open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2015

**Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2015** boli v poradí 11. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizuje Svetová futsalová asociácia (AMF). Konali sa od 17.25. apríla 2015 v piatich bieloruských mestách: Barysaŭ, Brest, Maladzečna, Minsk a Pinsk, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Curaçaa a Kirgizska. Bielorusko bolo po Španielsku a Taliansku iba tretia krajina, ktorá organizovala svetový šampionát mužov. Titul obhajila , ktorá vo finále zvíťazila nad . 

Bielorusko získalo právo organizovať podujatie v júni 2014.

## Kvalifikácia

Pozn: Katalánsko sa z turnaja odhlásilo, nahradila ho Venezuela.
*  Pôvodne sa mala v roku 2014 uskutočniť severoamerická kvalifikácia v Suriname za účasti 8 severoamerických a karibských družstiev. Po jej zrušení bolo vybrané družstvo Curaçaa.

## Arény
Zápasy sa odohrajú v 5 mestách a 6 dejiskách.

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadenné do výkonnostných košov, podľa ktorých sa 27. januára 2015 uskutočnilo žrebovanie do skupín.

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

### Play off
#### Štvrťfinále

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka MS 2015  //
* Oficiálna stránka Svetovej futsalovej asociácie 
* Oficiálna stránka Bieloruskej futsalovej federácie  
* 

Kategória:Futsal v 2015
Muži
Futsal
Heda Bartíková

**Heda Bartíková** (* 27. marec 1944, Praha) je česká redaktorka, novinárka a spisovateľka. 

## Životopis
Jej otcom bol spisovateľ Alois Hříbal. Po základnej škole absolvovala Strednú priemyselnú školu poľnohospodársku, ale poľnohospodárstvu sa nevenovala. Pracovala ako novinárka, v Kartografii bola techničkou, na telovýchovnej škole ČUV ČSTV pôsobila v úlohe odbornej referentky. V roku 1985 sa stala redaktorkou nakladateľstva Olympia. Veľa písala, používala tiež pseudonym **Hedy Bartley**.

## Dielo
Písala poéziu, detektívky, biografiu o Páralovi, hororové a sci-fi poviedky. Poviedky jej vytlačili časopisy Květy, Maska, Magazín Co vás zajímá a ďalšie. 

### Básnické zbierky
* *První oblázky* (1987)

### Biografie
* *Profesionální muž* (1995), o Vladimírovi Páralovi

### Detektívky
* *Umřeš v prachu benzínu..!* (1993)

### Horor
* *Hledejte v kobkách* (1993), poviedková zbierka
* *Hrůzy* (1993), poviedková zbierka 

## Referencie


## Externé odkazy
* Heda Bartíková v databáze Národní knihovny ČR
* Bartíková na webe Légie

## Zdroj
*

Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Spisovatelia fantasy
Kategória:Osobnosti z Prahy
HTC Windows Phone 8S

**Windows Phone 8S** je smartfón od firmy HTC, ktorý bol predstavený firmou HTC Corporation dňa 19. septembra 2012 a vydaný dňa 7. decembra 2012 v Kanade.

Je to lacnejšia a slabšia verzia HTC Windows Phone 8X. V Kanade firma HTC oznámila, že 8S sa nebudú predávať v Spojených štátoch, pretože spoločnosť sa plánuje zamerať na 8X, ktorý je považovaný za výkonnejší telefón. Vzhľadom na obmedzenú dostupnú pamäť v telefóne, niektoré aplikácie a funkcie sa nemusia spustiť.

V Kanade bol HTC 8S prvýkrát k dispozícii vo VirginMobile dňa 7. decembra 2012.

HTC Windows Phone 8S získal aktualizáciu na Windows Phone 8.1.

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

Kategória:Mobilné telefóny HTC
Kategória:Windows Phone
Luční hora

náhľad|Luční hora zo Snežky
**Luční hora** (, ) je kupolovitý vrch nachádzajúci sa v Krkonošiach, zhruba 5,5 km severozápadne od obce Pec pod Sněžkou a  východne od Špindlerovho Mlyna, ktorému katastrálnymi prináleží. Ide o druhú najvyššiu horu Česka a najvyšší vrchol Českého chrbta. Vrchol hory je holý, plochý a pomerne rozľahlý. Na sever a na juhozápad spadajú z vrchu lavínové svahy. Vrch sa nachádza v I. zóne národného parku.

Geologicky je vrch tvorený svorovým sukom, tvarovaným do kopy, ktorý je pretkaný vložkami kremenca. V Česku ide o jedinečnú ukážku brázdených a polygonálnych pôd. Nachádzajú sa tu tiež kryoplanačné terasy a kamenné moria.

## Okolie
Na ceste vedúcej do Modrého sedla medzi Studničnú a Lúčnu horu bola postavená kaplnka na pamiatku Václava Rennera, ktorý tu tragicky zahynul v roku 1798. V súčasnosti je ako *Památník obětem hor* venovaná všetkým obetiam Krkonôš a sú v nej uvedené ich mená. V polovici vzdialenosti medzi Pamätníkom a Luční boudou sa nachádza *Rennerův kríž* pripomínajúce smrť Jakuba Rennera v roku 1868.

Na svahu hory bolo v rámci predvojnových opevňovacích prác vystavaných niekoľko bunkrov. Ten, ktorý je umiestnený najbližšie k vrcholu hory, je vďaka svojej nadmorskej výške  vôbec najvyššie položeným objektom opevnenia v Česku. Medzi rokmi 1937 a 1938 tu stála vojenská nákladná lanová dráha z Pece pod Sněžkou, ktorá výstavbu opevnenia zásobovala materiálom.

Severné svahy Lúčnej hory pokrýva Bílá louka s niekoľkými rašeliniskami, na ktorej severnom okraji stojí horská chata Luční bouda, v západnej časti stávala Rennerova bouda.

## Prístup
Cez vrchol nevedie značený turistický chodník, takže je oficiálne neprístupný. Značená cesta vedie po juhovýchodnom svahu z Výrovky k Památníku obětem hor a na Luční boudu. Od tejto cesty sa mierne odchyľuje zimné tyčové značenie. Na juhovýchodnom svahu je tiež umiestnená pamätná tabuľa ruských letcov. Na západe a severozápade hory prebieha Stará Bucharova cesta, po ktorej vedie červená turistická značka spájajúca Luční boudu a Špindlerův Mlýn. Tá zhruba vo svojej polovici prekračuje vyhliadku Krakonoš ().

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Výstup na Luční horu a Kozí hřbety 
* Luční hora - informácie, fotografie

## Zdroj

Kategória:Vrchy v Krkonošiach
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Vrchy v okrese Trutnov
Kategória:Špindlerův Mlýn
Libuše Baudyšová

**Libuše Baudyšová**, rodená Zadinová (* 9. február 1877, Poděbrady† 27. apríl 1954, Praha) bola česká spisovateľka, dramatička a prekladateľka z ruštiny a slovenčiny.

## Život
Libuše Baudyšová sa narodila v rodine advokáta. So svojím mužom, súdnym úradníkom Otom Baudyšom, za ktorého sa vydala po štúdiách na pražskej Vyššej dievčenskej škole, žila najprv v Kutnej Hore, potom v Českom Brode a potom v Hradci Králové. Tu už bola plne literárno činná a tiež sa venovala práci vo verejnom živote (bola členkou mestskej rady a tajomníčkou sociálnej starostlivosti). Po manželovej smrti sa roku 1932 odsťahovala k bratovi JUDr. Zadinovi do Poděbrad.

Prispievala do mnohých novín a časopisov (napr. *Čas*, *[[Květy (časopis)|Květy]]*, *[[Lidové noviny]]*, *Národní osvobození*, *[[Pražský ilustrovaný zpravodaj]]*) a jej knihy sú predovšetkým určené ženám (ide o mravoličné psychologické romány, v ktorých si žena hľadá svoje miesto v rodine aj v spoločnosti). Písala však aj kronikárske obrazy, kde na pozadí osudu jedinca opísala významné udalosti z českej histórie.

## Dielo
### Próza
* *Život ženy* (1916), román vydaný pod pseudonymom Olga Maryšková
* *Jányšové* (1919), prvý diel románovej tetralógie, v ktorej je zachytená história meštianskeho rodu z Polabí i českého verejného života od 60. rokov 19. storočia až do vytvorenia samostatného Česko-Slovenska
* *Kvasící mládí* (1920), román, druhý diel tetralógie
* *Soumrak* (1921), román, tretí diel tetralógie
* *Paní Božena* (1923), román
* *Ztracená* (1923), román
* *Vyšší než láska, vyšší než štěstí* (1924), román
* *Právo* (1925), poviedka neskôr prepracovaná do divadelnej hry
* *Jitřenka* (1925), román, štvrtá záverečná časť tetralógie
* *Převraty* (1927), román
* *Slečna Olga* (1928), román
* *Červánky svobody* (1932), román z obdobia 40. rokov 19. storočia, obzvlášť z roku 1848
* *Krásné je býti ženou* (1934), román vydaný pod pseudonymom Rose Marie
* *Domov* (1936), román
* *Starý dům* (1939), román
* *Matka* (1940), román

### Divadelné hry
* *Právo* (1927),
* *Bouře* (1930),
* *Lež* (1932).

### Preklady
* Aleksander Ivanovič Kuprin: *Tři povídky* (1910)
* Jevgenij Nikolajevič Čirikov: *Rodina* (1922)
* Ladislav Nádaši-Jégé: *Adam Šangala* (1925)

## Referencie

*

## Externé odkazy
* Libuše Baudyšová v databáze Národní knihovny ČR
* Http://aleph.svkhk.cz/F/?func=direct&doc_number=000000312&local_base=hka10&format=999

Kategória:Českí spisovatelia
Otta Bednářová

**Otta Bednářová**, rodená Šmirousová (* 18. jún 1927, Praha† 5. september 2023, Praha) bola česká disidentka, novinárka, spisovateľka, scenáristka, spoluzakladateľka VONS, televízna a rozhlasová redaktorka. Výrazná osobnosť jedného z najsledovanejších televíznych seriálov šesťdesiatych rokov 20. storočia, *Zvědavá kamera*.

## Život
Po maturite na reálnom gymnáziu v Prahe nastúpila do Česko-slovenského rozhlasu (1950), kde pracovala ako redaktorka do roku 1963, keď sa začala angažovať ako redaktorka a scenáristka Čs. televízie, stala sa jednou z tvorkýň relácie *[[Zvědavá kamera]]*. Jej oblasťami v rozhlase, ale aj televízii boli kritika spoločenských deformácií, sociálna tematika a občianske práva. V roku 1979 bola odsúdená s Havlom, Uhlom, Bendom a Dienstbierom na 3 roky za svoje postoje voči režimu. Po novembri 1989 stála Otta Bednářová pri zrode Výboru dobrej vôle Olgy Havlovej. V 2017 jej vyšla kniha *Jak jsme hledali obrazy (prózy a jiné texty z let 19681988)* (ISBN 978-80-7474-207-1).

V roku 1997 prevzala od Václava Havla Rad Tomáša Garrigua Masaryka tretej triedy.

V roku 2010 vyšla kniha autorky Jarmily Cysařovej *Já prostě nemohu žít jinak*, venovaná osudom tejto disidentky.

## Referencie

## Literatúra
* 

## Externé odkazy
* Otta Bednářová na stránkach Paměť národa

## Zdroj
* 

Kategória:Českí spisovatelia
Kategória:Českí scenáristi
Kategória:Českí novinári
Kategória:Pracovníci Československého rozhlasu
Kategória:Pracovníci Československej televízie
Kategória:Disidenti
Kategória:Signatári Charty 77
Kategória:Členovia VONS
Kategória:Nositelia Radu T. G. Masaryka
Kategória:Osobnosti z Prahy
Austen Chamberlain

Sir **Joseph Austen Chamberlain,** KG (* 16. október 1863, Birmingham, Spojené kráľovstvo – † 17. marec 1937, Londýn) bol britský štátnik a nositeľ Nobelovej ceny za mier.

## Životopis
Vyštudoval Trinity College na University of Cambridge, kde sa rozhodol stať politikom, a potom Sciences Po v Paríži, kde si obľúbil Francúzov a francúzsku kultúru. Potom bol odoslaný na dvanásť mesiacov do Berlína, kde sa naučil po nemecky. V roku 1888 sa vrátil späť do vlasti.

Prvýkrát bol zvolený do parlamentu v roku 1892 ako člen Liberálno-unionistickej strany, strany jeho otca. V roku 1903 sa stal kancelárom pokladu. Medzi rokmi 1915 – 1917 potom pôsobil ako minister zahraničia pre Indiu.

Jeho nevlastným bratom (syn jeho otca z druhého manželstva) bol premiér Neville Chamberlain.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Nobelova cena 
* v Encyclopædia Britannica 
* D. J. Dutton (2004): Biografia 

## Zdroj

Kategória:Britskí nositelia Nobelovej ceny
Kategória:Nositelia Nobelovej ceny za mier
Kategória:Britskí politici
Kategória:Absolventi University of Cambridge
Kategória:Absolventi HEC Paris
Kategória:Rytieri Podväzkového rádu
Kategória:Osobnosti z Birminghamu
Kategória:Členovia Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva
Kategória:Predsedovia Konzervatívnej strany (Spojené kráľovstvo)
Narykidas z Figaleie

**Narykidas** (*Narykidas*) bol víťaz olympijských hier v zápasení v 4. stor. pred Kr.

Narykidas, syn Damareta z Figaleie, zvíťazil v Olympii v zápasení pravdepodobne na 99. hrách v roku 384 pred Kr. Svoje majstrovstvo v tejto disciplíne predviedol aj na ostatných celogéckych hrách, keď si ešte pred svojim olympijským víťazným vencom odniesol i po dve víťazné vence z pýtických a nemejských hier a tri z isthmických hier. V starovekom Grécku sa víťaz všetkých štyroch hier nazýval *periodonikés* (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili *periodos* (pravidelný obeh). Zápasenie (*palé*) sa podobalo nášmu „*grécko-rímskemu"*; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.   
 
Staroveký autor Pausanias uvádza, že socha Narykida stála v posvätnom okrsku olympijskej *Altidy*.  Jej autorom bol sochársky majster Daidalos zo Sikyónu. Zvyšky podstavca tejto sochy s poškodeným nápisom (písmo ukazuje na 4. stor. pred Kr.) boli objavené vo východnej časti Altidy. 
        
## Referencie a bibliografia

 
## Pozri aj
* Zoznam olympijských víťazov staroveku

Kategória:Víťazi starovekých olympijských hier v zápasení
Dunajská pohraničná stráž

thumb|Pamätník obetiam zastreleným do roku 1989 pri pokuse o prechod do Rakúska pod starobylým slovanským hradom Devín na sútoku riek Dunaj a Morava

**Dunajská pohraničná stráž** ako špeciálny útvar Pohraničnej stráže v Česko-Slovensku vznikla v roku 1952 a patrila do zväzku 11. brigády Pohraničnej stráže (PS) (útvar 5947). Príslušníci Dunajskej pohraničnej stráže zaisťovali štátnu hranicu na Dunaji, na jeho brehoch a v hraničnom pásme. Organizačne bola okrem krátkeho obdobia súčasťou Vojsk Ministerstva vnútra.

## Vznik a organizácia
Ešte pred jej vznikom existoval od konca roku 1947 Plavebný oddiel ZNB v Bratislave, ktorý strážil tok rieky Dunaj. V rámci 11. brigády Pohraničnej stráže bol 25. februára 1954 sformovaný *25. samostatný pohraničný prápor* so sídlom v Komárne. Okrem pohraničných rôt strážiacich "suchú hranicu" bola jeho súčasťou dunajská flotila – 3. poriečny prápor Komárno. Ten sa skladal z troch poriečnych oddielov: 1. poriečny oddiel PS (Bratislava), 2. poriečny oddiel PS (Medveďov) a 3. poriečny oddiel PS (Komárno).

## Činnosť
Činnosť príslušníkov Dunajskej pohraničnej stráže pozostávala z hliadkovania na člnoch, peších hliadok na brehu Dunaja a hliadok na slovensko-maďarskom priechode na moste v Medveďove. Dôležité bolo tiež sprevádzanie rakúskych, západonemeckých a juhoslovanských lodí počas ich plavby v česko-slovenských vodách. Od roku 1948 platila totiž "Belehradská dohoda" o režime plavby na Dunaji. Súčasťou tejto dohody bola aj slobodná  plavba obchodných lodí všetkých dunajských štátov.

## Incidenty
Pri strážení slovensko-rakúskej hranice na Dunaji došlo k viacerým tragickým incidentom, kedy boli pri pokuse o prekonanie železnej opony cez tok Dunaja usmrtení utečenci. Z pohľadu tzv. ochrany štátnej hranice predstavovali problém okrem iného výletné plavby z Bratislavy na Devín. Mimoriadne tragický prípad sa stal napríklad  19. augusta 1956. Z lode *Turiec* zoskočilo do Dunaja 5 maďarských turistov a chceli preplávať do Rakúska. Hliadka poriečneho oddielu sprevádzajúca loď spustila na utečencov paľbu. Traja utečenci boli usmrtení, jeden zadržaný a iba jednému z nich sa podarilo utiecť. Po tejto krvavej udalosti sa režim stráženia výletných lodí zmenil v tom zmysle, že hliadky Pohraničnej stráže a Verejnej bezpečnosti boli stavané priamo na palubu lode. Nasledoval však úplný zákaz plavieb výletných lodí po Dunaji do Devína.

## Zánik
Dňom 31. decembra 1990 bola rozkazom ministra vnútra ČSFR 11. brigáda Pohraničnej stráže zrušená a na ochranu hranice s Rakúskom bola zriadená *Správa ochrany štátnych hraníc Bratislava*.
 
## Zdroj
* Ľubomír Morbacher: 11. bratislavská brigáda Pohraničnej stráže (PDF)

## Externé odkazy
* Ochrana štátnej hranice na Dunaji 
* Dunajská pohraničná stráž

Kategória:Komunizmus v Česko-Slovensku
Kategória:Železná opona
Kategória:Pomenovania podľa Dunaja
Vysoké Kolo

**Vysoké Kolo** (, ) je vrch nachádzajúci sa v Krkonošiach v hlavnom hrebeni, na česko-poľskej hranici. S nadmorskou výškou  je to najvyššia hora západných Krkonôš a štvrtá najvyššia hora Krkonôš aj celého Česka. S prominenciou 335 metrov (prevýšenie od sedla neďaleko Petrovky) ide o druhú najprominentnejších horu Krkonôš. V minulosti bola nazývaná tiež Krkonoš, Velký Šišák, nemecky Gr. Sturmhaube.

## Charakteristika
Ide o horu kupovitého tvaru ležiacu zhruba 5 km od osady Horní Mísečky na českej strane hôr a  južne od mesta Piechowice na strane poľskej. Nachádza sa v hlavnom, širokom *Slezském hřebeni*, kde sú viditeľné početné tvary spôsobené kryoplanáciou miestnej žuly. Leží tu najväčšie suťové pole pohoria. Na holom a plochom vrchole stoja samostatné skalky a kamenné moria len stroho pokryté trávou. Zreteľne sa tu prejavuje terasovitosť terénu. Na juh spadajú svahy Vysokého Kola oveľa miernejšie než na poľskú stranu. Tu, na severe sa objavujú lavínové svahy, ktoré sa prudko lomia do ľadovcového karu – *[[Sněžné jámy|Sněžných jam]]*.

## Prístup
Výstup na samotný vrchol nie je oficiálne povolený, pretože leží v I. zóne KRNAP a nevedie naň značený turistický chodník. Na poľskej strane traverzuje vrchol červená turistická značka a na južnom svahu, na českej strane, prechádza cesta opatrená tyčovým značením. Na vrchole, na poľskej strane hory, sa nachádza polorozpadnutá kamenná mohyla, ktorá bola postavená v osemdesiatych rokoch 19. storočia na pamiatku prvého nemeckého cisára Viliama I.. Od mohyly je výborný, kruhový výhľad.

## Galéria

Krkonose_Vysoke-Kolo.jpg|Vysoké Kolo – pohľad od Sněžných jam
Śnieżne_Kotły_(06).jpg|Vysoké Kolo a Sněžné jámy
Wilhelm_I_monument.jpg|Ruiny pomníka Viliama I. na vrchole


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Výstup z Poľska na Vysoké Kolo 
* Vysoké Kolo - informácie, fotografie

## Zdroj
*

Kategória:Vrchy v Krkonošiach
Kategória:Vrchy v okrese Trutnov
Kategória:Vrchy v Poľsku
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Tisícovky v Poľsku
Kategória:Vrchy v Dolnosliezskom vojvodstve
Stříbrný hřbet

**Stříbrný hřbet** (, ) je vrch v Krkonošiach, ležiaci na česko-poľskej hranici asi 6 km SV od Špindlerovho Mlyna a 6 km ZJZ od Karpacza. S výškou  ide o šiestu najvyššiu tisícku v Česku.

Samotný vrchol je veľmi plochý, tvorený zvyškom žulového zarovnaného povrchu a zarastený kosodrevinou. Svahy Stříbrného hřbetu sú naopak veľmi strmé - na severnej poľskej strane je lavínová dráha, pod východným svahom sú ľadovcové jazerá Wielki Staw a Mały Staw a na južných svahoch neustálené sute a kamenné moria.

## Prístup
Vrchol leží na česko-poľskej hranici a nevedie naň žiadna cesta. Zo severu vrchol obchádza červeno značená Cesta česko-poľského priateľstva (asi 300 m od vrcholu), po JZ úbočia vedie zimná lyžiarska trasa Luční bouda - Špindlerova bouda (500 m od vrcholu). Cez vrchol vedie bývalý hraničný chodník, ktorý ale postupne zarastá a naviac je vzhľadom k ochrane územia (I. zóna Krkonošského národného parku) neprístupný.

## Okolie
* 12 m vysoká žulová skala **Słonecznik** (doslova *Slnečnica*, český názov *Polední kámen*), najnavštevovanejší skalný útvar na poľskej strane Krkonôš, 600 m SV od vrcholu na ceste česko-poľského priateľstva
* Ľadovcové jazerá **Wielki a Mały Staw** pod strmým východnom svahom
* Rašelinná **Čertova louka** so vzácnou kvetenou a dobre vyvinutými mrazovými pôdami, tzv. tufury, čo sú kopčekovité útvary vznikajúce periodickým zamŕzaním a rozmŕzaním, 1 km JV od vrcholu v sedle sa Stříbrným návrším
* **Luční bouda** v sedle medzi Stříbrným hřbetem, Sněžkou, Luční horou a Studniční horou, najstaršia búda v Krkonošiach, 3 km JV od vrcholu
* **Údolie [[Bílé Labe|Bílého Labe]]**, zarezané medzi južný svah Stříbrného hřbetu a Kozí hřbety, 2 km J od vrcholu

## Externé odkazy
*Stříbrný hřbet na Tisicovky.cz
*Słonecznik na Turistika.cz

## Zdroj

Kategória:Vrchy v Krkonošiach
Kategória:Vrchy v okrese Trutnov
Kategória:Vrchy v Poľsku
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Tisícovky v Poľsku
Kategória:Špindlerův Mlýn
Kategória:Vrchy v Dolnosliezskom vojvodstve
Violík

**Violík** alebo **Labský štít** (, ), je vrch nachádzajúci sa v *Slezském hřebeni* v Krkonošiach, na hraniciach Česka a Poľska. Ide o vrchol kužeľovitého tvaru, na ktorého temene sa nachádza vrcholové skalisko. Vrch leží 5,5 km severne od osady Dolní Mísečky a  od poľských Piechowic.

## Charakteristika
Na svahoch Violíku sa rozprestierajú suťové a kamenné moria. Hlavným rysom vrcholových partií sú však psicové hole, v nižších polohách potom rastie kosodrevina. Na samom vrchole sa nachádza geodetický bod a je z neho dobrý rozhľad na Krkonoše, Jizerské hory a do Jeleniogórskej kotliny. Necelý kilometer juhozápadným smerom od vrcholu hory sa nachádza Labská louka, kde pramení rieka Labe.

## Prístup
Na vrchol sa dá dostať po červeno značenej hrebeňovej ceste. Tá predchádza vrcholové skaliská z južnej strany vo vzdialenosti asi . Samotné skalisko sa nachádza v I. zóne Krkonošského národného parku a je teda turisticky neprístupné.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Violík na Tisicovky.cz
* Výstup na Labský štít (Violík) 

## Zdroj

Kategória:Vrchy v Krkonošiach
Kategória:Vrchy v okrese Trutnov
Kategória:Vrchy v Poľsku
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Tisícovky v Poľsku
Kategória:Špindlerův Mlýn
Kategória:Vrchy v Dolnosliezskom vojvodstve
Bílé Labe

**Bílé Labe** () je ľavostranný prítok rieky Labe v Krkonošiach. Je prvým významnejším prítokom Labe. Dĺžka toku je približne 8,3 km. Plocha povodia meria .

## Priebeh toku
Pramení asi kilometer východne od Luční boudy a severne od Studniční hory (), v sústave rašelinísk, v ktorej pramení aj Úpa. Kým Úpa tečie Úpskou jamou na juhovýchod a stáča sa Obřím dolem k juhu, Bílé Labe steká na západ Dolem Bílého Labe. Po ľavej strane sa nachádzajú Kozí hřbety (najvyššia hora Krakonoš, ), na pravej strane míňa rieka Stříbrné a Čertovo návrší. Drobný prítok sa do neho vlieva sprava údolím medzi Stříbrným a Čertovým návrším.

Pri Boude u Bílého Labe, za polovicou dĺžky toku, sa sprava vlieva Čertova strouha, významné hrádzenkárske dielo s náučným chodníkom. Je tu aj rázcestie: na severozápad vedie cesta Hofmanka, na západojuhozápad Dřevařská cesta, obe sú značené žltou značkou.

Bílé Labe potom ľavým oblúkom okolo Jeleních Bud obchádza sprava Železný vrch (). Sprava sa do neho vlieva Hřímavá bystřina, potom sa sprava pripája cesta od Špindlerovej boudy do Špindlerovho Mlyna a vlieva riečka Dírečka. Po necelom kilometri nasleduje pod Dívčí strání, neďaleko sídla Spravy KRNAP, sútok Bílého Labe a Labe.

### Prítoky
* SpravaStříbrná bystřina, Čertova strouha, Hřímavá bystřina, Černý potok, Červený potok

## Vodný režim
Priemerný prietok pri ústí činí 0,77 m³/s. V hornej časti toku pod Luční boudou bola v prevádzke malá vodná elektráreň. Dnes je opustená a zdevastovaná.

## Využitie
Pozdĺž takmer celého toku vedie Weberova cesta, dnes značená modrou turistickou značkou ako trasa č. 1 801. V hornej časti vedie táto cesta úbočím Kozích hřbetů a v zime je kvôli lavínovému nebezpečenstvu neprístupná. Bílé Labe nepreteká žiadnou osadou.

Väčšina dĺžky toku spadá do katastrálneho územia Špindlerův Mlýn, iba pramenisko a Bílá louka s Luční boudou patria do Pece pod Sněžkou.

## Galéria

Image:Bile labe5.jpg|Vodopády na Bílém Labe
Image:Bile labe12.jpg|Kaskády vodného hrádzanárskeho diela na Bílém Labe
Image:Bile labe16.jpg|Weberova cesta údolím Bílého Labe od hotelu Bílé Labe k Luční boudě


## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
*

Kategória:Rieky v Česku
Studniční hora

**Studniční hora** (tiež **Studničná hora**, , ), je výrazný kupolovitý vrch, tretí najvyšší vrchol Krkonôš aj Česka. Český názov hory existuje až od roku 1952.

Leží asi 1 kilometer južne od hlavného hrebeňa. Medzi hlavným hrebeňom, ktorý je zo severu v týchto miestach veľmi nevýrazný, a Studniční horou leží Úpské rašeliniště s prameňmi Úpy a Bílého Labe. Na západ od Studničnej hory sa nachádza Luční hora, na juh potom Modrý a na východ Obří důl. Vlastný vrchol je plochý a oblý, svahy na sever a západ sú mierne. Naproti tomu do Modrého a najmä Obřího dolu klesá terén veľmi prudko, je tu niekoľko lavínových svahov. Známy je najmä južný lavínový svah so snehovým poľom nazývaným *Mapa republiky*. Na východ a juhovýchod od vrcholu sú potom skalnaté ľadovcové kary. V zime sa tu tvoria snehové previsy.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
*Studniční hora na Tisicovky.cz

## Zdroj
*

Kategória:Vrchy v Krkonošiach
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Vrchy v okrese Trutnov
Malý Šišák

**Malý Šišák** (, ) je vrch nachádzajúci sa na Slezském hřbetu v Krkonošiach, na česko-poľskej hranici,  východne od Slezského sedla. S vrcholom v nadmorskej výške  patrí medzi najvyššie vrchy Krkonôš.

## Charakteristika
Ide o horu kupovitého tvaru ležiacu zhruba 4 km severovýchodne od Špindlerovho Mlyna na českej strane hôr a  južne od obce Przesieka na poľskej strane hôr. Poľský názov *Mały Szyszak* respektíve nemecký *Kl. Sturmhaube* súvisí s nápadnou podobnosťou s vrchom Vysoké Kolo, ktorá sa poľsky nazýva *Wielki Szyszak* a nemecky *Gr. Sturmhaube*. Táto podobnosť je najnápadnejšia pri pohľade od východu. Juhovýchodný lavínový svah spadá do Čertova dolu.

## Prístup
Výstup na samotný vrchol nie je oficiálne povolený, pretože leží v I. zóne KRNAP a nevedie naň značený turistický chodník. Na poľskej strane obchádza vrchol červeno značená Cesta česko-poľského priateľstva.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
* Tisicovky.cz

## Zdroj
*

Kategória:Vrchy v Krkonošiach
Kategória:Vrchy v okrese Trutnov
Kategória:Vrchy v Dolnosliezskom vojvodstve
Kategória:Tisícovky v Česku
Kategória:Tisícovky v Poľsku
Dziaržynskaja hara

**Dziaržynskaja hara** (, ) je najvyšší kopec Bieloruska, má nadmorskú výšku 345 m. Nachádza sa v Bieloruských vrchoch, západne od Minska, pri meste Dziaržynsk, v katastri dediny Skirmantava. Pôvodne sa kopec volal **Sviataja hara** (Святая гара). V roku 1958 bol na počesť sovietskeho revolucionára Felixa Dzeržinského () premenovaný na súčasný názov.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Dzjaržynskaja hara na HoryEvropy.cz 
* Dzjaržynskaja hara na Peakbagger.com

## Zdroj

Kategória:Vrchy v Bielorusku
Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov v Bielorusku
Aukštojas

**Aukštojas** je s  najvyšší kopec v Litve. Nachádza sa  juhovýchodne od Vilniusu v blízkosti obce Medininkai, v polesí Migūnai.

## Meranie výšky
V roku 2004 špecialisti z Ústavu geodézie pri Gediminasovej technickej univerzite vo Vilniuse namerali pomocou GPS výšku  Kým výška  vzdialeného Juozapinės kalnas, do tej doby považovaného za najvyšší bod Litvy, bola zmeraná  Bolo tak potvrdené podozrenie litovského geografa Rimanta Krupicku z roku 1985, že Juozapinės kalnas nie je najvyšším bodom Litvy.

## Meno
Meno pre doteraz bezmenné návršie bolo vyberané vo verejnej súťaži a zvíťazil návrh Liberta Klimku, profesora histórie na Pedagogickej univerzite vo Vilniuse. Aukštėjas (Aukštojas, Aukštujis) bol jedným z najdôležitejších bohov v litovskej pohanskej mytológii, bol považovaný za tvorcu sveta. Kopec bol „pokrstený“ 20. júna 2005 počas neoficiálneho obradu. Úradne bol tento názov schválený Radou Vilniuského kraja 18. novembra 2005. Štátna komisia pre litovčinu názov schválila 20. mája 2006.

## Referencie

*

## Externé odkazy
*Aukštojas na HoryEvropy.cz 
*Lietuvių karo keliu į Aukštėjo kalną – článok Libertasa Klimku na www.museums.lt *(po litovsky)*

Kategória:Vrchy v Litve
Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Gaiziņkalns

**Gaiziņkalns** () je najvyšší kopec Lotyšska. Nachádza sa vo Vidzemských vrchoch () v blízkosti mesta Madona. Na vrchole stála do 14. decembra 2013 nedokončená rozhľadňa. Gaiziņkalns je lyžiarskym strediskom – na svahoch sú zjazdovky a lyžiarske vleky.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Gaiziņkalns na HoryEvropy.cz 
* Gaiziņkalns na Summitpost.org

## Zdroj

Kategória:Vrchy v Lotyšsku
Kategória:Najvyššie vrchy štátov
Vodno

**Vodno** () je vrch v Severnom Macedónsku. Nachádza sa v severnej časti krajiny, juhozápadne od hlavného mesta Skopje. Najvyšším bodom je *Krstovar*, vysoký 1 066 metrov nad morom. Začiatok výstupovej cesty na vrchol je v nadmorskej výške 337 metrov. V polovici cesty k vrcholu leží tzv. *Sredno Vodno* (), kde sa nachádzajú veľké parkoviská a niekoľko reštaurácií. Tento bod sa nachádza vo výške 

## Kríž tisícročia
V roku 2002 bol na vrchole postavený *Kríž tisícročia* (), najväčší kresťanský kríž na svete, viditeľný až zo vzdialenosti 100 km, v noci svietiaci na mesto Skopje.

## Iné projekty

## Zdroj

náhľad|vľavo|66 metrov vysoký kríž

Kategória:Skopje
Kategória:Vrchy v Severnom Macedónsku
Kategória:Tisícovky v Severnom Macedónsku
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2014/15

**Slovenská hokejbalová extraliga mužov** v **sezóne 2014/15** bol 25. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou hokejbalovou úniou (SHbÚ). V súťaži účinkovalo, rovnako ako v minulej sezóne, 12 družstiev. Piatykrát v rade získalo titul družstvo HBK Nitrianski rytieri Nitra.

## Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledný celok hral baráž o zotrvanie v extralige. Bodovanie:
* 3 bodyvýhra v riadnom hracom čase
* 2 bodyvýhra po predĺžení
* 1 bodprehra po predĺžení
* 0 bodovprehra v riadnom hracom čase
V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a miesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.

## Účastníci

## Výsledky
### Základná časť

Zdroj: tophbl.sk  

## Play-off
### Štvrťfinále

### Semifinále

### Finále

## Konečné umiestnenie

## Baráž o extraligu
Nové Zámky sa v extralige neudržali, postúpilo do nej družstvo Diakovej.
* 29. máj15. jún 2015
Družstvá:
* HBK Nové Zámky
* D.C.S.I. Diaková
* MŠK Slavoj Spišská Belá

;1. kolo

;2. kolo

## Referencie

## Externé odkazy
* Extraliga na oficiálnej stránke SHbÚ
* Extraliga na stránke tophbl.sk 
* Extraliga na stránke extraligahokejbal.sportvin.sk
* Extraliga na stránke hokejbalplanet.sk 

Kategória:Hokejbal v 2014
Kategória:Hokejbal v 2015
Kategória:Slovenská hokejbalová extraliga mužov
Breskul

**Breskul** (, ) je vrch v pohorí Čornohora v juhozápadnej časti Ukrajiny na hranici medzi Zakarpatskou a Ivanofrankivskou oblasťou. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Hoverla () na severozápade a Požyževska () na juhovýchode. Severovýchodne svahy vrchu klesajú do údolia rieky Prut, juhozápadne do údolia potoka Hoverla.

## Prístup
* Po hrebeňovke od Pip Ivana alebo od Hoverly

## Pozri aj
* Poloniny
* Členenie Karpát
* Vonkajšie Východné Karpaty

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Tisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Ivanofrankivskej oblasti
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Baltazár Demian

**Baltazár Demian** (* 16. máj 1803, Liptovský Hrádok – † 28. november 1851, Dolný Kubín) bol slovenský lekár, ktorý od roku 1833 pôsobil ako hlavný lekár Oravskej stolice v Dolnom Kubíne. V roku 1849 sa zaslúžil o liečbu ruských vojakov a zabránenie šíreniu infekčných chorôb v meste, za čo dostal aj ruské vyznamenanie. V boji proti alkoholizmu zakladal spolky miernosti v ktorých združil okolo 600 členov. Podporoval štúrovcov, prispieval do Slovenských národných novín, ako i do Domovej pokladnice. Tam uverejnil i svoj najúspešnejší článok *Z Oravi; o neúrode a hlade* (1845).

## Dielo
* Dissertatio inaulguralis medico-chirurgica de asplyxus (1830)
* Z Oravi; o neúrode a hlade (1845)

## Zdroj
* Baltazár Demian - Oravská knižnica Antona Habovštiaka
* Florin T.H.: Oravci v slovenskej kultúre, Dolný Kubín 1964

Kategória:Osobnosti z Liptovského Hrádku
Kategória:Slovenskí lekári
Menčul

**Menčul** (, ) je vrch v pohorí Čornohora v juhozápadnej časti Ukrajiny na hranici medzi Zakarpatskou a Ivanofrankivskou oblasťou. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Brebeneskul () na severozápade a Dzembroňa () na juhovýchode. Juhozápadným smerom vybieha z hory rázsocha klesajúca cez niekoľko nižších vrcholov do údolia Bilej Tisy, opačným smerom vybieha rázsocha smerujúce k vrcholu Stepanec (). Severné svahy vrchu spadajú do údolia potoka Kyzja, východne do údolia potoka Dzembroňa, južné do údolia potoka Balzatul a západne do údolia potoka Brebeneskul.

## Prístup
* Po červeno značenej hrebeňovke od Hoverly alebo od Pop Ivana

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Tisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Ivanofrankivskej oblasti
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Pikuj

**Pikuj** () je 1408 metrov vysoký výrazný a ostrý vrchol na východnom okraji Bukovských vrchov. Leží na hranici medzi Zakarpatskou a Ľvovskou oblasťou, ktorej je najvyšším vrcholom. Na vrchole stojí niekoľkometrový obelisk venovaný  pôvodne v roku 1935 T. G. Masarykovi, teraz ukrajinskému básnikovi Ivanovi Frankovi. Z vrcholu je krásny pamoramatický výhľad vzhľadom na to, že vrchol je až 700 metrov nad okolitým terénom.

Povrch je kužeľovitý, asymetrický. Západný svah je strmý, severovýchodný a severný pozvoľnejšie. Vrch sa skladá z flyšu. Svahy sú porastené bukovým a smrekovým lesom.

Skrátený výstup na vrchol zo Zakarpatskej strany je možný z dediny Ščerbovec.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Treking.cz
* Pikuj (hora) 

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Tisícovky na Ukrajine
Kategória:Geografia Ľvovskej oblasti
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Stij

**Stij** (), alebo **Stoj** () je vrch na Ukrajine v Zakarpatskej oblasti, najvyšší vrchol pohoria Polonina Boržava, ktoré je súčasťou Poloninského chrbta. Nadmorská výška vrchola je .

Leží asi 10 kilometrov južne od mesta Volovec a  severovýchodným smerom od Mukačeva. Na východnom svahu vrchu pramení rieka Boržava.

Na odlesnenom vrchole boli za druhej svetovej vojny postavené tri radarové stanice určené pre sledovanie širokého okolia. Radary po niekoľko desaťročí využívala Červená armáda; rozobrané boli roku 1995. Ich prítomnosť doteraz pripomínajú chátrajúce betónové plošiny a oceľové výstuže.

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Tisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Vetrová skala

**Vetrová skala** (; ) je druhý najvyšší vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží na slovensko-ukrajinskej hranici nad obcou Beňatina, približne  východne od Sobraniec. Vrch je tiež najvyšším bodom podcelku Popriečny, okresu Sobrance aj Užhorodského rajónu.

## Poloha
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Popriečny. Vrchol leží na slovensko-ukrajinskej hranici, na pomedzí Košického kraja a Zakarpatskej oblasti a okresu Sobrance a Užhorodského rajónu. V slovenskej časti zasahuje na katastrálne územie obcí Koňuš a Beňatina. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situované Petrovce a Koromľa, západne leží Porúbka, Priekopa a Koňuš a severne Podhoroď, Beňatina a Inovce, na severovýchode ukrajinská Novoselycja a na východe mesto Perečín.

## Opis
Vetrová skala leží v strednej časti hrebeňa, vedúceho pohraničím z Holice () južným smerom na Čierťaž (). Južne sa nachádza Plyška (), Javoriva (), Haseník (), Bačkajovský vrch (), Popriečny vrch () a Čierťaž (), západne Drienovský vrch (), Lieštiny (), Ščob () a Starý Koňuš (), severne Veľká Vavrová (), Diel (), Hôrka (), Kosmatec () a Holica () a východne Skala () a Asina (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo slovenskej časti odvádza Sobranecký potok a jeho prítoky Beňatinská voda zo severu a Syrový potok z juhozápadu, z juhovýchodných častí vodu odvádza Syryj potik. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

Vrch patrí do lokality Morské oko (SKUEV0209), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.

Samotný vrchol Vetrovej skaly je husto zalesnený s vystupujúcimi skalami. Nachádza sa pár metrov od hraničnej čiary na slovenskej strane, pri hraničnom stĺpe číslo 202. Na ukrajinskej strane stojí vrcholový drevený kríž.

Relatívna výška Vetrovej skaly je 615 metrov, čo ju zaraďuje na 15. miesto v rebríčku vrchov s najväčšou relatívnou výškou na Slovensku.

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Slanské a Bukovské vrchy a mnohé vrchy ukrajinských Karpát.

## Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými cestami z okolitých obcí.

## Referencie

## Pozri aj
* Vihorlatské vrchy
* Popriečny (geomorfologický podcelok)
* Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape
* Poloha na turistickej/cykloturistickej mape

Kategória:Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Tisícovky na Ukrajine
Kategória:Vrchy v okrese Sobrance
Kategória:Koňuš
Kategória:Beňatina
Brebeneskul

**Brebeneskul** (, ) je vrch v pohorí Čornohora v juhozápadnej časti Ukrajiny na hraniciach Zakarpatskej a Ivanofrankivskej oblasti. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Rebra () na severozápade a Menčul () na juhovýchode. Juhozápadné svahy vrchu spadajú do údolia riečky Brebeneskul, ktorý na západe vyteká z rovnomenného jazera. Severovýchodne svahy klesajú do údolia potoka Kyzja. Ide o druhú najvyššiu horu Ukrajiny.

## Prístup
* Po červeno  značenej hrebeňovke od Hoverly alebo od Pip Ivana

## Pozri aj
* Poloniny
* Členenie Karpát
* Vonkajšie Východné Karpaty

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Dvojtisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Kategória:Geografia Ivanofrankivskej oblasti
Hutyn Tomnatyk

**Hutyn Tomnatyk** (, ) je vrch v pohorí Čornohora v Zakarpatskej oblasti v juhozápadnej časti Ukrajiny. Nachádza sa na konci krátkej rázsochy, ktorá vybieha juhozápadným smerom z hlavného hrebeňa medzi vrcholmi Rebra () a Brebeneskul (). Na východnej strane vrchu sa nachádza kotol s najvyššie položeným ukrajinským jazerom Brebeneskul. Južné svahy vrchu spadajú do údolia riečky Brebeneskul, ktorá z rovnomenného jazera vyteká.

## Prístup
* Na vrchol vedie odbočka z hrebeňovej trasy

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Dvojtisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Petros

**Petros** môže byť:

* vrch na ukrajine v pohorí Čornohora, pozri Petros (Čornohora)

* sídlo v Spojených štátoch:
** Petros (Oklahoma)
** Petros (Tennessee)
Petros (Čornohora)

**Petros** (, ) je vrch v pohorí Čornohora v Zakarpatskej oblasti v juhozápadnej časti Ukrajiny. Nachádza sa v severozápadnej časti masívu medzi vrcholmi Šešul () na juhozápade a Hoverla () na východe. Severozápadným smerom vybieha z hory rázcocha smerujúca cez vrchol Petrosul () k vrcholu Kakaraza (), za ktorým klesá do údolia rieky Čorna Tysa. Južné svahy vrchu spadajú do údolia potoka Harmaneskul, západne do údolia potoka Keveliv a severovýchodne do údolia potoka Lazeščyna.

## Prístup
* Po červenej  značke z obce Kvasy

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Dvojtisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Rebra

**Rebra** (, ) je vrch v pohorí Čornohora v juhozápadnej časti Ukrajiny na hranici medzi Zakarpatskou a Ivanofrankivskou oblasťou. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Turkul () na severozápade a Brebeneskul () na juhovýchode. Severovýchodne svahy vrchy klesajú do údolia potoka Mres, juhozápadne do údolia riečky Brebeneskul a jeho pravobrežných prítokov.

## Prístup
* Po červeno značenej hrebeňovke od Hoverly alebo od Pip Ivana

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Dvojtisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Ivanofrankivskej oblasti
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Pip Ivan

**Pip Ivan** () môže byť:

* vrch na Ukrajine v pohorí Čornohora, pozri Pip Ivan (Čornohora)
* vrch na ukrajinsko-rumunskej hranici v pohorí Maramureš, pozri Pip Ivan (Maramureš)
Pip Ivan (Čornohora)

[náhľad|Ruiny observatória, [2003]]
**Pip Ivan** () alebo **Pip Ivan Čornohorskyj** (), niekedy tiež nazývaný *Čorna Hora* (), je vrch nachádzajúci sa v pohorí Čornohora na hranici Zakarpatskej a Ivanofrankivskej oblasti na Ukrajine. So svojou výškou  ide o tretiu najvyššiu ukrajinskú horu. V medzivojnovom období (1918 – 1939) viedla cez vrchol poľsko-česko-slovenská hranica. Na vrchole je kamenná stavba. Bola vybudovaná ako meteorologická stanica a patrila Poľsku.

## Kamenná stavba
Astronomické a meteorologické observatórium nechala postaviť poľská vláda v rokoch 1936 – 1938. Svojmu účelu slúžila len rok do začiatku druhej svetovej vojny. V súčasnosti je to chátrajúca stavba s prepadnutými stropmi, napriek tomu sa v nej dá prečkať prípadná nepriazeň počasia.

Stavbe miestni hovoria "Biely slon" (). Pohľad z diaľky z údolia na zasnežené observatórium totiž pripomína bieleho slona.

## Názov vrchu
Pôvod mena "Pip Ivan" nie je celkom jasný. Jednou možnosťou je, že kamene pod vrcholom pripomínajú kľačiaceho človeka v sutane. Názov tiež mohol vzniknúť zo zvuku vydávaného vetrom, keď naráža do vrcholku vrchu. Vietor si tam vraj "pospevuje" (ukrajinsky "popivuje").

## Turistika
Hora je súčasťou hrebeňovej trasy, ktorá spája tri najvyššie hory Ukrajiny, t. j. Hoverla (), Brebeneskul () a Pip Ivan. Táto trasa vedie po bývalej poľsko-československej hranici a sú na nej zvyšky červeného turistického značenia.

Vrchol je prístupný tiež od rumunských hraníc (od vrcholu Stih) alebo z hornej časti údolia Bilej Tisy.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Čornohora na Karpaty.net 

## Zdroj

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Dvojtisícovky na Ukrajine
Kategória:Poloniny
Kategória:Geografia Ivanofrankivskej oblasti
Kategória:Geografia Zakarpatskej oblasti
Munții Maramureșulu

**Munții Maramureșului** (doslova *Marmarošské vrchy*, , alebo *Maramureš*, *Maramureș*, *Marmaroš*) je pohorie na rumunsko-ukrajinských hraniciach. Patrí k jadrovým pohoriam Vnútorných Východných Karpát. Z hľadiska rumunského členenia rumunských Východných Karpát patrí do najsevernejšej skupiny zvanej Carpații Maramureșului și Bucovinei (Maramurešské a Bukovinské Karpaty). V širšom zmysle sú niekedy z rumunského pohľadu za Maramureš považované celé Poloninské Karpaty.

Južné svahy spadajú do Maramurešskej kotliny *(Depresiunea Maramureșului)* s riekami Vișeu a Iza; za ňou sa dvíhajú pohoria Ţibleș a Rodna. V závere kotliny na juhovýchode je Maramureš oddelený od Rodny sedlom Prislop (). Kotlina ohraničuje pohorie Maramureš aj zo západu, kde sa na rumunsko-ukrajinskej hranici Vișeu vlieva do Tisy. Na ukrajinskej strane ohraničuje pohorie zo západu tok Tisy, zo severu údolia jej zdrojnice Bilej Tysy (Біла Тиса), ktorá oddeľuje Maramureš (tu tiež *Rachivské hory*) od Čornohory. Ďalej na východ k Maramureš priliehajú ukrajinské Čivčiny a Hrynjavy. Najvyšší vrchol Maramureša, Farcău, neleží na hlavnom hraničnom hrebeni, ale na bočnom hrebeni vybiehajúcom k juhu do rumunského vnútrozemia. Jeho nadmorská výška je v rôznych zdrojoch udávaná rôzne: 1 956, resp. .

Pohorie je veľmi riedko obývané pastiermi. V karpatských lesoch žijú medvede, rysy a vlci.

## Referencie


## Zdroj
*

## Iné projekty

## Literatúra
* Jiří Čížek a kolektív: *Rumunské a bulharské hory.* Olympia, Praha, 1986

## Externé odkazy
* Maramureš - fotografie a informácie o horách

Kategória:Pohoria v Rumunsku
Kategória:Pohoria na Ukrajine
Kategória:Vnútorné Východné Karpaty
Vysokyj Zamok

**Vysokyj Zamok** () je jedným z kopcov v ukrajinskom Ľvove a so svojou výškou 413 m tiež najvyšší bod pohoria Roztoččja. Dnes je na vrchole umiestnený vysielač a priestranstvo s ukrajinskou vlajkou. Z vrchu je pohľad na centrum a niektoré predmestia Ľvova aj ďalej.

## Dejiny
Na kopci vznikol v 13. storočí hrad s pôvodne dreveným opevnením. Okolo roku 1360 tu potom poľský kráľ Kazimír III. nechal vybudovať murované sídlo a kopec dostal svoj súčasný názov. V nasledujúcich storočiach bola pevnosť niekoľkokrát prestavovaná. Počas kozáckeho povstania roku 1648 sa jej zmocnil kozácky plukovník Maxym Kryvonis. Potom, čo sa Halič stala súčasťou habsburských dŕžav, sa začalo s demoláciou tvrdze. V rokoch 1869-1870 boli zvyšky múrov a veží využité na stavbu umelého *Kopca [[Lublinská únia|Lublinskej únie]]* k oslave 300 rokov od jej uzavretia. Na Vysokom Zamku tak zostal už len niekoľkometrový pozostatok hradieb, ktorý je tu k videniu dodnes.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Článok na castles.ua (ukrajinsky)
* Fotogaléria

## Zdroj

thumb|left|Zvyšky opevnenia

Kategória:Ľvov
Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Ukrajine
Kategória:Geografia Ľvovskej oblasti
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2000

**Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2000** boli v poradí 7. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizovala *Medzinárodná futsalová federácia (FIFUSA)* (dnešná Svetová futsalová asociácia (AMF)). Konali sa od 15.28. novembra 2000 v piatich bolívijských mestách: Cochabamba, La Paz, Oruro, Santa Cruz de La Sierra a Sucre, za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Holandských Antíl. Titul získala , ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad domácou  po penaltových rozstreloch. 

FIFUSA udelila Bolívii právo organizovať MS v januári 2000 a pôvodne sa malo na turnaji predstaviť až 20 družstievorganizátor, víťaz MS 1997, 7 družstiev z Ameriky, 8 z Európy, 2 z Afriky a 1 družstvo z Ázie a Pacifiku.

## Arény

## Výsledky
### Základné skupiny

#### Skupina A
* Santa Cruz de la Sierra

#### Skupina B
* Oruro

#### Skupina C
* Cochabamba

#### Skupina D
* Sucre

### Nadstavbové skupiny

#### Skupina V
* La Paz

#### Skupina X
* Oruro

#### Skupina Y
* Oruro

#### Skupina Z
* La Paz

### Play off
#### Štvrťfinále

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka MS 2000  /
* Oficiálna stránka Svetovej futsalovej asociácie 
* Oficiálna stránka FIFUSA (archive.org) /
* Oficiálna stránka Bolívijskej futsalovej federácie 

## Zdroje
* MS 2000 na stránke rsssf.com 
* MS 2000 na stránke tierradelfuego.org.ar  

Kategória:Futsal v 2000
Muži
Futsal
Savur-Mohyla

**Savur-Mohyla** () je strategická vyvýšenina v Doneckej oblasti na Ukrajine.

Počas Veľkej vlasteneckej vojny bola bodom intenzívnych bojov, keď sa ju Sovietski vojaci snažili získať z rúk Wehrmachtu. V roku 1963 tu bol na vrchole hory umiestnený pamätník, venovaný padlým vojakom.

V priebehu Vojny v Donbase bol pamätník zničený v bojoch medzi proruskými silami a ukrajinskou armádou.

Po oslobodení v roku 2022 bol znovuobnovený aj z menami novodobých hrdinov. (2)

## Referencie
2. https://www.youtube.com/watch?v=SK4xV8ikzRg&ab_channel=TsarV
*

## Iné projekty

thumb|left|Pamätník pred zničením

Kategória:Vrchy na Ukrajine
Kategória:Ruiny
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Ukrajine
Kategória:Geografia Doneckej oblasti