Antonov An-22

**Antonov An-22 ''Antej*** je ťažké [[turbovrtuľový motor|turbovrtuľové]] [[transportné lietadlo]] vyvinuté v [[Sovietsky zväz|Sovietskom zväze]] v 60. rokoch 20. storočia. Vo svojej dobe najväčšie dopravné lietadlo sveta, prekonané až strojmi [[Lockheed C-5 Galaxy]] a [[Antonov An-124|An-124]]. Výroba tohto pozoruhodného lietadla bola ukončená v roku [[1975]]. 

==Vznik a vývoj ==
Ťažké turbovrtuľové vojensko-transportné lietadlo An-22 „Antej“ bol navrhnutý v OKB O.K.Antonova  v prvej polovici 60. rokov  20. storočia. Prvý let prototypu sa uskutočnil 27. februára 1965.  Jeho koncepcia bola podobná, ako u predošlého dopravného lietadla konštrukčnej kancelárie Antonova, An-12, bol však omnoho väčší a vybavený dvojitými chvostovými plochami, ktoré mu zaisťovali lepšiu stabilitu. Predná pretlaková časť trupu poskytovala miesto pre 29 cestujúcich. Hlavná nákladná kabína s [[titán]]ovou podlahou je pre uskladnenie nákladných vozidiel a uľahčenie vykladania a nakladania vybavená dvoma pohyblivými žeriavmi a navijakmi. Pri dĺžke 33 metrov a šírke , tu môžu byť umiestnené i [[tank]]y. S užitočným nákladom 45 ton má lietadlo dolet cez 10 000 kilometrov. 

Sériová výroba prebiehala v taškentskom leteckom závode v rokoch 1966 – 1975. Spolu bolo vyrobených 68 lietadiel An-22,  z toho dve v Kyjeve a 66 v Taškente. Od roku 1972 sa vyrábal v modernizovanej verzii An-22A (vyrobených bolo 28 lietadiel). Od roku 1967 začali prvé An-22 prichádzať k leteckým jednotkám. Väčšina z nich síce nesie znaky spoločnosti [[Aeroflot]], ich hlavnou činnosťou sú však zrejme vojenské dopravné operácie. Niekoľko strojov An-22 bolo modifikovaných pre prepravu nosných plôch lietadla An-124, neskoršieho uchádzača o titul najväčšieho lietadla sveta, z [[Taškent]]u k montáži do [[Kyjev]]a. 

== Operačné nasadenie ==
[[Súbor:Russian Air Force An-22 in April 2007.jpg|thumb|Nočný pohľad na An-22 na letisku v Tveri, 2007.]]
Vyše šesťdesiat strojov An-22 bolo vo výzbroji troch vojensko-transportných leteckých plukov ZSSR. Dnes však An-22 už používa len *76. Leningradská špecializovaná vojensko-transportná gardová eskadra*, sídliaca na letisku Migalovo, na okraji [[Tver|Tveru]]. 
Okrem sovietskych vzdušných síl používala niekoľko strojov aj konštrukčná kancelária O.K Antonova na skúšky a špeciálne prepravné úlohy.  Prvý letový exemplár bol v roku 1980 prestavaný na účely prepravy centroplánov a konzol krídla nových lietadiel [[Antonov An-124|An-124]] a [[Antonov An-225|An-225]] z [[Taškent|Taškentu]] do [[Kyjev|Kyjeva]]. V priebehu rokov bolo na základe „Anteja“ vypracovaných niekoľko verzií: protilodný *An-22PLO* s ďalekým doletom, námorný hliadkovo-záchranný *An-22PS*, verzia na prepravu nosných a balistických rakiet a iné. 
=== 76. Leningradská špecializovaná vojensko-transportná gardová eskadra ===
V máji 1968 na území Moskovského vojenského okruhu sa v rámci 12. vojensko-transportnej leteckej divízie začalo formovanie novej vojenskej jednotky – *8. vojensko-transportného leteckého pluku*. Dňa 1. decembra 1968 veliteľ vojensko-dopravného letectva, generálmajor *G.K. Pakilev*, odovzdal pluku bojovú zástavu. Tento deň sa zároveň považuje za deň vzniku jednotky. Ku koncu roka 1968 bolo formovanie 8. vojensko-transportného leteckého pluku v počte dvoch leteckých eskadier s lietadlami [[Antonov An-12|An-12]]. 
[[Súbor:Antonov An-22A Antei aircraft.jpg|thumb|*'Antonov An-22A** pristáva na letisku po splnení misie, 2007.]]
V polovici 70. rokov 20. storočia sa začala v histórii jednotky nová etapa. Na základe direktívy generálneho štábu zo dňa 16. augusta 1974 sa začal pluk prezbrojovať na nový typ lietadla – An-22. V tom čase sa už stroje An-22 boli vo výzbroji dvoch plukov 8. vojensko-transportnej leteckej divízie: ''81. pluku v Ivanove'' a ''566. pluku v Brjanskej oblasti''. Zároveň sa 8. vojensko-transportný letecký pluk v lete 1975  presťahoval na letisko Migalovo v Tveri. V roku 1976 bolo prezbrojenie na An-22 úplne ukončené. V tom istom roku pristúpil pluk k plneniu svojich úloh v plnej zostave na lietadlách An-22. Lietadlový park 12. vojensko-transportnej leteckej divízie vzrástol na 63 strojov a divízia po prvýkrát odletela na plnenie úloh v sile troch plukov s lietadlami An-22. V roku 1977 riešilo 5 posádok 8. pluku na „Antejoch“ úlohy spojené s poskytnutím pomoci [[Etiópia|Etiópii]]. V roku 1978 pomáhali vo [[Vietnam|Vietname]] a [[Afganistan|Afganistane]], pričom pristátia sa uskutočňovali počas bojových operácií na letiskách [[Kábul]], [[Letecká základňa Bagram|Bagram]] a [[Letecká základňa Kandahár|Kandahár]]. Od roku 1980 pluk plnil štátne úlohy spojené s prevozom nákladu, techniky a špecialistov do Afganistanu, [[Líbya|Líbye]], [[Sýria|Sýrie]], [[Etiópia|Etiópie]], [[India|Indie]], [[Alžír|Alžíru]], [[Irak|Iraku]], [[Francúzsko|Francúzska]], [[NDR]] a [[Bulharsko|Bulharska]]. 
V roku 1987, kedy do výzbroje ''566. vojensko-transportného leteckého pluku'' začali zaradzovať nové ťažké transportné lietadlá [[Antonov An-124|An-124]], sa lietadlový park 8. vojensko-transportného leteckého pluku doplnil „Antejmi“ zo ''Sešči''. V decembri tohoto roku 12 strojov An-22 dopravilo vybavenie, techniku a medikamenty do [[Arménsko|Arménska]], ktoré postihlo zemetrasenie, pričom prepravili 1 000 osôb a 15 000 ton nákladu. 
[[Súbor:Antonow An-22 Loading bay.jpg|thumb|left|Nákladný priestor **Antonovu An-22A**]]
Od roku [[1986]] sa posádky pluku pravidelne zabezpečovali prevoz personálu ministerstva vnútra a vojenských jednotiek do oblastí národných konfliktov; v decembri 1986 do [[Alma-Ata|Alma-Aty]], v januári 1988 do Sumgaitu, v novembri 1989 do [[Kišinev|Kišineva]], v marci 1990 do [[Baku]], v apríli 1990 do [[Tbilisi]], v máji 1991 do Frunze, v júni 1992 do [[Tiraspol|Tiraspoľu]] a v júne 1994 do [[Groznyj|Grozného]]. Okrem toho v období od roku 1992 do 1995 pluk zabezpečoval odchod západnej skupiny vojsk armády [[ZSSR]] z Nemecka a v roku 1993 odsun sovietskych vojsk z [[Pobaltie|Pobaltia]]. Od roku 1996 v súvislosti s vyostrením sa situácie v [[Juhoslávia|Juhoslávii]] a Severokavkazskom regióne Ruska, personál základne plnil úlohy spojené s dodávkami techniky, rôzneho nákladu a jednotiek ministerstva vnútra a výsadkových jednotiek do [[Bosna a Hercegovina|Bosny a Hercegoviny]], [[Kosovo|Kosova]] a [[Čečensko|Čečenskú republiku]]. S cieľom likvidácie teroristických skupín v Čečenskej republike bolo lietadlami An-22 uskutočnených 118 letov na letiská Mozdoka a [[Machačkala]]; prevezených bolo okolo 1 100 ton nákladu a viac než 300 osôb. 
[[Súbor:AN-22 Helsinki-Vantaa Airport.jpg|thumb|**Antonov An-22** vo farbách Aeroflotu na letisku Helsinki-Vantaa.]]
Začali sa uskutočňovať aj komerčné lety. V období medzi marcom a májom 1995 previezli do Vietnamu stíhačky [[Suchoj Su-27|Su-27]], ktoré Vietnam zakúpil od Ruska. „Antej“ lietal zložitou trasou nazývanou „Ho či minova cesta“. Od neutrálnych vôd po brehy [[Japonsko|Japonska]], [[Južná Kórea|Južnej Kórei]] a [[Čína|Číny]] bol často sprevádzaný stíhačkami [[General Dynamics F-16 Fighting Falcon|F-16]] s americkej základne na Japonskom ostrove [[Okinawa]]. V januári 1998 v súvislosti s rozpustením 81. vojensko-transportného leteckého pluku sa lietadlový park migalovských An-22 rozrástol o desiatku „Antejov“ z letiska Ivanovo Severnyj. V roku 2001 bola v rámci reorganizácie ''12. vojensko-transportná letecká divízia'' preznačená na ''76. gardovú Leningradskú vojensko-transportnú leteckú eskadru'', ktorá zároveň zostala jedinou jednotkou používajúcou An-22. V rokoch 2001 – 2004 posádky 76. Gardovej Leningradskej vojensko-transportnej leteckej eskadry (GLVTLE) uskutočnili 265 letov; z toho 18 do Sýrie, 11 do Juhoslávie, 10 do Afganistanu, 5 do KĽDR, 3 do Etiópie, 2 do Alžíru a po jednom do Iránu, Eritreu, Jemen a Bangladéš. Prevoz nákladov pokračoval aj v ďalších rokoch; v roku 2007 bolo uskutočnených 189 letov, prevezených 595 ton nákladu do Tadžikistanu, Uzbekistanu, Alžírska, Eritreu a pod. 
[[Súbor:Russian Air Force Antonov An-22 Petrov.jpg|thumb|left|**Antonov An-22** so spustenou nákladnou rampou, 2011.]]
Zodpovednou úlohou bolo aj dodanie štyroch motorov [[RD-33]] pre stíhačky [[MiG-29]] na slovenské letisko [[Letisko Sliač|Sliač]] a stíhačky [[Su-27|Su-27UB]] na eritrejské letisko Asmera. Lietadlá An-22 sa pravidelne zúčastňujú rozličných leteckých taktických cvičení. V roku 2004 sa An-22 zúčastnil spoločného cvičenia krajín [[SNŠ]] s názvom ''„Rubež 2004“'', pričom doviezol 2 vrtuľníky [[Mil Mi-24|Mi-24PN]] na letisko Kant v [[Kirgizsko|Kirgizsku]]. Koncom augusta 2007 počas letecko-taktických cvičení vysadil An-22 bojovú techniku a výsadkárov na letisko [[Pskov]]. Posádky 76. gardovej Leningradskej vojensko-transportnej leteckej eskadry posledné roky mnohokrát predviedli svoju techniku pri rôznych príležitostiach, napríklad na leteckej show v Monine v roku 2007. Dnes je 76. Leningradská špecializovaná vojensko-transportná gardová eskadra jedinou časťou vzdušných síl Ruskej federácie, ktorá používa ťažké transportné lietadlá An-22 Antej. 

An-22 nebol nikdy vyvážaný, avšak v roku 1992 bol An-22 sériového čísla №01-03 dvakrát krátkodobo prenajatý [[Bulharsko|Bulharsku]], spolu s posádkou, kde lietal pod logom firmy „''Sigi Air Cargo''“ s registračným číslom ''LZ-SGB'' a vo firme „''Sofia Air Cargo''“ s označením ''LZ-SFD''. To bolo jedinýkrát, kedy bolo možné vidieť An-22 lietať pod cudzou vlajkou. V súčasnosti sa z 66 vyrobených An-22 naďalej prevádzkuje približne 7 lietadiel. Jedno z nich je na [[Ukrajina|Ukrajine]], kde ho prevádzkuje firma „''Avialinii Antonova''“ a má sériové číslo ''№05-09'' a registráciu ''UR-09307''; vyrobený bol v roku 1974.[[Súbor:Antonov an-22 cockpit.jpg|thumb|Pohľad do pilotnej kabíny An-22, 2004.]] Zvyšné stroje prevádzkujú vzdušné sily Ruskej federácie.Dňa 28. decembra 2010 boli všetky lietadlá An-22 uzemnené, kvôli nehode tohto stroja v Tulskej oblasti.Prvý let lietadiel An-22 po havárii sa uskutočnil 18. apríla 2011.  Išlo o posledný vyrobený, teda najnovší An-22, s registračným číslom ''RA-08832'', ktorý bol vyrobený v roku 1975. Okrem neho je ešte v službe približne 6 lietadiel An-22, z ktorých 2 boli po decembrovej nehode odoslané na generálne opravy. Z menšej časti bolo už 23 vyradených lietadiel An-22 a An-22A zošrotovaných, pričom ešte približne tridsať je zakonzervovaných. Na Ukrajine sú uložené 2 ks a zvyšné sú uložené na letisku Migalovo v Tveri. Tri lietadlá sú vystavené v múzeách v Monine, Ivanove a Speyer v Nemecku. Na lietadlách An-22 bolo v 60. a 70. rokoch 20. storočia ustanovených 41 svetových leteckých rekordov, spomedzi ktorých je najvýznamnejším let s nákladom 100,4 tony do výšky 7 848 m (v r. 1967). 

== Nehody ==
Sedem sériových „Antejov“ bolo zničených medzi rokmi 1970 – 1994 pri šiestich katastrofách a jednej havárii, počas ktorých zahynulo viac než 75 členov posádky a pasažierov. Dve posledné katastrofy sa udiali počas vzletu z letiska „Migalovo“. Dňa 11. novembra 1992 počas vzletu do [[Jerevan|Jerevanu]] bol v dôsledku preťaženia (o vyše 20 ton) zničený An-22A sériového čísla ''№09303'', pričom zahynulo 33 ľudí. Druhá nehoda na tomto letisku sa odohrala 19. januára 1994, pričom bol zničený An-22A, sériového čísla ''№09331''. Zahynulo v ňom 7 ľudí a za príčinu havárie bola určená námraza na krídle.
[[Súbor:Antonov Antei aircraft.jpg|thumb|left|**Antonov An-22** s nastúpenou vojenskou jednotkou, 2007.]]
Dňa 28. decembra 2010 sa v Tulskej oblasti počas návratu z [[Voronež|Voroneže]] na domácu základňu ''Migalovo'' zrútil stroj ''An-22A'' s registračným číslom ''RA-09343''. Lietadlo bolo na spiatočnej ceste z letiska Baltimor, kde priviezlo [[Mikojan-Gurevič MiG-31|MiG-31]]. Na palube An-22 sa nachádzalo 12 ľudí. Nehoda sa udiala približne pol hodiny po vzlete, kedy sa An-22 nachádzal vo výške . V dôsledku pádu zahynulo všetkých 12 ľudí na palube. Havarovaný stroj bol vyrobený v roku 1974 a po dlhom uskladnení bol preletený na generálnu opravu do Ivanova, pričom začiatkom roka 2010 bol zaradený do služby. Po katastrofe boli všetky An-22 v službe uzemnené spolu s lietadlami [[Tupolev Tu-95|Tu-95MS]], ktoré majú podobnú pohonnú jednotku. Onedlho však boli lety Tu-95MS obnovené. Práca na vyšetrovaní nehody bola ukončená v apríli, kedy sa objavila informácia, že príčinou katastrofy bolo zlyhanie systému riadenia. Posádka sa snažila zvládnuť vzniknutý pád do vývrtky ale nepodarilo sa jej stroj vyrovnať a v polohe dole hlavou stroj narazil do zeme. Podľa expertízy však nemali šancu, keďže všetko sa odohralo v priebehu niekoľkých sekúnd. 
==Technické údaje==
[[Súbor:Antonov An-22 Antheus.png|thumb|Pohľad na An-22]]
* **Typ**: strategické vojenské dopravné lietadlo
* **Pohon**: 4 turbovrtuľové jednotky Kuznecov NK-12MA, každý s výkonnom 11 040 kW
* **Rýchlosť**: /h
* **Vzletová dráha**: 
* **Dolet**: 
* **Dostup**: 
* **Hmotnosť**: max. 
* **Kapacita**:  nákladu
* **Rozpätie**: ;
* **Dĺžka**: ;
* **Výška*': 

== Zdroje ==
* časopis Взлёт. Национальныйаэрокосмический журнал», 12/2008.ISSN 1819-1754, str. 36
* *March, Peter R.*,Directory of military aircraft of the world, Cassel&Co, ISBN 1-85409-527-7 str. 36
* *Světová encyklopedie letadel''
* The Aviation Zone

Kategória:Sovietske transportné lietadlá
Kategória:Lietadlá Antonov