Edita Bugalová

PhDr. **Edita Bugalová** PhD. (* 6. máj 1951, Trnava – † 23. marec 2025, Trnava) bola slovenská muzikologička, publicistka, editorka, dramaturgička a hudobná manažérka. Venovala sa lokálnej hudobnej historiografii a Mikulášovi Schneiderovi-Trnavskom

## Životopis
Rodičia ju vodili do chrámového hudobného telesa v trnavskom dóme, ktoré viedol Mikuláš Schneider-Trnavský. Nasledovala hudobná škola (obdoba ľudovej školy umenia/základnej umeleckej školy). V rozhovore spomína: „Viac ako cvičenie klavírnych etúd a stupníc ma však lákala popmusic, naša generácia bola očarená bítovou hudbou. Naučila som sa hrať na gitare, hrala som v dievčenských skupinách (aj na bicie), spievala som s tanečnou kapelou. Napokon som sa rozhodla pre štúdium hudby, zvolila som si teoreticko-vedné disciplíny (hudobná veda – divadelná veda), lebo na interpretačný smer som nebola dosť vytrvalá. Hudba sa stala súčasťou môjho života.“

V roku 1969 absolvovala SVŠ Trnava. Na Filozofickej fakulte Univerzity Jana Evangelistu Purkyně v Brne (dnes súčasť Masarykovej univerzity) v rokoch 1969 až 1974 študovala hudobnú a divadelnú vedu. Od roku 1974 do roku 1990 bola hudobnou historičkou v Západoslovenskom múzeu v Trnave. Táto pozícia bola vtedy novovytvorená a jej zameranie bola spracovať spravovať pozostalosť Schneidra-Trnavského. Svoju pedagogickú činnosť začala v roku 1978. Vyučovala na stredných a základných umeleckých školách v Trnave a vo Vrbovom.

V roku 1990 sa stala podpredsedníčkou Mestského národného výboru v Trnave a bola tiež zástupkyňou prednostu Mestského úradu v Trnave. Do roku 1998 bola nezávislou poslankyňou. V období 1993 až 1997 pracovala v školskej správe v Trnave a vyučovala na ZUŠ Vrbové a ZUŠ Trnava. Riaditeľkou  Hudobného kabinetu Regionálneho osvetového strediska bola v rokoch 1997 až 1999, v období 1999 až 2002 bola zástupkyňa riaditeľa Západoslovenského múzea. Následne bola v rokoch 2002 až 2023 riaditeľka Hudobného múzea Slovenského národného múzea.

Spoluzaložila Spoločnost Mikuláša Schneidera-Trnavského a od roku 1991 bola členkou jej predstavenstva. V Trnave sa podieľala na rozvoji hudobného života, iniciovala viaceré podujatia, bola autorkou scenára výstav, organizátorka konferencií, seminárov, súřaží a iných podujatí. Bola tiež autorkou alebo spolupracovala pri tvorbe rozhlasových a televíznzch programov a relácií. Medzi desiatky scenárov výstav v Bugalovej autorstve patria tieto: *Trnava hudobná*, *Sto rokov gramoplatne alebo disco nie je novinka* či *Sieň slávy Dobra, reinštalácia*. Venovala sa osobám ako Ján Levoslav Bella, Eugen Suchoň či Gejza Dusík.

Vydala sa za vnuka Mikuláša Schneidera-Trnavského. Jej synovia sú Mikuláš, Štefan a Michal.

## Ocenenie
* Cena Jozefa Kresánka (2018) „za výrazný vedecký prínos v oblasti muzikológie, dlhoročnú aktívnu činnosť v SNM – Hudobnom múzeu a propagáciu slovenskej hudobnej tvorby.“

## Referencie

## Externé odkazy
* Edita Bugalová na webe Hudobného centra

Kategória:Osobnosti z Trnavy
Kategória:Slovenskí muzikológovia
Kategória:Slovenskí múzejníci
Kategória:Slovenskí hudobní pedagógovia
Kategória:Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Kategória:Absolventi Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity
Kategória:Riaditelia múzeí na Slovensku