open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Patrick Dempsey

**Patrick Dempsey** (* 13. január 1966, Lewiston, Maine, USA) je americký herec a automobilový pretekár. Je známy vďaka postave neurochirurga Dereka „McDreamyho“ Shepherda v televíznom seriály *[[Klinika Grace]]* (2005 - 2023).

## Detstvo a mladosť
Dempsey sa narodil v Lewistone v štáte Maine a vyrastal v neďalekých mestách Turner a Buckfield. Má dve staršie sestry a jedného nevlastného brata. V mladosti sa Dempsey zúčastňoval súťaží v žonglovaní. V roku 1981 dosiahol druhé miesto na Medzinárodnom šampionáte asociácie žonglérov v kategórii juniorov.

Dempseymu diagnostikovali dyslexiu vo veku 12 rokov. Barbare Waltersovej v jej oscarovom špeciáli z roku 2008 povedal, že si myslí, že dyslexia z neho urobila to, čím je dnes, pretože ho naučila nič nevzdávať.

## Kariéra
V roku 1987 Dempsey stvárnil mladého priateľa Beverly D'Angelo vo filme *In the Mood*. Po boku Helen Slater, si zahral v komédii *Bláznivá spolubývajúca*, z roku 1989.

Začiatkom 90-tych rokov sa Dempsey pokúsil opustiť tínedžerske úlohy hraním v drámach, hoci sa mu nepodarilo dosiahnuť veľký úspech. V roku 1991 si zahral vo filme *Útek* a *Gangsteri*.

V roku 2000 hosťoval v televíznom seriály *Once and Again* po boku Sely Ward. Za svoj herecký výkon získal nomináciu na Emmy Awards. V rovnakom roku si zahral vedľajšiu úlohu vo filme *[[Vreskot 3]]*.

Najväčším úspechom v Dempseyho kariére bola úloha doktora Dereka Sheparda vo filme *Klinika Grace*. Táto rola mu priniesla cenu Screen Actors Guild Award za vynikajúce obsadenie v dramatickom seriáli, ako aj dve nominácie na Zlatý glóbus za najlepšieho herca v dramatickom televíznom seriáli. Dempsey nastúpil do seriálu v roku 2005 a pôsobil v ňom do roku 2021.

V roku 2007 si zahral po boku Amy Adamsovej a Idiny Menzelovej v romantickej komédii *Začarovaní*. Komédia sa dočkala aj pokračovania, v ktorom si zahral tiež. Druhá časť mala premiéru v roku 2022.

## Súkromný život
Dempsey bol dva krát ženatý. Prvý krát sa oženil v roku 1987 so svojou manažérkou a herečkou Rochelle Parker (v čase svadby mal 21 a ona 48). Pár sa rozviedol v roku 1994. Parker zomrela v roku 2014.

Od roku 1999 je Dempsey ženatý s vizážistkou Jill Fink. Pár má tri deti. V januári 2015 podala Fink žiadosť o rozvod, no pár sa čoskoro zmieril a v novembri 2016 rozvod stiahli.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmoví herci USA
Kategória:Televízni herci USA
Kategória:Dabingoví herci USA
Kategória:Divadelní herci USA
Kategória:Filmoví producenti USA
Kategória:Automobiloví pretekári USA
Kategória:Osobnosti zo štátu Maine
Snehulienka a 7 pretekárov (album)

***Snehulienka a 7 pretekárov*** je album obsahujúci piesne z úspešného slovenského baletného muzikálu Snehulienka a sedem pretekárov. Album vydalo v roku 1991 hudobné vydavateľstvo Opus na LP platni (Opus 91 2366-1 311) a audiokazete (Opus 91 2366-4 311).

Nahrávka obsahuje 14 skladieb. Obsahuje okrem iného duet Dariny Rolincovej a Paľa Haberu „Stretnutie“. Pieseň zaspievali na spoločnom televíznom vystúpení gala večera Úsmev ako dar v roku 1991.

V roku 2017 vyšla pieseň „Snívam“ na kompilácii *[[Důkaz lásky]]* Vaša Patejdla. Ide o prespievanú pieseň „Princova ária“, ktorú v originálnej verzii naspieval Paľo Habera.

## Muzikál
Premiéra muzikálu Snehulienka a sedem pretekárov sa uskutočnila v Slovenskom národnom divadle v Bratislave 4. mája 1991. Pôvodne bola inscenácia koncipovaná ako tanečný muzikál. Všetko stálo na baletnej choreografii a piesne, ktoré vtedy naspievali speváci či herci (Kráľovná/Heidi Janků, Princ/Pavol Habera, Snehulienka/Darina Rolincová, Vedko/Dezioder Rancsó, Spachtoš/Maroš Kramár, Kýchal/Ján Gallovič, Smejko/Štefan Skrúcaný, Plaško/Václav Patejdl, Dudroš/Stanislav Kráľ, Kýblik/Miro Noga, Starena/Ivan Krajíček), tanečníci spievali na playback.

V decembri 2013 sa v Česku konala premiéra českej verzie muzikálu s názvom „Sněhurka a sedm závodníků“. Texty piesní preložil do češtiny Václav Kopta.

V októbri 2018 mal premiéru český muzikál Sněhurka na ledě, ku ktorému boli opäť použité piesne Vaša Patejdla otextované Václavom Koptom. Úvodnú pieseň „Princova árie“ zaspievali na premiére muzikálu Dara Rolins a David Gránský, ktorí prepožičali hlas Snehulienke a princovi.

## Remastrovaná reedícia
V roku 2010 vyšiel album po prvýkrát na CD ako remastrovaná kompilácia albumov *[[Keby som bola princezná Arabela]]* a *Snehulienka a 7 pretekárov* Dariny Rolincovej v rámci edície „OPUS 100“ (Sto základných albumov a interpretov), ktorá mapuje najzásadnejšie nahrávky vydavateľstva Opus. Edičná nahrávka vyšla vo forme dvojalbumu v špeciálnom zberateľskom obale.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Spev
*Darinka Rolincová (Snehulienka) – A2,5,B6
*Pavol Habera (Princ) – A2,B5,6
*Heidi Janků (Kráľovná) – A1,B2
*Ivan Krajíček (Striga) – B3
*Vašo Patejdl, Ján Gallovič, Stano Král, Miroslav Noga, Dezider Rancsó, Štefan Skrúcaný, Maroš Kramár (Pretekári) – A1,3,6,B6
*Kamila Magálová (Hlas v telefóne) – B2,3
;Produkcia
*Vašo Patejdl – autor hudby
*Boris Filan – autor textov
*Vašo Patejdl – hudobná réžia
*Jozef Krajčovič – zvuková réžia
*Ján Machút – technická spolupráca
*Vašo Patejdl, Ctibor Kolínsky – producent
*Jan Pohribný, Patrik Španko, Jan Navrátil, Alexander Klinko – fotografie
*Alan Lesyk – dizajn
* Nahrané v RELAX RECORDING STUDIO, Bratislava. Nahral Vašo Patejdl.

## Referencie

## Externé odkazy
* ''Various – Snehulienka A 7 Pretekárov'' (LP) na Discogs
* ''Various – Snehulienka A 7 Pretekárov'' (MC) na Discogs
* ''Darina Rolincová – Keby Som Bola Princezná Arabela – Snehulienka A 7 Pretekárov'' na Discogs

Kategória:Detské hudobné albumy
Kategória:Hudobné albumy z 1991
Kategória:Albumy Vaša Patejdla
Kategória:Albumy Dary Rolins
Kategória:Albumy Pavla Haberu
Šancová ulica (Pezinok)

**Šancová ulica** () je ulica pri centre mesta Pezinok. Názov bol odvodený od slova šance (), ktoré pomenúva mestské opevnenie tiahnuce sa vedľa ulice severozápadným smerom.

Na čísle 2 sa do rokov 1957 – 1958 nachádzala židovská synagóga postavená v roku 1872. V súčasnosti tu stojí budova, kde sídli Slovenská sporiteľňa.

Do roku 2012 stál na súčasných číslach 6 a 8 areál Ústrednej pálenice.

## Referencie

Kategória:Ulice v Pezinku
Ivan Šimoni

**Ivan Šimoni** (; * 15. december 1838, Šimonovany – † 2. júl 1904, Bratislava) bol uhorský politik, novinár a spoluzakladateľ Krajinskej antisemitskej strany.

## Životopis
Ivan Šimoni sa narodil v Partizánskom (v tom čase Šimonovany) v roku 1838 ako potomok zemianskeho rodu Šimoniovcov. Jeho otec, František Šimoni bol v rokoch 1847 – 1848 prvým podžupanom Tekovskej župy.

Stredoškolské štúdiá Ivan Šimoni absolvoval na piaristickom gymnáziu v Pešti a Bratislave. Následne študoval právo vo Viedni. Keďže počas Bachovho absolutizmu nechcel pracovať v štátnych službách, narukoval do armády, z ktorej odišiel v roku 1861, aby si dokončil právnické vzdelanie v Pešti. Po zložení advokátskych skúšok si otvoril advokátsku kanceláriu v Bratislave. V roku 1872 založil spolu s Ede Hornom a Mórom Jókaiom nemecky písané opozičné noviny *Westungarischer Grenzbote*, ktoré vlastnil až do svojej smrti. Bol členom Uhorského združenia novinárov.

V roku 1878 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Galanta ako kandidát Strany nezávislosti a v rokoch 1881 až 1887 bol poslancom v okrsku Magyaróvár (dnes súčasť Mosonmagyaróváru). V parlamente zastával antisemitské názory. V roku 1882 predsedal medzinárodnému antisemitskému kongresu v Drážďanoch. V roku 1883 spolu s Győző Istóczym, Gézom Ónodym, Györgyom Széllom a Gáborom Anderánszkym založili Krajinskú antisemitskú stranu, ktorá vo voľbách v roku 1884 získala 17 poslaneckých mandátov. Strana sa čoskoro rozpadla na dve a v roku 1887 Šimoniho do snemu nezvolili.

Zomrel v lete 1904, keď pri bicyklovaní dostal infarkt.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Partizánskeho
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Uhorskí publicisti
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Úmrtia na infarkt myokardu
Malý Kohút

**Malý Kohút** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne  severovýchodne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Banskobystrického kraja a okresu Revúca a zasahuje na katastrálne územie mesta Revúca a obce Chyžné. Najbližším sídlom je západne situovaná Muránska Zdychava a Revúčka, juhozápadne sa nachádza Revúca, južne Mokrá Lúka, Revúcka Lehota, Chyžné a Magnezitovce a východne Čierna Lehota a Slavošovce.

## Opis
Malý Kohút leží v severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej juhozápadným smerom z Kohúta (). Západne sa nachádzajú Ploštiny (), Šiance (), Cigánka (), Radzim () a Krížna poľana (), južne Michalová (), Železník (), Dachov diel () a Skalica (), východne Biela skala (), Pavlova hora () a Skalka () a severne Grúň (), Pálenisko (), Stolica (), Kohút (), Faltenov vrch (), Lehotská hoľa () a Čelo (). Západné svahy odvodňuje Pstružný potok do Zdychavy, voda z juhovýchodných častí odteká Kozím potokom, oba smerujúce do Muráňa v povodí Slanej. Na vrchol vedie značený turistický chodník. Vrch je súčasťou chráneného areálu Stolica.

### Výhľady
Vrchol je sčasti pokrytý starším lesným porastom, sčasti mladou vegetáciou po plošnej ťažbe, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, časť Volovských vrchov, Revúcku vrchovinu, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od juhozápadu z Revúcej
** od západu z Revúčky cez rázc. pri chate Parajka
* po  zeleno značenej trase cez sedlo Kohúta:
** po chodníku P. J. Šafárika od juhu z Jelšavy cez Ostrý vrch
** od juhu z obce Chyžné cez Dlhý diel
** od severu z vrcholu Stolice cez Faltenovo sedlo a vrch Kohút
* po  červeno značenej trase od západu z Muránskej Zdychavy cez Faltenovo sedlo a Kohút (), resp. po  žltej okolo chaty Parajka

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Revúca
Kategória:Revúca (mesto)
Kategória:Chyžné
Edmund Jónas

**Edmund Jonás** (; vlastným menom *Edmund König*, * 14. december 1833, Košice – † 10. máj 1933, Budapešť) bol uhorský technický inžinier, vysokoškolský učiteľ a poslanec uhorského snemu.

## Životopis
Narodil sa v Košiciach, kde bol jeho otec hlavným mestským lesníkom. Po smrti otca sa ho ujal jeho nevlastný otec barón Jozef König. V rokoch 1863 až 1869 študoval na reálnych gymnáziách v Košiciach a Budíne. V roku 1872 promoval na Jozefínskej polytechnickej univerzite a podnikol študijnú cestu po Európe. V roku 1873 bol pomocným učiteľom na univerzite a pokračoval v štúdiách práva a politológie. Od roku 1876 bol pomocným učiteľom na reálnom gymnáziu VIII. budapeštianskeho obvodu.

V roku 1881 bol zvolený za poslanca uhorského snemu za Liberálnu stranu.

V roku 1883 bol vymenovaný za riadneho učiteľa mechaniky na Jozefínskej univerzite, ktorej bol v rokoch 1905 – 1907 rektorom.

Bol členom mnohých spolkov zaoberajúcich sa technickým rozvojom a bol predsedom Budapeštianskeho šachového spolku.

Svojimi článkami o technike prispieval do budapeštianskych novín a časopisov.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Košíc
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Uhorskí inžinieri
Kategória:Uhorskí vysokoškolskí pedagógovia
Fabrizio Romano

**Fabrizio Romano** (* 21. február 1993, Neapol) je taliansky futbalový novinár. Pracoval pre Sky Sport Italy a je považovaný za najinformovanejšieho a najspoľahlivejšieho novinára ohľadom správ týkajúcich sa futbalových prestupov.

## Osobný život
Romano sa narodil v Neapole 21. februára 1993. Navštevoval Università Cattolica del Sacro Cuore v Miláne. Romano je fanúšikom anglického klubu Watford FC. Fabrizio je polyglot. Rozpráva anglicky, španielsky, taliansky a portugalsky.

## Kariéra
Romano začal písať o futbale v 16 rokoch, keď ešte študoval na strednej škole. Prvý prestup, ktorý Fabrizio Romano oznámil bol o talianskom futbale, ale neinformoval o talianskom hráčovi. Jeho prvý väčší prestup prišiel s prestupom Maura Icardiho zo Sampdorie do Interu Miláno.Romano uviedol, že po spojení s Icardiho agentom počas informovaní o jeho prestupe z barcelonskej akadémie do Sampdorie v roku 2011 zostali obaja v kontakte. Romanove počiatočné správy o Icardim pomohli agentovi zabezpečiť Icardiho prestup. Agent sa mu chcel odvďačiť a tak ho informoval o prestupe Icardiho do Interu o dva roky neskôr a to bol Romanov prvý veľký úspech. „Povedal mi, že som mu pomohol na začiatku jeho kariéry, a teraz je rad na ňom, aby pomohol mne,“ povedal Romano. Túto správu o prestupe mal už šesť mesiacov pred oficiálnym oznámením prestupu. „Vtedy sa všetko zmenilo.“ Ďalším veľkým príbehom, ktorý Romano považuje za dôležitý vo svojej kariére, bola správa o tom, že Zinedine Zidane opustil Real Madrid. Keď túto správu oznámil bola to svetová exkluzivita. Fabrizio sa na minútu nad týmto pozastavil a povedal si: ‚Do čerta, dal som exkluzívnu spravu o Reale Madridu. O trénerovi Madridu, o futbalovej legende ako Zidane!„ Wow.“

Od svojho nástupu do Sky Sport Italy vo veku 19 rokov si vytvoril a vybudoval kontakty s klubmi, agentmi a sprostredkovateľmi po celej Európe. Romano tiež pracuje ako reportér pre *[[The Guardian]]* a CBS Sports. Pracuje v Miláne.

Romano je známy tým, že používa slogan „Here we go!“, ktorý používa pri oznamovaní skompletizovania prestupu. Podľa *90min* je jedným z „najdôveryhodnejších“ expertov na prestupy vo futbale.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Osobnosti z Neapola
Kategória:Talianski novinári
Kategória:Športoví novinári
Kategória:Youtuberi
Ústredná pálenica

**Ústredná pálenica** bol podnik rovnomenného družstva na výrobu ovocných likérov, ktorý sa nachádzal na Šancovej ulici v Pezinku. Architektom stavby bol Friedrich Weinwurm.

## História
V lete 1918 vzniklo družstvo Ústredná pálenica, ktoré nasledujúci rok odkúpilo pozemok Davida Reisnera na Šancovej ulici. David Reisner sa potom stal odborným vedúcim Ústrednej pálenice. Stavba bola dokončená v roku 1921 a jej náklady spolu s vybavením činili 2 000 000 československých korún, z čoho družstvo zabezpečilo 300 000 korún. Neskoršia finančná situácia v liehovarníctve a zadlženie pálenice ju dostalo do straty.

V 40. rokoch sa družstvo dostalo do likvidácie a v júni 1942 boli budovy odkúpené Slovenskou bankou a pričlenené k podniku Figaro v Trnave. Tento podnik pálenicu zakrátko predal bratislavskému veľkoobchodníkovi Ferdinandovi Chlumeckému a ten v septembri 1942 spoločnosti „Edwin Piesch, továreň na éterické oleje, tresti a kuléry“. Po zániku spoločnosti bola na palenicu uvalená národná správa a bola znárodnená. V roku 1954 sa stala súčasťou Západoslovenského liehového priemyslu, n. p. v Leopoldove a v roku 1957 Malokarpatského vinárskeho podniku, n. p. v Bratislave.

## Zánik
náhľad|Miesto, kde stála Ústredná pálenica, v roku 2023
Stavba bola zbúraná v roku 2012 a na jej mieste v súčasnosti stoja bytové a rodinné domy.

## Referencie

Kategória:Stavby v Pezinku
Antológia 1: 1978 – 1990

***Antológia 1: 1978 – 1990*** je názov prvej časti kompilácie Vaša Patejdla, ktorú vydalo hudobné vydavateľstvo Bonton 1. júla 1999.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Vašo Patejdl – klávesové nástroje, spev
* Ivan Minárik, Juraj Burian, Juraj Farkaš, Laco Lučenič – gitary
* Michal Dúžek – basová gitara
* Jozef Ráž – basová gitara, vokály
* Ján Baláž – gitara, vokály
* Zdeno Baláž – bicie nástroje
* Lúčnica, vokálna skupina Trend  – vokály
;Produkcia
* Alexander Soldán, Ivan Jombík, Jozef Hanák, Jozef Krajčovič, Ing. Juraj Filo – zvuková réžia
* Ján Lauko (1 – 13), Peter Smolinský (14, 17) – hudobná réžia
* Igor Adamec (4 – 13), Ivan Minárik (5 – 13) – technická spolupráca
* Alexander Soldán – remastering kompilácie
* Tibor Borský – fotografie

## Referencie

Kategória:Albumy Vaša Patejdla
Kategória:Kompilačné albumy z 1999
Antológia 2: 1978 – 1990

***Antológia 2: 1978 – 1990*** je názov druhej časti kompilácie, *[[Antológia 1: 1978 – 1990]]*, Vaša Patejdla, ktorú vydalo hudobné vydavateľstvo Bonton v roku 1999.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Vašo Patejdl – klávesové nástroje, elektronické bicie, spev, vokály
* Alan Roy Scott (15), Beáta Dubasová (4) – spev
* Norbert Bóka – programovanie, Yamaha Rx-5 (16)
* Peter Penthor – elektrická gitara (1 – 14)
* Juraj Burian – elektrická a akustická gitara (3, 10 to 17)
* Karol Lago – alt saxofón (5, 10, 14)
* Peter Poláček – alt a tenor saxofón (10, 14)
* Ľubomír Horák – pozauna (10, 14)
* Anton Jaro – basová gitara (16)
* Michal Dúžek – basová gitara, vokály (1 – 9)
* Juraj Bartoš (10, 14), Kamil Paprčka (10, 14) – clarion
* Milan Ruček – bicie nástroje (1 – 9)
* Adriena Bartošová (10, 16, 17), Beáta Dubasová (2, 7), Eva Mária Uhríková (10), Michal Lazar (12, 13), Pavol Habera (12, 13, 16, 17), Peter Penthor (1 – 9), Ľubomír Stankovský (16, 17) – vokály
;Produkcia
* Jozef Krajčovič – zvuková réžia
* Alan Roy Scott, Ján Lauko (10 – 14), Peter Smolinský – hudobná réžia
* Norbert Bóka – technická spolupráca
* Alexander Soldán – remastering kompilácie
* Juraj Linzboth – grafika

## Referencie

Kategória:Albumy Vaša Patejdla
Kategória:Kompilačné albumy z 1999
Horúce časy

***Horúce časy*** je názov šiesteho štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2010 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Agentura DUNA.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
;Skupina Polemic
* Branislav Bajza – gitara, spev
* Michal Novácky – gitara, spev
* Peter Šandor – klávesové nástroje
* Peter Huraj – tenor saxofón, vokály
* Peter Opet – trúbka, spev
* Ľubomír Horák – pozauna, vokály
* Miroslav Baričič – basová gitara, programovanie, vokály
* Andrej Juráš – bicie nástroje, vokály
* Branislav Feješ – vokály
;Hostia
* Svetlana Rymarenko – vokály
* Radovan Orth – vokály
* Erich Procházka – ústna harmonika
* Richard Šimurka – alt saxofón
* Martin Ďurdina – trúbka krídlovka
* Pavol Ruček – alt saxofón
* Peter Hrivňák – spev
* Juraj Cocher – vokály
* Monika Zázrivcová – vokály
* A.M.O. – rep
* František Báleš – klávesové nástroje
;Produkcia
* Ivan Jombík – nahrávanie, koprodukcia
* Gentle Groove Production s.r.o. – manažment, booking
* Táňa Hojčová, Zdenko Hanout – fotografie
* julonagy.com – dizajn

## Referencie

Kategória:Hudobné albumy z 2010
Kategória:Albumy skupiny Polemic
GMA Network

**GMA Network, Inc.** (bežne známa ako **GMA**) je filipínska mediálna spoločnosť so sídlom v Quezon City. V roku 1950 ju založil Robert La Rue Stewart.

Spoločnosť prevádzkuje niekoľko rozhlasových a televíznych staníc na Filipínach, vrátane GMA, GTV, Super Radyo DZBB 594 a Barangay LS 97.1.

## Televízne stanice
### Aktuálne
Vnútroštátne:
* GMA
** DZBB-TV (Manila)
** DZEA-TV (Dagupan)
** D-12-ZB-TV (Batangas)
** DWAI-TV (Naga)
** DYXX-TV (Iloilo)
** DYGM-TV (Bacolod)
** DYSS-TV (Cebu)
** DXMJ-TV (Davao)
* GTV
** DWDB-TV (Manila)
* Heart of Asia
* Hallypop
* I Heart Movies
* Pinoy Hits

Medzinárodné:
* GMA Pinoy TV
* GMA Life TV
* GMA News TV

### Bývalé
* Channel V Philippines (v spoluvlastníctve so STAR TV)
* Citynet Television
* DepEd TV
* Fox Filipino (v spoluvlastníctve so spoločnosťou The Walt Disney Company)
* GMA News TV (Filipíny)
* QTV/Q (v spoluvlastníctve so Zoe Broadcasting Network)

## Rozhlasové stanice
* Barangay FM
** DWLS 97.1 (Manila)
** DWRA 92.7 (Baguio)
** DWTL 93.5 (Dagupan)
** DWWQ 89.3 (Tuguegarao)
** DWQL 91.1 (Lucena)
** DYHY 97.5 (Puerto Princesa)
** DWCW 96.3 (Naga)
** DYMK 93.5 (Iloilo)
** DYEN 107.1 (Bacolod)
** DYRT 99.5 (Cebu)
** DXLX 100.7 (Cagayan de Oro)
** DXRV 103.5 (Davao)
** DXCJ 102.3 (General Santos)
* Super Radyo
** DZBB 594 (Manila)
** DZSD 1548 (Dagupan)
** DYSP 909 (Puerto Princesa)
** DYSI 1323 (Iloilo)
** DYSB 1179 (Bacolod)
** DYSS 999 (Cebu)
** DXRC 1287 (Zamboanga)
** DXGM 1125 (Davao)

## Internet
* GMANetwork.com
* GMA News Online
* GMA On Demand
* Kapuso Stream

## Dcérske spoločnosti
* Alta Productions Group, Inc.
* Citynet Network Marketing and Productions, Inc.
* GMA International
* GMA Network Films, Inc. (GMA Pictures)
* GMA New Media, Inc.
** Digify
** GMA Affordabox
** GMA Now
* GMA Worldwide, Inc.
* MediaMerge Corporation
* RGMA Marketing and Productions, Inc.
** GMA Music
** GMA Playlist
* Scenarios, Inc.
* Script2010, Inc.

## Divízie
* GMA Entertainment Group
* GMA Integrated News
* GMA Kapuso Foundation
* GMA Public Affairs 
* GMA Radio
* GMA Regional TV
* GMA Sports
* Sparkle GMA Artist Center
* Synergy: A GMA Collaboration

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálna webstránka 

Kategória:Mediálne podniky
Kategória:Podniky vo Filipínach
Kategória:Podniky založené v 1950
Skalka (vrch v Stolických vrchoch)

**Skalka** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Čiernou Lehotou, približne  severovýchodne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Košického kraja, okresu Rožňava a na katastrálnom území obce Čierna Lehota. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaná Čierna Lehota a Slavošovce, východne sa nachádza Hanková, severovýchodne Rejdová a Vyšná Slaná, západne Muránska Huta a Muránska Zdychava, juhozápadne Revúčka a Revúca a južne Revúcka Lehota, Chyžné a Magnezitovce.

## Opis
Skalka leží na východe severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Lehotskej hole (). Severne sa nachádza Grúň (), Pálenisko (), Stolica () a Kyprov (), západne Čelo (), Lehotská hoľa (), Faltenov vrch () a Kohút (), južne Malý Kohút (), Dachov diel (), Biela skala () a Ostrý vrch () a východne Pavlova hora (), Veľký Radzim () a Príslop (). Južné svahy odvodňuje riečka Štítnik, vodu zo severných odvádza jeho prítok Lehotský potok, patriace do povodia Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol je po plošnej ťažbe pokrytý len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy a Revúcku vrchovinu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom. Južným úpätím vedie  modro značená turistická trasa z Čiernej Lehoty do Faltenovho sedla.

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Čierna Lehota (okres Rožňava)
Felix Edmundovič Dzeržinskij

**Felix Edmundovič Dzeržinskij** (, ; * 11. september 1877, Ivanec, Minská oblasť, Ruská ríša – † 20. júl 1926, Moskva), prezývaný „Železný Felix“, bol boľševický revolucionár a politik. Od roku 1917 až do svojej smrti v roku 1926 viedol prvé dve sovietske tajné policajné organizácie, Čeku a OGPU, a vytvoril tak štátne bezpečnostné orgány porevolučného sovietskeho režimu. Bol jedným z architektov červeného teroru.

Dzeržinskij sa narodil v poľskej rodine šľachtického pôvodu v Minskej gubernii (dnes Bielorusko), od mladosti sa venoval revolučnej politike a v Kaunase pôsobil ako organizátor Litovskej sociálnodemokratickej strany. Bol často zatýkaný a absolvoval niekoľko vyhnanstiev na Sibír, z ktorých opakovane utekal. Zúčastnil sa na ruskej revolúcii v roku 1905 a pokračoval v ďalších revolučných aktivitách v Nemecku a Poľsku. Po ďalšom zatknutí v roku 1912 strávil štyri a pol roka vo väzení, než ho po februárovej revolúcii v roku 1917 prepustili. Potom vstúpil do boľševickej strany Vladimira  '''Iľjiča''' Lenina a zohral aktívnu úlohu v októbrovej revolúcii, ktorá vyniesla boľševikov k moci.

V decembri 1917 Lenin vymenoval Dzeržinského za vedúceho novozriadenej Celoruskej mimoriadnej komisie (Čeka) a poveril ho potláčaním kontrarevolučných aktivít v sovietskom Rusku. Počas ruskej občianskej vojny sa rozšírila moc Čeky a začala sa kampaň masových popráv známa ako červený teror. V roku 1922 bola Čeka reorganizovaná na Štátne politické riaditeľstvo (GPU) a o rok neskôr na Spojené štátne politické riaditeľstvo (OGPU, *Объединённое государственное политическое управление*), pričom Dzeržinskij zostal na čele tejto vplyvnej organizácie. Okrem toho od roku 1924 pôsobil ako riaditeľ Najvyššieho sovietu národného hospodárstva (VSNKh, *Высший совет народного хозяйства*).

Dzeržinskij zomrel v roku 1926 na infarkt. V nasledujúcich desaťročiach sa stal v Sovietskom zväze, Poľsku a ďalších komunistických krajinách široko oslavovaným, na jeho počesť bolo pomenovaných mnoho miest (vrátane mesta Dzeržinsk) a patrí medzi niekoľko sovietskych osobností, ktoré sú pochované v samostatnom hrobe na nekropole pri Kremeľskom múre. Medzitým sa stal aj výrazným symbolom represií a brutality pre kritikov sovietskeho režimu.

## Referencie

## Pozri aj
* KGB

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Sovietski politici
Kategória:Poľskí politici
Kategória:Starí boľševici
Kategória:NKVD
Kategória:Politické represie v Sovietskom zväze
Kategória:Sovietski ministri
Kategória:Osobnosti ruskej občianskej vojny
Kategória:Úmrtia na infarkt myokardu
Kategória:Nositelia Radu červenej zástavy
MFK Slovan Giraltovce

**MFK Slovan Giraltovce** (celým názvom: **Mestský futbalový klub Slovan Giraltovce** ) je slovenský futbalový klub, ktorý sídli v meste Giraltovce. Založený bol v roku 1916. Od sezóny 2014/15 pôsobil v tretej futbalovej lige, v skupine Východ. Po skončení sezóny 2022/2023 sa klub odhlásil zo súťaže z finančných dôvodov.

Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne MFK Slovan Giraltovce s kapacitou 2 000 divákov.

## História

##### Zápas proti reprezentácií Česko-Slovenska do 21 rokov
30. mája 1993 Giraltovce odohrali zápas proti reprezentácii Česko-Slovenska do 21 rokov.  Na trávniku v Giraltovciach sa predstavili budúce superhviezdy svetového futbalu ako napríklad: Pavel Nedvěd, Karel Poborský, Patrik Berger, Vladimír Šmicer, Radek Bejbl, Jozef Kožlej a Vladislav Zvara. Bolo to v rámci prípravy na kľúčový zápas reprezentácie Česko-Slovenska proti Rumunsku v Bardejove.

## Súpiska klubu

## Historické názvy klubu
* 1916 – založenie klubu
* **TJ Slovan Giraltovce** (*Telovýchovná jednota Slovan Giraltovce*)
* **MFK Slovan Giraltovce** (*Mestský futbalový klub Slovan Giraltovce*)

## Umiestnenie v jednotlivých sezónach

; Stručný prehľad 

* 1964 – 1965: I. A trieda  – sk. C
* 1971 – 1978: I. A trieda  – sk. Východ
* 1978-1981: Krajský prebor - sk. Východ
* 1981 – 1982: Divízia – sk. Východ
* 1982 – 1993: 2. SNFL - sk. Východ
* 1993 – 1994: 4. liga 
* 1994 – 1998: 3. liga – sk. Východ
* 2006 – 2011: 3. liga 
* 2011 – 2014: 4. liga 
* 2014 – 2023: 3. liga – sk. Východ
* 2023 – 7.liga Majstrovstvá OOFZ Svidník

; Jednotlivé ročníky

Zdroj: 

**Legenda:** Z – zápasy, V – výhry, R – remízy, P – porážky, VG – strelené góly, OG – obdržané góly, +/− – rozdiel skóre, B – body, červené podfarbenie – zostup, zelené podfarbenie – postup, svetlo fialové podfarbenie - presun do inej súťaže

## Referencie


## Externé odkazy
* Profil klubu na futbalnet.sk 

Kategória:Futbalové kluby založené v 1916
Kategória:Slovenské futbalové kluby
Kategória:Giraltovce
Rovena Marková

**Rovena Marková** (; * 21. máj 1987 Shkodër) je albánska plavkyňa. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2004 v Aténach a Letných olympijských hier 2008 v Pekingu.

## Športová činnosť
Zúčastnila sa svetových šampionátov v plávaní v rokoch 2007, 2008 a 2009 ako aj v šampionáte v krátkom bazéne v roku 2008. Nezískala však žiadnu medailu.

### Olympijské hry
Na Letných olympijských hrách 2004 v Aténach získala 60. miesto v 50 metroch voľným štýlom. Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získala 58. miesto v rovnakej disciplíne.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného olympijského výboru

Kategória:Albánski olympionici
Kategória:Albánske plavkyne
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2004
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2008
Snježana Pejčićová

**Snježana Pejčićová** (; * 13. júl 1982 Rijeka) je chorvátska strelkyňa. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2008 v Pekingu, Letných olympijských hier 2012 v Londýne, Letných olympijských hier 2016 v Riu a Letných olympijských hier 2020 v Tokiu.

## Športová činnosť
So streľbou začala súťažiť v roku 1995.

### Olympijské hry
* Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získala bronzovú medailu v streľbe zo vzduchovky na 10 metrov a 26. miesto s malokalibrovkou.
* Na Letných olympijských hrách 2012 v Londýne získala 5. miesto s malokalibrovkou a 26. miesto so vzduchovkou.
* Na Letných olympijských hrách 2016 v Riu získala 7. miesto so vzduchovkou a 12. s malokalibrovkou.
* Na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu získala 31. miesto so vzduchovkou, a 17. so vzduchovkou v tímovej súťaži a 10. miesto v súťaži s puškou.

V Pekingu sa stala prvou chorvátskou olympioničkou, ktorá získala medailu na letnej olympiáde.

## Osobný život
V roku 2011 vstúpila do Chorvátskych ozbrojených síl.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného olympijského výboru

Kategória:Chorvátski olympionici
Kategória:Chorvátske športové strelkyne
Kategória:Športoví strelci na Letných olympijských hrách 2008
Kategória:Športoví strelci na Letných olympijských hrách 2012
Kategória:Športoví strelci na Letných olympijských hrách 2016
Kategória:Športoví strelci na Letných olympijských hrách 2020
Kategória:Chorvátski bronzoví olympijskí medailisti
Kategória:Bronzoví olympijskí medailisti v športovej streľbe
Kategória:Osobnosti z Rijeky
Evelyn Verrasztóová

**Evelyn Verrasztóová** (; * 17. júl 1989, Budapešť) je maďarská plavkyňa. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2004 v Aténach, Letných olympijských hier 2008 v Pekingu, Letných olympijských hier 2012 v Londýne, Letných olympijských hier 2016 v Riu a Letných olympijských hier 2020 v Tokiu.

## Športová činnosť

### Olympijské hry
* Na Letných olympijských hrách 2004 v Aténach získala 14. miesto v 200 metrov znak.
* Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získala 6. miesto v 4x200 metrov štafeta voľným štýlom, 9. miesto v individuálnej štafete a 17. miesto v 200 metrov znak.
* Na Letných olympijských hrách 2012 v Londýne získala 9. miesto v 4x200 metrov štafeta voľným štýlom, 15. miesto v 4x100 metrov štafeta voľným štýlom a 9. miesto v polohových pretekoch.
* Na Letných olympijských hrách 2016 v Riu získala 6. miesto v 4x200 metrov štafeta voľným štýlom a 28. v 200 metrov voľným štýlom.
* Na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu získala 7. miesto v 4x200 štafete žien voľným štýlom.

## Referencie

## Externé odkazy
* Profil na stránke Medzinárodného olympijského výboru

Kategória:Maďarskí olympionici
Kategória:Maďarské plavkyne
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2004
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2008
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2012
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2016
Kategória:Plavci na Letných olympijských hrách 2020
Kategória:Osobnosti z Budapešti
Kategória:Nositelia Záslužného radu Maďarskej republiky
Natália Martišková

**Natália Martišková** (* 24. jún 1999, Nitra) je slovenská profesionálna basketbalistka, hrajúca na pozícii rozohrávačky. V súčasnosti hráva za tím Piešťanské Čajky v slovenskej extralige a v Eurocupe a za slovenskú ženskú reprezentáciu. Je dvojnásobná majsterka Slovenska a víťazka Slovenského pohára s Piešťanskými Čajkami, účastníčka ME v basketbale 2021.

## Životopis
Martišková sa narodila v Nitre, kde aj začala na škole s basketbalom. Od detstva pôsobila v družstve BKM JUNIOR UKF Nitra.  Za Nitru hrávala v [extralige] žien](https://sk.wikipedia.org/wiki/Basketbalov%C3%A1_extraliga_%C5%BEien)  v sezónach 2016/17, 2017/18 a 2018/2019, pričom patrila k oporám tímu. Keďže Nitra sa do sezóny 2019/20 neprihlásila, Martišková nastupovala za klub MBK Stará Turá v 1. lige žien. V roku 2020 prestúpila do klubu Piešťanské Čajky. S Čajkami sa prepracovala do pozície širšej základnej zostavy a získala s nimi dva tituly majsteriek Slovenska v sezónach 2021/22 aj  2022/23. V roku 2023 vyhrala tiež Slovenský pohár v basketbale žien. Za Čajky Martišková hrala tiež v klubovej súťaži v Eurocup.

Martišková je súčasťou slovenskej seniorskej reprezentácie po tom, čo bola súčasťou tiež mládežníckych národných družstiev. V roku 2021 bola súčasťou slovenského tímu na majstrovstvách Európy. Je súčasťou reprezentácie aj v príprave na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2023.

Študuje odbor telesná výchova v kombinácii anglickým jazykom a literatúrou na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Nitry
Kategória:Slovenské basketbalistky
Olochova jama

**Olochova jama** () je sedlo v Stolických vrchoch. Prechádza ním Chodník Pavla Jozefa Šafárika.

## Poloha
Sedlo sa nachádza v severovýchodnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Stolica. Je situované v hrebeni, vybiehajúcom východným smerom z masívu Stolice () a oddeľuje západne ležiaci Grúň () a východne vrch Príslop (). 

Patrí do Košického kraja, okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Rejdová a Čierna Lehota. 

## Opis
Severnú časť sedla a hrebeňa odvodňuje Gandžalovou dolinou Žoltkovský potok do rieky Slaná, voda z južných svahov odteká Lehotským potokom do riečky Štítnik, patriacej rovnako do povodia Slanej. Sedlo a jeho okolie pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený výhľad. Je tu významná križovatka značených turistických trás.

## Prístup
* po  zeleno značenom Chodníku P. J. Šafárika:
** od východu z Brdárky cez Kilhov
** od západu z vrcholu Stolice () cez Grúň
* po  žlto značenom turistickom chodníku:
** od severu z Rejdovej
** od juhu zo Slavošoviec cez Pavlovu horu

## Referencie

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá v Stolických vrchoch
Kategória:Rejdová
Kategória:Čierna Lehota (okres Rožňava)
Príslop (vrch v Stolických vrchoch)

**Príslop** () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Čiernou Lehotou, približne  severovýchodne od Revúcej.

## Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Košického kraja, okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Čierna Lehota, Slavošovce a Rejdová. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Čierna Lehota a Slavošovce, východne sa nachádza Markuška, Hanková a Brdárka, severovýchodne Vyšná Slaná a Rejdová a západne Muránska Zdychava.

## Opis
Príslop leží na východe severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z vrchu Stolica (). Južne sa nachádza Biela skala (), Ostrý vrch (), Pavlova hora () a Hriadky (), východne leží Ždiar (), Spúšťadlo (), Veľký Radzim () a Kilhov (), severne Čierna hora (), Skalie (), Buchvald () a Pálenisko () a západne Kyprov (), Stolica (), Lehotská hoľa (), sedlom Olochova jama oddelený Grúň (), Skalka () a Kohút (). Južné svahy odvodňuje Lehotský, juhovýchodné Židlovský potok a východné Kotelnica, všetky smerujúce do riečky Štítnik, vodu zo severných odvádza Žolíkovský potok, smerujúci do Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

### Výhľady
Vrchol je po plošnej ťažbe pokrytý len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu a Kráľovu hoľu.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no západne pod vrcholom leží sedlo Olochova jama, kde sa križuje:

*  zeleno značený Chodník Pavla Jozefa Šafárika z Brdárky na Stolicu ()
*  žlto značená turistická trasa z Rejdovej do Slavošoviec

## Referencie

## Pozri aj
* Stolické vrchy
* Stolica (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Stolických vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Rožňava
Kategória:Čierna Lehota (okres Rožňava)
Kategória:Slavošovce
Kategória:Rejdová
Ako sa kalila oceľ

***Ako sa kalila oceľ*** () je socialisticko-realistický román, ktorý napísal Nikolaj Ostrovskij (19041936). S 36,4 miliónmi predaných výtlačkov je jednou z najpredávanejších kníh všetkých čias a najpredávanejšou knihou v ruskom jazyku.

## Zhrnutie
Príbeh sleduje život Pavla Korčagina vrátane jeho bojov v ruskej občianskej vojne a jej následkov. Korčagin počas vojny bojoval na strane boľševikov a bol zranený. Román skúma, ako sa hlavný hrdina lieči zo svojich zranení a stáva sa tak silným ako oceľ.

Román sa začína, keď má Korčagin 12 rokov a žije v meste Šepetivka na Ukrajine. Vyhodia ho zo školy za to, že do cesta na chlieb nasypal tabak, a musí ísť pracovať ako umývač riadu. Ako umývača riadu ho zbijú kolegovia, ale jeho brat Arťom ho bráni. Román sa posúva do veku 16 rokov, keď pracuje v elektrárni. Po strete s cárskou tajnou políciou sa stretáva s boľševikom Žuchrajom. Žuchraj mu rozpráva o boľševikoch a Leninovi. Zoznámi sa aj s Toniou Toumanovou, svojou láskou. Dej románu sa opäť presúva do roku 1917, keď nemecká armáda vtrhne do Šepetovky. Korčagin bojuje proti Nemcom a nakoniec sa pridá k boľševikom v občianskej vojne. Je vážne zranený a čiastočne stráca zrak. Po vojne pracuje ako robotník, okrem iného stavia železnice. Nakoniec je zranený znova a príde o nohy a ruku. Odchádza na Krym, kde dožíva svoje dni. Kniha sa končí tým, že Korčagin si sadá k písaniu autobiografie, čím sa kniha vytvára ako sebarealizačný rámcujúci prvok.

## História vydania
Prvá časť knihy *Ako sa kalila oceľ* vyšla na pokračovanie v roku 1932 v časopise *Mladá garda (Молодая гвардия)*. Druhá časť románu vychádzala v tom istom časopise od januára do mája 1934. Román vyšiel v roku 1936 knižne v silne upravenej verzii, ktorá zodpovedala pravidlám socialistického realizmu. V seriálovej verzii Ostrovskij opísal napätú atmosféru Pavlovho domova, jeho utrpenie, keď sa stal invalidom, zhoršenie jeho vzťahu s manželkou a ich rozchod. To všetko sa vo vydaní z roku 1936 a v neskorších vydaniach románu vytratilo.

## Adaptácie
V Sovietskom zväze vznikli podľa tohto románu tri filmy:

* *Ako sa kalila oceľ* (1942),
* *Pavel Korčagin* (1956),
* *Ako sa kalila oceľ* (1973, televízny seriál, 6 epizód).

V Číne bol román v roku 2000 adaptovaný do rovnomenného televízneho seriálu. Všetci členovia hereckého obsadenia boli z Ukrajiny.

## V iných médiách
Tretí štúdiový album ruskej experimentálnej skupiny Shortparis má názov Так закалялась сталь (Tak sa kalila oceľ, 2019).

## Pozri aj
* Socialistický realizmus

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Ako sa kalila oceľ v Databáze kníh 

## Zdroj

Kategória:Autobiografie
Kategória:Ruské romány
Kategória:Socialistický realizmus
Peter Mišík (diplomat)

**Peter Mišík** (* 22. apríl 1965) je slovenský herec, politik a diplomat. Od mája do októbra 2023 bol štátnym tajomníkom Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora. V rokoch 20172023 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Rakúsku a stály predstaviteľ Slovenska pri medzinárodných organizáciách vo Viedni.

## Referencie

Kategória:Absolventi Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení
Kategória:Štátni tajomníci Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky
Kategória:Veľvyslanci Slovenska v Rakúsku
Kategória:Stáli predstavitelia Slovenskej republiky pri OSN vo Viedni
Kategória:Slovenskí herci
Kategória:Slovenskí diplomati
Mojich osemdesiat

**Mojich osemdesiat** môže byť:
* názov kompilačného albumu Milana Lasicu z roku 2020, pozri ''Mojich osemdesiat'' (Milan Lasica)
* názov podobne koncipovaného kompilačného albumu Petra Lipu z roku 2023, pozri ''Mojich osemdesiat'' (Peter Lipa)
Mojich osemdesiat (Peter Lipa)

***Mojich osemdesiat*** je názov kompilačného hudobného albumu slovenského speváka Petra Lipu, ktorý vydalo v roku 2023 hudobné vydavateľstvo Opus.

Kompiláciu, ktorá svojim námetom vychádzala z podobného projektu k 80. narodeninám Milana Lasicu (z r. 2020), s totožným názvom *[[Mojich osemdesiat (Milan Lasica)|Mojich osemdesiat]]* a graficky zhodne spracovanou titulnou stranou obalu, dramaturgicky spracoval hudobný publicista Juraj Čurný. 

Táto kompilácia 80&nbsp;nahrávok k osemdesiatinám Petra Lipu vyšla na štyroch CD: s výberom nahrávok z rokov 19691993 (CD1), 19942004 (CD2), 20052022 (CD3) a štvrtým špecifickým kompaktným diskom, ktorý má podtitul *Duetá a spolupráce*.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Juraj Čurný – dramaturgia albumu

## Referencie

Kategória:Albumy Petra Lipu
Kategória:Kompilačné albumy z 2023
Gejza Polónyi

**Gejza Polónyi** (; * 3. apríl 1848, Žitavany – † 1. február 1920, Budapešť) bol uhorský právnik, poslanec uhorského snemu a v rokoch 19061907 minister spravodlivosti uhorskej vlády.

## Životopis
Pochádzal zo zemianskej rodiny Polónyiovcov. Jeho otec, Ľudovít Polónyi (18141882) bol šafárom grófa Štefana Kegleviča. Jeho matka Klára rod. Gaálová (18331886) bola príbuznou rodiny Majtényiovcov. Potom, čo jeho otec zbankrotoval ho vychovával strýko Alojz Polónyi. Štúdiá absolvoval v Ostrihome, Komárne, Bratislave a Nitre. Študoval aj v benediktínskej škole v Győri, kde bol tajomníkom literárneho krúžku a zároveň redaktorom časopisu *Púčiky nádeje (Reménybimbok)*. Aj v Bratislave pôsobil v literárnom krúžku, ktorého členom bol aj básnik Alexander Endrődi.

Svoju brannú povinnosť odslúžil ako jednoročný dobrovoľník v roku 1869 vo vojenskom námorníctve. Po ukončení právnickej akadémie absolvoval súdne skúšky a v roku 1871 sa stal koncipientom pri kráľovskej tabuli. Po zložení advokátskych skúšok si v roku 1872 v Budapešti otvoril advokátsku kanceláriu.

V roku 1881 bol vo volebnom okrsku Szolnok zvolený za poslanca uhorského snemu za Stranu nezávislosti. Okrem toho sa venoval publicistike v *Národných novinách (Nemzeti újság)*.

Vo voľbách v roku 1884 sa do parlamentu nedostal, ale v roku 1886 sa mu v doplňujúcich voľbách podarilo opäť získať mandát vo volebnom okrsku Güssing. V nasledujúcich voľbách v rokoch 1887, 1892 a 1896 získal mandát vo volebnom okrsku Hajdúszoboszló. V parlamente sa stal známym svojimi interpeláciami. Krátky čas bol podpredsedom Nezávislej a osemaštyridsiatnickej strany a významne prispel k prijatiu zákonov o občianskych sobášoch, súdnej reforme, ako aj zákona o obranných silách v roku 1889.

Vo voľbách v roku 1901 mandát nezískal, no v roku 1903 vyhral doplňujúce voľby vo volebnom okrsku Târgu Secuiesc (dnes Rumunsko). Keď v roku 1905 vyhrala voľby jeho Nezávislá a osemaštyridsiatnická strana, spôsobilo to vážnu vnútropolitickú krízu, keďže cisár František Jozef I. odmietol výsledky uznať a v roku 1906 sa museli voľby konať znovu.

Vo voľbách v roku 1906 získal mandát v Budapešti a stal sa ministrom spravodlivosti. Z funkcie odstúpil v roku 1907 po osobnostných škandáloch, ktoré inicioval jeho politický rival z jeho vlastnej strany Zoltán Lengyel (ten bol za ne odsúdený pre ohováranie). Následne vystúpil aj zo strany.

Vo voľbách v roku 1910 získal mandát v levickom volebnom okrsku, kde kandidoval ako nezávislý. V rokoch 1918 až 1920 bol predsedom Rady pre verejnoprospešné práce v Budapešti. Počas trvania Maďarskej republiky rád bol krátky čas väznený.

Ženatý bol s Annou Steinitzerovou (18541937), s ktorou mal 11 detí, avšak iba tri sa dožili dospelosti.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Uhorskí právnici
Kategória:Maďarskí právnici
Kategória:Uhorskí politici
Kategória:Poslanci uhorského snemu narodení na území dnešného Slovenska
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Osobnosti zo Žitavian
Kategória:Pochovaní na cintoríne Kerepesi
Čajka tenkozobá

**Čajka tenkozobá** (lat. *Chroicocephalus genei*) je malý druh čajky z čeľade čajkovité. Obýva oblasť Stredozemného mora. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čajka tenkozobá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celkové stavy nie sú známe, populácia v Európe je klesajúca s vypočítanou rýchlosťou klesania 25% počas troch generácií, v ostatných častiach areálu rozšírenia môže byť stabilná alebo aj stúpajúca.

## Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensku bola pozorovaná prvý krát pri rieke Dunaj 28. mája 2023, zapísané v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.

## Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota nie je uvedená, nakoľko je zaradená medzi druhy prirodzene sa nevyskytujúcie na území Slovenska.(Vyhláška MŽP č. 170/2021).

## Galéria

Breeding plumage.jpg|V hniezdnom šate
Larus genei El Fayoum Egypt.jpg|Za letu
Chroicocephalus genei immature1.jpg|Nedospelá
Chroicocephalus genei first-winter 1.jpg|Šat 1. zimy
Larus genei MWNH 0339.JPG |Vajce


## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
 
* 

Kategória:Čajkovité
Kategória:Vtáky na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Team Seas

**Team Seas** (slov. „tím moria“, štylizované ako **#TEAMSEAS**) je medzinárodná spoločná zbierka finančných prostriedkov, ktorú spustili youtuberi MrBeast a Mark Rober ako pokračovanie Team Trees. Zbierke sa podarilo získať viac ako 33 miliónov amerických dolárov. Všetky dary zo zbierky putujú do organizácii Ocean Conservancy a Ocean Cleanup, pričom si organizácie dary rozdelia. Finančná zbierka sa zaväzuje odstrániť 30 miliónov libier (14 miliónov kilogramov) morského odpadu z oceánu odstránením 1 libry (0,45 kilogramu) morského odpadu z oceánu za každý darovaný dolár. K 2. júnu 2023 bolo vyzbieraných 33 386 015 dolárov.

## Pozadie
Predchádzajúcu finančnú zbierku, Team Trees, odštartovali 25. októbra 2019 tiež MrBeast a Mark Rober. Rozhodli sa vyzbierať 20 miliónov dolárov, čo sa podarilo. Od dátumu začiatku zbierky Team Seas je stále možné darovať na webovej stránke Team Trees a je tam aktualizovaný postup výsadby.

## Šírenie
Cieľom Team Seas bolo odstrániť 30 miliónov libier (14 miliónov kilogramov) morského odpadu z oceánu do konca roka 2021 vyzbieraním 30 miliónov dolárov, pričom za každý darovaný dolár sa odstráni jedna libra. Projekt bol hromadne zverejnený cez internet na mnohých rôznych platformách sociálnych médií v piatok 29. októbra 2021 o 13:00 PT. Na YouTube vytvorili videá o finančnej zbierke tisíce autorov zo 145 krajín s celkovým počtom 1 miliárd videní. Väčšina autorov počas väčšiny svojich videí vysvetľovala účel Team Seas a presvedčovala divákov, aby prispeli do Team Seas, zatiaľ čo niektorí do svojich videí pridali krátky vysvetľujúci segment. Videá na TikTok obsahovali aj nálepku s darom pre kampaň.

MrBeast zverejnil 29. októbra 2021 video, ktoré ukazuje, ako jeho tím čistí znečistené pláže v Bajos de Haina v Dominikánskej republike ako dobrovoľníci pre Ocean Conservancy. Mark Rober v ten istý deň zverejnil video natočené s The Ocean Cleanup.

1. novembra 2021 daroval Tobi Lütke, generálny riaditeľ Shopify, 1 200 001 USD, čím prekročil sumu 1 000 001 USD, ktorú daroval Team Trees.

## Referencie


## Externé odkazy
* 

Kategória:Fundraising
Kategória:Moria
Kategória:Aktivizmus