Pavel Bojar

**Pavel Bojar** (* 18. máj 1919, Strakonice – † 16. november 1999, Praha), vlastným menom **Karel Krejčík**, bol český spisovateľ, prozaik, básnik, prekladateľ z ruštiny, publicista, románopisec.

## Život
Narodil sa v roku 1919 do rodiny textilného robotníka v Strakoniciach. Po úspešnej maturite sa Pavol Bojar dostal na štúdium Filozofickej fakulty Karlovej univerzity. Na univerzite začal študovať češtinu a francúzštinu. Pavel Bojar bol v novembri 1939 zatknutý a uväznený do koncentračného tábora Sachsenhausen-Oranienburg. V koncentračnom tábore bol väznený do roku 1940. Po prepustení z tábora roku 1940 pracoval ako pomocná vedecká sila v Českej akadémii vied. Od roku 1940 bol zapojený do študentského hnutia odporu, v ktorom bol veľmi aktívny. Roku 1943 pracoval ako úradník Reality, združenia českých podnikateľov. Tiež pracoval ako prekladateľ a knižný recenzent.
 
V roku 1945 sa Pavol Bojar oženil s Oľgou Bojarovou (* 1925, rod. Hůlková). So svojou prvou ženou Olgou Bojarovou spolupracoval od roku 19451961 na prekladoch z ruštiny. V rokoch 19461947 pôsobil ako šéfredaktor časopisu *Svoboda*. Od roku 1949 bol vo funkcii tajomníka Zväzu čs. spisovateľov. Funkciu vykonával do roku 1951.

Od roku 1951 do roku 1956 sa živil ako spisovateľ z povolania. Od roku 1956 do roku 1962 sa stal redaktor časopisu *Květy*. V roku 1962 odišiel pracovať do tlačového odboru ministra poľnohospodárstva. Od roku 19661967 bol redaktorom vydavateľstva Svoboda.  

V rokoch 19711976 pôsobil ako veľvyslanec v Brazílii, 19761979 bol zamestnaný na Federálnom ministerstve zahraničných vecí. Pavel Bojar zomrel 16. novembra 1999 v Prahe vo veku 80 rokov.

## Dielo
Pavel Bojar publikoval v rôznych časopisoch a novinách. Medzi najznámejšie časopisy patria *Studentský časopis*, *Květy*. Medzi najznámejšie noviny *[[Rudé právo]]*, *[[Lidové noviny]]*, *[[Mladá fronta DNES|Mladá fronta]]*.

Je autorom lyrických zbierok, poviedok a románov, veršov a prózy pre deti, prekladateľom. Ťažisko jeho tvorby leží v reflexívnych básňach a spoločenských románoch inšpirovaných životom vidieka.

V rokoch 2. svetovej vojny vydal svoje tri zbierky *Modravá šerka*, *Trysk* a *Hoře milovati*. V týchto básňach nadväzoval prostým veršom a hudobnosťou intímnej a prírodnej lyriky na impresionistickú dikciu. Po 2. svetovej vojne vydal dve zbierky *Mladost světa*, *Hlavou i srdcem*. V týchto povojnových básňach spomínal Pavel Bojar na svoje bolestné pocity mladosti sugestívne vyznanie vzťahu k prírode rodných južných Čiech a Šumavy aj túžba po zmysluplnej budúcnosti vystriedané popisnou poéziou budovateľského pátosu.

Ďalej písal filozofické básne a didaktické básne. Tieto básne vyrastajúce z ideologickej vízie beztriednej spoločnosti. Do tohto okruhu patria tieto básne *Jediná*, *Zde v rodné zemi*, *Doporučeně*.

Bojarova próza sa vyznačuje detailným popisom, vonkajškovo charakteristikou postáv a ilustratívne pojatým dejom. Po lyrizovanom románe *Siné roky* (o dospievaní v proletárskom prostredí rodiska) nasledovala kronikársko široko poňatá trilógia s tematikou povojnového osídľovania a kolektivizácie pohraničia (*Slunečný širý svět*) a románový pokus o analýzu citových a mravných postojov mladej generácie zasiahnutej skúsenosťou vojny (*Milenci*). O zachytenie súčasnosti usilujú aj prózy z 80. rokov, v ktorých sa autor prostredníctvom námetov poukazujúcich na čiastkové spoločenské a mravné nedostatky (malomeštiactvo, zlyhanie riadiacich pracovníkov a pod.) snažil postihnúť "dočasné ťažkosti" pri budovaní socializmu.

Bojarova prekladateľská činnosť je venovaná skoro výhradne ruskej klasickej alebo sovietskej budovateľskej literatúre, po roku 1990 prekladal dobrodružnú beletriu z angličtiny.

## Zdroj

Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Českí prekladatelia
Kategória:Osobnosti zo Strakoníc