Katarína Sienská

Svätá **Katarína Sienská** (iné mená pozri nižšie; * 25. marec 1347, Siena, Toskánsko† 29. apríl 1380, Rím) bola talianska dominikánska terciárka (mantelátka), mystická teologička, náboženská spisovateľka a katolícka svätica. Je jedna z troch učiteliek Katolíckej cirkvi.
 
29. júna 1461 bola kanonizovaná pápežom Piom II. Jej sviatok pripadá na 29. apríla V roku 1866 bola pápežom Piom IX. vyhlásená za spolupatrónku mesta Rím. V roku 1939 ju pápež Pius XII. vyhlásil spolu so Františkom z Assisi za hlavných patrónov Talianska. V roku 1970 bola vyhlásená za učiteľku Cirkvi. Pri tejto príležitosti ju pápež Pavol VI. označil za *„mystičku vteleného Slova“* a najmä ukrižovaného Krista. 1. októbra 1999 bola pápežom Jánom Pavlom II. vyhlásená za patrónku Európy. Patrí k obľúbeným sväticiam katolíckeho kresťanského umenia. 
 
## Mená
* slovenské mená: **Katarína Sienská**, **Katarína zo Sieny**, **Katarína Benincasová**
* , *Caterina Benincasa da Siena* alebo len: *Caterina da Siena*
* 
 
## Primárne pramene k životu Kataríny Sienskej
Najdôležitejším súdobým dielom mapujúcim Katarínin život je latinský životopis (legenda) *Legenda beatae Catharinae Senensis* (tzv. *Legenda Maior*) od Raymonda z Capuy z roku 1393. Dielo bolo spísané na základe Raymondových vlastných spomienok a svedectiev Kataríniných blízkych priateľov, rodiny a ďalších súčasníkov. V roku 1477 bolo preložené do taliančiny. Na základe tohto životopisu zostavil neskôr dominikán Tomasso Caffarini zo Sieny krátke vydanie známe ako *Legenda Minor*, ktoré sa tiež dočkalo prekladu do taliančiny.
 
## Životopis
 
### Detstvo a raný život Kataríny Sienskej v Siene
[vľavo|náhľad|[Santuario di Santa Caterina (Domov Kataríny Sienskej) v Siene, Taliansko]]
Katarína sa narodila v roku 1347 ako dvadsiate tretie dieťa do talianskej rodiny nižšej strednej vrstvy. Jej otec Jacopo Benincasa bol farbiarom koží a matka Lapa Piagentová ženou v domácnosti. Narodila sa ako dvojča, no jej sestra čoskoro po pôrode zomrela a rovnako detstvo neprežila ani väčšina jej ostatných súrodencov. Spolu s Katarínou vyrastal aj jej bratranec Tomasso della Fonte, ktorý mal značný vplyv na jej duchovný rast.
 
Ako sedemročná mala Katarína podľa legendy po mystickej skúsenosti zasvätiť svoje panenstvo Ježišovi Kristovi a prežiť viaceré videnia. Zamýšľaný spôsob života však Katarínu priviedol ku konfliktom s jej rodičmi, ktorí ju chceli vydať. Matkin tlak sa Katarína rozhodla vyriešiť ostrihaním si vlasov. Tvrdohlavosťou si napokon vymohla súhlas rodičov, ktorí jej umožnili stať sa v roku 1363 terciárkou dominikánskej rehole (t. j. členkou mníšskeho tretieho rádu, ktorá skladá iba jednoduché sľuby a môže zostať žiť mimo kláštora). I napriek tomu začala žiť asketicky a nasledujúce 4 roky vychádzala z cely spravidla len preto, aby mohla byť prítomná na bohoslužbách. Vo svojich dvadsiatich rokoch prežila „duchovné zasnúbenie“ sa ku Kristovi a pod vplyvom tejto skúsenosti opustila smer askézy a začala verejne slúžiť chudobným a chorým. Pre svoju zbožnosť a prísny asketizmus rýchlo získala širokú povesť. Pod duchovným vedením dominikánov, vrátane svojho bratranca Tommasa della Fonte, sa naučila čítať a nadviazala kontakty s členmi rôznych reholí (dominikáni, františkáni, augustiniáni). Postupne sa okolo nej zhromaždila tzv. rodina*„famiglia“*, ktorá ju už ako dvadsaťročnú vnímala ako svoju „duchovnú matku“, keďže svojim učeníkom priamo či prostredníctvom listov poskytovala duchovné rady.

[vľavo|náhľad|Obraz svätej Kataríny Sienskej od anonymného autora (prezývaný [Maestro de Perea), olej a tempera na drevenom paneli, 14901510, Musée de la cathédrale de Segorbe, Segorbe]]
### Pôsobenie Kataríny Sienskej v Taliansku a Avignone
[náhľad|[Neroccio de’Landi, *svätá Katarína Sienská*, polychrómovaná plastika, 1474, Oratorio di Santa Caterina, Siena]]Angažovanosť Katarínu postupne priviedla k snahám o reformu spoločnosti a cirkvi. Ako žena bez silnejšieho sociálneho a politicko-mocenského zázemia, ktorá kritizovala a poúčala verejnosť, či volala po mieri v kresťanskom svete a po novej križiackej výprave, bola oponentmi obviňovaná z pokrytectva a namyslenosti. Jej okolie sa tiež s nedôverou pozeralo na jej extázy a prílišnú nábožnosť. Katarínino spoločenstvo navyše v niektorých ohľadoch pripomínalo sektárske hnutie tzv. apoštolských bratov, ktoré sa v Taliansku šírilo od polovice 13. storočia. Napokon bola Katarína predvolaná do Florencie, kde mala v roku 1374 podať správu generálnej kapitule svojho rádu. Svoj apoštolát pred kapitulou úspešne obhájila a kapitola ustanovila Raymonda z Capuy (Raimondo da Capua) za jej duchovného vodcu.
 
Veľmi citlivo vnímala vojnu medzi pápežstvom a talianskymi mestskými štátmi. Keď pápež Gregor XI. uložil v roku 1376 interdikt na Florenciu, rozhodla sa odísť sprostredkovať mier do Avignonu, kde pápeži sídlili od roku 1309. Ciele jej misie sa jej však naplniť nepodarilopápež ju ignoroval. V Taliansku, ale i inde v Európe dlhodobo vzrastali snahy o návrat pápežstva z Avignonu do Ríma. Hoci Katarína túto myšlienku neiniciovala, jej vplyv na Gregorovo rozhodnutie vrátiť stále sídlo pápežov do Ríma, je dodnes predmetom odbornej diskusie. Väčšina nezaujatých moderných prameňov je v tejto otázke skôr opatrná.

Aj v nasledujúcom období Katarína vytrvala vo svojom úsilí o krížovú výpravu, ktorej motív sa často opakuje v jej listoch. V roku 1375 odišla do Pisy, kde mala počas extázy v kostole získať stigmy, ktoré ale boli viditeľné len pre ňu. V januári 1377 sa vrátila do Sieny a nasledujúce dva roky pokračovala vo svojom duchovnom poslaní na toskánskom vidieku a v snahách o mier vo Florencii.

### Život Kataríny Sienskej v Ríme a jej smrť
[náhľad|[Sarkofág Kataríny Sienskej, Santa Maria sopra Minerva, Rím, Taliansko]]Od novembra 1378 až do svojej smrti bývala v Ríme, kde podporovala pápeža Urbana VI. v rámci snáh o skončenie novovzniknutej pápežskej schizmy. Rozosielala listy a výzvy európskym osobnostiam a panovníkom. Komponovala tiež svoju knihu *Dialóg* napísanú v štyroch traktátoch, ktorú zamýšľala ako svoj duchovný testament pre svet. Podľa Christofa Dahma *„Modlitby a listy z Kataríniných posledných mesiacov života svedčia o jej zúfalstve, no zároveň aj o nádeji, že iba Božie milosrdenstvo môže reformovať cirkev.“* Začiatkom roku 1380 prežila Katarína záchvat a v apríli zomrela. Pochovaná bola v bazilike Santa Maria sopra Minerva v Ríme. Jej hlava je dnes uložená v San Domenico v Siene. Katarínine relikvie sú uctievané aj v iných kostoloch a kláštoroch v Taliansku. Miestnosť, v ktorej zomrela sa stala pútnickým miestom a neskôr bola premenená na kaplnku.
 
[náhľad|Úvodna strana ''Libro della divina dottrina'', folio a1r, Bologna: Baldassarre Azzoguidi, [1475, dnes Biblioteca Europea di Informazione e Cultura, Miláno|vľavo]]

## Dielo a myslenie
Svoje diela Katarína nepísala priamo, ale diktovala svojim duchovným priateľom alebo žiakom. Zachovalo sa viac ako 380 listov (väčšina zdrojov uvádza 381), 26 modlitieb a 4 traktáty *Il libro della divina dottrina*, známe ako *[[Dialóg (Katarína Sienská)|Dialóg]]* (aj *Dialóg Božej náuky* alebo *Dialóg Božej prozreteľnosti* či *Dialóg s Božou prozreteľnosťou*, tal. *Dialogo della Divina Provvidenza*, 1378). České a slovenské preklady jej diel pozri nižšie. 

Katarínino najvýznamnejšie dielo ''Dialóg'' bolo spísané v podobe dialógu s Bohom. Pozostáva zo 167 kapitol, v ktorých sa Katarína ako Božia dcéra obracia k Bohu s prosbami o milosrdenstvo nad ňou, svetom a kresťanmi. V *Dialógu* Katarína predstavuje svoje teologické učenie, ktoré pozostáva z viacerých čiastkových náuk.

Osobným rozvojom človeka v láske k Bohu, k blížnemu a k sebe samému sa človek podľa Kataríny približuje k dokonalosti. Túžba duše po Bohu je v jej myslení nekonečná, takže poníma aj nekonečnosť Božiu a všetko ľudstvo. Prostredníctvom Kristovho vtelenia kresťan, ako po moste, prechádza cez priepasť Adamovho pádu (hriechu) k spáse. Napreduje k Bohu poslušnosťou, ktorú Adam zavrhol a Kristus obnovil a ktorej kľúč zveril Cirkvi. Nie všetky cesty vedú podľa Kataríny k spaseniu. Ľudí však osvetľuje Božie svetlo, ktoré im ukazuje správnu cestu. Putovanie k Bohu zároveň pre Katarínu v duchu asketickej tradície znamená putovanie do vlastného vnútra. Boha opisuje ako *„bláznivo milujúceho“* či *„opitého láskou“* a seba samu ako opitú jeho láskou. Človek podľa Kataríny bez lásky nemôže žiť, keďže sám bol stvorený Bohom z lásky. Nekonečná Božia láska je podľa Kataríny aj zdrojom ľudskej dôstojnosti.

[náhľad|[Baldassare Franceschini, *svätá Katarína Sienská*, olej na plátne, 17. storočie, Dulwich Picture Gallery, Londýn]]
## Ikonografia
Katarína patrila k obľúbeným námetom katolíckych umelcov. Jej zobrazenie prešlo v priebehu druhej polovice druhého tisícročia výrazným vývojom. Pôvodne bývala často znázorňovaná ako mníška v čierno-bielom dominikánskom hábite. Až od 16. storočia sa stalo bežným aj zobrazenie v bielom odeve. Typickými črtami jej postavy boli asketická oválna tvár, výrazné črty obočia, mierne predĺžený nos, tenké pery a stočená horná pera. Zvyčajne drží ľaliu ako symbol jej čistoty alebo knihu, ktorá ikonograficky reprezentuje jej ''Dialóg''. Kataríninými ďalšími atribútmi bývajú stigmy na chodidlách, dlaniach a srdci, tŕňová koruna či kríž ako symboly jej obety. Menej často býva zobrazovaná s holubicou, ktorá symbolizuje pôsobenie Ducha svätého i jej mierotvorné úsilie, alebo s predmetmi reprezentujúcimi pápežstvo, ktoré počas života podporovala.

## Poznámky

## Referencie

 
## Ďalšia literatúra
### Primárne pramene v slovenčine a češtine
* 
* 
* Listy svaté Kateřiny Sienské, 3. české vydania: Dostupné online 
**
**, pozn. to isté vydanie aj *„nákladem B. Kočího v Praze“*, 1930
**

### Sekundárna literatúra
* 

### Vybrané heslá v encyklopédiách a slovníkoch
* CATERINA da Siena, santa In: *Dizionario Biografico degli Italiani.* Vol. 22. 1979. [Dostupné online](https://www.treccani.it/enciclopedia/caterina-da-siena-santa_(Dizionario-Biografico))
*  
* 
* 
* 

## Iné projekty

Kategória:Katolícki teológovia 14. storočia
Kategória:Kresťanskí mystici
Kategória:Osobnosti zo Sieny
Kategória:Pustovníci
Kategória:Stigmatici
Kategória:Talianski katolícki svätci
Kategória:Talianski spisovatelia
Kategória:Talianski teológovia
Kategória:Učitelia cirkvi
Kategória:Dominikánky
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 29. apríla