open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaskyne Slanských vrchov

**Jaskyne Slanských vrchov** patria k podzemným pseudokrasovým útvarom s prírodným vývojom, ktoré sa nachádzajú v geomorfologickom celku Slanské vrchy (zastar. Prešovsko-tokajské pohorie). Vyskytujú sa tu človeku prístupné podzemné pseudokrasové dutiny zvislého charakteru (priepasti), (sub)horizontálne dutiny ("jaskyne" v užšom slova zmysle, t.j. sensu stricto), resp. kombinácie so zvislým i horizontálnym priebehom, ale i formy na rozhraní medzi povrchom a podzemím (napr. abri/skalný previs). Termín "jaskyňa" v širšom slova zmysle (sensu lato) možno použiť pre oba hlavné morfologické typy podzemných priestorov - zvislý i horizontálny, keďže predstavuje nadradený pojem. 

## Súčasný stav poznania
Jaskyne Slanských vrchov sa radia do jednotlivých geomorfologických podcelkov v závislosti na tom, v ktorom sa nachádzajú. V súčasnosti sa v rámci geomorfologického celku vyčleňuje 5 podcelkov Bogota, Makovica, Milič, Mošník a Šimonka, pričom vo všetkých sú zastúpené dosiaľ známe jaskyne, hoci nie vo všetkých geomorfologických častiach; chýbajú napr. v Banskej kotline, Banskom predhorí, Lúčinskej kotline a Salašskej brázde. Prehľad jednotlivých geomorfologických jednotiek s explicitne vyznačenými hranicami s presnosťou na 20 m je zrejmý z digitálnej geomorfologickej mapy Slovenska v tomto prípade s nekrasovým, resp. pseudokrasovým vývojom. Vo vzťahu k najnovšiemu geomorfologickému členeniu (D. Kočický et B. Ivanič, 2011) dnes na danom území poznáme 43 jaskýň a 38 lokalít, kde sa dá predpokladať výskyt jaskýň, čo znamená, že v pohorí jestvuje potenciál pre výskyt až 80-tich jaskýň. 

Jaskyne sú tu väčšinou kratšie (do 10 m dĺžky), priepastí je známych len zopár, pričom najhbšia z nich - Horná veterná diera/Vitrova dzira - je zároveň najhlbšou pseudokrasovou jaskyňou na Slovensku v súčasnosti. Jej dĺžka činí 60 m a hĺbka 55 m. Preskúmali ju prešovskí jaskyniari zo Speleoklubu SSS Šariš. Jaskyne možno vo všeobecnosti zaradiť k rôznym subtypom rozsadlinových/trhlinových, kryogénnych/mrazovým zvetrávaním podmienených, rútivých či sutinových jaskýň, a k niektorým vzájomným kombináciám vymenovaných speleogenetických typov. Vyvinuli sa predovšetkým v lávových prúdoch rôznych typov andezitov (napr. hyperstenicko-augitických alebo pyroxenických), kedže pohorie budujú neovulkanity (horniny vulkanického/sopečného pôvodu) staré okolo 12 miliónov rokov. Každú jaskyňu tu možno priradiť k niektorému stratovulkánu ako ich v Slanských vrchoch vyčlenili geológovia (napr. Milič alebo Strechový vrch, ap.). 

V súčasnosti sa v Slanských vrchoch vykonáva revízny speleologický prieskum s cieľom upresniť počet a speleogenetické typy tunajších jaskýň. Na aktuálnom inventarizačnom jaskyniarskom prieskume, lokalizácii, mapovaní a dokumentácii sa vo vzájomnej spolupráci podieľajú dobrovoľní jaskyniari Slovenskej speleologickej spoločnosti z Prešova a jaskyniari/dokumentátori Slovenského múzea ochrany prírody a jaskyniarstva na pracovisku v Košiciach.

## Referencie

Kategória:Slanské vrchy
Kategória:Jaskyne na Slovensku
Dipeptidylpeptidáza 4

**Dipeptidylpeptidáza 4** (označovaná **DPP-4**) je serínová proteáza, ktorá štiepi inkretínové hormóny ako glukagónu podobný peptid 1 (GLP-1). DPP-4 je prítomná v mnohých tkanivách, napríklad na povrchu endotelových buniek a T lymfocytov.

DPP-4 je enzým podstatný v terapii cukrovky a obezity.

## Funkcia
náhľad|Miesta štiepenia endogénneho glukagónu podobného peptidu 1 a exogénneho liraglutiduDPP-4 je aminopeptidáza, ktorá z N-konca peptidov a proteínov odštiepuje dipeptidy.

Okrem peptidov a proteínov štiepi DPP-4 aj liečivá zo skupiny agonistov receptora pre glukagónu podobný peptid 1, ako sú exenatid, liraglutid, lixisenatid, semaglutid, dulaglutid, albiglutid, tizepatid.

## Inhibítory
Liečivá, ktoré inhibujú dipeptidypeptidázu 4, a teda sú antagonistami dipeptidylpeptidázy 4, sa nazývajú gliptíny. Medzi gliptíny patrí sitagliptín, vildagliptín, saxagliptín, linagliptín, alogliptín, omarigliptín, trelagliptín.
## Referencie

## Pozri aj
* Glukagónu podobný peptid 1
* Inhibítor dipeptidylpeptidázy 4
* Inkretín

Kategória:Proteázy
Vina (slovenský seriál)

***Vina*** je slovenský rodinný kriminálno-dramaticky seriál TV Markíza. Seriál sa vysielal od 24. februára 2025 do 9. júna 2025 a s týždňovým predstihom na Voyo.  

Hlavné postavy stvárnili Tomáš Maštalír a Gabriela Marcinková. 

Ide o slovenskú adaptáciu úspešného britského seriálu Broadchurch.

## Dej seriálu

### 1. séria
Pokojný život v malebnom a trochu ospalom mestečku naruší brutálna vražda chlapca Daniela Lichnera. Vyšetrovanie sa ujme spočiatku nesúrodá dvojica kriminalistov – kapitánka Elena Mikušová a Adam Hanzel. Postupne však začnú odkrývať stopy vedúce k vrahovi, ale aj skryté tajomstvá mestečka Tichý Brod. 

Kto je vrahom jedenásťročného chlapca?

### 2. séria
Druhá séria rozpráva príbeh zavraždenej Patrície Záhorskej, ktorú strážila jej sesternica Nela. Počas večera, keď rodičia Patrície boli na svadbe svojich priateľov obe dievčatá zmizli, telo Patrície bolo nájdené po troch dňoch bez známky života. Stopy smerujú k susedovi Lukášovi Abelovi, ktorému v noc vraždy dala falošné alibi jeho manželka Kamila, tú už sedem mesiacov ukrýva major Hanzel. Teraz sa Lukáš vracia a chce sa pomstiť. 

Kto naozaj zabil Patríciu a Nelu?

## Obsadenie

## Série

## Časti
### 1. a 2. séria (2025)

## Externé odkazy
* 
* Takto vyzerá seriálový nástupca Zrady! Potvrdený nový názov aj množstvo hereckých tvárí – mediaboom

Kategória:Slovenské kriminálne televízne seriály
Kategória:Slovenské dramatické televízne seriály
Kategória:Televízne seriály TV Markíza
Kategória:Televízne seriály z roku 2025
Jude Thaddeus Okolo

Mons. **Jude Thaddeus Okolo** OESSH (* 18. december 1956, Kano, Nigéria) je nigérijský rímskokatolícky duchovný kňaz, arcibiskup ktorý od roku 1990 pôsobí v diplomatických službách Svätej stolice. Od roku 2008 je arcibiskupom a zastával funkciu apoštolského nuncia v niekoľkých krajinách. Od roku 2022 do roku 2026 bol apoštolským nunciom v Česku. Vo funkcii apoštolského nuncia v Česku nahradil amerického arcibiskupa Charlesa Balva.

Okrem rodnej igboštiny (a hauštiny, ktorá je jazykom oblasti, z ktorej pochádza) hovorí plynule anglicky, francúzsky, taliansky, španielsky a nemecky.

## Život
Narodil sa 18. decembra 1956 v Kanu v Nigérii. Na kňaza bol vysvätený arcibiskupom Francisom Arinzom 2. júla 1983. Bol pridelený k rímskej kúrii, kde v rokoch 19841986 pracoval v oblasti dialógu s kresťanskými sektami. Potom absolvoval postgraduálne štúdium v Ríme a získal doktorát z kánonického práva a diplom z diplomatických štúdií.

Do diplomatických služieb Svätej stolice vstúpil v roku 1990 a pôsobil na diplomatických misiách a nunciatúrach na Srí Lanke, Haiti, Antilských ostrovoch a ďalších karibských ostrovných štátoch, vo Švajčiarsku, Česku a Austrálii.

## Biskup
Dňa 2. augusta 2008 ho pápež Benedikt XVI. menoval titulárnym arcibiskupom novickým a apoštolským nunciom v Stredoafrickej republike a Čade. Biskupské svätenie prijal z rúk kardinála Francisa Arinzeho 27. septembra 2008.

Pápež František ho 7. októbra 2013 menoval apoštolským nunciom v Dominikánskej republike a apoštolským legátom v Portoriku.

Dňa 13. mája 2017 ho pápež František vymenoval za apoštolského nuncia v Írsku. Tam sa v roku 2018 stal členom Rádu Božieho hrobu ako komtúr s hviezdou.

Dňa 1. mája 2022 ho pápež František vymenoval za apoštolského nuncia v Česku.

V sobotu 2. septembra 2023 uviedol spolu s královohradeckým biskupom Jánom Vokálom, do života cirkvi presnú kópiu Capelinhy pre strednú a východnú Európu v Českomoravskej Fatime v Koclírove.

Pápež Lev XIV. ho 11. februára 2026 vymenoval za apoštolského nuncia na Haiti.

## Galéria

Súbor:Rekviem za oběti střelby na FF UK v katedrále sv. Víta, 2023 (09).jpg|Počas rekviem za obete streľby na FFUK v decembri 2023


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Nigérijskí rímskokatolícki biskupi
Kategória:Rímskokatolícki arcibiskupi
Kategória:Apoštolskí nunciovia v Domikánskej republike
Kategória:Apoštolskí nunciovia v Írsku
Kategória:Apoštolskí nunciovia v Česku
Kategória:Apoštolskí legáti v Portoriku
Jacques Clouseau

**Jacques Clouseau** [čítaj: žak kluzó] je fiktívna postava vytvorená režisérom Blake Edwardsom a Maurice Richlinom. Ide o francúzskeho roztržitého inšpektora pracujúceho pre Sûreté. Postava sa prvýkrát objavila vo filme *[[Ružový panter (film z roku 1963)|Ružový panter]]* z roku 1963, kde ju stvárnil Peter Sellers. Ten postavu hral aj v ďalších štyroch filmoch oficiálnej série až do roku 1978. Rolu hral aj Alan Arkin vo filme *Inšpektor Clouseau* (1968) a Steve Martin v dvojdielnej reboot sérii *Ružový panter* (2006) a *Ružový panter 2* (2009).

## Popis postavy
Inšpektor Clouseau je nešikovný parížsky detektív, ktorý je veľkým smoliarom. V *[[Ružový panter (film z roku 1963)|Ružovom panterovi]]* (1963) nevie, že jeho žena má pomer so zlodejom šperkov, ktorý ukradol neoceniteľný drahokam „Ružový panter“, po ktorom Clouseau pátra. Clouseovým nadriadeným je vrchný inšpektor Charles Dreyfus, ktorý sa prvýkrát objavil v druhom filme *[[Komisár Clouseau na stope|Komisár Clouseau na stope]]* (1964) v podaní Herberta Loma. Nasledujúce filmy série sú *[[Návrat Ružového pantera]]* (1975), *[[Ružový panter opäť zasahuje|Ružový panter opäť zasahuje]]* (1976) a *[[Pomsta Ružového pantera]]* (1978), pričom vo všetkých hral Sellers rolu Clouseaua a režíroval ich Blake Edwards. Posledný Sellersov film série je *[[Stopa Ružového pantera|Stopa Ružového pantera]]* (1982), komédia bola zostavená z nepoužitých záberov z predchádzajúcich filmov a bol uvedený po Sellersovej smrti. Hoci väčšina z filmov má vo svojich názvoch spomenutý vzácny drahokam Ružový panter, tak v dejoch niektorých filmoch ho častokrát vôbec nespomínajú. Karikatúry zobrazujúce kresleného ružového pantera sú zobrazené v úvodných či záverečných titulkoch skoro vo všetkých filmov.

## Filmy

### ÉraPeter Sellers
* 1963: *[[Ružový panter (film z roku 1963)|Ružový panter]]*
* 1964: *[[Komisár Clouseau na stope]]*
* 1975: *[[Návrat Ružového pantera]]*
* 1976: *[[Ružový panter opäť zasahuje]]*
* 1978: *[[Pomsta Ružového pantera]]*
* 1982: *[[Stopa Ružového pantera]]*

### ÉraAlan Arkin
* 1968: *Inšpektor Clouseau*

### ÉraSteve Martin
* 2006: *Ružový panter*
* 2009: *Ružový panter 2*

## Poznámky

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Laughterlog

Kategória:Fiktívni policajti
Kategória:Filmové postavy
Kategória:Ružový panter
Kôrnatec gila

**Kôrnatec gila** (tiež **kôrnatec jedovatý**, lat. *Heloderma suspectum*) je jedovatý jašter s ružovými a čiernymi zónami na povrchu tela, ktorý žije na juhu USA, v Mexiku a Guatemale. Druhové meno gila je odvodené od názvu rieky Gila, ktorá tečie v Arizone v USA.

## Použitie vo farmakológii
V slinách kôrnatca gila bol objavený peptid exendín, ktorý je podobný ľudskému hormónu glukagónu podobného peptidu 1 (GLP-1). Bolo pozorované, že pod vplyvom exendínu dokáže kôrnatec gila vydržať bez potravy dlhú dobu, pretože spomaľuje vyprázdňovanie jeho žalúdka. Biotechnologicky vyrobený exendín sa začal nazývať exenatid (tiež exenatid 4), ktorý má zhodnú sekvenciu aminokyselín ako exendín: ide o peptidy s 39 aminokyselinami s nasledujúcou sekvenciou: His-Gly-Glu-Gly-Thr-Phe-Thr-Ser-Asp-Val-Leu-Ser-Lys-Gln-Met-Glu-Glu-Glu-Ala-Val-Arg-Leu-Phe-Ile-Glu-Trp-Leu-Lys-Asn-Gly-Gly-Pro-Ser-Ser-Gly-Ala-Pro-Pro-Pro-Ser. Oproti tomu je ľudský GLP-1 kratší peptid (31 aminokyselín) a s exendínom z kôrnatca zdieľa len približne polovicu aminokyselín: 16 aminokyselín je zhodných, 15 rôznych. Z hľadiska porovnania štruktúry môžeme hovoriť o konzervovanej N-terminálnej časti peptidov a variabilnej C-terminálnej časti. Ukázalo sa, že dipeptidylpeptidáza 4 (DPP-4) štiepi GLP-1 za druhou aminokyselinou (za alanínom), ale v prípade exendínu je druhou aminokyselinou glycín, čím sa zvyšuje odolnosť exendínu voči enzymatickej inaktivácii DPP-4. Z toho dôvodu sa exendín pôvodne izolovaný z kôrnatca gila (ale komerčne vyrábaný rekombinantne) začal používať v humánnej medicíne pod komerčnými názvami Byetta a Bydureon od firmy AstraZeneca. Exendín bol schválený na liečbu diabetu v Európe v roku 2007, v USA v roku 2005. Ďalším vývojom agonistov receptora glukagónu podobného peptidu 1 bola druhá aminokyselina ďalej modifikovaná a do molekuly boli zavedené lipofilné mastné kyseliny a hydrofilné spacere, čím bol vyvinutý semaglutid, účinná látka Ozempicu.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Kôrnatcovité
Video8

náhľad|Logo formátu Video8
[náhľad|8-milimetrová videokazeta značky [Maxell]]
**Video8** je videokazetový formát (analógové video a analógový zvuk, ale s rezervou pre digitálny zvuk) videopásiek so šírkou 8 mm. Existuje vylepšený variant Video8, **Hi8**, ako aj novší formát digitálneho nahrávania **[[Digital8]]**. Ich užívateľskú základňu tvorili najmä amatérski používatelia videokamier, hoci významnú úlohu zohrali aj v oblasti profesionálnej televíznej produkcie.

V roku 1982 päť spoločností – Sony, Matsushita (dnes Panasonic), JVC, Hitachi a Philips – vytvorilo predbežný návrh jednotného formátu a pozvalo členov Japonskej asociácie elektronického priemyslu, Asociácie japonského priemyslu magnetických pások a ďalších súvisiacich asociácií, Asociácie priemyslu magnetických pások.  Výsledkom bolo, že v apríli 1984 konzorcium 127 spoločností schválilo video formát so šírkou 8 mm.

V januári 1984 Eastman Kodak oznámil novú technológiu v USA. V roku 1985 predstavila japonská spoločnosť Sony kameru Handycam, jednu z prvých kamier Video8 s komerčným úspechom. Formát Video8, oveľa menší ako konkurenčné VHS a Betamax, sa stal veľmi populárnym na spotrebiteľskom trhu s videokamerami.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Video
Handycam

náhľad|Logo série videokamier Handycam
náhľad|Model Sony Handycam DCR-SX63
**Handycam** je séria videokamier vyrobených spoločnosťou Sony a predstavená v roku 1985.

Handycam bola po prvýkrát použitá v roku 1985 ako názov prvej videokamery pre formát Video8, čím nahradila predchádzajúcu sériu modelov spoločnosti Sony založených na Betamaxe. Tento názov mal zdôrazniť „praktickú“ povahu fotoaparátu s veľkosťou dlane, ktorú umožnil vtedy nový formát miniaturizovanej pásky. Išlo o kontrast s väčšími kamerami namontovanými na ramene vyrobenými pred vytvorením Video8, ako aj s konkurenčnými menšími formátmi, ako je VHS-C.

## Funkcionality
### Nočné videnie
náhľad|Zapínač funkcie ''NightShot Plus'' na videokamere Sony Handycam DCR-HC40E
Vybrané vlajkové modely Sony Handycam sú vybavené infračerveným dabovaním nočného videnia *NightShot* (niekedy označovaný ako „*NightShot Plus*“ na niektorých modeloch), ktorý využíva infračervenú svetelnú diódu a infračervený filter, ktorý je mechanicky pripevnený a odpojený od snímača, aby videokamera mohla nahrávať video v úplnej tme („*Nightshot 0 lux*“). Táto funkcia bola príležitostne využívaná paranormálnymi vyšetrovateľmi Ghost Adventures stanice Travel Channel.

### Metadáta
Videokamery Handycam s páskou MiniDV zaznamenávajú časový kód a parametre nahrávania videa (napríklad citlivosť (v *dB*), clona, expozícia a informácie) na dodatočnú metaúdajovú stopu na páske.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Video
Kategória:Sony
Svetový deň chorých

**Svetový deň chorých** bol v katolíckej cirkvi ustanovený 13. mája 1992 pápežom Jánom Pavlom II. na vyjadrenie solidarity s tými, ktorí trpia fyzickými alebo duchovnými ťažkosťami, a na povzbudenie tých, ktorí sa o nich starajú. Slávi sa 11. februára ako Spomienka na Pannu Máriu Lurdskú.

Pápež týmto spôsobom odpovedal na volanie veriacich o osobitnú pozornosť chorým a zdravotníckym pracovníkom. Deň je určený na „modlitbu a zdieľanie, obetovanie svojho utrpenia pre dobro Cirkvi a na pripomenutie každému, aby vo svojom chorom bratovi alebo sestre videl Kristovu tvár“. Deň nie je liturgickým slávením.

Ján Pavol II. si za dátum sviatku zvolil pamiatku Panny Márie Lurdskej, pretože mnohí pútnici a návštevníci francúzskych Lúrd boli údajne uzdravení v tamojšom Mariánskom sanktuáriu na príhovor Presvätej Bohorodičky. Pápež si uctieval aj svätyňu Harissa v Libanone. V roku 2005 mal Svetový deň chorých mimoriadny význam, keďže chorľavý pápež neskôr 2. apríla toho roku zomrel. Mnoho ľudí sa zhromaždilo na Námestí svätého Petra v Ríme, aby sa za neho modlili, keď umieral. V roku 2013 pápež Benedikt XVI. v tento deň oznámil svoju rezignáciu a ako dôvod odchodu do dôchodku uviedol svoje zhoršujúce sa zdravie.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Kresťanské sviatky
Kategória:11. február
Bufet

[náhľad|Bufet na železničnej stanici v českom meste [Hranice (okres Přerov)|Hranice]]
[náhľad|Bufet v [Indianapolise]]
[thumb|[Švédsky stôl vo Švédsku]]
**Bufet** môže označovať:
* obchodnú miestnosť, kde sa podáva rýchle občerstvenie, 
* stôl s občerstvením, najmä studeným, 
* voľakedajšiu súčasť zariadenia jedálne, druh kredenca, 
* systém podávania jedál, pri ktorom je jedlo umiestnené na verejnom priestranstve, kde sa stravníci sami obsluhujú. 

*[[Service à la française]]* je forma bufetov ponúkaných na rôznych miestach vrátane hotelov, reštaurácií a mnohých spoločenských podujatí. Bufetové reštaurácie bežne ponúkajú jedlo typu *all you can eat* („všetko, čo môžeš zjesť“) za stanovenú cenu, ale niektoré merajú ceny podľa hmotnosti alebo počtu jedál. Bufety zvyčajne majú nejaké alebo zväčša teplé jedlá, takže termín **studený bufet** (, viď švédsky stôl) bol vyvinutý na popis formátov bez teplého jedla.  Teplý alebo studený bufet zvyčajne zahŕňa riad a náčinie, ale **jednohubkový bufet** () je ponuka jedál, ktoré sú navrhnuté tak, aby boli malé a ľahko sa konzumovali iba rukami, ako sú koláčiky cupcake, plátky pizze, jedlá na kokteilových tyčinkách atď.

Podstatnou črtou rôznych formátov bufetov je, že stravníci si môžu priamo prezerať jedlo a okamžite si vybrať, ktoré jedlá chcú konzumovať, a väčšinou sa tiež môžu rozhodnúť, koľko jedla si dajú. Bufety sú účinné pri obsluhe veľkého počtu ľudí naraz a často sa vyskytujú v inštitucionálnych prostrediach, obchodných dohovoroch alebo veľkých večierkoch.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Rýchle občerstvenie
Kategória:Gastronómia
Švédsky stôl

náhľad|Švédsky stôl

**Švédsky stôl** () je forma bufetu vo švédskej kuchyni zahŕňajúca rôzne studené aj teplé jedlá z rýb a mäsa, ktoré si hostia sami berú na tanier.  Jeho súčasťou tiež bývajú syry, nakladaná zelenina, dezerty, chlieb a nápoje, typicky pivo a akevitt. Tzv. *smörgåsbord* je považovaný za jeden zo symbolov švédskej kuchyne a je medzinárodne známy, napríklad v Spojených štátoch bol popularizovaný svetovými výstavami v roku 1939 a 1964. Podobá sa aj ruským zakuskom, ale nie je jasné, či je medzi týmito dvoma spôsobmi servírovania nejaký vzťah.

Švédske slovo „smörgåsbord“ sa skladá zo slov „smörgås“ (*sendvič*, zvyčajne otvorený) a bord (*stôl*).

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Gastronómia
Kategória:Kultúra vo Švédsku
Kategória:Švédska kuchyňa
Jozef Augustín

**Jozef Augustín** môže byť:

* slovenský chemik (* 1935), pozri Jozef Augustín (chemik)
* slovenský mikrobiológ a popularizátor kávy (* 1940† 2024), pozri Jozef Augustín (mikrobiológ)

## Referencie

## Pozri aj
* Jozef Augustín Záň (slovenský národný pracovník, misionár a spisovateľ; * 1911† 1999)

Augustín, Jozef
Pseudokras

[náhľad|Pseudokrasová [Pieskovec|pieskovcová Zbojnícka jaskyňa]]
[náhľad|Pseudokrasový lávový tunel, [Havaj (štát USA)|Havaj]]

**Pseudokras** sú krasové alebo krasovým útvarom geomorfologicky veľmi podobné formy reliéfu, ktoré sú vytvorené v nekrasových horninách.

Slovo „pseudokras“ vzniklo spojením slov *pseudo* (nepravý, napodobený, klamlivý) a Kras (Carsus – vápencová oblasť v Dinárskych horách, rozšírene súvislosť s krasovými javmi).

Pseudokras predstavuje geologicky a turisticky zaujímavú krajinu. Môžu to byť jaskyne, tiesňavy, priepasti, sutinové a blokové labyrinty, skalné brány, tunely a iné. Vzniká tektonickou alebo mechanickou činnosťou a najčastejšie sa objavuje v pieskovcových a im podobných horninách. V sedimentárnych horninách s vysokým obsahom uhličitanov sa pseudokras najviac podobá krasu a preto býva niektorými považovaný za prechodný jav či priamo zaradený medzi kras (napr. pieskovce s vápnitým tmelom alebo konglomerát s vápnitým matrixom, tzv. klastokras). Pseudokrasovými javmi sa teda tiež zaoberá odbor karsológia. Krasové javy často vznikajú rozpúšťaním horniny, k čomu v prípade pseudokrasu obvykle nedochádza. Podobne ako krasové javy sa pseudokrasové javy vyskytujú na povrchu aj v podzemí.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Speleológia
2. slovenská futbalová liga 2024/2025

**2. slovenská futbalová liga 2024/2025** (označenie podľa hlavného sponzora **MONACObet liga 2024/2025**) bol 32. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Súťaž organizuje Slovenský futbalový zväz. Nováčikmi súťaže sú víťazi 3. ligy MFK Zvolen a Redfox FC Stará Ľubovňa a zostupujúci z 1. ligy Zlaté Moravce. Sezóna sa začala 26. júla 2024 a skončila 16. mája 2025.

## Tímy v sezóne 2024/2025

## Priebeh sezóny

### Tabuľka

Zdroj: monacobetliga.sk

## Referencie
Kategória:Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Kategória:Futbal v 2024
Kategória:Futbal v 2025

## Externé odkazy

* monacobetliga.sk
* 2. liga na sportnet.sme.sk/futbalnet
* 2. liga na futbalsfz.sk
Raková (prítok Ľubochnianky)

**Raková** je krátky vodný tok vo Veľkej Fatre na území okresu Ružomberok. Je to ľavostranný prítok Ľubochnianky s dĺžkou približne 3 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Veľká Fatra.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec., na východnom úbočí Kľaku (), v nadmorskej výške približne 

Pramenná oblasť sa nachádza na svahu mohutného masívu Kľaku, v lesnom poraste v závere rovnomennej doliny, pod turčianskou vetvou veľkofatranského hrebeňa. Spočiatku tečie juhovýchodným až východným smerom a onedlho priberá ľavostranný prítok zo svahov Kľaku. Na strednom toku pokračuje východným smerom údolím Raková a priberá najvýznamnejší, pravostranný prítok spod Petrekovej (). Niekoľkokrát sa stáča, no v tejto časti už priberá iba menšie vodné toky. Na dolnom toku smeruje na severovýchod a vteká do Ľubochnianskej doliny. Tu pri rovnomennej horárni križuje lesnú cestu a v nadmorskej výške približne  sa vlieva ľavostranne do Ľubochnianky. Potok patrí do povodia rieky Váh.  

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Ľubochňa v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Lysec (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Veľkej Fatre
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Ružomberok
Tintinnabuli

**Tintinnabuli** (jednotné číslo. *tintinnabulum* ; z latinského *tintinnabulum*, „zvon“) je kompozičný štýl vytvorený estónskym skladateľom Arvom Pärtom. Tento štýl predstavil vo svojom diele *Für Alina* (*Pre Alinu*, 1976) a znovu ho použil v skladbe s názvom *Spiegel im Spiegel* (doslovne: *Zrkadlo v zrkadle*, 1978). Tento jednoduchý štýl bol ovplyvnený mystickými skúsenosťami skladateľa pri počúvaní chorálu. Hudobne sa Pärtova tintinnabulárna hudba vyznačuje dvoma typmi hlasu, z ktorých prvý (nazývaný „tintinnabulárny hlas“) arpeggiuje tónickú triádu a druhý sa pohybuje diatonicky väčšinou v krokových pohyboch. Diela majú často pomalé a meditatívne tempo a minimalistický prístup k notovému zápisu aj prednesu. Pärtov kompozičný prístup sa behom času po roku 1970 trochu rozšíril, ale celkový efekt zostáva do značnej miery rovnaký. Prvý príklad možno počuť v *[[Cantus in Memoriam Benjamin Britten]]*.

## Pärtov vlastný komentár k jeho štýlu
* „Tintinnabulácia je oblasť, do ktorej občas zablúdim, keď hľadám odpovede – vo svojom živote, v hudbe, v práci. Vo svojich temných hodinách mám istý pocit, že všetko mimo tejto jednej veci nemá zmysel. Zložité a mnohotvárne ma len mätie a musím hľadať jednotu. Čo to je, táto jediná vec, a ako k nej môžem nájsť cestu? Stopy tejto dokonalej veci sa objavujú v mnohých podobách – a všetko nepodstatné odpadá. Tintinnabulácia je takáto... tri tóny triády sú ako zvony. To je dôvod, pre ktorý to volám tintinnabulácia“.
* „Mohol by som svoju hudbu prirovnať k bielemu svetlu, ktoré obsahuje všetky farby. Iba hranol môže rozdeliť farby a spôsobiť aby sa objavili; tento hranol by azda mohol byť duchom poslucháča.“ – z eseje *Biele svetlo* od Hermanna Conena, ako ju do angličtiny preložila Eileen Walliser-Schwarzbart (nájdená v poznámkach k ECM vydaniu *Aliny* ).
* „*Tintinnabuli* je matematicky presné prepojenie jednej línie s druhou.....*tintinnabuli* je pravidlo, podľa ktorého sú melódia a sprievod (sprievodný hlas)...jedným. Jedna a jedna, je jedna – nie sú to dve. Toto je tajomstvo tejto techniky.“ – z rozhovoru medzi Arvo Pärtom a Antonym Pittsom zaznamenaným pre BBC Radio 3 na Royal Academy of Music v Londýne 29. marca 2000, ako je vytlačené v poznámkach k nahrávke *Passio* na Naxos Records.

## Referencie

## Literatúra
*Paul Hillier. *Arvo Pärt (Oxford Studies of Composers)*. Oxford: Oxford University Press, 1997. 
*Engelhardt, Jeffers: "Review: 'Solfeggio per coro'; 'Cantate Domino canticum novum'; 'Missa syllabica'; 'Sarah Was Ninety Years Old'; and Others." Notes 57/4 (2001): 987–993.

## Externé odkazy
* (in German) Windows PC nástroj, ktorý možno použiť na generovanie tintinnabuli v reálnom čase: Arv-o-mat 1.10

## Zdroj

Kategória:Latinské výroky
Kategória:Hudobné techniky
Breznický potok (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce)

**Breznický potok** je potok v severovýchodnej časti okresu Sobrance. Je to ľavostranný prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce s dĺžkou približne 11,4 km a je tokom VIII. rádu.

Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Popriečny,  na západnom svahu vrchu Ščob () v nadmorskej výške približne 

Od prameňa tečie na západ v lesnom extraviláne obce Koňuš a priberá krátky prítok z juhozápadného svahu Ščobu. Vzápätí vstupuje do Východoslovenskej pahorkatiny a jej geomorfologického podcelku Podvihorlatská pahorkatina. Po dosiahnutí okraja lesa sa stáča na juhozápad a tečie na rozhraní lesa a poľnohospodársky využívanej pôdy. Potom sa stáča na juh a priberá ľavostranný prítok zo západného svahu Malého Ščobu. Postupne sa stáča na západ, priberá krátky ľavostranný prítok spod kóty () a opäť sa stáča na juhozápad. Tu začína mierne meandrovať a následne pri nevýrazného vrchu Tibavská tabla priberá ľavostranný Čierťažský potok. Potom vstupuje na 
Východoslovenskú rovinu podcelok Sobranecká rovina a pokračuje ďalej na juhozápad pričom svojim tokom tvorí hranicu katastrov obcí Vojnatina a Tibava. Južne od Tibavy priberá pravostrannú Tibavku, podteká štátnu cestu č. 19 a stáča sa k juhu. Následne priberá ľavostranný Kruhovský potok, opäť sa zvrtne juhozápadným smerom a napokon západne od obce Orechová sa v nadmorskej výške približne  vlieva do kanála Veľké Revištia-Bežovce.

## Referencie

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Povodie Laborca
Kategória:Povodie Uhu
Kategória:Vodné toky v okrese Sobrance
Kategória:Vodné toky vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Vodné toky vo Východoslovenskej pahorkatine
Kategória:Vodné toky na Východoslovenskej rovine
Kategória:Koňuš
Kategória:Vojnatina
Kategória:Tibava
Panna Mária Lurdská

**Panna Mária Lurdská** (francúzsky: *Notre-Dame de Lourdes*; okcitánčina: *Nòstra Senhora de Lorda,* anglicky: *Our Lady of Lourdes*) je meno Panny Márie, pod ktorým ju uctieva rímskokatolícka cirkev kvôli jej zjaveniam v Lurdoch v južnom Francúzsku v departemente Hautes-Pyrénées.

Prvýkrát sa zjavila 11. februára 1858 14-ročnej Bernadette Soubirousová, ktorá povedala matke, že sa k nej prihovorila „dáma“ v Jaskyni Massabielle (vtedy 1,5 kilometra od mesta), keď so sestrou a kamarátkou zbierali drevo na kúrenie. Do 16. júla 1858 sa jej „dáma“ zjavila ešte 17-krát, až do vrcholného zjavenia 25. marca 1858, v ktorom sa predstavila ako: „Nepoškvrnené počatie“. Úctu k Panne Márii v Lurdoch schválil miestny biskup z Tarbes Bertrand-Sévère Laurence 18. januára 1862.

Prvý veľkolepý sprievod k jaskyni bol 4. apríla 1864, viedol ho biskup Laurence, ktorý tu slúžil pred jaskyňou prvú svätú omšu. Slávnosť sa konala pri príležitosti posvätenia sochy Nepoškvrnenej Panny Márie z carrarského bieleho mramoru, ktorá je odvtedy vo výklenku jaskyne. Od roku 1874 sa začína tradícia francúzskych národných pútí a v roku 1948 sa Lurdy stávajú medzinárodným pútnickým miestom, na ktoré smeruje v súčasnosti viac ako päť miliónov pútnikov ročne. 

Na mieste zjavenia bol postavený kostol nazvaný Krypta, ktorý bol vyhĺbený do Massabielskej skaly. Bol vysvätený 20. mája 1866 počas omše celebrovanej biskupom a za účasti tisícov pútnikov, aj samotnej Bernadetty. Nad Kryptou bola neskôr postavená Bazilika Nepoškvrneného počatia postavená v neogotickom štýle so 70-metrovou vežou. Postupne tu boli postavené ďalšie kostoly - Bazilika Panny Márie Ružencovej, ktorá je pripojená ku Krypte a k Bazilike Nepoškvrneného Počatia, podzemná Bazilika svätého Pia X. s kapacitou takmer 40 000 pútnikov, Kostol svätej Bernadetty, ktorý stojí na mieste, kde stála Bernadetta počas posledného zjavenia.

Pri Jaskyni Massabielle sa neskôr odohralo množstvo uzdravení a zázrakov. Doteraz patria Lurdy k pútnickým miestam celosvetového významu. Množstvo ľudí sem prichádza, aby prosili za uzdravenie a mnohí sú aj vypočutí. Z tohto dôvodu sa 11. február slávi ako Svetový deň chorých. Tieto zjavenia, oficiálne uznané katolíckou cirkvou, viedli k pobožnosti k Panne Márii, je mu zasvätených niekoľko kostolov a svätýň po celom svete. V Bratislave bola v roku 1892 v bývalom kameňolome zriadená Lurdská jaskyňa.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Zjavenia Panny Márie
Kategória:Tituly Panny Márie
Kategória:Rímskokatolícka cirkev vo Francúzsku
Turistická značkovaná trasa číslo 8585

**Turistická značkovaná trasa číslo 8585** je krátka žltá trasa v Strážovských vrchoch. Začína  v Novej Dubnici a končí na rázcestí Kamenné vráta. Dĺžka trasy je 5,8 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov. 

## Priebeh trasy

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam turistických značkovaných trás v Strážovských vrchoch

## Externé odkazy
* Trasa na turistickej mape

8585
8585
Josef Kajnek

Mons. **Josef Kajnek** (* 18. apríl 1949, Kutná Hora, ČSSR) je český rímskokatolícky kňaz a emeritný královohradecký pomocný biskup.

## Život
Študoval na teologickej fakulte v Litoměřiciach a 26. júna 1976 bol vysvätený za kňaza pre Královohradeckú diecézu v Prahe. Potom pôsobil ako kaplán v Českej Třebovej a potom ako správca farnosti v Písečnej a Ústí nad Orlicí.

V roku 1984 mu bola odobratá štátna licencia pre marenie štátneho cirkevného dozoru a bol odsúdený aj na podmienečný trest. Po určitom čase na Správe štátnych lesov a na kombináte podzemných stavieb Metrostavu v Prahe sa mohol vrátiť do kňazskej služby a bol farským administrátorom v Chomuticiach (okres Jičín), neskôr v Lázních Bělohrad a potom v Pardubiciach.

V roku 1990 ho diecézny biskup Karel Otčenášek vymenoval za generálneho vikára. Túto funkciu zastával do roku 1998.

## Biskup
Pápež Ján Pavol II. ho 4. novembra 1992 vymenoval za titulárneho biskupa v Aquae v Dácii a pomocného biskupa v Hradci Králové. 12. decembra 1992 bol vysvätený za biskupa Karlom Otčenáškom. Spolusvätiteľmi boli apoštolský nuncius v Česku arcibiskup Giovanni Coppa a pražský arcibiskup Miloslav Vlk. Za motto si zvolil „In humilitatae servire“ („*Slúžte v pokore*“).

V roku 1998 sa na vlastnú žiadosť vrátil k farskej pastorácii a pôsobil vo farnostiach v Jablonnom nad Orlicí a okolí. V roku 2001 sa stal administrátorom v Pardubiciach, druhom najväčšom meste diecézy. Od roku 1998 pôsobil aj ako biskupský vikár pre duchovné povolania. V Českej biskupskej konferencii bol zodpovedný za väzenskú kaplánku. Po reinštalácii Katedrálnej kapituly Svätého Ducha v Hradci Králové bol 10. novembra vymenovaný za prepošta kapituly.

Po vymenovaní biskupa Dominika Duku za pražského arcibiskupa bol 12. apríla 2010 vymenovaný za diecézneho administrátora na obdobie uprázdnenia.

Pápež František prijal jeho rezignáciu 12. decembra 2023, niekoľko mesiacov pred dosiahnutím vekovej hranice pre biskupov.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Českí rímskokatolícki biskupi
Kategória:Českí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Kanonici
Kategória:Osobnosti z Kutnej Hory
Institut national de l'information géographique et forestière

[náhľad|Aktuálne logo inštitútu používané [1. január|<abbr>1.</abbr> <abbr>januára</abbr> 2012.]]

**Institut national de l'information géographique et forestière** je francúzska inštitúcia verejnej správy, ktorej poslaním je zabezpečovať tvorbu, udržiavanie a šírenie geografických máp a plánov Francúzska. Od 1. januára 2012 dostala označenie **National Geographic Institute**, názov z ktorého si zachoval skratku **IGN**.

## Úlohy
IGN je zodpovedné za správu a aktualizáciu:

* geodetických a nivelačných sietí
* leteckých snímok
* geografických databáz a máp

## História
Počiatky vzniku IGN siahajú k mapotvornej skupine organizovanej v roku 1719. Inžinieri a geografi pre armády a tábory, vytvorili niekoľko geodetických a triangulačných máp Francúzska. Za vlády Ľudovíta XV. skupina vytvorila prvú mapu celého Francúzska, vyrytú do kože a uloženú v knižnici ústavu. Inštitút bol v roku 1794 reorganizovaný ako polytechnická škola a v roku 1887 bol rozdelený na geografickú službu armád a historickú službu armád. V roku 1940 bol premenený na Institut Géographique National, ktorý sa v roku 1967 stal verejným zriadením štátu. Inštitút spravuje národnú školu geografických vied a má rozsiahlu špecializovanú knižnicu. Má tiež malú skupinu lietadiel na letecké prieskumy.

## Galéria

Súbor:Institut géographique national (logo).svg|Logo IGN od roku 1987 do 31. december 2011.
Súbor:Bench mark at Saint Goussaud, Limousin, France, by Institut Geographique National.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web 
* Flyingfortress

## Zdroj

Kategória:Geografia Francúzska
Kategória:Organizácie založené v 1940
Inkretín

náhľad|Fyziologické účinky GIP a GLP-1
**Inkretín** je peptidový hormón vylučovaný enterokrinnými bunkami tenkého a hrubého čreva, ktorý je vylučovaný do krvného obehu ako odpoveď na príjem potravy. Inkretíny zodpovedajú za inkretínový efekt, to znamená, že hladina inzulínu v krvi je po vnútrožilovom podaní glukózy nižšia ako po skonzumovaní glukózy. Inkretíny ovlyvňujú tvorbu inzulínu a tým aj regulujú hladinu glukózy v krvi. V súčasnosti sú známe len dva inkretíny: glukagónu podobný peptid 1 (GLP-1, ang. *glucagon like peptide*), ktorý je produkovaný L-bunkami, a glukózo-dependentný inzulinotropný polypeptid (GIP, gastrický inhibičný peptid), ktorý je produkovaný K-bunkami.

K biologickým účinkom inkretínov patrí stimulovanie tvorby a uvoľňovania inzulínu zvýšením citlivosti Langerhansových ostrovčekov na glukózu, inhibícia apoptózy β-buniek pankreasu, stimulácia sekrécie somatostatínu, spomalenie vyprázdňovania žalúdka a navodenie pocitu sýtosti.

Inkretíny sú degradované dipeptidylpeptidázou 4 (DPP-4), serínovou proteázou, ktorá je prítomná na povrchu endotelových buniek a T lymfocytoch.
náhľad|Prehľad analógov inkretínov
Liečivá, ktoré sú svojou štruktúrou analogické inkretínom (najmä GLP-1) sa nazývajú inkrenomimetiká, ide o agonistov receptora pre glukagónu podobný peptid 1. Patria sem exendín, lixisenatid, liraglutid, semaglutid, tirzepatid, albiglutid  a dulaglutid.

Gén pre žalúdočný inhibičný peptid (GIP) je lokalizovaný na chromozóme 17 pozícia q21.3–q22 a obsahuje 6 exónov. Expresiou tohto génu vzniká polypeptid PreProGIP so 153 aminokyselinami. Proteolýzou PreProGIP vzniká GIP, ktorý je uvoľňovaný z K buniek čriev.

Gén pre glukagónu podobný peptid 1 je lokalizovaný na chromozóme 2 pozícia q36–q37 a má tiež 6 exónov. Expresiou tohto génu vzniká polypeptid so 160 aminokyselinami s názvom proglukagón, ktorý sa v črevách štiepi na glukagónu podobný peptid 1 (GLP-1) a glukagónu podobný peptid 2 (GLP-2). V pankrease vzniká proteolýzou proglukagónu glukagón.

[náhľad|Sekrécia, účinok, deaktivácia a eliminácia [Žalúdočný inhibičný peptid|GIP a GLP-1]]
náhľad|243x243bod|Expresia GIP a GLP-1 génov a sekvencie finálnych génových produktov

## Referencie

Kategória:Peptidické hormóny
Astra brvitá

**Astra brvitá** () je druh jednoročnej byliny rodu astra, z čeľade astrovité (*Asteraceae*). Jej prirodzený areál zahŕňa oblasti od západnej časti Severnej Ameriky cez Ďaleký východ, po strednú Áziu.

## Opis
Astra brvitá je jednoročná bylina s jednoduchým, kolovitým koreňom. Byľ je jednotlivá, priama alebo vystúpavá, často od bázy rozkonárená, holá alebo riedko chlpatá, vysoká 10 až 70 cm.

Prízemné a dolné byľové listy sú stopkaté, čepeľ je lopatkovitá až obrátene kopijovitá, na báze klinovito zúžená, dlhá 1 až 20 cm. Stredné a horné byľové listy sú sediace, smerom nahor sa postupne zmenšujúce, čepeľ je čiarkovitá, na báze mierne rozšírená, poloobjímavá. Čepeľ u všetkých listov je celistvookrajová alebo drobne pílkovitá, na vrchole končistá, na plochách holá, na okraji pritisnuto chlpatá.

Zložené súkvetie je husté, metlinovité až strapcovité. Úbory sú terčovité, sediace alebo krátko stopkaté. Zákrov je úzko zvončekovitý, troj až štvorradý, dlhý do 11 mm. Zákrovné listene sú mierne odstávajúce, čiarkovité až úzko obrátene kopijovité, na vrchole končisté, na báze suchoblanité, v strede so zelenou plôškou. Okrajové kvety sú piestikovité, vláknité, v počte 75 až 95, usporiadané v štyroch až piatich radoch, sú belavé, dlhé len do 2 mm (kratšie ako čnelka). Rúrkovité kvety sú obojpohlavné, v počte do 14, vláknité (úzko rúrkovité), dlhé do 5 mm, belavé až svetloružové.

Plodmi sú chlpaté, obrátene vajcovité nažky. Chocholec je štvorradý, biely, dlhý 4 až 6 mm. Nažky sa vyvíjajú koncom septembra až októbra, šíria sa na veľké vzdialenosti a majú až 10-ročnú klíčivosť.

## Rozšírenie
Astra brvitá je pôvodná v západnej časti Severnej Ameriky, na Ďalekom východe, vo východnej a západnej Sibíri a v strednej Ázii. Introdukovaná je na východe Severnej Ameriky a v Európe (Belgicko, Poľsko, Slovensko, Maďarsko, Ukrajina, Moldavsko, Rumunsko). Z Ukrajiny sa uvádza ako potenciálne invázny a z Rumunska ako agresívny druh. Na Slovensku sa vyskytuje zatiaľ len v Kysaku a na niekoľkých lokalitách v Košiciach.

## Ekológia
Astra brvitá uprednostňuje svetlé, vlhké miesta na mierne zasolených, piesočnatých alebo štrkovitých pôdach, najmä na opustených a narušených ruderálnych stanovištiach. Rastie v nížinách a pahorkatinách. Kvitne od augusta do septembra.

## Galéria

Symphyotrichum ciliatum 15-p.bot-aster.brachy-2.jpg|Zákrovy v detaile.
Symphyotrichum ciliatum 15-p.bot-aster.brachy-1.jpg|Rez úborom - zákrov, zákrovné listene a nažky s chocholcami.
Symphyotrichum ciliatum 15-p.bot-aster.brachy-7.jpg|Koreň.


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Nepôvodné druhy rastlín
brvitá
Kategória:Rastliny s bielymi kvetmi
Kľacký potok (prítok Ľubochnianky)

**Kľacký potok** je krátky vodný tok vo Veľkej Fatre na území okresu Ružomberok. Je to ľavostranný prítok Ľubochnianky s dĺžkou približne 3 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Veľká Fatra.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec., na východnom úbočí Kľaku (), v nadmorskej výške približne 

Prameň sa nachádza v oblasti nesúvislého lesného porastu, v lokalite Stankovská hoľa. V hornej časti tečie potok severovýchodným smerom a až po významnejšom ľavostrannom prítoku spod turčianskej vetvy veľkofatranského hrebeňa sa na úpätí Chládkového () stáča na východ. Na strednom toku pokračuje dolinou popod Kečku (), priberajúc len menšie, zväčša pravostranné prítoky. Na dolnom toku vteká do Ľubochnianskej doliny, kde križuje lesnú cestu a pri horárni sa v nadmorskej výške približne  vlieva ľavostranne do Ľubochnianky. Potok patrí do povodia rieky Váh.  

Potok pramení a preteká katastrálnym územím obce Ľubochňa v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji.

## Referencie

## Pozri aj
* Veľká Fatra
* Lysec (geomorfologický podcelok)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky vo Veľkej Fatre
Kategória:Povodie Váhu
Kategória:Vodné toky v okrese Ružomberok
Bitka pri Szikszó

**Bitka pri Szikszó** bola ozbrojenou konfrontáciou na bojovom poli, ktorá sa odohrala dňa 3. októbra roku 1588 južne od Košíc na území terajšieho Maďarska. Napriek vojenskému víťazstvu uhorských obrancov však turecké vpády na územie Slovenska vôbec neprestávali.

## Predohra
V roku 1588 začali osmanskí Turci vyberať v meste Rožňava nové poddanské poplatky a to jednak za užívanie mlyna či dokonca krčiem a podobne. Tento daňový útlak znamenal napokon veľké rozhorčenie, z ktorého vzišli následne vzbury poplatníkov, ktorí tak prejavili snahu skoncovať s poddanskou závislosťou od Osmanskej ríše. Medzi tie mestá, ktoré sa rozhodli úmyselne odmietnuť platiť dane, patrilo mesto Szikszó, ktoré sa nachádzalo južne od Košíc na rieke Hornád. Toto mestečko bolo zo strategicko-vojenského hľadiska známe vďaka tomu, že bolo jedným z najväčších poplatných miest fiľakovského sandžaku. Zaujímavosťou však bol fakt, ktorý jasne naznačoval, že mesto sa rozhodlo vzdorovať osmanským armádam vlastnými silami a to i napriek tomu, že vojensky silné cisárske posádky v Košiciach, Szendro a Tokaji boli pomerne blízko. Keďže sa poddaní obyvatelia odmietli podrobiť ale aj uhradiť predpísané poplatky a to po viacerých výzvach, rozhodli sa turecké vojská pre trestnú výpravu.

Budínsky paša Sinan sa rozhodol vykonať trest nad touto obcou, v dôsledku čoho poslal na výpravu proti mestečku vojsko v sile takmer osemtisíc mužov. Uhorskí obrancovia sa našťastie dozvedeli o tejto výprave včas. Napokon došlo k zverbovaniu vojska z okolitých miest ale aj posádky z Jágru. Na bojovom poli padlo približne 1 700 tureckých vojakov, takmer 400 z nich skončilo v zajatí. Cisárska strana prišla o približne 700 bojovníkov.

## Dôsledky
Napriek vojenskému víťazstvu pri mestečku Szikszó ešte nedošlo k oslabeniu vo východných častiach fiľakovského sandžaku. Na druhej strane však toto víťazstvo na bojovom malo z morálneho hľadiska za následok to, že dodalo odvahu pohraničným oddielom.

## Referencie

## Literatúra
* 

## Pozri aj
* Osmansko-habsburské vojny
* Habsbursko-osmanské vojny v Uhorsku v rokoch 1526 - 1568
* Zoznam vojenských bitiek osmansko-habsburských vojen

## Zdroj

Szikszó
Kategória:Bitky v 1588
Pavel Posád

Mons. **Pavel Posád** (* 28. jún 1953, Budkov, ČSSR) je český rímskokatolícky kňaz a českobudějovický pomocný biskup, emeritný 19. litoměřický diecézny biskup (20042008), prepošt katedrálnej kapituly pri sv. Mikuláša v Českých Budějoviciach.

## Život
Narodil sa 28. júna 1953 v Budkove, pochádza zo siedmich súrodencov. Dochádzal na základnú školu v Budkove a následne vyštudoval gymnázium v ​​Moravských Budějoviciach. V roku 1972 nastúpil na CMBF v Litoměřiciach. V roku 1977 bol biskupom Josefom Vranom vysvätený za kňaza. Kňazskú službu vykonával tri roky ako kaplán najskôr v Pozořiciach, potom v Brne-Žideniciach a v Lomnici pri Tišnova. Od roku 1980 pôsobil ako farár v Ratíškoviciach na Hodonínsku. Po dvoch rokoch bol na žiadosť vtedajšej štátnej správy preložený do pohraničnej farnosti Drnholec na Břeclavsku. V roku 1989 bol ustanovený duchovným správcom v Čerešti. Po páde komunistickej totality sa stal farárom pri sv. Tomáša v Brne. Po troch rokoch bol menovaný spirituálom olomouckého Arcibiskupského kňazského seminára. Okrem výchovy bohoslovcov sa venoval trvalej formácii kňazov a trvalých diakonov brnianskej diecézy a viedol duchovné cvičenia.

## Biskup
24. decembra 2003 ho pápež Ján Pavol II. menoval 19. litoměřickým diecéznym biskupom. Vysvätený na biskupa bol 28. februára 2004.

Dňa 6. novembra 2004 Svätá stolica rozhodla, že kvôli pretrvávajúcim zdravotným problémom biskupa Posáda bude pre diecézu menovaný apoštolský administrátor. Stal sa ním královohradecký biskup Dominik Duka.

Bol však chorý len do začiatku septembra 2004. „*Menovanie Dominika Duky bolo v podstate s oneskorením, kedy som už bol zdravý. Svoj dobrý zdravotný stav som opakovane doložil priamo pápežovi,*“ uviedol.

Dňa 26. januára 2008 bol zo svojej funkcie odvolaný a menovaný ptujským titulárnym biskupom a českobudějovickým pomocným biskupom. Prijal nový znak, v ktorom sa objavili symboly mesta Ptuj – „ptujský kríž“ v 1. a 4. poli štítu erbu.

Jeho odvolanie z úradu litoměřického diecézneho biskupa vzbudilo medzi niektorými veriacimi značné rozhorčenie, pretože si svojou prácou za 5 rokov biskupskej služby získal medzi veriacimi značnú obľubu. Od 1. februára 2009 sa stal tiež prezidentom Charity Česká republika, ktorým je doteraz.

## Galéria

Obrázok:Coat of arms of Pavel Posád (Litoměřice).svg|Znak biskupa Pavla Posáda ako 19. litoměřického biskupa


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Českí rímskokatolícki biskupi
Kategória:Českí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Biskupi Litoměřickej diecézy
Kategória:Kanonici
Coelurosaurichnus

**Coelurosaurichnus tatricus** (ichnotaxón, popísaný iba ako stopa) bol pravdepodobné dvojnohý dravý dinosaurus (teropod, vzdialene podobný severoamerickému rodu *[[Coelurosaurus]]* – odtiaľ názov).

Meral pravdepodobne 2 až 3 metre na dĺžku, bol teda malý dinosaurus. Trojprstá stopa, patriaca tomuto taxónu je jedným z dokladov existencie dinosaurov na území dnešného Slovenska. Druhové meno *tatricus* odkazuje na miesto nálezu stopy, v Tichej doline v Tatrách. Stopy bol nájdené v kontinentálnych až plytkomorských sedimentoch tomanovského súvrstvia jednotky tatrika. Stopy našli slovenskí geológovia M. Sýkora a J. Michalík.

Prvý nález kosti teropódneho dinosaura z obdobia vrchného triasu bol nájdený v Strážovských vrchoch v jednotke fatrika.

V susednom Česku bola nájdená veľmi podobná stopa na začiatku 90. rokov pri Červenom Kostelci. Navyše bola v roku 2003 objavená aj fosilizovaná kosť iguanodontida.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Dinosaury z Európy
Kategória:Theropoda
Kategória:Plazopanvové dinosaury
Inhibítor dipeptidylpeptidázy 4

[náhľad|Gliptíny inhibujú [Dipeptidylpeptidáza 4|dipeptidylpeptidázu 4 (DPP-4), ktorá rozkladá GLP-1, ktorý je významný pri regulácii hladiny glukózy v krvi tak, že pôsobí na pankreas: zvyšuje sekréciu inzulínu a znižuje sekréciu glukagónu, tiež pôsobí na žalúdok, kde spomaľuje vyprázdňovanie žalúdka a presun bolusu zo žalúdka do duodena. GLP-1 pôsobí aj na mozog, kde znižuje pocit hladu (anorexigénne pôsobenie), znižuje apetít a tým vedie na zníženie hmotnosti človeka.]]
**Inhibítor dipeptidylpeptidázy 4** (tiež **gliptín**) je liečivo proti diabetu mellitu druhého typu, ktoré inhibuje enzým dipiptidylpeptidázu 4 (DPP-4), čím pomáha udržiavať a zvyšovať hladinu glukagónu podobného peptidu 1 (GLP-1) v krvnom obehu (dochádza ku dvojnásobnému až trojnásobnému zvýšeniu hladiny GLP-1 v krvi po podaní inhibítorov DPP-4), čo vedie na zvýšené vylučovanie inzulínu z β-buniek pankreasu, znížené uvoľňovanie glukagónu z α-buniek pankreasu a v dôsledku zníženie glukoneogenézy v pečeni a preto zníženie ďalšieho navyšovania koncentrácie glukózy v krvi výdajom glukózy z pečene do krvi, znižuje sa pocit hladu, znižujú sa porcie jedla, ktoré pacient spontánne skonzumuje, zníži sa preferencia voči mastným a sladkým jedlám, spomaľuje sa vyprázdňovanie žalúdka. 

Výhodou inhibítorov DPP-4 je, že: 

* ich podanie nie je spojené s rizikom hypoglykémie (ako po podaní inzulínov), 
* nedochádza ku navyšovaniu hmotnosti (na rozdiel od derivátov sulfonylmočoviny),
* je možné ich podávať perorálne (na rozdiel od väčšiny agonistov receptora pre glukagónu podobného peptidu 1 a inzulínov),
* dobrá znášanlivosť liečiv pacientmi, nežiadúce účinky len výnimočne.

Ku gliptínom zaraďujeme sitagliptín, vildagliptín, saxagliptín, linagliptín, alogliptín. Ďalšie látky z tejto skupiny sú omarigliptín a trelagliptín.

## Galéria chemických štruktúr gliptínov

Súbor:Sitagliptin.svg|sitagliptín
Súbor:Linagliptin.svg|linagliptín
Súbor:Omarigliptin.svg|omarigliptín
Súbor:Trelagliptin.svg|trelagliptín
Súbor:Alogliptin.svg|alogliptín
Súbor:Vildagliptin acsv.svg|vildagliptín
Súbor:Saxagliptin.svg|saxagliptín


## Referencie

## Pozri aj
* dipeptidylpeptidáza 4
* glukagónu podobný peptid 1
* inkretín
* agonista receptora pre glukagónu podobný peptid 1
* semaglutid

Kategória:ATC A10 – Antidiabetiká