Proklos (arcibiskup)

náhľad|Proklos, konštantínopolský arcibiskup (ikona)
**Proklos** ( [Próklos], ; * okolo roku 390† zrejme 446, Konštantínopol, dnes Istanbul) bol konštantínopolským arcibiskupom v rokoch 434 až 446. V katolíckej i ortodoxnej cirkvi je uctievaný ako svätec.

## Život
Hlavným zdrojom poznatkov o Proklovom živote je dielo Sokrata Scholastika († okolo 440) *Historia ecclesiastica* (Cirkevné dejiny). Podľa údajov uvedených v tomto spise Proklos v mladosti slúžil v Konštantínopole najprv ako lektor (klerik s nižším svätením). Študoval rétoriku u významných učiteľov tej doby a neskôr sa stal sekretárom arcibiskupa Attika, ktorý ho vysvätil za diakona a potom aj za kňaza.

Keď v roku 425 Attikos zomrel, mnohí si priali, aby sa jeho nástupcom stal práve Proklos. No novým konštantínopolským arcibiskupom sa stal Sisinnios. Ten sa rozhodol vymenovať Prokla za arcibiskupa v meste Kyzikos (Κύζικος) v regióne Mysía (Μυσία) (dnešné mesto Balız v provincii Balıkesir, Turecko). Tamojšia cirkevná obec si však želala mať biskupa z radov vlastného duchovenstva, a tak sa Proklos nakoniec vzdal úradu ešte skôr, než by doň nastúpil.

Po Sisinniovej smrti v roku 427 ako aj po rozhodnutí Efezského koncilu v roku 431 o zosadení Sisiniovho nástupcu Nestoria sa opäť predpokladalo, že by sa Proklos mohol stať novým konštantínopolským arcibiskupom. Predpoklady sa zase nenaplnili a novým arcibiskupom Konštantínopolu sa stal Maximianos. Proklos bol totiž zástancom názoru, že Márii prináleží titul *Matka Božia*, v dôsledku čoho sa dostal s Nestoriom do konfliktu.

Nestoriov nástupca Maximianos však zomrel už v roku 434. Za nového konštantínopolského arcibiskupa bol ešte pred jeho pohrebom ustanovený Proklos.

V kristologických sporoch vtedajšej doby zastával Proklos, podľa Sokrata Scholastika, nekompromisne ortodoxný dogmatický postoj, no inak bol známy ako tolerantný a zmierlivý človek. Keď mu arménski biskupi predložili na posúdenie akúsi teologickú náuku pripisovanú Theodorovi z Mopsuestie, odsúdil ju síce ako heretickú, no zároveň však vyslovil pochybnosti o Theodorovom skutočnom autorstve. Išlo totiž o teológa, ktorý požíval, hlavne medzi Arménmi, veľkú úctu.

V roku 438 nechal slávnostne preniesť do Konštantínopolu telesné ostatky bývalého konštantínopolského arcibiskupa Jána Zlatoústeho, ktorý zomrel v roku 407 vo vyhnanstve, čím ho de facto rehabilitoval.

Proklovi sa pripisuje zavedenie modlitby Trisagion do byzantskej liturgie.

## Uctievanie
Katolícka cirkev si ho podľa Rímskeho martyrológia z roku 2004 pripomína 24. októbra.

## Referencie


## Pozri aj

* Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

## Literatúra
* Franz Xaver Bauer: *Proklos von Konstantinopel. Ein Beitrag zur Kirchen- u. Dogmengeschichte des 5. Jahrhunderts* (= Veröffentlichungen aus dem Kirchenhistorischen Seminar München, IV. Reihe, Nr. 8), München 1919

## Externé odkazy
* Sv. Proklos (po anglicky)
* Proklos na stránkach Ekumenického patriarchátu (po anglicky)
* Legenda (stjosephmelkitecatholicchurch.org, po anglicky)

## Zdroj

Kategória:Byzantské kresťanské osobnosti
Kategória:Katolícki svätci
Kategória:Pravoslávni svätci
Kategória:Patriarchovia pravoslávnej cirkvi
Kategória:Arcibiskupi
Kategória:Úmrtia v 446
Kategória:Narodenia v 4. storočí
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 24. októbra