open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cornelio Saavedra

**Cornelio Judas Tadeo de Saavedra y Rodríguez** (* 15. september 1759, Otuyo † 29. marec 1829, Buenos Aires) bol argentínsky politik, obchodník a vojak. Bol najvyšším predstaviteľom prvých dvoch revolučných argentínskych vlád po revolúcii z roku 1810.

## Životopis
Narodil sa v malej osade Otuyo v Hornom Peru (súčasná Bolívia). Bol obchodníkom a neskôr sa presťahoval do Buenos Aires, kde sa zapojil okrem obchodovania aj do politického života. Podieľal sa na Májovej revolúcii z roku 1810, čo bol začiatok boja za nezávislosť Argentíny od Španielska. 25. mája 1810 sa stal predsedom tzv. prvej chunty, čím sa stal formálne najvyšším predstaviteľom prvej argentínskej vlády. 18. decembra toho istého roku bola prvá chunta nahradená tzv. veľkou chuntou, kde si Saavedra udržal najvyššie postavenie. Patril však k umierneným členom vlády a musel tak čeliť veľkému tlaku radikálov. K zvrhnutiu chunty došlo dňa 23. septembra 1811, čím sa skončila politická kariéra Saavedru na čele Argentíny (na čele chunty však bol nahradený už 26. augusta).
Po svojom politickom páde musel čeliť perzekúcii zo strany svojich oponentov, čo viedlo k jeho exilu v Čile. Do Argentíny sa vrátil v roku 1814, kedy sa na západe krajiny usadil José de San Martín, ktorý tu pripravoval inváziu do Čile a umožnil Saavedrovi návrat na územie, ktoré mal pod kontrolou. Už o krátky čas potom, čo došlo k porážke politických oponentov Saavedru mu bola vrátená vojenská hodnosť a vyznamenania, no možnosť podieľať sa na vláde mu bola naďalej zakázaná. Zomrel v marci 1829 v Buenos Aires, kde je aj pochovaný. Kvôli nepokojnej situácii vo vtedajšej Argentíne mu nechal štátny pohreb zorganizovať guvernér provincie Buenos Aires Juan Manuel de Rosas až v januári 1830.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Argentínski politici
Kategória:Argentínske vojenské osobnosti
Kategória:Argentínske osobnosti španielskeho pôvodu
Llamas with Hats

***Llamas with Hats*** (slov. *Lamy v čiapkách*) je krátka animovaná séria, ktorú vytvoril Jason Steele. Prvá epizóda bola vytvorená v roku 2009. Seriál obsahuje celkovo 12 epizód. Prvá časť predstavuje dve lamy, spolubývajúcich Carla a Paula. Celá séria sa nesie v štýle čiernej komédie. Existuje aj neoficiálny český dabing *Lamy v čepicích* v ktorom majú hlavné postavy mená Kája a Pája.

## Hlavné postavy
**Carl (Kája)*Šedá lama so zelenou čiapkou. Postavu v origináli daboval Chris Alex. Jeho rozhovory s Paulom ani zďaleka nepoukazujú na to, kým v skutočnosti je - nebezpečný sociopat, ktorý má záľubu v masovom vraždení ľudí a častiach ich anatómie.

*Paul (Pája)Hnedá lama s ružovou čiapkou. Zo začiatku väčšina divákov kvôli jej ružovej čiapke a hlasu predpokladalo, že ide o ženskú lamu. Avšak v tretej epizóde bolo odhalené, že ide o mužskú postavu.

## Zápletka

Od prvej epizódy sa Carl vyvíja ako viac a viac nebezpečná lama, ktorá „mimo kamery“ vykonala strašné veci, ako vraždenie bábätiek a hromadenie ich rúk. Následky týchto činov je však (našťastie?) jediné, čo v seriáli vidíme, ako aj pohoršenie jeho družky Paula, ktorá vyniká najmä kričaním „Caaaaarl!“ po tom, čo sa dozvie o Carlových skutkoch.

Kategória:Kreslené seriály USA
Laborecká rovina

**Laborecká rovina** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Zaberá územie medzi Čečehovským kanálom a Dušou, južným smerom od Michaloviec.

## Vymedzenie
Podcelok zaberá rovinaté územie v strednej časti Východoslovenskej roviny, v širšom okolí rieky Laborec. Severným smerom ležia podcelky Východoslovenskej pahorkatiny, od východu Zalužická pahorkatina, Podvihorlatská pahorkatina, Laborecká niva a Pozdišovský chrbát, vymedzujúci severozápadný okraj. Západným smerom sa rozkladá Malčická tabuľa, južným Latorická rovina, juhovýchodným Kapušianske pláňavy a na východnom okraji nadväzuje
Senianska mokraď a Iňačovská tabuľa, všetko podcelky Východoslovenskej roviny.

## Chránené územia
V tejto časti Východoslovenskej roviny leží chránený areál Stretavka a prírodná rezervácia Raškovský luh.

## Osídlenie
Rovinaté územie patrí medzi stredne husto osídlené oblasti a v severnej časti leží i najväčšie mesto Východoslovenskej nížiny, Michalovce. Nachádza sa tu tiež pomerne veľa obcí, prepojených cestnou sieťou.

## Doprava
Prirodzenou dopravnou križovatkou sú Michalovce, kde sa križujú cesty I/18 a I/19, v trase ktorej vedie i európska cesta 50. Severo-južným smerom vedie cesta II/555, spájajúca Michalovce a Veľké Kapušany, južným okrajom i cesta II/552 (Oborín – Veľké Kapušany). Západnou časťou vedie železničná trať Trebišov – Humenné, južnou časťou trať Trebišov – Veľké Kapušany.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Kategória:Roviny na Slovensku
Bernikla veľká

**Bernikla veľká** alebo **bernikla bielobradá** (*Branta canadensis*) je zúbkozobec, patrí do rodu Bernikla. Obýva nearktídu. Bola introdukovaná do Európy a postupne sa šíri. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov bernikla veľká patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, u európskej populácii bol zaznamenaný nárast a v severnej Amerike bol za 40 rokov zistený štatisticky významný nárast o 1500%.

## Výskyt a stav na Slovensku
Prvý výskyt na území Slovenska pochádza z roku 1964, jeden samec bol pozorovaný na Senianskych rybníkoch. Neskôr bolo pozorovaných 5 jedincov na Sĺňave, od konca apríla do 15. mája v roku 1971. Na Slovensku zahniezdili iba polokrotké, vysadené páry v Nitre v parku v rokoch 1973 - 1977. Tieto hniezdiská už zanikli. Po roku 1980, v období mapovania, bol evidovaný výskyt znovu na Senianskych rybníkoch v roku 1985 aj v blízkosti Sĺňavy v apríli 1988. Okrem týchto dvoch pozorovaní bol druh pozorovaný v Karlovej Vsi v Bratislave v apríli 1987,  od konca októbra až do novembra 1989 sa zdržoval jeden jedinec na vyrovnávacej nádrži vodného diela Veľká Domaša  a na ramene rieky Moravy *Stará Morava - Lepňa* bol zaznamený kŕdeľ 30 jedincov v apríli 1993 v katastri Veľké Leváre. 

V 21. storočí bola znovu pozorovaná až po roku 2010. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii je 22 záznamov a v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia je 23 záznamov. Faunistická komisia Slovenskej ornitologickej spoločnosti BirdLife/Slovensko akceptovala nasledujúce hlásenia: 18. marca 2013 1 jedinec Zemplínska Šírava (Jovsa), 20.10.2013 1 krotký jedinec Kuchajda, (Bratislava), ktorý ostal aj do ďalšieho roka na štrkoviskách mesta a podobne ako bola vidieť bernikla veľká na Váhu v okolí Trenčína a Zamaroviec od 2. mája 2014 do 7. februára 2015.

## Referencie


## Iné projekty

## Externé odkazy
 
* 

Kategória:Kačicovité
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Kategória:Vtáky na Slovensku
Malčická tabuľa

**Malčická tabuľa** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny.

## Vymedzenie
Podcelok zaberá rovinaté územie v strednej časti Východoslovenskej roviny, a v rámci krajinného celku susedí na západe s rozsiahlou Ondavskou nivou, južným smerom nadväzuje Latorická a východným Laborecká rovina. Severným smerom leží Pozdišovský chrbát, ktorý je súčasťou Východoslovenskej pahorkatiny.

## Chránené územia
V tejto časti Východoslovenskej roviny leží prírodná rezervácia Slavkovské slanisko a národná prírodná rezervácia Kopčianske slanisko.

## Osídlenie
Malčická tabuľa patrí medzi stredne husto osídlené oblasti a mnohé obce sa sústreďujú v okolí cesty Trhovište – Oborín. Druhá línia sídiel prechádza východnou časťou podcelku.

## Doprava
Severným okrajom prechádza západo-východným smerom cesta I/19, v trase ktorej vedie i európska cesta 50. Na ňu sa pripájajú cesty III. triedy, no tiež cesta II/554, ktorá vedie z Trhovišťa južným smerom k Oborínu, kde sa pripája na cestu II/552. Rovinatým územím v severnej časti vedie i železničná trať Trebišov – Michalovce, východným smerom vedie trať Trebišov – Veľké Kapušany.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Kategória:Tabule na Slovensku
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1974

**Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1974** bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 13. do 27. októbra 1974 v mestách Mexiko City, Guadalajara, Monterrey, Puebla, Tijuana a Toluca, v Mexiku, za účasti dovtedy rekordných 23 tímov. Nováčikom podujatia bola pätica družstiev: Bahamy, Dominikánska republika, Filipíny, Kanada a Portoriko. Už do skupín vyžrebované družstvo KĽDR, bronzové z predchádzajúceho turnaja, sa nakoniec nezúčastnilo. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v Guadalajare. Svoj tretí titul získalo , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnilo pred obhajcom prvenstva zo  a .

Turnaj žien sa naposledy odohral spolu s turnajom mužov. Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1972, ktoré hostil Montreal. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.

Mexiko bolo zvolené za organizátora MS v Sofii 25. septembra 1970, keď v hlasovaní zvíťazilo pred Uruguajom. Hlasovanie dopadlo pomerom hlasov  v prospech Mexika. Tretí kanditát, Poľsko, stiahol svoju kandidatúru. Žrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo 17. mája 1974. V priebehu MS sa konal aj kongres FIVB, na ktorom bolo schválených 10 nových členov FIVB: Barbados, Bermudy, Honduras, Island, Jemen, Južný Jemen, Katar, Malta, Nikaragua a Tanzánia. Členstvo bolo pozostavené Stredoafrickej republike.

## Kvalifikácia

Poznámka: Odstúpený tím Uruguaja nahradili Bahamy.

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené do nasledovných výkonnostných košov, ktoré boli určené podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji MS:

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

#### Skupina E

#### Skupina F

----

### 2. fáza
;Skupiny o 13.23. miesto
#### Skupina J

#### Skupina K

#### Skupina L

;Skupiny o 1.12. miesto
#### Skupina G

#### Skupina H

#### Skupina I

----

### 3. fáza
#### Skupina o 19.24. miesto

#### Skupina o 13.18. miesto

#### Skupina o 7.12. miesto

#### Finálová skupina

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Mexickej volejbalovej federácie  

## Zdroje
* MS 1974 na stránke Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* MS 1974 na stránke todor66.com 
* MS 1974 na stránke the-sports.org 
* MS 1974 na stránke Volleyball Almanac *archive.org* 

Kategória:Volejbal v 1974
Kategória:Majstrovstvá sveta vo volejbale žien
Volejbal
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1970

**Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1970** bol v poradí 6. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 22. septembra do 2. októbra 1970 v mestách: Sofia, Burgas, Sevlievo a Varna, v Bulharsku, za účasti 16 tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Kuby, Mexika a Mongolska. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali o varnaskej aréne Dvorec na kulturata i sporta s kapacitou 6 000 divákov. Svoj štvrtý titul získal , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred obhajcom prvenstva z  a . Bronzová KĽDR získala svoju prvú medailu.

Turnaj žien sa po jednoturnajovej prestávke opäť organizoval spolu s turnajom mužov. Turnaj zároveń slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1972, ktoré hostil Mníchov. Kvalifikovali sa ne 3 najlepšie družstvá.

## Kvalifikácia
Prvýkrát bol počet účastníkov obmedzený, a to na 16 družstiev.

Poznámka: Kórejská republika sa odmietla zúčastniť kvôli politickým problémom s Bulharskom, nahradilo ju Mongolsko. 

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

----

### Nadstavbové skupiny
#### Skupina o 9.16. miesto

#### Finálová skupina

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Bulharskej volejbalovej federácie 

## Zdroje
* MS 1970 na stránke Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* MS 1970 na stránke todor66.com 
* MS 1970 na stránke the-sports.org 

Kategória:Volejbal v 1970
Kategória:Majstrovstvá sveta vo volejbale žien
Volejbal
Cicero Moraes

**Cícero Moraes** je brazílsky 3D dizajnér. Jeho najznámejšia práca v odbore je rekonštrukcia tváre svätého Antona Paduánskeho, ďalej náčelníka predinckej civilizácie - Pána zo Sipánu, rovnako ako siedmich ďalších svätých a dvoch katolíckych blahoslavených.

V oblasti veterinárnej starostlivosti digitálne navrhol a vymodeloval (ako prvý na svete) protézu pre korytnačku, papagája, hus a tukana, následne vytlačené technológiou 3D tlače. 

Moraes pracoval najnovšie v r. 2018 na rekonštrukcii podoby tváre svätej Zdislavy z Lemberku. Práca bola taktiež vytvorená s organizáciou Geo-cz a diecézou Litoměřice. Tvár svätice bola slávnostne odhalená 26. mája 2018 v Jablonnom v Podještědí.

## Referencie
Latorická rovina

**Latorická rovina** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Tvorí ju územie v širšom okolí rieky Latorica.

## Vymedzenie
Podcelok zaberá rovinaté územie v južnej polovici strednej časti Východoslovenskej roviny. Východný okraj vymedzuje štátna hranica s Ukrajinou, severným smerom ležia Kapušianske pláňavy, Laborecká rovina, Malčická tabuľa a Ondavská rovina. Západným smerom leží Trebišovská tabuľa a južne nadväzuje Bodrocká rovina a Medzibodrocké pláňavy.

## Chránené územia
Veľká plocha tejto časti Východoslovenskej roviny leží v Chránenej krajinnej oblasti Latorica, z maloplošných chránených území sa tu nachádza prírodná rezervácia Zatínsky luh a národné prírodné rezervácie Botiansky a Latorický luh.

## Osídlenie
Zátopové územie Latorickej nivy je celoplošne chráneným územím a mimo osídlenia na západnom okraji je neobývané. Nachádza sa tu niekoľko horární.

## Doprava
Severozápadným okrajom cesta II/552, z Veľkých Kapušian do Kráľovského Chlmca vedie Latorickou rovinou cesta II/555.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Kategória:Roviny na Slovensku
Manuel Dorrego

**Manuel Críspulo Bernabé do Rego**, známy ako **Manuel Dorrego** (* 11. jún 1787, Buenos Aires – † 13. december 1828, Navarro) bol argentínsky právnik a vojak, ktorý vykonával dvakrát funkciu guvernéra Provincie Buenos Aires. Počas jeho druhého mandátu v rokoch 1827 až 1828 bol guvernér Buenos Aires fakticky najvyšším predstaviteľom Argentíny. 

## Životopis
Narodil sa v Buenos Aires do rodiny portugalského obchodníka, neskôr študoval právo na Kráľovskej univerzite svätého Filipa v Santiagu. V Čile sa v roku 1810 aktívne zapojil do bojov za nezávislosť proti Španielom. Následne sa vrátil do Spojených provincii La Platy a pripojil sa k ich severnej armáde, ktorej velil Manuel Belgrano. V bojoch bol viackrát zranený. Otvorene sa postavil proti invázií portugalskej Brazílie do Banda Oriental (súčasný Uruguaj), kvôli čomu sa dostal do sporu s najvyšším predstaviteľom Spojených provincii La Platy Juanom Martínom de Pueyrredónom, ktorý Dorrega vyhnal z krajiny. Dorrego potom odišiel do exilu v USA.

Po nútenej rezignácii Pueyrredóna sa v roku 1819 Dorrego vrátil. Postupne vystriedal niekoľko politických a vojenských funkcii a v júni 1820 sa na niekoľko mesiacov stal dočasným guvernérom Provincie Buenos Aires. V USA sa z Dorrega stal veľký zástanca federalizmu a preto sa dostal rýchlo do opozície voči stále vplyvnejšiemu politikovi Bernardinovi Rivadaviovi, ktorý presadzoval centralizmus Buenos Aires. Po rezignácii Rivadaviu v júni 1827 dosiahol aj rezignáciu jeho nástupcu Vicenta Lópeza y Planesa a bol svojimi prívržencami presadený na post guvernéra Provincie Buenos Aires. Dorrego nechal rýchlo zrušiť ústavu a priznal provinciám autonómiu, čím okrem iného zanikla aj funkcia prezidenta. Dorrego ako guvernér najsilnejšej provincie sa tým pádom dostal fakticky na čelo Spojených provincii La Platy. Krajinu však preberal počas vojny s Brazíliou, v ktorej Spojené provincie definitívne stratili Uruguaj, čo vyvolalo nespokojnosť s Dorregom, ktorý podľa kritikov nemal prijať mierové podmienky presadené Veľkou Britániou. Práve tie totiž znamenali vytvorenie nezávislého Uruguaja. V roku 1828 sa do Buenos Aires vrátilo vojsko z neúspešného obliehania Montevidea, ktoré viedol Juan Lavalle. Dorrego bol zosadený 1. decembra 1828, no ešte pred tým radšej opustil Buenos Aires a snažil sa zorganizovať vlastné vojsko, ktoré by sa mohlo Lavalleovi postaviť. Lavalle ho však napriek tomu 13. decembra pri meste Navarro v Provincii Buenos Aires porazil a následne popravil. Pochovaný je v Buenos Aires.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Argentínske vojenské osobnosti
Kategória:Argentínski politici
Kategória:Argentínski právnici
Kategória:Osobnosti z Buenos Aires
Kategória:Argentínske osobnosti portugalského pôvodu
Cizí zeď

**Cizí zeď** je pieseň ku kampani 1/10 od ONEMANSHOW Foundation. Pieseň mala premiéru 12. septembra 2018 na internetovej televízii Stream.cz vo videu *Odhalení skandálu prohrané sázky o Ferrari za 8 000 000 Kč*. Na Youtube bol videoklip s piesňou nahraný o deň neskôr - 13. septembra 2018. Videoklip sa za niekoľko hodín umiestnil do kategórie Trendy. Po 3 týždňoch po vydaní mal klip na Youtube 3,3 milióna zhliadnutí.

## Kredity
### Speváci
* Ewa Farna
* Lucie Bílá
* Jiří Macháček
* Ondřej Hejma
* Ondřej Brzobohatý
* Terezie Kovalová
* Kuba Ryba
* Jakub Děkan
* Sebastian
* Vojtěch Dyk
* Vojta D
* Iva Pazderková
* Emma Smetana
* Bára Basiková
* Tomáš Klus
* Richard Krajčo (z kapely Kryštof)
* Mirai Navrátil (z kapely Mirai)
* Mariana Prachařová
* Pepa Vojtek
* Adam Mišík
* Ondřej Ládek aka Xindl X
* Michal Malátný (z kapely Chinaski)
* Deborah Kahl aka Debbie
* Jan Pokorný aka Pokáč
* Václav Lebeda aka Voxel
* Tomáš Maček aka Thom Artway
* Jan Beding
* Milan Peroutka

### Rap
* Adam Svatoš aka Kato
* Michal Dušička aka Majk Spirit
* Michal Straka aka Ego

### Text
* Pokáč
* Ondřej Fiedler

### Ostatní
* Ondřej Brzobohatý – piano
* Robert Picka – studio engineer
* Jan Steinsdorfer – symfonický aranžmá
* Terezie Kovalová – violoncello
* Jan Bradáč – husle
* Lukáš Chromek – gitary
* Marcel Procházka – supervízie harmóni
* Boris Carloff – studio soundevice
* Hana Vinglerova – zbor
*Tomáš Jaroš - architekt
* Jan Steninsdorfer, Karla Sluková – orchester
* Hanz Sedlář – dirigent

## Galéria

File:Farna Ewa 2015.JPG|Ewa Farna
File:Lucie Bílá 2017.jpg|Lucie Bílá
File:Jiri Machacek.jpg|Jiří Macháček
File:Ondřej Hejma 2017.jpg|Ondřej Hejma
File:Ondřej Brzobohatý 2013.JPG|Ondřej Brzobohatý
File:Vojtěch Dyk na MFF Karlovy Vary 2009.jpg|Vojtěch Dyk
File:Pazderková Iva 01.jpg|Iva Pazderková
File:Emma Smetana 2013.JPG|Emma Smetana
File:Bára Basiková.jpg|Barbara Basiková
File:T Klus 2014.JPG|Tomáš Klus
File:Richard Krajco.jpg|Richard Krajčo
File:Adam Mišík 2013.JPG|Adam Mišík
File:Xindlx.JPG|Xindl X
File:Chinaski Malatny.jpg|Michal Malátný
File:Milan Peroutka.jpg|Milan Peroutka
File:Majk Spirit.jpg|Majk Spirit
File:Ego, 2014.jpg|Ego


## Referencie


## Zdroj

Kategória:České piesne
Kategória:Slovenské piesne
Kategória:Piesne z 2018
Kategória:Single z 2018
Židovský cintorín v Lipanoch

náhľad|Celkový pohľad v septembri 2018

**Židovský cintorín v Lipanoch** bol založený v prvej polovici 19. storočia. V súčasnosti nie je aktívny. Nachádza sa v ulici Poľná. Je známy aj ako nový židovský cintorín. Podľa Pamiatkového úradu SR cintorín vznikol okolo roku 1855.

Pred vznikom tohto cintorína miesta židovská obec pochovávala zosnulých na cintoríne v obci Brezovica. Od roku 1840 v meste pôsobilo pohrebné bratstvo (chevra kadiša). V roku 2005 uskutočnilo detašované pracovisko ÚZŽNO v Banskej Bystrici rekonštrukciu cintorína. Obsahuje asi 150 náhrobných kameňov, náhrobné kamene pochádzajú z polovice 19. storočia.

17. júla 2000 bol rozhodnutím MK SR-1610/99-400 vyhlásený za kultúrnu pamiatku.

## Galéria

Súbor:ŽidovskýCintorínLipany 02.jpg|Vstup na cintorín
Súbor:Lipany13Slovakia12.JPG|náhľad|Cintorín v septembri 2013
Súbor:ŽidovskýCintorínLipany 100.jpg|Náhrobky
Súbor:ŽidovskýCintorínLipany 63.jpg|Náhrobok
Súbor:ŽidovskýCintorínLipany 94.jpg|Náhrobok


## Referencie

## Iné projekty

Lipany
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Sabinov
Kategória:Lipany (okres Sabinov)
Kapušianske pláňavy

**Kapušianske pláňavy** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Tvorí ju územie v širšom okolí rieky Uh, najmä južným smerom.

## Vymedzenie
Podcelok zaberá rovinaté územie vo východnej časti Východoslovenskej roviny. Východný okraj vymedzuje štátna hranica s Ukrajinou, severným smerom ležia Sobranecká rovina a Senianska mokraď. Západne sa rozkladá Laborecká rovina a južným smerom pokračuje Latorická rovina. Všetko sú to podcelky Východoslovenskej roviny.

## Chránené územia
Južný okraj územia zasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Latorica, z maloplošných chránených území sa tu nachádza chránený areál Stretavka a Bešiansky polder, prírodná rezervácia Ortov a prírodná rezervácia Raškovský luh.

## Osídlenie
Rozsiahle územie Kapušianskych pláňav je stredne husto osídlenou časťou Východoslovenskej roviny. Obce sú rozložené pomerne rovnomerne a v strednej časti leží mesto Veľké Kapušany, ktoré dalo okolitému kraju pomenovanie.

## Doprava
Vo Veľkých Kapušanoch sa križujú dva významné cestné ťahy; zo severu na juh vedúca cesta II/555 a zo západu na východ smerujúca cesta II/552. Rovinatým územím vedie tiež železničná trať Bánovce nad Ondavou – Veľké Kapušany i širokorozchodná trať Užhorod – Haniska.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Medzibodrocké pláňavy

**Medzibodrocké pláňavy** sú geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Tvorí ju územie medzi riekou Latorica a hranicou s Maďarskom. Najvyšší vrch územia je Tarbucka, dosahujúca 

## Vymedzenie
Podcelok zaberá územie v južnej časti Východoslovenskej roviny. Východný okraj vymedzuje štátna hranica s Ukrajinou, južný hranica s Maďarskom. Severným smerom leží Latorická rovina, západným smerom nadväzuje Bodrocká rovina, oba podcelky Východoslovenskej roviny.

## Delenie
Na území Medzibodrockých pláňav sa nachádzajú dve časti:
* Chlmecké pahorky
* Tarbucka

## Chránené územia
Severná a západná časť územia zasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Latorica, z maloplošných chránených území sa tu nachádzajú:
* Tarbucka – prírodná rezervácia
* Dlhé Tice – prírodná rezervácia
* Krátke Tice – prírodná rezervácia
* Veľké jazero – prírodná rezervácia
* Horešské lúky – prírodná rezervácia
* Poniklecová lúčka – prírodná rezervácia
* Boľské rašelinisko – prírodná rezervácia
* Biele jazero – prírodná rezervácia
* Tajba – národná prírodná rezervácia
* Veľký kopec – chránený areál

## Osídlenie
Nerovnomerné rozloženie sídiel v tejto časti Východoslovenskej roviny spôsobuje striedanie stredne husto osídlených a pomerne pustých oblastí. Vo východnej časti ležia mestá Kráľovský Chlmec a Čierna nad Tisou.

## Doprava
Centrálnou časťou prechádza zo Slovenského Nového Mesta k Čiernej nad Tisou cesta I/79, na ktorú sa v Kráľovskom Chlmci pripája cesta II/555 z Veľkých Kapušian. Južnou časťou vedie dôležitá železničná trať Košice – Čierna nad Tisou.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Bodrocká rovina

**Bodrocká rovina** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Tvorí ju územie popri rieke Bodrog, v blízkosti ktorej je aj najnižší bod Slovenska ().

## Vymedzenie
Podcelok zaberá územie v južnej časti Východoslovenskej roviny. Južný okraj vymedzuje štátna hranica s Maďarskom, východným smerom nadväzujú Medzibodrocké pláňavy a severným Latorická rovina a Trebišovská tabuľa, všetko podcelky Východoslovenskej roviny. Západným smerom sa nad rovinu dvíhajú Zemplínske vrchy.

## Chránené územia
Značná časť územia zasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Latorica, z maloplošných chránených území sa tu nachádza chránený areál Boršiansky les a národná prírodná rezervácia Tajba.

## Osídlenie
V blízkosti Bodrogu leží niekoľko menších obcí, najväčším sídlom v oblasti je Streda nad Bodrogom. Veľká časť podcelku tvorí niva s často zaplavovaným územím, nevhodným na poľnohospodárske aktivity či bývanie.

## Doprava
Centrálnou časťou prechádza zo Slovenského Nového Mesta k Čiernej nad Tisou cesta I/79, v jej blízkosti vedie i dôležitá železničná trať Košice – Čierna nad Tisou.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Kategória:Roviny na Slovensku
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1978

**Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1978** bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 25. augusta do 6. septembra 1978 v mestách Leningrad, Minsk, Riga a Volgograd, v Sovietskom zväze, za účasti 23 tímov. Nováčikom podujatia bola štvorica družstiev: Fínsko, Juhoslávia, Taliansko a Tunisko. Už do skupín vyžrebované družstvo KĽDR sa nakoniec nezúčastnilo. Sovietsky zväz organizoval ženský svetový šampionát tretíkrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 1952 a 1962. Finálové zápasy sa odohrali vo Volgograde. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva z .

Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1980, ktoré hostila Moskva. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.

## Kvalifikácia

Poznámka: Odstúpené tímy Rumunska, Portorika, Egypta a Argentíny nahradili tímy Holandska, Talianska, Belgicka a Čile. Čile tiež odstúpilo, nahradilo ho Fínsko.

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené do nasledovných výkonnostných košov, ktoré boli určené podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji MS:

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

#### Skupina E

#### Skupina F

----

### Nadstavbové skupiny
;Skupiny o 13.23. miesto
#### Skupina I

#### Skupina J

;Skupiny o 1.12. miesto
#### Skupina G

#### Skupina H

### Play-off

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej volejbalovej federácie 

## Zdroje
* MS 1978 na stránke Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* MS 1978 na stránke todor66.com 
* MS 1978 na stránke the-sports.org 
* MS 1978 na stránke Volleyball Almanac *archive.org* 

Kategória:Volejbal v 1978
Kategória:Majstrovstvá sveta vo volejbale žien
Volejbal
Premier League 2018/2019

**Premier League 2018/2019** bol 120. ročník najvyššej anglickej futbalovej súťaže. Súťaže sa zúčastnilo 20 tímov. Jej víťazom sa stal obhajca titulu Manchester City. Do Championship zostúpili Cardiff City, Fulham a Huddersfield.

## Účastníci

## Tabuľka

**Z** - zápasy, **V** - výhry, **R** - remízy, **P** - prehry, **G** - skóre, **+/-** - rozdiel skóre, **B** - body, **Š** - šampión, **ZO** - zostup

## Štatistiky

### Najlepší strelci

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka

## Zdroj

2018/19
Kategória:Futbal v 2018
Kategória:Futbal v 2019
Juan Ramón González de Balcarce

**Juan Ramón Nepomuceno González Balcarce**, známy ako **Juan Ramón González de Balcarce** (* 16. marec 1773, Buenos Aires – † 12. november 1836, Concepción del Uruguay) bol argentínsky vojak a politik, ktorý vykonával štyrikrát (1818, 1819 – 1820, 1820 a 1832 – 1833) funkciu guvernéra Provincie Buenos Aires. Počas jeho posledného mandátu bol guvernér Buenos Aires fakticky najvyšším predstaviteľom Argentíny.

## Životopis
Narodil sa v Buenos Aires do rodiny vojenského dôstojníka pôvodom zo španielskej Barcelony a miestnej matky. Politickej kariére sa venovali aj jeho mladší bratia, Antonio González de Balcarce bol na čele Spojených provincii La Platy v roku 1816 a Marcos González de Balcarce bol guvernérom Provincie Cuyo v roku 1812. Juan Ramón sa spočiatku venoval vojenskej kariére a vyznamenal sa v bojoch proti Britom v rokoch 1806 a 1807. Po Májovej revolúcii z mája 1810 sa zúčastnil vojenských výprav proti stúpencom monarchie do Horného Peru (súčasná Bolívia). Jeho politická kariéra sa začala v roku 1818 menovaním za guvernéra intendanta Intendancie Buenos Aires, kde vydržal pol roka. Do rovnakej pozície bol vymenovaný aj v marci 1819, pričom tento raz vo funkcii zotrval do februára 1820. Krátko potom sa Intendancia Buenos Aires pretransformovala na Provinciu Buenos Aires. Mesiac po jej vzniku, teda v marci 1820 sa stal na týždeň už jej tretím guvernérom.

Pridal sa na stranu federalistov a čoskoro sa stal podporovateľom Juana Manuela de Rosasa. Postupne pôsobil vo funkcii ministra vojny vo vládach guvernérov Buenos Aires Manuela Dorrega, Juana Josého Viamonteho a Juana Manuela de Rosasa. Po skončení funkčného obdobia Juana Manuela de Rosasa na poste guvernéra bol na jeho miesto zvolený práve Juan Ramón González de Balcarce, ktorý sa úradu ujal v decembri 1832. Oponenti Rosasa ale presadili jeho súdenie a tak bol González de Balcarce pod tlakom podporovateľov Rosasa, ktorí ho obviňovali, že sa podieľal na vyvolaní súdu voči Rosasovi. Zastupiteľstvo tak radšej pod tlakom verejnosti odvolalo v novembri 1833 Gonzáleza de Balcarceho z funkcie. Nakoniec bol uväznený aj González de Balcarce, po prepustení odišiel do Provincie Entre Ríos pod ochranu tamojšieho guvernéra Justa Josého de Urquizu. Po smrti boli jeho pozostatky prevezené do Buenos Aires, kde je pochovaný.

## Referencie

Kategória:Argentínski politici
Kategória:Argentínske vojenské osobnosti
Kategória:Osobnosti z Buenos Aires
Kategória:Argentínske osobnosti španielskeho pôvodu
Manuel Vicente Maza

**Manuel Vicente Maza** (* 5. apríl 1779, Buenos Aires – † 27. jún 1839, Buenos Aires) bol argentínsky právnik a politik, ktorý  vykonával v rokoch 1834 až 1835 funkciu guvernéra Provincie Buenos Aires. Počas jeho mandátu bol guvernér Buenos Aires fakticky najvyšším predstaviteľom Argentíny.

## Životopis
Narodil sa v Buenos Aires, študoval právo na Kráľovskej univerzite svätého Filipa v Santiagu de Chile. Od počiatku bol podporovateľom myšlienok nezávislosti na Španielsku a tak sa dostal do väzenia. Prepustený bol v roku 1815. Po svojom prepustení odišiel do Buenos Aires, kde sa začal venovať kariére v súdnictve. V roku 1816 začal svoju politickú kariéru, keď sa stal súčasťou Cabila (metského zastupiteľstva) v Buenos Aires. Postupne sa stal zástancom federalizmu a hlavne jedného z federalistických vodcov Juana Manuela de Rosasa. Stal sa pomerne radikálnym a tak bol kvôli svojim politickým aktivitám, vrátane pokusu o puč voči guvernérovi Martínovi Rodríguezovi, vyhnaný v roku 1823 do exilu. Neskôr sa mohol vrátiť, ale v roku 1829 sa zapojil opäť do príprav prevratu, tento raz voči guvernérovi Juanovi Lavalleovi a tak bol opäť poslaný do exilu. Potom, čo sa k moci oficiálne dostal Juan Manuel de Rosas, sa Maza vrátil do Buenos Aires a začal pracovať pre Rosasovu vládu. Po Rosasovom odchode z funkcie pokračoval vo funkcii ministerského predsedu vo vláde guvernéra Juana Ramóna Gonzáleza de Balcarca. O krátky čas sa ale Maza proti guvernérovi postavil spolu s ďalšími nespokojnými podporovateľmi Rosasa.

V roku 1833 tak pokračoval aj vo vláde ďalšieho guvernéra Juana Josého Viamonteho. Ale aj Viamonte bol po pár mesiacoch nútený rezignovať a na jeho miesto bol po dlhých diskusiách dočasne zvolený práve Maza ako najvyšší predstaviteľ súdnictva v Buenos Aires. Funkcie guvernéra Provincie Buenos Aires sa ujal 27. júna 1834. Na začiatku roka 1835 vyslal jedného z vodcov federalistov Facunda Quirogu, aby vyjednal mier medzi znepriatelenými argentínskymi provinciami. Quiroga bol ale počas svojej misie zavraždený, čo vyvolalo s Mazom veľkú nespokojnosť, ktorá vyvrcholila jeho nútenou rezignáciou v marci 1835. Nahradil ho jeho spojenec Rosas a Maza sa vrátil k svojej súdnej kariére, no už čoskoro sa prejavili rozpory aj medzi ním a Rosasom. V júni 1839 bol uväznený Mazov syn, ktorý bol obvinený, že pripravoval vraždu guvernéra Rosasa. Neskôr bolo zistené, že Mazov syn mal podporovať aj prípravu invázie argentínskych exulantov z Uruguaja. Na to odporučil sám Rosas Mazovi, aby radšej opustil Buenos Aires. Medzi tým však bola príprava vraždy a invázie zverejnené, Mazov syn popravený a sám Maza zavraždený príslušníkmi tajnej polície vo svojej kancelárii.

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Argentínski politici
Kategória:Argentínski právnici
Kategória:Argentínski sudcovia
Kategória:Osobnosti z Buenos Aires
Kategória:Argentínske osobnosti španielskeho pôvodu
Ondavská rovina

**Ondavská rovina** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Nachádza sa v západnej polovici krajinného celku, na dolnom povodí Ondavy.

## Vymedzenie
Podcelok zaberá rovinatú časť po oboch brehoch Ondavy a v rámci celku susedí na západe s Trebišovskou tabuľou, na juhu s Latorickou rovinou a na juhovýchode s Malčickou tabuľou. Severnejšie ležia podcelky Východoslovenskej pahorkatiny, na severovýchode Pozdišovský chrbát, na severe Ondavská niva, Vranovská pahorkatina a Toplianska niva.

## Osídlenie
Rovinaté územie poblíž rieky je osídlené najmä v línii hlavných ciest. Na severnom okraji leží mesto Vranov nad Topľou, na západnom okraji strednej časti Trebišov.

## Doprava
Na severnom okraji vedie Vranovom nad Topľou cesta I/18 (Prešov – Michalovce), cesta I/79 (Vranov nad Topľou – Slovenské Nové Mesto) smeruje popri rieke Ondave na juh. Rovnaké smerovanie, no východným brehom rieky má cesta II/554. Centrálnu časť križuje cesta I/19 (Košice – Michalovce), v koridore ktorej vedie európska cesta 50. Rovinaté územie využíva i železnica, konkrétne trate Prešov – Humenné, Trebišov – Michalovce, Trebišov – Vranov nad Topľou a Košice – Čierna nad Tisou.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská pahorkatina
Kategória:Roviny na Slovensku
Burt Reynolds

**Burt Reynolds** (* 11. február 1936, Lansing, Michigan, USA† 6. september 2018, Jupiter, Florida) bol americký herec, režisér a producent. 

Za svoju kariéru získal celkom osemnásť nominácií, vrátane nominácie na Oscara a tridsať ocenení, vrátane cien Emmy alebo Zlatého glóbusu. Medzi jeho najúspešnejšie filmy patrí film *Hriešne noci* (1997) za ktorý získal nomináciu na 
Oscara za veľajšiu úlohu.

Tiež sa preslávil rolou Chubbyho v seriáli *[[Volajú ma Earl]]*.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Filmoví herci USA
Kategória:Televízni herci USA
Kategória:Filmoví režiséri USA
Kategória:Televízni režiséri USA
Kategória:Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Kategória:Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon v seriáli (komédia/muzikál)
Kategória:Držitelia ceny Emmy za najlepší mužský herecký výkon (komédia)
Kategória:Osobnosti z Lansingu
ŠBK Šamorín

**ŠBK Šamorín**, oficiálne **Šamorínsky basketbalový klub**, je slovenský ženský basketbalový klub, pôsobiaci v meste Šamorín. Klub začal pôsobiť v extralige žien v sezóne 1994/95.

Prvý klubový basketbal sa viaže v Šamoríne k roku 1964, kedy vznikol klub TJ Slávia Šamorín. Pod hlavičkou ŠBK Šamorín pôsobí klub od roku 1991. Okrem extraligového tímu žien má tiež družstvá žiačok a mladších žiačok. V roku 2015 bola rekonštruovaná hala tímu, Športcentrum Samaria, ktorá pochádzala zo 70. rokov, a tak teraz vyhovuje predpisom FIBA.

## História
### Sezóna 2023/24
Šamorín sa kvalifikoval ako jeden z prvých štyroch tímov v extralige po základnej časti na Federálny pohár v basketbale žien, ktorý sa konal v januári 2024 v Piešťanoch. Vo štvrťfinále prehral so Žabinami Brno, v skupine o 5. – 8. miesto podľahol Ružomberku, na záver v súboji o 7. miesto Šamorínčanky podľahli tímu KP TANY Brno 44:63 a obsadili tak na turnaji ôsme miesto. Vo februári 2024 sa Šamorín zúčastnil Final 6 Slovenského pohára. Vo štvrťfinále vyhral nad Young Angels Košice 60:44, v semifinále podľahol Piešťanským Čajkám 40:77.

## Hráčsky káder
### Súpiska hráčok v sezóne 2023/24
*Aktuálna k 3. 11. 2023.*

## Umiestnenia tímu v extralige žien
* Sezóna 1994/95: 8. miesto
* Sezóna 1995/96: 8. miesto
* Sezóna 1996/97: ? miesto, 3. miesto v Slovenskom pohári
* Sezóna 1997/98: 4. miesto
* Sezóna 1998/99: 6. miesto
* Sezóna 1999/00: 6. miesto
* Sezóna 2000/01: 4. miesto
* Sezóna 2001/02: 8. miesto
* Sezóna 2010/11: 7. miesto
* Sezóna 2011/12: Súbor:Med 3.png 3. miesto
* Sezóna 2012/13: 4. miesto
* Sezóna 2013/14: 4. miesto
* Sezóna 2014/15: 5. miesto
* Sezóna 2015/16: 4. miesto
* Sezóna 2016/17: 4. miesto
* Sezóna 2017/18: 4. miesto
* Sezóna 2018/19: Súbor:Med 3.png 3. miesto
* Sezóna 2019/20: 4. miesto
* Sezóna 2020/21: 5. miesto
* Sezóna 2021/22: 5. miesto
* Sezóna 2022/23: 5. miesto, 6. miesto vo Federálnom pohári

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálne stránky

Kategória:Slovenské basketbalové kluby
Kategória:Šport v Šamoríne
Kategória:Organizácie založené v 1964
Identikit

[náhľad|Identikit [Pavol (apoštol)|sv. Pavla vytvorený nemeckými policajtmi na základe historických prameňov]]

**Identikit** je pokus o zostavenie portrétu hľadanej osoby na základe výpovedí svedkov, používaný v kriminalistickej praxi. Podoba tváre sa postupne skladá z jednotlivých segmentov (nos, oči a pod.), ktoré svedok vyberá z ponuky štandardných vzorov, kým celkový obraz nezodpovedá tomu, ako si dotyčného zapamätal. Pôvodne sa tvorbou identikitu zaoberali kresliari, neskôr ich nahradili špeciálne počítačové programy. Identikit používajú policajti pri vyšetrovaní, prípadne sa prostredníctvom masmédií obracajú na verejnosť so žiadosťou o identifikácii dotknutej osoby. Ako prvý použil túto metódu koncom päťdesiatych rokov detektív z Los Angeles Hugh C. McDonald.

## Externé odkazy
* Http://www.kriminalistika.unas.cz/obory/vzhled.htm 
* Http://technet.idnes.cz/nakreslete-zlocince-a-poslete-ho-za-mrize-f14-/tec_technika.aspx?c=A080505_151953_tec_technika_kuz
* Http://www.bezpecnykraj.cz/kriminalisticka-identifikace-osob-identikit.aspx 

## Zdroj

Kategória:Kriminalistika
Kategória:Identifikácia
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1982

**Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1982** bol v poradí 9. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 13. do 25. septembra 1982 v mestách Lima, Arequipa, Ica, Chiclayo, Tacna a Trujillo, v Peru, za účasti 23 tímov. Nováčikom podujatia bola šestica družstiev: Austrália, Čile, Indonézia, Nigéria, Paraguaj a Španielsko. Neoficiálne sa ako 24. tím zúčastnilo aj druhé družstvo Peru. Peru bolo po Brazílii 1960 druhá juhoamerická krajina, ktorá hostila ženský svetový šampionát. Finálové zápasy sa odohrali v limaskej aréne Coliseo Amauta s kapacitou 20 000 divákov. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim . Strieborné Peru získalo svoju prvú medailu. , ktorý získal medailu na každom doterajšom turnaji, ktorého sa zúčastnil,  obsadil až 6. miesto.

Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1984, ktoré hostilo Los Angeles. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.

Majstrovstvám predchádzal v Buenos Aires kongres FIVB, ktorý na svojom jednaní rozhodol, že nasledujúce mužské MS bude organizovať Francúzsko a ženské MS Česko-Slovensko. Rozhodol taktiež, že sa počet účastníkov zmenší z 24 na 16 družstiev, ako aj schválil kvalifikačný kľuč pre postup na tieto záverečné turnaje.

## Kvalifikácia

Poznámky: 
* Odstúpené tímy Poľska, NDR, Česko-Slovenska a Rumunska nahradili tímy NSR, Španielska, Čile a Nikaraguy. Niektoré krajiny tzv. Východného bloku z politických dôvodov bojkotovali tento turnaj.
* Chýbajúceho druhého afrického zástupcu mala nahradiť Dominikánska republika, po jej odstúpení ho nahradilo Portoriko.
* Neskôr odstúpila aj Nikaragua, nahradil ho druhý tím domáceho Peru.

## Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené do nasledovných výkonnostných košov, ktoré boli určené podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji MS:

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

#### Skupina C

#### Skupina D

#### Skupina E

#### Skupina F

----

### Nadstavbové skupiny
;Skupiny o 13.23. miesto
#### Skupina I

#### Skupina J

;Skupiny o 1.12. miesto
#### Skupina G

#### Skupina H

### Play-off

## Konečné poradie

Poznámka: Peru sa kvalifikovalo na Svetový pohár 1985. Čína mala na ňom účasť zabezpečenú ako víťaz LOH 1984.

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* Oficiálna stránka Peruánskej volejbalovej federácie 

## Zdroje
* MS 1982 na stránke Medzinárodnej volejbalovej federácie 
* MS 1982 na stránke todor66.com 
* MS 1982 na stránke the-sports.org 
* MS 1982 na stránke Volleyball Almanac *archive.org* 

Kategória:Volejbal v 1982
Kategória:Majstrovstvá sveta vo volejbale žien
Volejbal
Trebišovská tabuľa

**Trebišovská tabuľa** je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Nachádza sa na západnom okraji krajinného celku a na jeho území leží v južnej časti jediná geomorfologická časť, Veľký vrch.

## Vymedzenie
Podcelok zaberá rovinatú oblasť v západnej časti Východoslovenskej roviny, od Vranova nad Topľou po Zemplínske vrchy a rieku Bodrog. V rámci celku susedí na juhu s Bodrockou rovinou, na juhovýchode nadväzuje Latorická a na východe Ondavská rovina. Na severe a západe leží Podslanská pahorkatina, ktorá je podcelkom Východoslovenskej pahorkatiny a na juhozápade sa vypínajú Zemplínske vrchy.

## Osídlenie
Táto časť Východoslovenskej roviny patrí medzi stredne husto osídlené a nachádza sa tu množstvo obcí. Na severnom okraji leží mesto Vranov nad Topľou, v strednej časti Sečovce a Trebišov.

## Doprava
Na severnom okraji vedie Vranovom nad Topľou cesta I/18 (Prešov – Michalovce), východným okrajom vedie južným smerom cesta I/79 (Vranov nad Topľou – Slovenské Nové Mesto). Západo-východným smerom vedie cesta II/552 a cesta I/19 (Košice – Michalovce), v koridore ktorej vedie európska cesta 50. Rozsiahlym podcelkom vedie tiež Železničná trať Prešov – Humenné, Michaľany – Trebišov – Michalovce, Trebišov – Vranov nad Topľou a Košice – Čierna nad Tisou.

## Referencie

Kategória:Geomorfologické podcelky na Slovensku
Kategória:Východoslovenská rovina
Kategória:Tabule na Slovensku
Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji žien 1974

**Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji žien 1974** bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev sveta v pozemnom hokeji žien (prvý oficiálne nazvaný ako MS), ktoré organizuje Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Konal sa v dňoch od 17. do 24. marca 1974 v Mandelieu-la-Napoule, v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur, vo Francúzsku, za účasti 10 tímov. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .

Turnaj sa organizoval ako prvé ženské MS, ale FIH neskôr oznámila, že za inauguračný turnaj ženských MS berie tzv. *Josselin de Jong Cup*, ktorý sa konal v roku 1972 v Španielsku. V rokoch 1933 až 1979 sa organizovali tiež majstrovstvá sveta žien, ktoré ale organizovala *Medzinárodná federácia ženských hokejových asociácii* (IFWHA).

## Výsledky
### Základné skupiny
#### Skupina A

#### Skupina B

### Play-off
#### Stretnutie o 9. miesto

#### Stretnutie o 7. miesto

#### Stretnutie o 5. miesto

#### Semifinále

#### Stretnutie o 3. miesto

#### Finále

## Konečné poradie

## Referencie

## Externé odkazy
* Oficiálna stránka Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 
* Oficiálna stránka Francúzskej federácie pozemného hokeja 

## Zdroje
* MS 1974 na stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 
* MS 1974 na štatistickej stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 
* MS 1974 na stránke todor66.com 
* MS 1974 na stránke the-sports.org 

Kategória:Pozemný hokej v 1974
Ženy
Pozemný hokej
Rozárium

náhľad|Ružová záhrada v Arboretum Ellerhoop

**Rozárium** (iné názvy: **ružový sad**, **ružová záhrada**) je záhrada alebo park, často verejný, v ktorom sú pestované prevažne ruže. Často sa používa na prezentáciu rôznych druhov a odrôd ruží. Tradícia pestovania ruží siaha do staroveku, šľachtenie pre komerčné účely začalo v 19. storočí.

náhľad|Rozárium Děčín

## Významné rozáriá vo svete
* Roseraie du Val-de-Marne v L'Haÿ-les-Roses, Francúzsko
* Dolná Krupá rozárium na území štátu Slovensko
* Europa-Rosarium v Sangerhausen, Nemecko
* Rosarium Uetersen v Uetersen, Nemecko
* Rosengarten Bern, Švajčiarsko

náhľad|Rozárum Mills Rose Garden v Syracuse, New York

## Referencie


## Zdroj

## Literatúra
* *Jardins de roses*, André Gayraud, Éditions du Chêne, ISBN 2-84277-041-2
* *Roseraies et jardins de roses*, H. Fuchs in *Le Bon Jardinier, encyclopédie horticole*, tome 1, La Maison Rustique, Paris, 1964, ISBN 2-7066-0044-6.

Kategória:Záhradníctvo
SU-76

**SU-76** ( – samohybné lafeta) bolo sovietske samohybné delo používané počas druhej svetovej vojny. 

## Opis

Bolo postavené na podvozku tanku T-70. SU-76 bolo samohybné delo vyzbrojené 76,2 mm kanónom ZiS-3. Podvozok mal svoj pôvod v tanku T-70, ale musel sa rozšíriť na 2,73 m a predĺžiť o jedno pojazdové koleso na 4,88 m. Typ mal však vážne technické nedostatky a musel sa preto modernizovať. Ten už dostal označenie SU-76m a bol najvyrábanejším sovietským samohybným delom v období druhej svetovej vojny. Dostal tiež silnejšie motory 2 x GAZ-203 namiesto pôvodných 2 x GAZ-202. Medzi svojimi užívateľmi nebolo však veľmi obľúbené. Bol to typický hrubý vojnový výrobok. Vodič sedel pri dvoch motoroch, od ktorých nebol nijako oddelený. Krabicovitá nadstavba s výzbrojou bola z vrchu nekrytá, čo znamenalo, že obsluha je ohrozená granátmi a streľbou z ručných zbraní. Výhodou ale bolo to, že pechota mohla komunikovať s posádkou SU-76, čo je dôležité pri bojoch v mestskej zástavbe. Často to tiež zachránilo životy v prípade zásahu vozidla pechotnou protitankovou zbraňou. Po skončení vojny boli čoskoro vyradené a poskytnuté niektorým krajinám napr. Číne, KĽDR a Severnému Vietnamu. Stroje tohto typu boli aj vo výzbroji Česko-slovenskej armády. Celkovo bolo vyrobených 14 292 SU-76.

## Verzie
*OSU-76 – prototyp postavený na podvozku T-60
*SU-76M – prvé prevedenie, čoskoro nahradené SU-76m
*SU-76B – verzia s uzavretou nadstavbou, vyrobených len niekoľko málo kusov
*SU-76I – verzia postavená na koristných podvozkoch nemeckých tankov PzKpfw III

## Zdroj

Kategória:Sovietske samohybné delostrelectvo
162173 Ryugu

[náhľad|Animácia rotácie planétky Ryugu zo záberov sondy [Hajabusa 2 ]]

**162173 Ryugu** je blízkozemská planétka zo skupiny Apollo, ktorej priemer je približne 880 m. Vzhľadom na svoju dráhu je zaradená do skupiny Apollo. Objavená bola v máji 1999, pomenovaná v roku 2015 podla podmorského paláca Ryūgū-jō z japonskej mytológie.

náhľad|Obežná dráha planétky Ryugu
náhľad|Vzorky materiálu z povrchu planétky
Na konci júna 2018 k nej doletela sonda Hajabusa 2, ktorej úlohou je i zber prachu z Ryugu a doprava tohto prachu na Zem. Sonda materiál získala tak, že odpálila na povrchu malú nálož. Návrat kapsuly so vzorkami na Zem sa uskutočnil v decembri 2020. 21. septembra 2018 sonda vypustila na asteroid dva malé skákajúce roboty.

Hmotnosť Ryugu je 450 miliónov ton.

Zrýchlenie na povrchu Ryugu je 1/80 000 zemského a je v rozmedzí 0,11 – 0,15 mm/s2.

3D model Ryugu je k dispozícii na japonskej stránke.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy

* 162173 Ryugu v zozname blízkozemských planétok NEODyS

Kategória:Skupina Apollo
Kategória:Astronomické objekty objavené v roku 1999
Kategória:Blízkozemské planétky
Kategória:Potenciálne nebezpečné planétky
Kategória:Planétky navštívené sondou
Goncourtova cena

thumb|Edmond Goncourtzakladateľ ceny

**Goncourtovou cena** (fr. *Prix Goncourt*) je najvýznamnejšia francúzska literárna cena. Vznikla na základe závetu Edmonda de Goncourt v ktorom ustanovil zriadenie desaťčlennej akadémie (l'Académie Goncourt), ktorá od roku 1903 každoročne vyberá najvýznamnejší román francúzskej literatúry.

Cena je vyhlasovaná v parížskej reštaurácii *[[Drouant]]* po skončení obeda členov akadémie, ktorí tu doživotne vlastnia príbor. Hodnotiaca porota pracuje v zložení deviatich spisovateľov a jedného recenzenta. Každý literát dostáva cenu maximálne raz za život. Jedinou výnimkou je autor Romain Gary, ktorý ocenenie získal za knihu *Les Racines du ciel* (1956) a druhýkrát pod pseudonymom Émile Ajar za *La vie devant soi*.

Finančná odmena je zanedbateľná, v roku 2009 predstavovala 10 €. Napriek tomu prestíž ocenenia zaisťuje laureátovi zvýšenie predajnosti jeho diel.

## Laureáti Prix Goncourt

## Referencie

## Pozri aj
* Francúzska literatúra

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Académie Goncourt
* Prix Littéraires - Prix Gouncourt 

## Zdroj

Kategória:Francúzske ocenenia v umení