Alessandro Scarlatti

**Alessandro (Pietro Gaspare) Scarlatti** (* 2. máj 1660, Sicília – † 24. október 1725, Rím) bol taliansky barokový skladateľ, zakladateľ neapolskej opernej školy, otec dvoch rovnako slávnych skladateľov Domenica a Pietra Filipa.

## Životopis
Scarlatti sa narodil na Sicílii, podľa niektorých prameňov v Trapani, podľa iných v Palerme.

Už ako chlapec sa chcel živiť hudbou, preto odišiel z rodnej Sicílie do Ríma, kde prispôsobil svoje pôvodné priezvisko Scarlata novým pomerom a priženil sa do muzikantskej rodiny.
 
Spravidla sa uvádza, že bol žiakom Giacoma Carissimiho, ale zrejme musel mať aj nejaké väzby na severné Taliansko, pretože v jeho raných dielach sa dá pozorovať zreteľný vplyv Alessandra Stradellu a Giovanniho Legrenza.

Už ako devätnásťročný mal prvý úspech so svojou operou *„Gli Equivoci nel sembiante“* (1679). Opera zaujala bývalú švédsku kráľovnú Kristínu I., ktorá v tom čase žila v Ríme a skladateľa vymenovala za svojho dvorného kapelníka. Venoval jej okrem iného operu *„Il Pompeo“* (1683). 

Vo februári 1684 sa stal kapelníkom miestokráľa v Neapole. Tu skomponoval celý rad opier v štýle opera seria, ktoré boli mimoriadne obľúbené. Komponoval aj početné oratóriá a hudbu k rozmanitým štátnym príležitostiam.

V roku 1702 Scarlatti Neapol opustil a vrátil sa až keď španielsku nadvládu vystriedala rakúska. Medzitým bol v priazni Ferdinanda III. Medicejského a komponoval opery pre jeho súkromné divadlo vo Florencii. Okrem toho sa stal kapelníkom kardinála Ottoboniho v Ríme a na jeho príhovor aj kapelníkom jedného z najdôležitejších rímskych chrámov, Baziliky Panny Márie Väčšej.

Po krátkom pobyte v Benátkach a Urbine sa vrátil v roku 1708 do Neapola, kde zostal až do roku 1717. Vtedy sa zdalo, že Neapol je už unavený Scarlattiho hudbou a na záver svojho života sa Alessandro vrátil tam, kde jeho hudobná dráha začínala, do Ríma. Tu vytvoril svoje najslávnejšie opery: *Telemaco*, 1718; *Marco Attilio Regolò*, 1719 a *La Griselda*, 1721 a mnoho nádhernej chrámovej hudby.

Poslednou, nedokončenou prácou bola serenáda k svadbe princa Stigliana. Alessandro Scarlatti zomrel v Ríme 24. októbra 1725.

## Dielo
Scarlattiho dielo tvorí dôležitý prechod medzi rano barokovým vokálnym štýlom 17. storočia, ktorého centrom boli najmä Florencia a Benátky a klasickou hudbou 18. storočia, ktorá vyvrcholila Wolfgangom Amadeom Mozartom. 

Scarlatti kládol dôraz najmä na hudobnú zložku s využitím árie da capo a lyrickým charakterom melódií bez triviálnych či len tanečných názvukov. Nasledovníkov a žiakov mal nielen v Neapole (Leonardo Leo, Leonardo Vinci, Nicola Porpora), ale po celom Taliansku. Princípom koncertantného poňatia sólového hlasu najmä v kantátach a menších skladbách ovplyvnil aj mladého Georga Friedricha Händela a k žiakom sa na sklonku jeho života počítali aj ďalší nemeckí skladatelia Johann Adolf Hasse a Johann Joachim Quantz.

Scarlatti je autorom viac než 60 opier, z ktorých väčšina náleží k typu opera seria; jeho prvá opera buffa Il Trionfo dell’onore pochádza až z roku 1718. Napísal niekoľko desiatok väčších a cez 700 drobných kantát pre jeden až dva hlasy, so sprievodom čembala prípadne aj dvojice huslí. 

Údajne skomponoval cez 200 omší. Z nich však mimoriadnu pozornosť si zaslúži jediná: *„Omša na poctu svätej Cecílie“* (1721), ktorá je dôstojným predchodcom veľkých omší Johanna Sebastiana Bacha a Ludwiga van Beethovena. 

Inštrumentálnu tvorbu reprezentuje cyklus dvanástich symfónií, čembalové tokáty a sedem sonát pre flautu a sláčiky z roku 1725, ktoré mohli byť určené jeho vtedajšiemu žiakovi Quantzovi.

## Opery

* *Gli equivoci nel sembiante* (1679, Rím, Teatro Sala Capranica) 
* *L'honestà negli amori* (1680, Rím, Teatro della Pace) 
* *Tutto il mal non vien per nuocere* (1681, Rím, Teatro della Pace) 
* *Il Pompeio* (1683, Rím, Palazzo Colonna) 
* *La guerriera costante* (1683, Rím) 
* *L'Aldimiro o vero Favor per favore* (1683, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *La Psiche o vero Amore innamorato* (1683, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *Olimpia vendicata* (1685, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *La Rosmene o vero L'infedeltà fedele* (1686, Rím, Palazzo Doria Pamphili) 
* *Clearco in Negroponte* (1686, Neapol Teatro del Palazzo Reale) 
* *La santa Dinna* (1687, Řím, Palazzo Doria Pamphili) 
* *Il Flavio* (1688, Neapol, Teatro del Palazzo Reale ) 
* *L'Anacreonte tiranno* (1689, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *L'Amazzone corsara o vero L'Alvilda* (1689, Neapol Teatro del Palazzo Reale) 
* *La Statira* (1690, Rím, Teatro Tordinon) 
* *Gli equivoci in amore o vero La Rosaura* (1690, Rím, Teatro della Pace delle Cancelleria) 
* *L'humanità nelle fiere o vero Il Lucullo* (1691, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *La Teodora Augusta* (1692, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *Gerone tiranno di Siracusa* (1692, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *L'amante doppio o vero Il Ceccobimbi* (4.1693 Neapol Teatro del Palazzo Reale) 
* *Il Pirro e Demetrio* (1694, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Il Bassiano o vero Il maggior impossibile* (1694, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *La santa Genuinda, o vero L'innocenza difesa dall'inganno* (1694, Rím, Palazzo Doria Pamphili)
* *Le nozze con l'inimico o vero L'Analinda* (1695, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Nerone fatto Cesare* (1695, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *Massimo Puppieno* (1695, Neapol, Teatro San Bartolomeo)
* *Penelope la casta* (1696, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *La Didone delirante* (1696, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Comodo Antonino* (1696, Neapol, Teatro San Bartolomeo ) 
* *L'Emireno o vero Il consiglio dell'ombra* (1697, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 

* *La caduta de' Decemviri* (1697, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *La donne ancora è fedele* (1698, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *Il prigioniero fortunato* (1698, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Gl'inganni felici* (1699, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *L'Eraclea* (1700, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Odoardo* (1700, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Dafni* (1700, Neapol) 
* *Laodicea e Berenice* (1701, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *Il pastor di Corinto* (5.8.1701 Neapol Posilippo) 
* *Tito Sempronio Gracco* (carn?.1702 Neapol Teatro San Bartolomeo) [Bireno e Dorilla*] 
* *Tiberio imperatore d'Oriente* (8.5.1702 Neapol Teatro del Palazzo Reale) 
* *Il Flavio Cuniberto* (1702, Pratolino) 
* *Arminio* (1703, Pratolino) 
* *Turno Aricino* (1704, Pratolino) 
* *Lucio Manlio l'imperioso* (1705, Pratolino) 
* *Il gran Tamerlano* (1706, Pratolino) 
* *Il Mitridate Eupatore* (1707, Benátky, Teatro San Giovanni Grisostomo) 
* *Il trionfo della libertà* (1707 ,Benátky, Teatro San Giovanni Grisostomo) 
* *Il Teodosio* (1709, Neapol, Teatro San Bartolome ) 
* *L'amor volubile e tiranno* (1709, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *La principessa fedele* (1710, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *La fede riconosciuta* (1710, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Giunio Bruto o vero La caduta dei Tarquini* (1711, Neapol)
* *Il Ciro* (1712, Řím, Teatro della Pace) 
* *Scipione nelle Spagne* (1714, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *L'amor generoso* (1714, Neapol, Teatro del Palazzo Reale) 
* *Il Tigrane o vero L'egual impegno d'amore e di fede* (1715, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *Carlo re d'Allemagna* (1716, Neapol Teatro San Bartolomeo) 
* *La virtù trionfante dell'odio e dell'amore* (1716, Neapol, Teatro del Palazzo Reale ) 
* *Telemaco* (1718, Rím, Teatro Sala Capranica) 
* *Il trionfo dell'onore* (1718, Neapol, Teatro dei Fiorentini) 
* *Il Cambise* (1719, Neapol, Teatro San Bartolomeo) 
* *Marco Attilio Regolo* (1719, Rím, Teatro Sala Capranica) 
* *La Griselda* (1721, Rím, Teatro Sala Capranica)


Kategória:Narodenia v 1660
Kategória:Úmrtia v 1725
Kategória:Talianski hudobní skladatelia