Zeme od Slnka v aféliu je 152,1 miliónov km.

## Rok 2025
V roku 2025 bolo afélium dosiahnuté 3. júla o 21:54. Zem bola vo vzdialenosti 1,01664 AU, čo je 94&nbsp;502&nbsp;939 míľ, teda 152,1 milióna km.

## Referencie

## Pozri aj
* apsida (astronómia)
* perihélium

## Zdroj

* 

Kategória:Apsidy dráhy
Apsida (astronómia)

[thumbnail|elementy [Obežná dráha|orbity]]

**Apsida** je bod najväčšej alebo najmenšej vzdialenosti na orbitálnej kužeľosečke (zväčša elipsa) nebeského telesa od stredu jeho príťažlivosti (ťažisko systému). Priamka prechádzajúca apsidou sa nazýva priamka apsidy. Pri eliptických dráhach okolo centrálneho telesa sa polovičná dĺžka priamky apsidy rovná veľkej polosi dráhy. Poruchovým pôsobením planét sa priamka apsidy telies slnečnej sústavy otáča (stáčanie perihélia).

Bod najbližšieho priblíženie sa nazýva **periapsida** a najvzdialenejší bod je **apoapsida**. Priama spojnica medzi periapsidou a apoapsidou sa nazýva *priamka apsíd*. Je to hlavná os elipsy, najdlhšia priamka medzi dvomi bodmi na elipse.

Príbuzné pojmy sa používajú pre identifikáciu telesa, okolo ktorého je príslušná obežná dráha. Najznámejšie sú pojmy **perigeum** (prízemie) a **apogeum**, vzťahujúce sa na orbity okolo Zeme (t. j. pre Mesiac a umelé družice), a perihélium (príslnie, perihel) a afélium (odslnie, afel, apohélium), vzťahujúce sa na orbity okolo slnka (vo všeobecnosti).

Pre apsidy platí:
* Periapsida: maximálna rýchlosť  v_\mathrm{per} = \sqrt{ \frac{(1+e)\mu}{(1-e)a} } \,  pri minimálnej vzdialenosti r_\mathrm{per}=(1-e)a\!\, (periapsidálna vzdialenosť)
* Apoapsida: minimálna rýchlosť  v_\mathrm{ap} = \sqrt{ \frac{(1-e)\mu}{(1+e)a} } \,  pri maximálnej vzdialenosti r_\mathrm{ap}=(1+e)a\!\, (apoapsidálna vzdialenosť)

z čoho vyplýva
:h = \sqrt{(1-e^2)\mu a}
:\epsilon=-\frac{\mu}{2a}
kde:
* a\!\, je hlavná polos
* e\!\, je excentricita 
* h\!\, je špecifický relatívny moment hybnosti
* \epsilon\!\, je špecifická orbitálna energia
* \mu\!\, je štandardný gravitačný parameter
Hodnoty sú rovnaké pre obidva body, ako aj pre celú orbitu v zhode s Keplerovými zákonmi planetárnych pohybov (zachovanie momentu hybnosti) a zachovanie energie. Takisto platí, že

e=\frac{r_\mathrm{ap}-r_\mathrm{per}}{r_\mathrm{ap}+r_\mathrm{per}}=1-\frac{2}{\frac{r_\mathrm{ap}}{r_\mathrm{per}}+1}=\frac{2}{\frac{r_\mathrm{per}}{r_\mathrm{ab}}+1}-1

Všimnite si, že pre prepočítanie z výšky telies nad povrchom k spomenutým vzdialenostiam musí byť pripočítaný polomer centrálneho telesa, a naopak.

Aritmetický priemer dvoch vzdialeností je hlavná polos a\!\,.
Geometrický priemer dvoch vzdialeností je vedľajšia polos b\!\,.

Geometrická stredná hodnota dvoch rýchlostí je \sqrt{-2\epsilon}, rýchlosť zodpovedajúca kinetickej energii, ktorá by po pripočítaní k existujúcej kinetickej energii v každom bode obežnej dráhy umožnila telesu uniknúť (druhá odmocnina sumy štvorcov oboch rýchlostí sa rovná únikovej rýchlosti).

## Terminológia

Rôzne príbuzné ezoterické pojmy sa používajú pre určité nebeské objekty:

Pojmy pre planéty sú gréckeho pôvodu, nie latinského, keďže „peri“ a „apo“ sú grécke a nepovažuje sa za vhodné spájať grécke a latinské korene slov.

## Poznámka
*Autor prekladu si nie je istý správnosťou prekladov všetkých spomenutých výrazov. Uvedené pojmy boli preložené (ako aj celý pôvodný článok) z angličtiny.*

## Pozri aj

* Excentrická anomália
* Elementy dráhy


Kategória:Astrodynamika
Kategória:Nebeská mechanika
Kategória:Heslá Encyklopédie astronómie
Perihélium

náhľad|Perihélium je bod na elipse, po ktorej obieha Zem okolo Slnka, v ktorom je vzdialenosť Zeme od Slnka najmenšia. Typicky sa Zem nachádza perihéliu v priebehu zimy na severnej pologuli. Vplyvom stáčania perihélia Zeme dochádza v perióde 100 000 rokov ku významým zmenám klímy na Zemi.
**Perihélium** (iné názvy: **príslnie**, **perihel**) je bod na dráhe kozmického telesa okolo Slnka, v ktorom je teleso najbližšie k Slnku.

Bod, v ktorom sa teleso na svojej dráhe najviac vzdiali od Slnka, je afélium. Perihélium a afélium tvoria apsidy dráhy. Vzdialenosť telesa od Slnka v perihéliu sa rovná a(1-e), pričom a je veľká polos a e excentricita dráhy. Vzdialenosť telesa od Slnka v aféliu je a(1+e). Vzdialenosť Zeme od Slnka v perihéliu je 147.106 km, v aféliu 152.106 km.

Časový okamih, keď teleso prechádza na svojej dráhe perihéliom, sa nazýva čas prechodu perihéliom. Je jedným z elementov dráhy. Zem prechádza perihéliom začiatkom januára. Vplyvom porúch vyvolaných ostatnými planétami nastáva stáčanie perihélia planét.

## Rok 2025
V roku 2025 bolo dosiahnuté perihélium 4. januára o 14:28, pričom vzdialenosť stredu Zeme od vzdialenosti stredu Slnka bola 147 103 686 km (0,98333 AU).

## Referencie


## Pozri aj

* Afélium
* Obežná dráha Zeme okolo Slnka
* Elipsa

Kategória:Apsidy dráhy
Viacpoužívateľský

**Viacpoužívateľský** či **mnohopoužívateľský** operačný systém umožňuje viacerým používateľom súčasne používať počítač a pracovať s programami. Všetky systémy so zdieľaním času (time-sharing) sú viacpoužívateľské, ale aj väčšina OS pre mainframy spracúvajúcich úlohy v dávkach, čim bolo zabezpečené využitie vzácneho času procesora, kým sa vykonávali V/V operácie.

Bežným príkladom je Unixový server, ktorý umožňuje súčasný prístup viacerých používateľov (pomocou vzdialeného terminálu) k príkazovému riadku Unixového shellu.

Kategória:Operačné systémy
Prokonzulovité

**Prokonzulovité** (*Proconsulidae*) sú vyhynutá čeľaď hominoidovcov. Žili asi pred 26 – 14 mil. rokov vo východnej Afrike.

Prokonzulovité sú základná vývojová skupina hominoidovcov. Jej bezprostrednými fylogenetickými nástupcami boli najstarší predstavitelia čeľade dryopitekovitých.

## Charakteristika
Svojimi znakmi predstavujú:
* prechodné typy medzi mačiakoidovcami (opicami) [vystupujúca tvár a pod.] a ľudoopicami [chrup, zredukované ústa, mozgovňa, ohýbanie chvosta].
* podobné typy čeľadi dryopitekovitých [vzdialené oči, oválny nosový otvor, zuby, vysoká pohlavná dimorfia, absencia čelovej dutiny]

Prokonzulovité boli stromové tvory s prevažujúcou vodorovnou polohou trupu. Strava a váha je vyznačená v Členení.

## Miesta nálezov
V pralesoch východnej Afriky – ugandské a kenské lokality Moroto, Napak, Shongor, Rusinga, Mfangano, Fort Ternan a Maboko.

## Členenie
Prokonzulovité:
*†rod prokonzul (Proconsul) – vrátane Kamoyapithecus
*†rod Rangwapithecus – jediný druh †Rangwapithecus gordoni (Dryopithecus gordoni); druh Rangwapithecus vancouveringi (Proconsul vancouveringi, Dryopithecus vancouveringi) bol v druhej polovici 80. rokov presunutý pod rod Nyanzapithecus ako Nyanzapithecus vancouverigorum
*†rod Turkanapithecus – zaradenie často sporné; jediný druh †Turkanapithecus kalakolensis

Niektorí autori sem zaraďujú aj niektoré z týchto rodov/druhov (vpravo je uvedené bežné alternatívne umiestnenie):
:†Dendropithecus macinnesi  – pod Dendropithecoidea (čo je nový taxón pod úzkonosovce(Catarrhini); Harrison 2002)
:†rod Simiolus –pod Dendropithecoidea
:†Micropithecus clarki –pod Dendropithecoidea 
:†rod Limnopithecus – pod Cercopithecoidea alebo niekde pod Catarrhini mimo hominidov či prokonzulov
:†Kalepithecus songhorensis – niekde pod Catarrhini mimo hominidov či prokonzulov
:†Kamoyapithecus hamiltoni – niekde pod Catarrhini mimo hominidov či prokonzulov
:†Dionysopithecus shuangouensis – pod gibonovité (Hylobatidae)
:†Platodontopithecus jianghuaiensis – niekde pod Catarrrhini mimo hominidov či prokonzulov, alebo pod gibonovité
:†rod Afropithecus – pod dryopitekovité
:†rod Equatorius – pod dryopitekovité, často sporné
:†rod Nyanzapithecus  (podľa Harrisona 2002) – pod oreopitekovité
:†Mabokopithecus clarki (podľa Harrisona 2002) – pod oreopitekovité
:†Nacholapithecus kerioi

## Iné projekty
Oreopitekovité

**Oreopitekovité** (Oreopithecidae) sú vyhynutá čeľaď hominoidovcov.

## Vývoj
Oddelili sa od základného kmeňa hominoidovcov (najneskôr) pred 18 – 20 mil. rokov (Nyanzapithecus vancouveringi). Cez ostrovy mora Tethys (predchodca Stredozemného mora) sa oreopitekovité niekedy medzi 14 – 10 mil. rokov dostali z Afriky na južné pobrežia Európy (Oreopithecus bambolii), kde žili na stromoch v močaristých pralesoch, po ústupe miocénnych pralesov však vyhynuli.

## Miesta nálezov
Prvým nálezom bola sánka druhu Oreopithecus bambolii z roku 1872 v uhoľnej bani v Toskánsku na Monte Bamboli. Na východoafrickom území sa v 70. – 80. rokoch našli nálezy oreopitekovitých na ostrovných lokalitách Maboko a Rusinga a na ďalších kenských lokalitách Fort Ternan a Kapsibor. V roku 1997 bol oznámený nález nového druhu Nyanzapithecus harrisoni na kenskej lokalite Nachola.

## Charakteristika
*výška: , hmostnosť: max. 
*hominoidným typom postkraniálneho skeletu a ultraštruktúrou zubnej skloviny sa podobajú dnešným hominoidovcom
*atypickým tvarom zubov -malý druhý rezák, predĺžené koruny stoličiek a pod. sa podobajú mačiakoidovcom
*krátky a široký chrup a dlhé horné končatiny
*lebka s malou kapacitou (max. ), krátkou kolmou tvárou a veľkými nadočnicovými oblúkmi

## Klasifikácia a členenie
Pokiaľ ide vyššiu klasifikáciu, ich zaradenie sa rôzni. V minulosti ich považovali za „uhoľných ľudí“, neskôr ich zaraďovali pod fosílne ľudoopice alebo medzi mačiakoidovce. Aj dnes sú zaraďované napr. medzi parapitekovce (Parapithecoidea).

Členenie:
*†Rod oreopitek (Oreopithecus) – jediný druh †Oreopithecus bambolii (vek 8 – 10 mil. rokov)
*†Rod Mabokopithecus – zaraďovaný aj do prokonzulovitých; jediný druh †Mabokopithecus clarki
*†Rod Nyanzapithecus – zaraďovaný aj do prokonzulovitých
*†bližšie neurčený člen oreopitekovitých z Fort Ternanu a Kapsiboru – vek 14 mil. rokov
356 pred Kr.

## Udalosti
* Tretie víťazstvo Sóstrata zo Sikyónu na olympijských hrách v pankratiu.
## Narodenia
* Alexander Veľký, macedónsky kráľ


-9644
Andrej Grega

Doc.RNDr.**Andrej Grega** (* 2. september 1920, Koprivnica – † 4. január 1997, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a fyzik.

## Život
Andrej Grega sa narodil v Koprivnici, okres Bardejov, ako tretí zo štyroch súrodencov. Bol veľmi dobrým študentom, a preto po ukončení šiestich tried Gymnázia v Prešove získal v roku 1938 štipendium francúzskej vlády pokračovať v štúdiu na lýceu v Dijone. Štúdium mu prerušila druhá svetová vojna. Vstúpil ako dobrovoľník do čs. armády vytvorenej vo Francúzsku. Pri bojoch na rieke Loire sa dostal do nemeckého zajatia a z neho po oslobodení v roku 1945 ho repatriovali späť do Francúzska, kde mohol ukončiť lýceum a pokračovať v štúdiu na vysokej škole v Dijone, na ktorej získal univerzitný diplom. Po návrate na Slovensko po nostrifikačnom konaní na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave ako stredoškolský profesor matematiky a fyziky začal pôsobiť na Gymnáziu v Malackách (1948), potom 5 rokov na Gymnáziu v Revúcej. Od roku 1954 ako spoluzakladateľ učiteľského vysokého školstva na strednom Slovensku, konkrétne v Banskej Bystrici, na Vyššej pedagogickej škole, neskôr Pedagogickej fakulte, terajšej Fakulte prírodných vied Univerzity M. Bela v Banskej Bystrici pôsobil necelých 30 rokov.

Keďže ovládal spisovne francúzsky jazyk, ministerstvo školstva ho na návrh JČSMF vyslalo ako učiteľa pôsobiť na 2 roky do Guinejskej republiky na lýceum v Konakry a neskôr ako docenta pre zahraničie, vymenovaného priamo ministerstvom školstva v rámci programu UNESCO na 5 rokov ako riaditeľa projektu rozvoja učiteľského vzdelávania do afrických štátov Kamerunu a Burundi. Za príkladné splnenie uvedeného projektu bol ocenený vysokými vyznamenaniami týchto štátov. Bol ocenený titulom zaslúžilý učiteľ. Zomrel 4. januára 1997 v Banskej Bystrici. 

## Práca
Vedecky sa zameriaval na teóriu vyučovania fyziky (elektrina a magnetizmus, kvantová mechanika), výsledkom čoho bolo viacero publikovaných vedeckých štúdií, recenzií a odborne metodických článkov z oblastí vyučovania kvantovej mechaniky, atómovej a jadrovej fyziky, ktoré boli postupne zaraďované do stredoškolskej fyziky a do ktorých boli nutné spresňujúce metodické zásahy, doplnenia a nové interpretácie. Bol tiež hlavným autorom vysokoškolskej učebnice *Matematika pre fyzikov*, ktorá sa na učiteľských fakultách používa do súčasnosti. Patril medzi popredných protagonistov modernizácie vyučovania fyziky 60-tych a 70-tych rokov doma aj v zahraničí.

## Literatúra
* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Slovenskí fyzici
Kategória:Osobnosti z Koprivnice
Július Gretzmacher

**Július Gretzmacher** (* 19. august 1836, Levoča† 26. január 1906, Banská Štiavnica) bol slovenský banský inžinier.

## Životopis
Narodil sa v Levoči ako syn Jána-Samuela Gretzmachera a jeho manželky Zuzany Amálie rodenej Rots. Absolvoval Banskú a lesnícku akadémiu v Banskej Štiavnici, v období 18831904 bol vedúcim katedry baníctva na tejto škole. V školskom roku 1865/1865 bol asistentom na katedre deskriptívnej geometrie, v nasledujúcom prednášal tento predmet ako suplent. Odborne a publikačne bol činný ako banský inžinier – najmä v oblasti banských meraní.

Zomrel 26. januára 1906 v Banskej Štiavnici. 

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Levoči; záznam číslo 66; pokrstený ako Julius Hugo Gretzmacher
* 

Kategória:Slovenskí banskí inžinieri
Kategória:Absolventi Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici
Kategória:Osobnosti z Levoče
Opočlovek

**Opočlovek** alebo zriedkavo **opicočlovek** môže byť:
*pôvodne: pitekantrop (slovo pitekantrop znamená doslova opočlovek)
*neskôr: 
**archantrop
**človek vzpriamený v širšom (t.j. staršom) zmysle
Biela

**Biela** je farba, ktorú oko vníma v prípade, že z daného smeru prichádza svetlo všetkých farieb. Jej opakom je čierna, ktorá vzniká, keď do oka nedopadá žiadne svetlo. Dojem bielej farby je možné dosiahnuť tiež zmiešaním (tzv. aditívnym miešaním) základných farieb spektra (červená, zelená, modrá), pretože na tieto farby je ľudské oko citlivé.

## Vlastnosti bieleho svetla
Až do doby Isaaca Newtona popisoval prevládajúci vedecký názor bielu ako základnú farbu, z ktorej vznikajú ostatné farby tým, že sa k bielemu svetlu primieša čosi, čo ho zafarbí. Newton navrhol pokus, pri ktorom svetelným hranolom rozložil biele svetlo vo farebné spektrum, ktoré ďalším hranolom spojil opäť do bieleho svetla. Tým dokázal, že farebné svetlo je základné a že biele svetlo vzniká zmiešaním ostatných farieb.

V bežnom živote sa za biele svetlo dá považovať denné (slnečné) svetlo ako aj umelé osvetlenie pomocou žiaroviek, žiariviek a pod. Je však zrejmé, že tieto druhy svetla nie sú „rovnako biele“. Napr. svetlo žiarovky má oproti žiarivke výrazne žltší odtieň. Tieto odtiene bieleho svetla sú popisované tzv. farebnou teplotou. Tento parameter udáva teplotu, ktorá zodpovedá žiareniu absolútne čierneho telesa príslušného odtieňa. Napr. bežná žiarovka vydáva svetlo zodpovedajúce absolútne čiernemu telesu o teplote asi 2850 K, takže sa hovorí, že „farebná teplota bežnej žiarovky je 2850 K“. Denné svetlo má typickú farebnú teplotu asi 5400 K, ale táto hodnota závisí na mnohých podmienkach (dennej dobe, počasí, slnečnej aktivite a pod.).

Existujú takisto aj štandardy bieleho svetla. Medzinárodná komisia pre osvetľovanie (CIE) určila sériu štandardných osvetlení (označovaná ako séria D). Napr. osvetlenie D65, pôvodne nastavené podľa teploty 6500 K, reprezentuje štandardné denné svetlo.

Počítačové monitory už v dnešnej dobe obvykle umožňujú nastaviť odtieň zobrazovaných farieb práve pomocou voľby farebnej teploty (typicky z niekoľko prednastavených hodnôt). Túto hodnotu potom elektronika použije pre výpočet parametrov zobrazovanej bielej farby.

## Použitie a symbolika bielej farby
* Ako bieli sú označovaní príslušníci bielej rasy, tzn. ľudia svetlej farby pleti (pozri biela rasa).
* Vo všeobecnosti je biela synonymom čistoty a nepoškvrnenosti.
* Biela farba je v západnej kultúre aj v Japonsku tradičnou farbou svadobných šiat nevesty.
* V čínskej a indickej tradícii je biela farba smútočnou, symbolizuje smrť a je farbou duchov.
* Biela vlajka symbolizuje kapituláciu alebo prímerie, tzn. symbolizuje mierové úmysly v období vojny
* Ako biely šum sa označuje signál či zvuk, ktorý obsahuje zmes signálov všetkých frekvencií (podobne ako biele svetlo obsahuje zmes svetla všetkých farieb).

## Iné projekty

Kategória:Farby
Čierna

**Čierna** je farba, ktorú oko vníma v prípade, že z daného smeru neprišlo žiadne svetlo. Jej opakom je biela, ktorá vzniká tým, že do oka prichádza svetlo všetkých farieb.

Tento nedostatok svetla môže byť spôsobený buď neexistenciou žiadneho zdroja svetla, alebo tým, že príslušný materiál pohlcuje svetlo všetkých farieb, namiesto toho, aby niektoré farby odrážal. Čierny pigment môže byť tiež tvorený zmesou niekoľkých pigmentov, z ktorých každý pohlcuje niektoré farby, čím v konečnom dôsledku pohlcuje natoľko veľkú časť viditeľného spektra, že sa dá označiť za čierny (pozri CMYK nižšie).

Tieto dva pohľady vedú k definíciám aditívneho a subtraktívneho miešania farieb.

## CMYK
Vo farebnom modeli CMY(K) možno čiernu vytvoriť niekoľkými spôsobmi: V pôvodnom modeli CMY čierna vznikala zmiešaním všetkých troch základných pigmentov v príslušnom pomere tak, aby výsledná zmes pohlcovala všetky farby. Takáto čierna farba sa však v praxi ukazuje ako nekvalitná, s farebným (najčastejšie špinavo hnedým) nádychom. Preto sa ku trom základným pigmentom pridal špecializovaný čierny pigment, ktorým sa dosahuje práve dokonalá čierna – tým vznikol farebný model CMYK.

Preto čiernu vo farebnom modeli CMYK možno vyjadriť niekoľkými spôsobmi:
* (100, 100, 100, 0) – teoretická čerň v modeli CMY
* (0, 0, 0, 100) – prakticky používaná čerň v modeli CMYK
* (100, 100, 100, 100) – tzv. **sútlačová čierna**, jej výhodou je, že ju vidno na každom zo štyroch farebných výťažkov, ktoré tvoria predlohu tlače

## Iné projekty

Kategória:Farby
Mys hrôzy (film z roku 1962)

***Mys hrôzy*** z roku 1962 je americký filmový triler režiséra J. Lee Thompsona v hlavnej úlohe s Gregory Peckom. V roku 1991 natočil režisér Martin Scorsese nové spracovanie filmu pod rovnakým názvom.

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 1962
Peniaze iných

***Peniaze iných*** je americký film z roku 1991 režiséra Normana Jewisona v hlavných úlohách s Danny DeVitom a Gregory Peckom. 

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 1991
Hypotéza kontinua

**Hypotéza kontinua** tvrdí, že neexistuje množina X, ktorej mohutnosť je väčšia než je mohutnosť množiny prirodzených čísel a menšia než je mohutnosť reálnych čísel. Hypotézu kontinua sformuloval Georg Cantor.

Hypotéza kontinua bola veľkým orieškom pre matematikov 20. storočia. Na jej počiatku stála nasledovná úvaha:

Nech \mathbb{N} je množina prirodzených čísel a \mathbb{R} množina reálnych čísel. Klasickou Cantorovou diagonálnou metódou sa dá dokázať, že množina \mathbb{N} je "subvalentná" množine \mathbb{R}, tj. má menšiu mohutnosť (kardinalitu, ľudovo "má menej prvkov"), značíme |\mathbb{N}|  . Otázka znie, či existuje nejaká množina X, pre ktorú by platilo |\mathbb{N}| , t. j. či existuje nejaká nespočítateľná množina, ktorá má menšiu mohutnosť než kontinuum (množina reálnych čísel). Hypotéza kontinua tvrdí, že množina X neexistuje.

Kurt Gödel dokázal, že existencia takejto množiny sa nedá z axiómov Zermelo-Fraenkelovej teórie množín vyvrátiť.

Americký matematik P. Cohen dokázal, že hypotéza kontinua nezávisí od ostatných axióm teórie množín.

Kategória:Matematické hypotézy
Kategória:Teória množín
Morskí vlci

***Morskí vlci*** je americký vojnový film z roku 1980 režiséra Andrew V.McLaglena v hlavnej úlohe s Gregory Peckom, nakrútený podľa skutočnej udalosti odohrávajúcej sa počas druhej svetovej vojny.

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Britské filmy
Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 1980
Kategória:Švajčiarske filmy
Kategória:Filmy s tematikou druhej svetovej vojny
Župa (Slovenská republika 1939 – 1945)

thumb|Mapa žúp na území Slovenskej republiky (1939 – 1945)
náhľad|Územnosprávne členenie Slovenskej republiky 1939-1945
**Župa** bolo označenie administratívnej jednotky (okrem iného) počas prvej Slovenskej republiky od roku 1940 do 1945.

Po vyhlásení samostatného Slovenska 14. marca 1939 došlo s účinnosťou k 1. januáru 1940 k reorganizácii štátnej správy a rozdeleniu Slovenska na 6 žúp. Zriadené boli zákonom č. 190/1939 Sl. z. (Slovenského zákonníka) o verejnej správe vnútornej. 

* Bratislavská (sídlo v Bratislave)
* Trenčianska (sídlo v Trenčíne)
* Nitrianska (sídlo v Nitre)
* Pohronská (sídlo v Banskej Bystrici)
* Tatranská (sídlo v Ružomberku)
* Šarišsko-zemplínska (sídlo v Prešove)

Tieto župy sa ďalej delili na 59 (neskôr 61) okresov. Na čele okresu stál okresný náčelník. Župy mali podobné hranice ako tzv. *[[Župa (Česko-Slovensko)|veľžupy]]* z obdobia rokov 1923 - 1928, no štruktúra a právomoci župných orgánov zodpovedali novým totalitným pomerom, keďže Slovensko bolo v tom čase klérofašistickým štátom s vládou jednej strany - HSĽS. Na čele župy stál vládou menovaný župan. Samosprávne funkcie župy vykonával Župný výbor.

Nariadením Predsedníctva Slovenskej národnej rady o určovaní obvodov a sídel niektorých okresov zo 6. marca 1945 č. 9 Zb. SNR boli obnovené okresy podľa predvojnového stavu a nariadeniami SNR č. 26 a 96 z roku 1945 boli župy zrušené a všetka štátna moc prešla na národné výbory. Zároveň bolo v roku 1945 v Česko-Slovensku formálne obnovené krajinské zriadenie spred konca roka 1938, ale jeho organizačné zložky už obnovené neboli.

## Pozri aj
* Okres (Slovensko, 1939 – 1945)
* Župa (Uhorsko po roku 1849)
* Župa (Česko-Slovensko)
* Župa (rozlišovacia stránka)

## Referencie
Kategória:Administratívne členenie Slovenskej republiky 1939 – 1945
Krajinský úrad

**Krajinský úrad** bol v období krajinského zriadenia najvyšší správny orgán jednej krajiny/zeme. Krajinský úrad (vo svojom čase označovaný aj ako „Zemský úrad”) bol zriadený zákonom zo 14. júla 1927 č. 125/1927 Zb. z. a n., ktorým na Slovensku zaniklo dovtedajšie župné zriadenie a bolo nahradené krajinským zriadením a jeho úradmi, ktoré prebrali kompetencie Ministerstva pre správu Slovenska. Úrad sídlil v Bratislave a v roku 1929 sa konala architektonicko-urbanistická súťaž na riešenie veľkého komplexu "Zemského úradu" na Námestí slobody, návrhy z tejto súťaže sa však nerealizovali. 27. júna 1936 vznikla expozitúra v Košiciach (Kancelária krajinského prezidenta). 

Jeho predsedom bol krajinský prezident. Krajinský úrad sa delil na prezídium a administratívne oddelenie. Fungoval ako spojovací článok medzi ministerstvami a okresmi, mestami a obcami. Krajinský úrad podliehal ministerstvu vnútra, Krajinskému úradu podliehali okresné úrady a štátne policajnú úrady, od roku 1933 schvaľoval aj starostov obcí.

Po vyhlásení prvej Slovenskej republiky 14. marca 1939 boli kompetencie Úradu postupne obmedzované, zanikol 31. decembra 1939, keď jeho kompetencie prešli na ministerstvo vnútra a župné úrady.

## Zdroje


Kategória:Dejiny Slovenska
Chlapci z Brazílie

***Chlapci z Brazílie*** je americký film z roku 1978 režiséra Franklina J. Schaffnera v hlavnej úlohe s Gregory Peckom o nacistických zločincoch ukrývajúcich sa v južnej Amerike. 

## Externé odkazy
* 
* 

Kategória:Britské filmy
Kategória:Filmy USA
Kategória:Filmy podľa názvu
Kategória:Filmy z 1978