Podmozgová žľaza

[thumb|Umiestenie hypofýzy v [lebka|lebke]]
**Podmozgová žľaza** alebo **hypofýza** (pravdepodobne z gr. *hupophusis* – uchytenie zospodu) je žľaza s vnútorným vylučovaním. Má nadradenú, koordinačnú funkciu voči ostatným endokrinným žľazám. Je spojená s časťou medzimozgu – hypotalamom a spolu s ním vytvára hypotalamo-hypofýzový komplex. Hypotalamus tu funguje ako riadiace a spájacie centrum, ktoré umožňuje ovládanie funkcií endokrinného systému centrálnou nervovou sústavou.

## Anatómia

Hypofýza je nepárový, sivoružový, valcovitý útvar oblého tvaru, v predozadnom smere mierne sploštený. Jej veľkosť je do istej miery variabilná: dĺžka 5, výška 6, šírka 12, váha 300700 mg. U žien je o niečo ťažšia, počas tehotenstva sa jej veľkosť mierne zväčšuje. Je uložená v tzv. *tureckom sedle* (lat. *sella turcica*), ktoré vytvára klinová kosť (lat. *os sphenoidale*). Hypofýza je obalená väzivovým puzdrom a jej kostené lôžko je vystlané tvrdou mozgovou plenou (lat. *dura mater*). Dura mater tvorí medzi prednými a zadnými výbežkami okraja tureckého sedla – *processus clinoideus anterior* (lat.) a *processus clinoideus posterior* (lat.) – záhyb (odb. duplikatúru), ktorá až na malý otvor uzatvára jeho dutinu. Takto je hypofýza veľmi dobre chránená.

Duplikatúra dura mater, ktorá kryje hypofýzu z hornej strany, sa volá *bránica sedla* – (lat. *diaphragma sellae*). V tomto kryte je malý otvor, ktorým prechádza stopka – *infundíbulum hypofýzy*. Infundíbulum spája hypofýzu s hypotalamom, ktorý v mieste spojenia s ním vybieha do tzv. *tuber cinereum* (lat.). Tretia komora vybieha do infundíbula v podobe slepo končiaceho výbežku (lat. *recessus infundibuli*).

Po oboch stranách hypofýzy prebieha párový žilový splav – lat. *sinus cavernosus*. Ten je rozdelený neúplnými priečkami na sústavu vzájomne pospájaných dutín. Prechádza cezeň okrem viacerých nervov i arteria carotis interna.

Hypofýza sa skladá z dvoch častí:
* Časť žľaznatá – ***adenohypofýza***
::* *pars distalis* (lat.) - vlastná adenohypofýza; predná, najväčšia časť hypofýzy.
::* *pars intermedia* (lat.) - pruh buniek naliehajúci na neurohypofýzu a oddeľujúci ju od vlastnej adenohypofýzy. Sama je od nej oddelená drobnou štrbinkou, ktorá je pozostatkom dutiny stomodea (pozri Embryológiu hypofýzy). Táto môže v dospelosti sčasti obliterovať a zostávajú po nej len folikuly vystlané kubickým epitelom - tzv.Rathkeho cysty.
::* *pars tuberalis* (lat.) - vrstvička buniek pokrývajúca infundíbulum a tiahnúca sa až k tuber cinereum, bohato cievne zásobená - začínajú tu kapiláry hypofýzoportálneho systému (pozri Cievne zásobenie hypofýzy).

* Časť nervová – ***neurohypofýza*** alebo tiež *pars neuralis*
::* *lobus nervosus* - vlastná neurohypofýza.
::* *infundibulum* - pokračovanie lobus nervosus, ktoré ho spája s hypotalamom.
:::* *eminentia mediana* - mierne vyvýšenie prednej i zadnej steny infundíbula, vyklenujúce sa do dutiny III. komory.
Do neurohypofýzy vstupujú axóny neurónov z *nucleus supraopticus* (lat.) a *nucleus paraventricularis* (lat.) vo forme *tractus hypothalamohypophysialis* (lat.).

### Cievne zásobenie hypofýzy

Má súvis s prenášaním hormónov z hypotalamu do hypofýzy a z hypofýzy do krvného obehu. Tepny i žily sú párové.

***Dolná hypofyzárna tepna*** – lat. *arteria hypophysialis inferior* – odstupuje z vnútornej krčnice (lat. *[[arteria carotis interna]]*) hneď po jej výstupe zo sinus cavernosus. Ide zdola k lobus posterior, ktorý zásobuje. V samotnej hypofýze vysiela vetvičky aj do predného laloka a stopky.

***Horná hypofyzárna tepna*** – lat. *arteria hypophysialis superior* odstupuje z vnútornej krčnice neskôr, až pred jej rozdelením na mozgové tepny. Smeruje spredu k stopke a delí sa na vetvičky pre predný lalok a pre infundíbulum a jeho eminentia mediana.

Horné hypofyzárne tepny sa vetvia v hornej časti infundíbula a eminentia mediana. Tvoria tu kapilárne siete, z ktorých následne vznikajú žily zostupujúce stopkou do predného laloka hypofýzy, kde sa znovu vetvia na kapilárne siete – tento spôsob vetvenia sa podobá vetveniu vrátnice (lat. *vena portae*), preto sa označuje ako *hypofýzoportálny systém*.

Osobitne z kapilárnych sietí predného a osobitne zo zadného laloka sa vytvárajú *hypofyzárne vény* – lat. *venae hypophysiales*. Je ich väčšie množstvo a ústia do sinus cavernosus.

## Histológia

Hypofýza sa skladá z dvoch histologicky odlišných lalokov, ktoré majú spoločné puzdro.

### Väzivové puzdro

Puzdro je jemné, skladá sa z kolagénového väziva, ktoré pozdĺž infundíbula plynule prechádza do mäkkej pleny mozgovej (lat. *pia mater*). Z jeho vnútornej plochy odstupujú jemné väzivové septá, ktoré obsahujú nervy a krvné cievy.

### Adenohypofýza

Adenohypofýza je extodermového pôvodu a je najobjemnejšou časťou hypofýzy. V anatomickom reze má vďaka veľkému množstvu drobných ciev hnedočervenú farbu. 

#### Pars distalis

thumb|Sagitálny rez hypofýzou u dospelej opice. (Gray H. Anatomy of the Human Body, 1918)Pars distalis je zložená z epitelových buniek rôznej veľkosti, tvaru i funkcie. Sú v nej usporiadané do vzájomne prepojených pruhov, trámcov a folikulov (niekedy obsahujúcich koloidnú hmotu), medzi ktorými je veľké množstvo sínusoidných kapilár. Tie sú oddelené od žľazových buniek spleťou jemných retikulínových vláken, ktoré naväzujú na hrubšie väzivové septá vychádzajúce z puzdra. Jej bunky rozdeľujeme podľa ich schopnosti sa farbiť a podľa špeciálnych imunohistochemických metód na nasledovné typy:
* ***chromofóbne bunky*** (zle sa farbiace), tvoria 20 % všetkých buniek adenohypofýzy a sú uložené zväčša centrálne. Sú pomerne malé a ich granuly sú viditeľné len pod elektrónovým mikroskopom.
***vlastné chromofóbne bunky* – majú veľmi drobné sekrečné granuly, dobre viditeľné len elektrónovým mikroskopom. Keďže sa farbia práve granuly, časť chromofóbnych buniek sa považuje za bunky chromofilné, ktoré svoje granuly práve vylúčili, a časť za kmeňové bunky, ktoré ešte nemajú sekrečnú schopnosť (tieto patria k najmenším bunkám adenohypofýzy).
** *folikulárne bunky* – majú tvar hviezdice a sú navzájom pospájané svojimi výbežkami. Pravdepodobne tvoria podpornú sieť pre secernujúce bunky a kapiláry. Majú tiež vlastnosť makrofágov – fagocytózu.
* ***chromofilné bunky*** (dobre sa farbiace) – samotní producenti hormónov adenohypofýzy. Majú typické sekrečné granuly na strane bunky priľahlej ku kapiláre. Podľa typu sfarbenia sa delia na dva typy:
***acidofilné bunky* – tvoria 40 % všetkých buniek adenohypofýzy, sú lokalizované najmä periférne. Sú okrúhle, veľké 12 až 20 mikrometrov, s mierne excentricky uloženým jadrom. Farbia sa kyslými farbivami, preto názov „acidofilné“ bunky – eozínom, kyslým fuksínom a oranžovou G (toto farbivo je najselektívnejšie).
*** somatotropné bunky (STH – bunky) – obsahujú guľovité sekrečné granuly strednej veľkosti a produkujú somatotropín (rastový hormón, STH).
*** laktotropné alebo luteotropné bunky (LTH – bunky, mammotropné bunky) – obsahujú väčšie sekrečné granuly oválneho tvaru a produkujú prolaktín (luteomammotropný hormón, PRL). Ich počet výrazne stúpa počas tehotenstva a dojčenia.
** *bazofilné bunky* – tvoria 10 % všetkých buniek adenohypofýzy (niektoré zdroje udávajú 15 – 30 %), sú lokalizované najmä centrálne. Farbia sa zásaditými farbivami, na rozdiel od acidofilných buniek sú PAS pozitívne a sú odolné voči natráveniu diastázou. Tieto vlastnosti sú podmienené glykoproteínovým charakterom ich produktov. Obsahujú malé sekrečné granuly.
*** gonadotropné bunky – produkujú dva hormóny. Nie je zatiaľ jasné, či ide o dva druhy buniek, alebo o jeden typ striedavo produkujúci oba hormóny – folikulostimulačný hormón (folitropín, FSH) a luteinizačný hormón (lutropín, LH). Patria k najväčším bunkám adenohypofýzy.
*** tyreotropné bunky – sú väčšie, polyedrického tvaru, uložené najmä v centrálnych častiach pars distalis. Majú malé sekrečné granuly uložené na periférií bunky a produkujú tyreotropín (tyreotropný hormón, TSH).
*** kortikotropné bunky – nachádzajú sa najmä v periférií pars distalis. Majú nepravidelný tvar s výbežkami, ich sekrečné granuly nie sú tak početné a bunky produkujú kortikotropín (adrenokortikotropný hormón, ACTH). Niektoré pramene zaraďujú tento typ do skupiny chromofóbnych buniek.

#### Pars intermedia

Pars intermedia je u človeka len rudimentárna úzka zóna tkaniva medzi adeno- a neurohypofýzou, zložená z niekoľkých folikulov vystlaných plochým alebo kubickým epitelom a vyplnených koloidom. Folikuly obklopujú bunkové trámce, ktoré najmä u starších ľudí zasahujú hlboko do neurohypofýzy (tzv. *invázia bazofilov*). Obsahuje *melanotropné bunky* – bazofilné bunky produkujúce melanotropín (melanocyty stimulujúci hormón, MSH).

#### Pars tuberalis

Pars tuberalis je tvorená 2 – 3 vrstvami buniek, ktoré vytvárajú nepravidelné trámce a folikulmi buniek, podobných chromofóbnym bunkám. Ich funkcia nie je známa. Je tu najhustejšia sieť ciev z celej hypofýzy.

### Neurohypofýza

Neurohypofýza je neuroektodermového pôvodu. V anatomickom reze je sivožltej farby, ktorého príčinou je bunkový pigment. Nemá histologicky žľazový charakter. Tvorí ju veľké množstvo gliových buniek (tzv. *pituicyty*) a malé množstvo ependýmových buniek. Do zadného laloku cez infundíbulum smeruje veľké množstvo nemyelinizovaných nervových vlákien (cca 100 000) z jadier hypotalamu (*nucleus supraopticus* a *nucleus paraventricularis*), ktoré majú sekrečnú funkciu. Samotné pôsobky sú transportované z tela nervovej bunky v hypotalame v sekrečných granulách cez nervové výbežky – axóny. Hovoríme o tzv. *axonálnom prúdení*. Takýto axón sa nekončí typicky synapsiou, ale nalieha na stenu kapiláry, do ktorej tieto pôsobky vylučuje – samotný dej sa označuje ako *neurosekrécia (neurokrínia)* a bunky neurosekrečné (neurokrinné alebo neuroendokrinné). Pokiaľ je produkt neurónu skutočným hormónom, bunku označujeme ako *neuroendokrinný* alebo *peptidergný neurón*. Sekrečné granuly sa pred uvoľnením do krvného obehu hromadia v koncových častiach axónov ako tzv. *[[Percy T. Herring|Herringove]] telieska*.

Medzi gliovými bunkami sú zrnká pigmentu, ktorého množstvo pribúda vekom.

## Embryológia

Vývoj hypofýzy začína u trojtýždňového embrya z dvoch odlišných základov:
* Z epitelovej výchlipky (ektoderm) stropu stomodea (primitívnej ústnej dutiny) tesne pred faryngovou membránou – z tzv. *Rathkeho výchlipky*. Tá sa vyklenuje nahor pod spodinu základu medzimozgu.
* Proti nej postupuje výbežok zo spodiny medzimozgu *processus infundibuli* (lat.) – budúce infundíbulum.
V 6. týždni sa obe výchlipky stretnú, tá zo stomodea pred tou zo spodiny medzimozgu.

Koncom 8. týždňa sa výchlipka stomodea úplne oddelí od svojho základu a spojí sa s infundíbulom – na konci 2.mesiaca je už vytvorený základ celej hypofýzy. V strope budúceho hltanu zostáva zvyšok jej tkaniva – *hypophysis pharyngea* (lat.). V prednej stene Rathkeho výchlipky dochádza k rýchlemu deleniu buniek, ktoré sa stanú základom pars distalis adenohypofýzy; časť buniek obklopí infundíbulum a vytvorí pars tuberalis. Zo zadnej steny Rathkeho výchlipky vznikne pars intermedia. Dutina výchlipky pretrváva vo forme štrbiny i po narodení a čiastočne sa uzatvorí až v dospelosti. Infundíbulum sa v kaudálnej časti rozšíri a vytvorí základ neurohypofýzy. Pôvodne gliové bunky sa v nej menia na pituicyty a z hypotalamu sem vrastú axóny nervových buniek. Žľazové bunky adenohypofýzy sa diferencujú medzi 9. až 14. týždňom vývoja.

## Fyziológia (funkcie)

náhľad|Schematický priečny rez tureckým sedlom a hypofýzou. (Gray H. Anatomy of the Human Body, 1918)Hlavným regulačným centrom hypofýzy je hypotalamus. Vylučovanie jej hormónov reguluje pomocou vlastných regulačných polypeptidov, ktoré sa tvoria v hypotalamických jadrách. Axonálnym transportom sú distribuované do oblasti eminentia mediana, tam prechádzajú do ciev hypofýzoportálneho systému a cezeň sa dostávajú do adenohypofýzy. Tieto regulačné látky označujeme podľa toho, či produkciu jednotlivých hormónov stimulujú - *liberíny* (napr. kortikoliberín, tyreoliberín, foliberín) alebo utlmujú - *statíny* (napr.somatostatín, prolaktostatín). Ich vylučovanie je riadené nervovou cestou.

Iná situácia je v prípade neurohypofýzy, ktorá je vlastne priamo akousi „predĺženou rukou“ hypotalamu – jej hormóny (takisto syntetizované v jadrách) sa vylučujú priamo do krvného obehu.

Adenohypofýza produkuje tieto hormóny:
* ***[[Somatotropín]]*** (rastový hormón, STH) – stimuluje rast organizmu zvyšovaním metabolizmu bielkovín.
* ***[[Tyreotropín]]*** (tyreotropný hormón, TSH) – stimuluje tvorbu hormónu tyroxínu štítnou žľazou.
* ***[[Kortikotropín]]*** (adrenokortikotropný hormón, ACTH) – stimuluje tvorbu hormónov v kôre nadobličiek.
* ***[[Folikulostimulačný hormón]]*** (folitropín, FSH) – u žien pôsobí spolu s lutenizačným hormónom pri stimulácii vývoja vajíčok a vylučovania estrogénu pri menštruácii; u mužov vyvoláva tvorbu spermií.
* ***[[Luteinizačný hormón]]*** (lutropín, LH) – u žien stimuluje ovuláciu, vývoj žltého telieska tvorbou progesterónu a estrogénu; u mužov spôsobuje tvorbu androgénov; u nižších živočíchov zodpovedá za inštinktívne rodičovské správanie
* ***[[Prolaktín]]*** (luteomammotropný hormón, PRL) – stimuluje vylučovanie hormónov žltého telieska a po pôrode vyvoláva tvorbu materského mlieka.

Stredný lalok (lat. *pars intermedia*) je dobre vyvinutý iba pri nižších stavovcoch, u vyšších stavovcov je vyvinutý veľmi slabo až skoro vôbec. Tvorí sa tu melanoforový hormón zodpovedný za sfarbenie tela živočíchov, u človeka sa tento hormón označuje ako ***[[melanotropín]]*** (melanocyty stimulujúci hormón, MSH).

Neurohypofýza uskladňuje hormóny, ktoré sa vytvárajú v neurosekrečných (neurokrinných) bunkách hypotalamu. 
* ***[[Vazopresín]]*** (antidiuretický hormón, ADH) – podmieňuje spätné vstrebávanie vody z odvodných kanálikov nefrónov a tak reguluje objem telových tekutín.
* ***[[Oxytocín]]*** – stimuluje kontrakciu svalov maternice pri pôrode a tvorbu materského mlieka.

## Patológia (choroby)
### Anomálie a malformácie (vrodené poruchy)

* Hypoplázia a aplázia
* Cysty
* Syndróm prázdneho sedla ("empty sella")

### Regresívne a metabolické zmeny

* Atrofia
* Nekróza
* Ischémia
* Krvácanie

### Zápaly

* Akútna hypofyzitída
* Chronická hypofyzitída

### Hyperplázia a nádory

* Hyperplázia
* Nádory
** Adenómy
** Kraniofaryngeóm
** Karcinómy
** Metastázy
** Sarkómy
** Germinatívne nádory
** Neurogénne nádory neurohypofýzy

### Hypofyzárne syndrómy

* Hypopituitarizmy
** Hypofyzárny nanizmus
** Simmondsova choroba (kachexia)
** Sheehanova choroba (syndróm)
** Dystrophia adiposogenitalis (Fröhlichov syndróm)
** Diabetes insipidus

* Hyperpituitarizmy
** Hypofyzárny gigantizmus
** Akromegália
** Hyperprolaktinémia
** Cushingova choroba (centrálny Cushingov syndróm)
** Schwartzov-Bartterov syndróm
** Plurihormonálne hyperfunkčné syndrómy
## Zdroje

* Sinelnikov, R.D.: *Atlas anatomie člověka* (Avicenum, 1970)
* Čihák, R.: *Anatomie 2* (Avicenum, 1986)
* Kapeller K., Pospíšilová V.: *Embryológia človeka* (Osveta, 1990)
* Tortora G.J., Grabowski S.R.: *Principles of Human Anatomy and Physiology* (Biological Sciences Textbooks, Inc., 1996)
* Klika E.: *Histológia* (Osveta, 1987)
* Zaviačič M.: *Kompendium patológie* (1993, ISBN 80-223-0686-X)
* Gray H.: *Anatomy of the Human Body* (1918, http://www.bartleby.com/107/)

Kategória:Mozog
Kategória:Endokrinný systém