open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zájarčie

**Zájarčie** je kanál v regióne Dolné Považie na území obcí Pata a Šoporňa v okrese Galanta v Trnavskom kraji a na území obcí Hájske, Dlhá nad Váhom, Močenok a Šaľa v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Váh. Má dĺžku . Rád toku III.
## Začiatok
Začína sa v  v južnej oblasti územia obce Pata v katastrálnom území *Pata* v okrese Galanta v Trnavskom kraji, v poľnohospodárskom extraviláne, neďaleko od severného okraja poľa aj pasienka *Za Jarčím* (ležiacich už v susednej obci Šoporňa).
## Opis toku
Od začiatku tečie juhovýchodojužným smerom poľnohospodárskym extravilánom obce Pata, v  preteká cez obecnú hranicu a vteká na územie obce Šoporňa, v  mení smer na juhozápad, po 150 m úseku mení smer opäť na juhovýchod, na tomto úseku od začiatku tečie rovnobežne v neveľkej vzdialenosti s vodným tokom Jarčie, v  priteká na obecnú a zároveň okresnú i krajskú hranicu medzi obcami Šoporňa a Hájske, tečie po tejto hranici až po nadmorskú výšku  kde opúšťa hranicu a vteká v juhovýchodnom smere do extravilánu obce Šoporňa, zároveň tu priberá ľavostranný prítok Hájsky kanál,  preteká cez pole *Prosniská*, v  preteká cez hranicu medzi obcami Šoporňa a Močenok (zároveň okresná i krajská hranica), zároveň priberá ľavostranný prítok Sícky kanál a vteká na obecnú hranicu medzi obcami Dlhá nad Váhom a Močenok, v  priberá ľavostranný prítok Močenský kanál, v  priberá ľavostranný prítok kanál Močenok-Veča, pokračuje po hranici medzi obcou Dlhá nad Váhom a mestom Šaľa, mestskou časťou *Veča*, tečie po hranici, ústi v  do Váhu ako jeho ľavostranný prítok.
Kanál *Zájarčie* patrí do okresov Galanta v Trnavskom kraji a Šaľa v Nitrianskom kraji. 
Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Má štyri  dôležitejšie prítoky: Hájsky kanál, Sícky kanál, Močenský kanál a kanál Močenok-Veča.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Zájarčie* má pôvod v názve poľa aj pasienka aj vinice *Za Jarčím*, ktoré ležia na území obce Šoporňa, a v blízkosti ktorých vodný tok svojim horným tokom preteká. Pomenovanie geografických objektov  *Za Jarčím* bolo motivované ich charakteristickou polohou vzhľadom k vodnému toku Jarčie z pohľadu pomenúvateľa, čiže objekty ležiace za vodným tokom Jarčie. Z toponyma *Za Jarčím* rozšírením o formant *-ie* a systémovým predĺžením predpony *za  zá* bolo utvorené jednoslovné hydronymum predponovo-príponového typu *Zájarčie* ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Porovnaj aj *Záhumnie, Zábrodie, Zápotočie, Závažie* vo význame *topografický objekt ležiaci za humnom, za brodom, za potokom, za Váhom*. 
. 
Názov vodného kanála bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Zájarčie* je jedinečným hydronymom (august 2022).  
## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Galanta 
Kategória:Vodné toky v okrese Šaľa 
Kategória:Umelé vodné toky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky na Podunajskej rovine
Kategória:Pata
Kategória:Šoporňa
Kategória:Močenok
Kategória:Hájske
Kategória:Šaľa
Kategória:Dlhá nad Váhom
Repiská (vrch v Nízkych Tatrách)

**Repiská** () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Laziskom, približne  juhozápadne od Liptovského Mikuláša. 

## Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Demänovská Dolina a Lazisko. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná je Demänovská Dolina a severne ležiace obce Lazisko a Pavčina Lehota. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Vrch Repiská je súčasťou masívu Sinej () a tvoria jej južný predvrchol v smere zo Sedla Sinej. Leží v hrebeni, ktorý vybieha severným smerom z Poľany () cez Bôr () a Havrany (). Východným smerom leží Magura (), Pusté () a Krakova hoľa (), južným Ostredok (), Chopok () a Bôr, západným Jaloviarka () a Uhlisko () a severným Sitieň (), Siná a Na jame (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západnej časti odvádza Mošnica cez Palúdžanku a z východnej prítoky Demänovky. Vrcholom vedie značený turistický chodník a hranica Národnej prírodnej rezervácie Demänovská dolina.

### Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no ojedinele tiež časť Tatier a Veľkej Fatry.

## Prístup
* po  žlto značenom chodníku cez Sedlo Sinej:
** od východu z rázc. pri Demänovskej jaskyni slobody
** od juhu z Poľany (; križovanie s Cestou hrdinov SNP) cez Bôr ()
** od severu zo Sinej

## Referencie

## Pozri aj
* Demänovské vrchy
* Ďumbierske Tatry
* Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Nízkych Tatrách
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Lazisko
Kategória:Demänovská Dolina
Zákľuky

**Zákľuky** môže byť:

* vrch v Nízkych Tatrách (), pozri Zákľuky (vrch v Nízkych Tatrách)
* vrch vo Veporských vrchoch (), pozri Zákľuky (vrch vo Veporských vrchoch)
Rudolf Böhm

**Rudolf Böhm**, tiež *Rezső Böhm* (* 6. august 1884, Košice – † 18. január 1933, Bratislava) bol politik maďarskej národnosti na území Slovenska v prvej tretine 20. storočia.

## Život
Narodil sa do váženej košickej obchodníckej rodiny. Stredoškolské štúdium absolvoval v Košiciach a následne právo v Budapešti. Už ako mladý študent sa zapojil do politickej práce. Aktivizoval sa v maďarskej kresťansko-socialistickej strane.  V roku 1906 je košickým delegátom strany na prvom budapeštianskom kresťansko-socialistickom robotníckom kongrese. V roku 1908 sa stal zamestnancom pošty ako poštový úradník. V tomto povolaní ho zastihla aj I. svetová vojna. Počas nej pracoval na poľnej pošte a po okupácii Rumunského kráľovstva bol poverený vedením pošty v Bukurešti. 

Po vzniku Česko - Slovenska sa vrátil domov, avšak zmenou spoločensko-politických pomerov sa jeho situácia (ako významného predstaviteľa maďarskej menšiny) zhoršila. Mal problém nájsť adekvátne pracovné uplatnenie. Nespokojnosť s novou situáciou ho priviedla opäť k politike. Začal sa podieľať na založení novej politickej strany, Krajinskej kresťansko-socialistickej strany, ktorá by hájila práva Maďarov v novom štáte.  Patril k jej najvýraznejším predstaviteľom na východnom Slovensku. Osvedčil sa ako vynikajúci organizátor a preto bol v roku 1925 po vnútrostraníckej kríze povolaný do Bratislavy, aby sa ujal funkcie generálneho tajomníka a stranu zreorganizoval. Pozitívne výsledky jeho práce, ako aj dobré výsledky strany vo voľbách v roku 1925, 1928 a 1929 znamenali pre Böhma ďalší rast v straníckej kariére - stal sa generálnym riaditeľom strany. 

V parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený de senátu Národného zhromaždenia. V 150-člennej hornej komore parlamentu bol najmladším senátorom. Kandidoval v XI. volebnom kraji. V senáte zasadal v národohospodárskom výbore a bol aj náhradníkom v inkompatibilnom výbore. V pléne najčastejšie vystupoval k ekonomickým a hospodárskym otázkam.  Vo funkcii generálneho riaditeľa zotrval do roku 1930 a venoval sa už len senátorskej funkcii. 

Patril k výrazným zástancom záujmov maďarskej menšiny na Slovensku a kritikom vtedajších pomerov v spoločnom štáte. Bol predstaviteľom kultúrnej organizácie strany v Bratislave. Taktiež podporoval maďarskú akademickú mládež a bol vedúcou osobnosťou robotníkov združených v Krajinskej kresťansko-socialistickej strane. 

Zomrel po dlhej a ťažkej chorobe 18. januára 1933 v Bratislave. Mal dva pohreby. Jeden 20. januára 1933 v Bratislave a 22. januára 1933 v Budapešti, kde si prial, aby bol pochovaný. V senáte Rudolfa Böhma nahradil Karl Kreibich.

## Referencie

Kategória:Osobnosti z Košíc
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Kategória:Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Kategória:Maďarskí politici
Kategória:Politici Krajinskej kresťansko-socialistickej strany
Psocoidea

**Psocoidea** môže byť iný názov taxónu:
*hemipteroidný hmyz (Paraneoptera)
*všivavky v širšom zmysle (Psocodea)
*pavši v užšom zmysle (Psocoptera v užšom zmysle)
Lístkotykadlové

**Lístkotykadlové** alebo **chrobáky lístkotykadlové** môže byť:
*v širšom zmysle: taxón Lamellicornia (novšie nazývaný Scarabaeoidea, po slovensky skarabeusotvaré), pozri skarabeusotvaré
*v užšom zmysle: starší názov čeľade skarabeusovité (Scarabaeidae)

## Zdroje
Kyselina difosforečná

**Kyselina difosforečná** alebo **kyselina pyrofosforečná** je anorganická zlúčenina. Je to bezfarebná kvapalina bez zápachu, ktorá je rozpustná vo vode, dietyléteri a etanole. Kryštalizuje v dvoch polymorfoch, ktoré sa topia pri teplotách 54,3 a 71,5 °C. Takisto je súčasťou kyseliny polyfosforečnej, ktorá je dôležitým zdrojom kyseliny fosforečnej. Formálne je to anhydrid kyseliny fosforečnej. Anióny (konjugované zásady), soli a estery kyseliny difosforečnej sa nazývajú difosforečnany, difosfáty alebo pyrofosfáty.

## Príprava
Kyselinu difosforečnú možno pripraviť reakciou kyseliny fosforečnej s fosforylchloridom:

:5   +    →  3   +  3 HCl

Takisto sa dá pripraviť výmenou iónov z pyrofosforečnanu sodného alebo pôsobením sulfánu na pyrofosforečnan olovnatý.

## Reakcie
Pri zahriatí na vysoké teploty vzniká rovnováha medzi kyselinami fosforečnou, difosforečnou a polyfosforečnou. Asi 40 % (hmotnostných) zmesi tvorí kyselina difosforečná a je zložité ju z tejto zmesi rekryštalizovať.

Aj keď je rozpustná v studenej vode, kyselina difosforečná hydrolyzuje, podobne ako všetky polyfosforečné kyseliny:

:  +  ↔ 2 

Kyselina difosforečná je stredne silná anorganická kyselina.

## Bezpečnosť
Kyselina difosforečná je žieravá, ale inak nie je známa žiadna iná jej toxicita.

## História
Názov kyselina pyrofosforečná jej dal „Mr. Clarke z Glasgowa“ v roku 1827, ktorý je uvedený ako jej objaviteľ, ktorý ju získal po zahriatí fosforečnanu sodného do červena. Bolo zistené, že kyselina fosforečná po zahratí do červena tvorí kyselinu difosforečnú, ktorá sa v teplej vode ľahko mení naspäť na kyselinu fosforečnú.

## Referencie

## Pozri aj
* Kyselina disírová
* Kyselina trifosforečná
* Dimetylalylpyrofosfát (DMAPP)

## Zdroj

Kategória:Anorganické kyseliny
Kategória:Zlúčeniny fosforu
Kategória:Anhydridy
Kategória:Difosforečnany
Klub

**Klub** môže byť:

* spolok, občianske združenie pre podporu a organizáciu spoločenského styku v oblasti kultúry, vedy, športu, politiky a pod.
** Brniansky klub doskových hier
* telovýchovný alebo športový spolok, združenie, telovýchovná jednota, pozri športový klub
** futbalový klub
** Brniansky basketbalový klub
** Klub českých turistov
** Klub ligových kanonierov
* formálne označenie pre miesto vhodné pre stretávanie ľudí, pozri klubovňa
* partia detí či mladých ľudí bez dospelého vedúceho, niekedy tiež mikrokolektív, pozri čitateľský klub
* pohostinský podnik, pozri bar

;vybrané názvy konkrétnych organizácií či inštitúcií
* divadlo:
**pražské, pozri Činoherný klub (Praha)
**bratislavské, pozri Činoherný klub (Bratislava)
* organizácia bývalých politických väzňov z rokov 1948 až 1960, pozri Klub 231
* medzinárodná organizácia spisovateľov, pozri PEN
* Parížsky klub
* medzinárodná organizácia, pozri rímsky klub
* Klub slovenských turistov
* Valdajský medzinárodný diskusný klub

;v kultúre
* americký film z roku 2004, pozri *[[Klub hrôzy]]*
* piaty diel románového cyklu Arthura Ransoma o prázdninových dobrodružstvách niekoľkých detských skupín, pozri *[[Klub Lysek]]*
* román amerického spisovateľa Chucka Palahniuka z roku 1996, pozri *[[Fight Club (román)|Klub bitkárov]]*
** film natočený podľa tejto knihy zo pozri *[[Klub bitkárov (film)]]*
* séria detských kníh rakúskeho spisovateľa Thomasa Brezinu, pozri *[[Klub záhad]]*

;iný význam
* ruská skratka pre *kompleksnoje lokomotivnoje ustrojstvo bezopasnosti* (*Komplexné lokomotivné zabezpečovacie zariadenie*), pozri KLUB
* typ kachlí, pozri Klub (kachle)

## Referencie

## Zdroj
*
Trnovský kanál

**Trnovský kanál** je kanál v regiónoch Dolné Považie a Dolná Nitra na území obcí Trnovec nad Váhom a Selice v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji a na území obce Tvrdošovce v okrese Nové Zámky v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Komočský kanál. Má dĺžku . Rád toku IV.
## Začiatok
Začína sa v  pri južnom okraji intravilánu obce Trnovec nad Váhom v katastrálnom území *Trnovec nad Váhom* v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji, v regióne Dolné Považie, v severnom kúte areálu agrofarmy, na severnom okraji poľa *Zongorova tabuľa*.
## Opis toku
Od začiatku tečie juhovýchodným smerom cez agrofarmu v priamke, preteká do poľnohospodárskeho extravilánu obce Trnovec nad Váhom, preteká cez pole *Zongorova tabuľa*, viackrát mení smer od juhovýchodu po juhozápad, v  vteká na hranicu medzi obcami Trnovec nad Váhom a Selice, krátky úsek tečie priamo na obecnej hranici, v  opúšťa obecnú hranicu a preteká poľnohospodárskym extravilánom obce Selice v miestnej časti *Šók*, v  priberá ľavostranný prítok Stračí kanál, obchádza intravilán obce Selice jej miestnu časť *Šók*, obteká samotu *Perješ*, mení smer na východ, obmýva areál čerpacej stanice s vodojemom, v  preteká cez obecnú i okresnú hranicu, vteká do poľnohospodárskeho extravilánu obce Tvrdošovce, v  ústi do Komočského kanála ako jeho pravostranný prítok.
*Trnovský kanál* patrí do okresov Šaľa a Nové Zámky v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Má iba jeden  dôležitejší prítok: Stračí kanál.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Trnovský kanál* má pôvod v názve obce Trnovec nad Váhom územím ktorej vodný tok preteká. Z toponyma Trnovec nad Váhom bolo po rozšírení o formant *-ský*, po systémovej redukcii o hlásky *-ec* a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom *umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi* utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Trnovský kanál* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Dochované písomné záznamy názvu obce sa viažu k roku 1113 v podobe *Durmuz, Dormucz*, 1211 *Turmoc*, 1786 *Tornocz*. 
Názov vodného kanála bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Trnovský kanál* je jedinečným hydronymom (august 2022).

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Šaľa 
Kategória:Vodné toky v okrese Nové Zámky 
Kategória:Umelé vodné toky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky na Podunajskej rovine
Zákľuky (vrch v Nízkych Tatrách)

**Zákľuky** () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Demänovskou Dolinou, približne  juhozápadne od Liptovského Mikuláša. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Demänovská Dolina a Lazisko. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Demänovská Dolina, severne ležiace obce Dúbrava, Lazisko a Pavčina Lehota a južným smerom Krpáčovo. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Zákľuky sú súčasťou bočného hrebeňa, ktorý vybieha severným smerom z Poľany () a pokračuje na Bôr () a Sinú (). Východným smerom ležia Dereše (), Chopok () a Tanečnica (), severným Bôr, Siná a Jaloviarka (), západným Rakytová (), Spálená () a Ostredok () a južným je v hlavnom hrebeni sedlom oddelená Poľana. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západnej časti odvádza potok Palúdžanka a z východnej prítoky Demänovky. Vrcholom vedie značený turistický chodník.

### Výhľady
Vrchol i hrebeň pokrýva len nízka hôľna vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru a Beskydy, Veľkú a Malú Fatru.

## Prístup
* po  žlto značenom chodníku:
** od severovýchodu z rázc. pri Demänovskej jaskyni slobody cez Bôr ()
** od juhu z Poľany (; križovanie s Cestou hrdinov SNP)

## Referencie

## Pozri aj
* Ďumbier (geomorfologická časť)
* Ďumbierske Tatry
* Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Nízkych Tatrách
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Lazisko
Kategória:Demänovská Dolina
Mandžukuo

**Mandžukuo** bol bábkový štát vytvorený v roku 1932 Japonskom z troch historických provincií Mandžuska. Po rusko-japonskej vojne (1904 – 1905) získalo Japonsko kontrolu nad Ruskom postavenou juhomandžuskou železnicou a jeho armáda si vybudovala prítomnosť v regióne. Expanzia sa považovala za nevyhnutnú pre postavenie Japonska ako vznikajúcej svetovej veľmoci. V roku 1931 tam japonská armáda vytvorila zámienku na útok na čínske jednotky (Mandžuský incident) a v roku 1932 bolo Mandžukuo vyhlásené za nezávislý štát. Posledný cisár dynastie Čching, Pchu-i, sa vrátil z dôchodku a stal sa vládcom Mandžuska, ale štát bol v skutočnosti prísne kontrolovaný Japoncami, ktorí ho používali ako svoju základňu na expanziu do Ázie. Podzemné partizánske hnutie zložené z mandžuských vojakov, ozbrojených civilistov a čínskych komunistov sa postavilo proti okupačným Japoncom, z ktorých mnohí sa prišli usadiť v novej kolónii. Po porážke Japonska v roku 1945 boli osadníci vysťahovaní.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Dejiny Číny
Kategória:Dejiny Japonska
Kategória:Druhá svetová vojna
Kategória:Zaniknuté štáty
Skarabeusotvaré

Nadčeľaď **skarabeusotvaré**  (lat. Scarabaeoidea) alebo séria **Scarabaeiformia** alebo staršie taxón (konkrétne napr. čeľaď, sekcia, nadčeľaď, skupina čeľadí, podrad) **lístkotykadlové** (iné názvy:**chrobáky lístkotykadlové**, zastarano: *listorohí*, *chrústy*; lat. Lamellicornia, staršie: Coleoptera lamellicornia) je veľký taxón (dnes spravidla nadčeľaď a/alebo séria) chrobákov (Coleoptera), presnejšie všežravých chrobákov (Polyphaga). Zahŕňa čeľaď skarabeusovité (=lístkotykadlové v užšom zmysle; lat. Scarabaeidae) a niekoľko s ňou príbuzných čeľadí, napr. čeľaď lajniakovité (Geotrupidae) a roháčovité (Lucanidae). 

## Lamellicornia
Názov Lamellicornia zaviedol Duméril v roku 1800 (a následne Latreille v roku 1802), konkrétne vo francúzskej podobe "(coléoptères) lamellicornes". Latinská podoba Lamellicornia sa objavuje čoskoro nato ako preklad francúzskej podoby.

## Vnútorná systematika
Vnútorné delenie tohto taxónu sa rôzni podľa autora:

a) Pôvodne (na zač. 19. storočia) išlo o jedinú veľkú čeľaď pod názvom Lamellicornia. Tohto prístupu, teda uznávania len 1 čeľade Lamellicornia, sa pridŕžali niektorí autori prinajmenšom ešte na konci 19. storočia. 

b) U mnohých autorov bola spomínaná pôvodná 1 veľká čeľaď už v 19. storočí rozdelená na 2 čeľade: skarabeusovité (lat. Scarabaeidae) a roháčovité (Lucanidae), čiže názov Lamellicornia/Scarabaeoidea sa zmenil z čeľade na súhrnné označenie dvoch čeľadí. Z roháčovitých bola neskôr oddelená čeľaď Passalidae a zo skarabeusovitých bola neskôr u niektorých autorov oddelená čeľaď lajniakovité (Geotrupidae) a prípadne aj čeľaď Trogidae. Pri tomto prístupe sa teda vo výsledku Scarabaeoidea delia na len zhruba 3-5 (recentných) čeľadí a čeľaď skarabeusovité zostáva vymedzená pomerne široko. 

c) Alternatívny (a v súčasnosti prevládajúci) prístup je rozdeliť Lamellicornia/Scarabaeoidea (a v rámci toho teda najmä čeľaď skarabeusovité) na veľa menších čeľadí. Toto rozdeľovanie rôzni autori realizovali rôznymi konkrétnymi spôsobmi, a to nie až v súčasnosti, ale sčasti už najneskôr od konca 19. storočia. V súčasnosti sa Scarabaeoidea konkrétne zvyknú deliť na vyše 10 čeľadí, napríklad Slipinski et al. 2011 uvádzajú v rámci nadčeľade Scarabaeoidea tieto čeľade:
*čeľaď Pleocomidae
*čeľaď lajniakovité (Geotrupidae) [Poznámka: V češtine sa táto čeľaď nazýva chrobákovité, zatiaľ čo v slovenčine sa týmto názvom staršie označovala čeľaď skarabeusovité - pozri nižšie.]
*čeľaď Belohinidae
*čeľaď Passalidae
*čeľaď Trogidae
*čeľaď Glaresidae
*čeľaď Diphyllostomatidae
*čeľaď roháčovité (Lucanidae)
*čeľaď Ochodaeidae
*čeľaď Hybosoridae
*čeľaď Glaphyridae
*čeľaď skarabeusovité/staršie:lístkotykadlové v užšom zmysle/staršie:chrobákovité (Scarabaeidae) [v najužšom zmysle]
*†čeľaď Coprinisphaeridae
*†čeľaď Pallichnidae

Zdroje tejto kapitoly:  

## Zdroje

Kategória:Skarabeusotvaré
Lisa-Maria Kellermayrová

Dr. **Lisa-Maria Kellermayrová** (; * 1985 – † 28./29. júl 2022, Seewalchen am Attersee) bola rakúska všeobecná lekárka.

## Životopis
Narodila sa v roku 1985. Počas pandémie COVIDu doma navštívila tisíce pacientov a pacientiek. Do tejto role sa prihlásila dobrovoľne ako nezadaná a bezdetná. Počas pandémie pracovala každý deň 12 hodín.

Vystupovala v médiách o COVIDe, kde verejne podporovala očkovanie. Pri proteste proti vakcínam vo Welse omylom uviedla, že protestujúci blokujú núdzový vchod do nemocnice. Polícia jej tweet označila za fake news, odvtedy začali vyhrážky smrťou.

Svoju súkromnú prax viedla v meste Seewalchen am Attersee. Vo svojej ambulancii musela zamestnať pracovníka súkromnej bezpečnostnej služby. Koncom júna však ordináciu musela zavrieť keďže ju finančne neutiahla a bála sa o svojich zamestnancov. V tom čase už sedem mesiacov čelila vyhrážkam. Na bezpečnosť svojej ordinácie minula viac než 100 000 eur. Vybudovala v nej aj núdzovú miestnosť a pod stolom mala tlačítko na privolanie pomoci. V polovici júla uviedla, že ordináciu zatvára nastálo pretože nemohla ponúknuť perspektívu práce za normálnych podmienok.

Prokuratúra vo Welse ukončila vyšetrovanie nemeckého občana „podozrivého z vyhrážania sa lekárke s tým, že za prípad sú zodpovedné nemecké úrady“. Nemecké úrady však vyhlásili, že muž sa vyhrážal cez tzv. darknet kam nemali dosah. Novinári však vypátrali muža z okolia Berlína, účastníka neonacistickej scény ako aj muža z Horného Bavorska, ktorý sa lekárke vyhrážal za zradu.

Posledný rozhovor s *Der Standard* urobila 28. júla 2022. Jej telo našli 29. júla 2022 v jej ambulancii v Seewalchen am Attersee. Prokuratúra vo Welse prípad uzavrela ako samovraždu. Začiatkom augusta bavorská prokuratúra potvrdila vyšetrovanie muža, ktorý sa Kellermayrovej vyhrážal. V júni Rakúsko zrušilo povinné očkovanie, ktoré nebolo nikdy poriadne implementované.

## Referencie

## Externé odkazy
* Webstránka Dr. Kellermayrovej  s uverejnenými vyhrážkami

Kategória:Rakúski lekári
Kategória:Obete samovrážd
Boľševik (rozlišovacia stránka)

**Boľševik** môže byť:
*v politike:
** stúpenec boľševizmu (vo všetkých významoch toho slova), pozri boľševik a boľševizmus
** dôsledný revolučný marxista-leninista, pozri pod marxizmus-leninizmus
** člen komunistickej strany leninského typu, pozri pod komunistická strana
** obyčajne pejoratívne:
*** komunista (v oboch významoch toho slova)
*** socialista, pozri pod socializmus
*ostrov v súostroví Severná zem v Severnom ľadovom oceáne, pozri Boľševik (Severná zem)
*názov viacerých sídel v krajinách bývalého Sovietskeho zväzu
*bývalý názov ruského časopisu Svobodnaja mysľ (názvy: 1924-1952 Boľševik, 1952-1991: Kommunist, od 1991 dnešný názov), ktorý bol v minulosti orgánom ÚV Komunistickej strany Sovietskeho zväzu, pozri Svobodnaja mysľ 

## Pozri aj
*Bolševik (bývalý [19451990] názov ostrova Sveta Anastasija v Čiernom mori)

## Zdroje
Električková trať Americké nám. – Astronomická

**Električková trať Americké nám. – Astronomická** (alebo **Ružinovská radiála**) je jedna z električkových tratí (radiál) v Bratislave, ktorá sa nachádza v juhovýchodnej časti mesta. Spája východnú časť Ružinova s centrom metropoly, konkrétne medzi Americkým námestím a Astronomickou ulicou. Trať bola sprevádzkovaná 1. apríla 1971.

## Popis trate
Trať začína na východnom konci Ružinova súbežne s Ružinovskou ulicou na zastávke *Astronomická*. Po 2,6 km prechádza podjazdom popod Bajkalskú ulicu, kde v polovici tejto trasy (1,3 km) križuje Tomášikova ulicu. Následne pokračuje súbežne so Záhradníckou ulicou, ktorú po 800 metroch križuje a pokračuje súbežne s Miletičovou ulicou, ktorú križuje po 400 metroch a pokračuje súbežne s Trnavskou cestou. Po 230 metroch križuje Karadžičovu a Legionársku ulicu a po 290 metroch sa trať rozdeluje smerom do centra a smerom na Vazovovu ulicu, kde sa po 170 metroch napája na električkovú trať do Rače, tzv. Račiansku radiálu. Trať končí zastávkou *Americké nám.*, ktorá sa nachádza za rozdelovaním trate s Vazovovou ulicu.

Koľajový zvršok je buď otvorený (časť Miletičovej ulice a Trnavskej cesty) alebo zatrávnený (časť Záhradníckej ulice), v priestore staníc potom tiež dláždený (Ružinovská ulica), koľaje sú upevnené na podvaloch. Trolejové vedenie a osvetľovacie telesá sú upevnené na stĺpoch po celej trase trati. Zastávka *Krížna* je združená, čiže na jednom nástupišti v oboch smeroch stoja zároveň električky aj autobusy.

Na trati sa nachádza spolu 11 zastávok vrátane výstupnej, resp. nástupnej. Trať prechádza spolu cez 17 priecestí, z ktorých 9 je svetelných.

V určitých úsekoch je maximálna rýchlosť znížená z 50 na 40, 30, 25, 20 alebo 10 km/h (viď v tabuľke).

## Rekonštrukcie
Trať bola zrekonštruovaná v rokoch 2008 – 2010. Následne by mala byť zrekonštruovaná v rokoch 2024 – 2025.

## Zastávky

## Pozri aj
* Zoznam električkových tratí v Bratislave
* Električková doprava v Bratislave

## Referencie

Kategória:Električkové trate v Bratislave
Kategória:Ružinov
Kategória:Staré Mesto (Bratislava)
Svätojánska muška

**Svätojánska muška** (zastarano: *muška svätojánská* [alebo *svatojánská*]; staršie alebo nárečovo: *svatojánska muška*, nárečovo: *svatovianska muška*) môže byť:
* staršie alebo ľudovo: svietivka svätojánska (*Lampyris noctiluca*) 
* zastarano: svietivka obyčajná (*Lamprohiza splendidula*/ *Phausis splendidula*/ zastarano: *Lampyris splendidula*)
* staršie: rod *Lampyris* (dnes sa tento rod volá svietivka, trochu staršie sa volal svetluška a iný jeho starší názov znel svätojánka), pozri Lampyris
*ľudovo: svietivka svätojánska (*Lampyris noctiluca*) a/alebo svietivka obyčajná (*Lamprohiza splendidula*)

## Referencie
Uridíndifosfátgalaktóza

**Uridíndifosfátgalaktóza** (**UDP-galaktóza**) je intermediát v tvorbe polysacharidov. Je dôležitá v metabolizme nukleotidsacharidov a je to substrát pre transferázu B4GALT5.

## Štruktúra
Podobne ako iné nukleotidsacharidy, UDP-galaktóza sa skladá z nukleotidu a monosacharidovej jednotky. Skladá sa konkrétne z uracilu viazaného na ribózu, na ktorej sú naviazané dve fosfátové skupiny, na ktoré je nakoniec naviazaná galaktóza.

## Biochemický význam
UDP-galaktóza sa účastní syntézy polysacharidov a takisto Leloirovej dráhy spracovania galaktózy. Pomocou nej sa syntetizuje laktóza vďaka laktózasyntáze.

## Referencie

## Pozri aj

* UDP-galaktózaepimeráza
* Uridíndifosfát

## Zdroj

Kategória:Nukleotidy
Kategória:Monosacharidy
Jana Kirschner (album)

***Jana Kirschner*** je názov debutového štúdiového albumu slovenskej speváčky Jany Kirschner. Album v máji 1997 vydalo hudobné vydavateľstvo Radost.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Jana Kirschner - spev
* Andrej Šeban – elektrická gitara, akustická gitara, klávesové nástroje, vokály
* Martin Gašpar – basová gitara, vokály
* Marcel Buntaj – bicie nástroje, perkusie
;Produkcia
* Jozef Šebo – hudobný manažér
* Ján Došek (štúdio Ivory) – mastering
* Ivan Minárik – technik
* Anna Kovačičová – fotografie
* Ján Kukučka – dizajn

## Referencie

Kategória:Debutové albumy
Kategória:Albumy Jany Kirschner
Kategória:Hudobné albumy z 1997
No Cav

[náhľad|Cava di Gioia ([Carrara) as tým súvisiaca nezvratná úprava tvaru vrcholu]]

**No Cav** je novinársky výraz používaný na označenie veľkého talianskeho protestného hnutia, ktoré vzniklo na začiatku 21. storočia a pozostáva zo združení a skupín občanov spojených kritikou kararských mramorových lomov v Apuánskych Alpách.

náhľad|Nálepka No Cav na útulni ''Bivacco Aronte'' (Passo della Focolaccia, Apuánske Alpy)

Termín No Cav, skratka pre „No Cave“ („Nie do lomov“, po taliansky), bol prvýkrát použitý v článku Il Tirreno v roku 2014 na definovanie aktivistov, ktorí sa zúčastnili na demonštrácii výboru Salviamo le Apuane.

Symbol No Cav pozostáva zo štylizovaného čiernobieleho znázornenia viaduktu Vara súkromnej mramorovej železnice Carrara, cez ktorý prechádza veľké červené X, nad ktorým sú slová „NO CAV“ tiež červené, všetko na bielom pozadí.

Tento banner, ktorého grafický dizajn pripomína hnutie No TAV, sa objavil až v roku 2020 na podujatí organizovanom environmentalistom Gianlucom Briccolanim, ktorý by nasledujúci rok spolu s Claudiom Grandim a ďalšími založil združenie Apuane Libere.

## Referencie

Kategória:Environmentálne organizácie
Kategória:Organizácie v Taliansku
Kategória:Protesty
Vitoša (rozlišovacia stránka)

**Vitoša** môže byť:

* pohorie v západnom Bulharsku, pozri Vitoša
* prírodný park v západnom Bulharsku, pozri Vitoša (prírodný park)
* bulharské noviny z druhej polovice 19. storočia, pozri Vitoša (noviny)
* administratívna jednotka v Sofii, pozri Vitoša (rajón v Sofii)
* štvrť v Sofii, pozri Vitoša (štvrť)
* významná sofijská ulica, pozri Vitoša (bulvár)
Vitoša (noviny)

náhľad|predná strana novín Vitoša
**Vitoša** () boli bulharské noviny, ktoré vychádzali v Sofii koncom 19. storočia.

Išlo o prvé noviny vydávané v Sofii po oslobodení Bulharska v roku 1878. Noviny vychádzali dvakrát týždenne od 30. mája 1879 do 26. júna 1880. 

Noviny vychádzali v tlačiarni Janka Kovačeva. Za vydávaním stála Konzervatívna strana, pričom išlo o oficiálne noviny.  Hlavná ideológia novín bola propagandistická kampaň vedená proti liberálnym stranám a najmä ostrá kritika voči liberálnym novinám, predovšetkým denníku *Celokupna Bălgarija* (). Ako úlohu si denník zadal šíriť myšlienky „národnej jednoty“, podpora ustanovenia správneho „poriadku“ a „príkladného vedenia“. Noviny často prezentovali názory obchodníkov a predstaviteľov rodiaceho sa priemyselného kapitálu.  

Šéfredaktormi boli Todor Burmov (prvých päť čísiel) a neskôr Grigor Načovič spoločne s  Markom Balabanovom.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Denníky v Bulharsku
Harri Säteri

**Harri Säteri** (* 29. december 1989, Toijala, Fínsko) je fínsky profesionálny hokejový brankár, ktorý aktuálne pôsobí v tíme EHC Biel-Bienne vo najvyššej švajčiarskej súťaži NL.

Preslávil sa najmä svojim výkonom na Zimných olympijských hrách v roku 2022, kde s Fínskom získal zlatú medailu. Medzi jeho úspechy patria ešte aj zlatá a strieborná medaila z Majstrovstiev sveta v rokoch 2021 (striebro) a 2022. Fínsko celkovo reprezentoval na štyroch Majstrovstvách sveta,  jednej Zimnej olympiáde, dvakrát na Majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov, raz na MS do 18 rokov a raz na MS do 17 rokov.

Krátko pôsobil aj v NHL, kde v sezóne 2017/2018 pôsobil v tíme Florida Panthers a v sezóne 2021/2022 v tíme Arizona Coyotes. V najvyššej súťaži sveta sa však nikdy výraznejšie nepresadil.

Väčšinu kariéry strávil v Kontinentálnej hokejovej lige v tímoch Víťaz Podolsk a Sibir Novosibirsk a v American Hockey League v tímoch Worcester Sharks, Springfield Thunderbirds a Grand Rapids Griffins.

Draftovaný bol v 4. kole (celkovo 106.) tímom San Jose Sharks v roku 2008. 

## Referencie

Kategória:Fínski hokejoví brankári
Kategória:Hráči Florida Panthers
Kategória:Hráči Arizona Coyotes
Kategória:Hráči Detroit Red Wings
Kategória:Hráči Sibir Novosibirsk
Kategória:Hráči Tappara Tampere
Kategória:Brankári Arizona Coyotes
Kategória:Brankári Florida Panthers
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom San José Sharks
Kategória:Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Kategória:Fínski olympijskí víťazi
Svetlomuška

**Svetlomuška ** môže byť zastarano:
*svietivka svätojánska (*Lampyris noctiluca*)
*príslušník taxónu Aluctoidea (t.j. napr. dnešných rodov moľa [*Tinaea*] a pierkavec [*Alucita*]), pozri Aluctoidea

## Zdroje
Tvrdošovský potok

**Tvrdošovský potok** je potok v Nitrianskom regióne na území obce Štefanovičová v okrese Nitra v Nitrianskom kraji a na území obcí Veľký Kýr, Rastislavice a Tvrdošovce v okrese Nové Zámky v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina a v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Dlhý kanál. Má dĺžku . Rád toku V.
## Prameň
Pramení v  v severovýchodnej oblasti územia obce Štefanovičová v katastrálnom území *Štefanovičová* v okrese Nitra v Nitrianskom kraji, v Nitrianskom regióne, v severozápadnej časti osady *Horný Taraň*, na okraji cesty spájajúcej obec Štefanovičová s obcou Branč.
## Opis toku
Od začiatku tečie južným smerom okrajom osady *Horný Taraň*, preteká poľnohospodárskym extravilánom obce Štefanovičová, stáča sa veľkým oblúkom na juhovýchod a opäť na juh, vteká na hranicu medzi obcami Štefanovičová a Veľký Kýr, krátky úsek tečie po tejto hranici, pokračuje po hranici medzi obcami Veľký Kýr a Rastislavice, opúšťa hranicu a vteká do poľnohospodárskeho extravilánu obce Rastislavice, začína meandrovať a v  vteká do poľnohospodárskeho extravilánu obce Tvrdošovce, v  priberá bezmenný pravostranný prítok, v  preteká cez vodnú nádrž *Tvrdošovce*, preteká cez intravilán obce Tvrdošovce kde v  priberá pravostranný prítok Jatovský kanál a vracia sa späť do jeho extravilánu, v  priberá ľavostranný prítok Dalinský potok, v  priberá ľavostranný prítok Čiky, v  podteká železnicu Šaľa-Nové Zámky, v  priberá pravostranný prítok Odva, v  priberá ľavostranný prítok Želiarsky kanál, v  ústi do Dlhého kanála ako jeho ľavostranný prítok.

*Tvrdošovský potok* patrí do okresov Nitra a Nové Zámky v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina v geomorfologickom podcelku Nitrianska pahorkatina a v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Má niekoľko  dôležitejších prítokov: Jatovský kanál, Dalinský potok, Čiky, Odva, Želiarsky kanál.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Tvrdošovský potok* má pôvod v názve obce Tvrdošovce územím ktorej vodný tok preteká a na území ktorej aj ústi. Z toponyma Tvrdošovce bolo po rozšírení o formant *-ský*, po systémovej redukcii o hlásky *-ce* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Tvrdošovský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Dochované písomné záznamy názvu obce sa viažu k roku 1221 v podobe *Tardoskede, Tardoskedde*, 1948 *Tvrdošovce*. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Tvrdošovský potok* je jedinečným hydronymom (august 2022).

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Nitra 
Kategória:Vodné toky v okrese Nové Zámky 
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky na Podunajskej rovine
Kategória:Štefanovičová
Kategória:Veľký Kýr
Kategória:Rastislavice
Kategória:Tvrdošovce
Ostredok (vrch v Nízkych Tatrách; 1640 m)

**Ostredok** () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Dúbravou, približne  juhozápadne od Liptovského Mikuláša. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Dúbrava a Lazisko. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Demänovská Dolina, severne ležiace obce Dúbrava a Lazisko a južným smerom Krpáčovo. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Ostredok je súčasťou rázsochy, vybiehajúcej z hlavného hrebeňa severným smerom medzi Chabencom () a Kotliskami (). Východným smerom leží Poľana (), Zákľuky () a Bôr (), severným Jaloviarka (), Uhlisko () a Dechtárska hora (), západným Oprhlie (), Spálená () a Mestská hora () a južným Chabenec, Kotliská a Skalka (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza potok Palúdžanka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady
Vrchol i hrebeň pokrýva nesúvislý porast kosodreviny, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru a Beskydy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značkovaná turistická trasa, preto prístup je možný Križskou dolinou alebo odbočením z hlavného hrebeňa.

## Referencie

## Pozri aj
* Ďumbier (geomorfologická časť)
* Ďumbierske Tatry
* Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Nízkych Tatrách
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Lazisko
Kategória:Dúbrava (okres Liptovský Mikuláš)
Pelikán (album)

***Pelikán*** je názov tretieho štúdiového albumu slovenskej speváčky Jany Kirschner. Album v roku 2003 vydalo hudobné vydavateľstvom Universal.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Jana Kirschner – spev, vokály
* Róbert Rist – bicie nástroje
* Igor Sabo – bicie nástroje, perkusie
* Martin Gašpar – basová gitara, klavír
* Andrej Šeban – syntetizátor, klavír, gitary
* Juraj Kupec – gitary
* Peter Bič – gitary
* Martin Wittgruber – syntetizátor, Hammond organ, klavír, perkusie
* Radovan Orth – vokály a aranžmány vokálov
* Michal Žáček – tenor saxofón
;Produkcia
* Ján Došek, Tomáš Branický – nahrávanie
* Ján Došek – mastering
* Alžbeta Wittgruberová, Matej Plekanec – fotografie a dizajn* Jana Kirschner – spev, vokály
* Róbert Rist – bicie nástroje
* Igor Sabo – bicie nástroje, perkusie
* Martin Gašpar – basová gitara, klavír
* Andrej Šeban – syntetizátor, klavír, gitary
* Juraj Kupec – gitary
* Peter Bič – gitary
* Martin Wittgruber – syntetizátor, Hammond organ, klavír, perkusie
* Radovan Orth – vokály a aranžmány vokálov
* Michal Žáček – tenor saxofón
;Produkcia
* Ján Došek, Tomáš Branický – nahrávanie
* Ján Došek – mastering
* Alžbeta Wittgruberová, Matej Plekanec – fotografie a dizajn

## Referencie

Kategória:Albumy Jany Kirschner
Kategória:Hudobné albumy z 2002
Harpya

**Harpya** (vyslov: [harpija]; staršie: **harpyja**, zastarano: *harpia*) môže byť:
*v gréckej mytológii: príslušníčka skupiny zapáchajúcich ohavných položien-polovtákov, ktoré prevažne boli bohyňami prudkého vetra a odnášali duše mŕtvych do podsvetia, po latinsky Harpyia, pozri harpya (mytológia)
*v heraldike: heraldický netvor - žena s telom orla, pozri harpya (heraldika)
*v zoológii:
**v ornitológii:
*** slovenský názov vtáčieho rodu *Harpia* (=*Harpyia*, *Harpya*) a prípadne aj rodov *Harpyopsis* (iný názov: orlovec) a *Morphnus* (iné názvy: orlovec, orol), pozri Harpia (rod), Harpyopsis a Morphnus
***iný slovenský názov vtáčieho druhu harpya opičiarka (*Harpia harpyja*; synonymá: *Harp(y)ia harpia*, *Harpy(i)a destructor*, *Thrasyaetus harpyia*)
***príslušník taxónu (presnejšie podčeľade) harpye - pozri nižšie
**v entomológii: 
*** slovenský názov zastaraného motýlieho rodu *Harpyia* (=*Harpya*, *Harpia*), ktorý v dnešných systémoch zodpovedá sčasti rodu *Cerura* (po slovensky hranostajník; do tohto rodu patrí napr. hranostajník vŕbový) a sčasti rodu *Stauropus* (po slovensky hranostajník), pozri Cerura a Stauropus
*** zastarano: hranostajník vŕbový (*Cerura vinula*; synonymá: *Dicranura vinula*, *Harpy(i)a vinula*, *Harpia vinula*, *Bombyces vinula*)
*prenesene:
**zlá, zlostná žena, pozri zlo a žena
**sužovateľka
**jazyčnica
**bosorka, rebeka

**Harpya** môže byť aj:
* slovenský internetový časopis pre študentov, pozri Harpya (časopis)
* belgický krátkometrážny film z roku 1979, pozri Harpya (film)

**Harpye** (staršie **harpyje**) môže byť: 
*množné číslo slova harpya - pozri vyššie
*podčeľaď čeľade jastrabovité, synonymum: harpyorodé, pozri pod jastrabovité

**Harpyia** môže byť:
*v gréckej mytológii: hyrpya po latinsky - pozri vyššie
*v zoológii:
**latinský názov vtáčieho rodu, po slovensky harpya - pozri vyššie
**latinský názov motýlieho rodu, po slovensky harpya - pozri vyššie
**istý čas v 19. stor. používaný latinský názov netopiereho rodu, ktorý sa dnes označuje latinským názvom *Nyctimene* (po slovensky kaloň), pozri Nyctimene

## Zdroje
Anthony Stolarz

**Anthony Stolarz** (* 20. január 1994, Edison, New Jersey, USA) je americký profesionálny hokejový brankár aktuálne pôsobiaci v tíme Totonto Maple Leafs v National Hockey League.

V roku 2021 získal s výberom USA bronzovú medailu na Majstrovstvách sveta. Dvakrát sa zúčasntil All Star Game v American Hockey League. V roku 2013 sa stal s tímom London Knights šampiónom kanadskej juniorskej ligy OHL.

USA v roku 2014 reprezentoval aj na Majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov.

Draftovaný bol v 2. kole (celkovo 45.) v roku 2012 tímom Philadelphia Flyers.

6. januára 2021 podpísal dvojročnú zmluvu s Anaheim Ducks v hodnote 1,9 milióna amerických dolárov.

## Štatistiky v NHL

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Hokejoví brankári USA
Kategória:Hráči Anaheim Ducks
Kategória:Hráči Edmonton Oilers
Kategória:Hráči Philadelphia Flyers
Kategória:Brankári Anaheim Ducks
Kategória:Brankári Edmonton Oilers
Kategória:Hokejisti draftovaní klubom Philadelphia Flyers
Kategória:Účastníci MS v hokeji 2021
Kategória:Osobnosti z New Jersey
Žemberovský potok

**Žemberovský potok** je potok v regióne Tekov na území obce Žemberovce v okrese Levice v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina. Ústi do vodného toku Sikenica. Má dĺžku . Rád toku V. 
## Prameň
Pramení v  v severovýchodnej oblasti územia obce Žemberovce, v katastrálnom území *Horné Žemberovce*, v okrese Levice v Nitrianskom kraji, v lesnom extraviláne, v regióne Tekov, 200 m južne od obecnej hranice medzi Žemberovcami a Bátovcami a zároveň 150 m východne od cesty zo Žemberoviec do Ladzian, v severovýchodnej časti pasienka *Dolina*.
## Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez lesný a poľnohospodársky extravilán, mení smer na západ, v  priberá bezmenný ľavostranný prítok, v  podteká cestu zo Žemberoviec do Ladzian, v  priberá krátky bezmenný pravostranný prítok a zároveň vteká do intravilánu obce Žemberovce, v  vyteká z intravilánu a tečie cez extravilán obce, po krátkom úseku v  ústi do Sikenice ako jej ľavostranný prítok.

*Žemberovský potok* patrí do okresu Levice v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina v geomorfologickom podcelku Ipeľská pahorkatina. Nemá  dôležitejšie prítoky.

## Pôvod názvu
Názov vodného toku *Žemberovský potok* má pôvod v názve obce Žemberovce na území ktorej vodný tok pramení, preteká a na území ktorej aj ústi. Z toponyma Žemberovce bolo po rozšírení o formant *-ský*, po systémovej redukcii o hlásky *-ce* a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom *menší prirodzený vodný tok* utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena *Žemberovský potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Dochované písomné záznamy názvu obce sa viažu k roku 1256 v podobe *Sember*, 1381 *Zember*, 1808 *Horní Žemberowce* a 1387 *Alsonsember*, 1808 *Dolní Žemberowce*, obec vznikla 1946 zlúčením Dolných Žemberoviec a Horných Žemberoviec. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Žemberovský potok* je jedinečným hydronymom (august 2022).

## Referencie

 
Kategória:Vodné toky v okrese Levice 
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Žemberovce
Veci čo sa dejú

***Veci čo sa dejú*** je názov štvrtého štúdiového albumu slovenskej speváčky Jany Kirschner. Album v roku 2003 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Jana Kirschner – spev, gitara, perkusie
* Martin Wittgruber – syntetizátory, Hammond organ, klavír, drumbľa
* Peter Bič – gitary
* Róbert Rist – bicie nástroje, činely, syntetizátor a úpravy
* Martin Gašpar – basová gitara
* Michal Žáček – saxofón, bas klarinet, flauta, indická píšťala, 
* Igor Sabo – perkusie
;Hostia
* Stanislav Palúch – husle
* Peter Szabados – steel gitara, dobro
* Radovan Orth – vokály a aranžmány vokálov, gitara, tlieskanie
* Jozef Šebo – tlieskanie
* Juraj Kupec – gitary, tlieskanie
* Ľubor Priehradník – syntetizátor a úpravy
* Anton Popovič – aranžmán a nahrávka sláčikového orchestra
* Peter Krajniak – husle
* Martin Mierny – viola
* Andrej Gál – violončelo
;Produkcia
* Adrian Rajter – hudobná réžia
* Oskar Rózsa – orchestrálny aranžmán a programovanie
* Tomáš Branický – asistent programovania
* Oliver Sádovský, Martin Gašpar, Jana Kirschner – fotografie
* Lukáš Kordík, Oliver Sádovský – vizuálny koncept a grafická spolupráca

## Referencie

Kategória:Albumy Jany Kirschner
Kategória:Hudobné albumy z 2003
Jaloviarka

**Jaloviarka** () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Dúbravou, približne  juhozápadne od Liptovského Mikuláša. 

## Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Lazisko. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Demänovská Dolina a severne ležiace obce Dúbrava, Lazisko a Pavčina Lehota. Vrcholom vedie hranica Národného parku Nízke Tatry.

## Opis
Jaloviarka leží v západnej rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z vrchu Bôr () a je vetvou hrebeňa, ktorý vedie severným smerom z Poľany () v hlavnom hrebeni smerom na Sinú (). Východným smerom ležia Havrany () a Repiská (), severným Siná, Sitieň () a Uhlisko (), západným Hláčovo (), Dechtárska hora () a Oprhlie () a južným Ostredok (), Kotliská () a Bôr. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západnej časti odvádza potok Palúdžanka a z východnej jej prítok Mošnica. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

### Výhľady
Vrchol i hrebeň pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkym porastom možno pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru a Beskydy, Veľkú a Malú Fatru.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa a prístup je tak možný cez Križskú dolinu, príp. odbočením zo  žlto značeného chodníka na vrchu Bôr ().

## Referencie

## Pozri aj
* Ďumbier (geomorfologická časť)
* Ďumbierske Tatry
* Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Nízkych Tatrách
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Kategória:Lazisko
Roman Jantoš

Brigádny generál MUDr. **Roman Jantoš** (* 19. apríl 1971, Ružomberok, Česko-Slovensko) je slovenský generál. V súčasnosti je od roku októbra 2020 veliteľom Veliteľstva vojenského zdravotníctva.

## Život a vzdelanie
Svoje lekárske vzdelanie začal na Vojenskej lekárskej akadémii J. E. Purkyňe v Hradci Králové, po rozpade Československa ho dokončil na Lekárskej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika.

## Vojenská kariéra
Od 10. júla 1995 bol lekár v špecializačnej príprave v Ústrednej vojenskej nemocnici SNP v Ružomberku. Následne pracoval od 1. augusta 1998 ako starší lekár a neskôr náčelník polikliniky Vojenskej akadémie Liptovský Mikuláš. K 1. máju 2008 sa stal riaditeľom odboru riadenia vojenského zdravotníctva Úradu hlavného lekára, od 1. septembra 2010 sa k tomu stal zástupcom Hlavného lekára OS SR. Od 1. júla 2013 bol zástupcom riaditeľa Ústrednej vojenskej nemocnice SNP v Ružomberku. Od 1. augusta 2014 bol zdravotnícky dôstojník špecialista na spojeneckom veliteľstve Joint Force Command a súčasne zdravotnícky poradca veliteľa (Spojenecké veliteľstvo Joint Logistics Support Group) v holandskom Brunssume. Od 1. augusta 2017 bol opäť riaditeľ odboru a zástupca Hlavného lekára OS SR. Od 1. mája 2019 bol opäť zástupca riaditeľa Ústrednej vojenskej nemocnice SNP. Od 15. októbra je hlavným lekárom Ozbrojených síl.

Vo výkone služby sa zúčastnil dvoch misií NATO (KFOR v Kosove 20022003 a ISAF v Afganistane 20052006).

### Veliteľstvo vojenského zdravotníctva a prvá generálska hodnosť
16. decembra 2020 vláda schválila vymenovanie do prvej generálskej hodnosti 5 plukovníkom, medzi nimi aj plk. Jantošovi. 28. januára 2021 ho na poste hlavného lekára Ozbrojených síl prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál.

K 1. júlu 2022 vzniklo Veliteľstvo vojenského zdravotníctva a Jantoš sa stal jeho prvým veliteľom.

## Referencie

## Externé odkazy
* Životopis Romana Jantoša

Kategória:Osobnosti z Ružomberka
Kategória:Slovenskí generáli
Kategória:Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Kategória:Velitelia Veliteľstva vojenského zdravotníctva