open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ting Süe-siang

**Ting Süe-siang** (, ; * 13. september 1962, Nan-tchung, Čína) je čínsky komunistický politik, člen Stáleho výboru Politbyra (od 2022) a prvý vicepremiér čínskej vlády (od 2023). Predtým viedol hlavnú kanceláriu ústredného výboru KS Číny (2017 – 2023), bol tajomníkom sekretariátu (2017 – 2022) a je členom politbyra (od 2017). Pôvodne zamestnanec Šanghajského ústavu pre výskum materiálov, kde sa vypracoval z vedeckého pracovníka na riaditeľa, prešiel v roku 1999 do šanghajského vedenia komunistickej strany, odkiaľ bol roku 2013 preložený do Pekingu na miesto zástupcu vedúceho hlavnej kancelárie ústredného výboru. Od roku 2012 je v širšom vedení KS Číny ako kandidát (2012 – 2017) a člen (od 2017) ústredného výboru KS Číny. Je vnímaný ako blízky spojenec prezidenta Si Ťin-pchinga.

## Kariéra
Ting Süe-siang sa narodil 13. septembra 1962 v Nan-tchungu na juhovýchode provincie Ťiang-su. V rokoch 1978 – 1982 študoval na Severovýchodnej čínskej univerzite ťažkého strojárstva. Roku 1982 nastúpil do Šanghajského ústavu pre výskum materiálov ako vedecký pracovník, roku 1984 vstúpil do Komunistickej strany Číny. V Šanghajskom ústave pre výskum materiálov pracoval do roku 1999, naposledy riaditeľ. Popri zamestnaní absolvoval postgraduálne štúdium administratívy na Univerzite Fu-tan (1989–1994).

Od roku 1999 dva roky pracoval v šanghajskom mestskom výbore pre vedu a technológie, potom prešiel do aparátu komunistickej strany. V rokoch 20012004 pôsobil vo vedení straníckej organizácie šanghajského obvodu Ča-pej, potom slúžil v organizačnom oddelení šanghajského mestského výboru KS Číny, bol zástupcom generálneho sekretára a generálnym sekretárom (20072012) šanghajského mestského výboru. Roku 2007 spolupracoval so Si Ťin-pchingom, ktorý vtedy viedol šanghajský mestský výbor KS Číny. Od roku 2012 bol Ting Süe-siang tajomníkom komisie pre politické a právne záležitosti šanghajského mestského výboru KS Číny. Na záver XVIII. zjazdu KS Číny v novembri 2012 bol zvolený za kandidáta ústredného výboru.

Roku 2013 bol preložený zo Šanghaja do Pekingu na miesto zástupcu vedúceho hlavnej kancelárie ústredného výboru KS Číny, súčasne riadil osobnú kanceláriu prezidenta Čínskej ľudovej republiky a generálneho tajomníka ÚV KS Číny Si Ťin-pchinga. Na záver XIX. zjazdu KS Číny v októbri 2017 bol zvolený za člena politbyra a tajomníka sekretariátu ÚV KS Číny a súčasne prevzal vedenie hlavnej kancelárie ústredného výboru.

Na XX. zjazde KS Číny v októbri 2022 bol potvrdený v politbyre a zvolený aj za člena stáleho výboru politbyra. V marci 2023 ho na čele hlavnej kancelárie ústredného výboru nahradil Cchaj Čchi. Namiesto toho bol pri zostavení novej vlády v ten istý mesiac menovaný za prvého vicepremiéra pre ekonomiku.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Čínski politici
Kategória:Čínski komunisti
Kategória:Politici Komunistickej strany Číny
Jean Rollin

[náhľad|Hrob filmára na [Cimetière du Père-Lachaise|cintoríne Père-Lachaise.]]

**Jean Rollin** (* 3. november 1938, Neuilly-sur-Seine – † 15. december 2010, Paríž) bol francúzsky režisér, scenárista, producent a herec. Ako režisér prevažne režíroval snímky, ktoré boli eroticko-hororového charakteru. Filmár a spisovateľ Jean Rollin zomrel v Paríži 15. decembra po dlhej chorobe vo veku 72 rokov.

## Životopis
Jean Rollin začal nakrúcať svoje prvé krátke filmy vo veku 20 rokov. Počas dospievania ho fascinovala fantasy, najmä niektoré gotické filmy ako *Dom Draculu* a *Dom Frankensteina* od Erleho C. Kentona. V roku 1967 režíroval svoj prvý celovečerný film *Le Viol du vampire*, ktorý sa sústredil na tému, ktorú počas celej svojej kariéry nikdy neopustil: upírstvo. Koncom 60. a začiatkom 70. rokov režíroval filmy ako *La Vampire nue* (1969), *Le Frisson des vampires* (1970), *Requiem pour un vampire* (1971), ktoré zožali veľký úspech v Spojených štátoch a Japonsku. V roku 1975 sa Jean Rollin pokúsil o odvážnu zmes žánrov s filmom pre dospelých s názvom *Phantasmes*. Po približne desiatich pornografických filmoch (*Vibrations sexuelles*, *Saute-moi dessus* ...) režírovaných pod pseudonymom Michel Gentil sa Jean Rollin v roku 1978 vrátil do sveta hororovej kinematografie s filmom *Les Raisins de la mort* s Brigitte Lahaie, jednou zo svojich obľúbených herečiek. Obaja opäť spolupracovali na filme *La Nuit des traquées* (1980). Počas tohto desaťročia Jean Rollin naďalej striedal eroticko-hororové filmy ako *La Morte vivante* (1982) s produkciami určenými výhradne pre dospelých, pričom v roku 1984 urobil odbočku k špionážnemu thrilleru *Les Trottoirs de Bangkok*. O desať rokov neskôr sa opäť preslávil spolu-réžiou s Marcom Dorcelom na pornografickej snímke *Parfum de Mathilde*. Koncom svojej kariéry sa vrátil k téme svojich začiatkov, nakrútenil tak tri filmy: *Les Deux Orphelines vampires* (1997), založenej na jednej z jeho poviedok, *La Fiancée de Dracula* (2000) a *La Nuit des horloges* (2007).

## Filmografia (výber)

### Réžia
* 1968: *Le Viol du vampire*
* 1970: *Le Frisson des vampires*
* 1970: *La Vampire Nue*
* 1972: *Krvekrásky*
* 1973: *La Rose de fer*
* 1973: *Jeunes filles impudiques*
* 1974: *Tout le monde il en a deux*
* 1974: *Les Démoniaques*
* 1975: *Phantasmes*
* 1975: *Lèvres de sang*
* 1977: *Vibrations sensuelles*
* 1978: *Hrozny smrti*
* 1979: *Fascination*
* 1980: *La Nuit des traquées*
* 1981: *Le Lac des morts vivants*
* 1982: *La Morte vivante*
* 1988: *[[Emmanuelle 6]]*
* 1989: *Perdues dans New York*
* 1993: *Killing Car*
* 1995: *Le Parfum de Mathilde* (TV film)
* 1997: *Les Deux Orphelines vampires*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web
* Oficiálny web
* 
* 
* 
* 

Kategória:Francúzski filmoví režiséri
Kategória:Francúzski filmoví scenáristi
Kategória:Francúzski filmoví producenti
Kategória:Francúzski filmoví herci
Kategória:Osobnosti z Neuilly-sur-Seine
Kategória:Francúzski režiséri erotických filmov
Kategória:Režiséri filmov Emmanuelle
Rémarde

**Rémarde** môže byť:

* vodný tok vo Francúzsku
** prítok vodného toku Orge, pozri Rémarde (prítok Orge)
** prítok vodného toku Voise, pozri Rémarde (prítok Voise)
Kyselina 2-aminoizomaslová

**Kyselina 2-aminoizomaslová** alebo **kyselina 2-aminoizobutyrová** (**AIB**, z anglického **''a**mino**i**so**b**utyric acid*) je [[neproteínogénna aminokyselina]]. V prírode je vzácna, nájdená bola iba v [[Meteorit|meteoritoch]] a v niektorých [[Antibiotikum|antibiotikách]] pochádzajúcich z [[Huby|húb]], napríklad [[Alameticín|alameticíne]] a niektorých [[Lantibiotikum|lantibiotikách]]. 

AIB je izomérom [[Kyselina gama-aminomaslová|kyseliny gama-aminomaslovej]] a [[Kyselina 3-aminoizomaslová|kyseliny 3-aminoizomaslovej]]. Konjugovanou zásadou AIB je *'2-aminoizobutyrát*'.

== Syntéza ==
V laboratóriu je možné pripraviť AIB reakciou [[Kyánhydrín acetónu|kyánhydrínu acetónu]] s [[Amoniak|amoniakom]] a následnou [[Hydrolýza|hydrolýzou]]. 

Na priemyselnej škále by sa dala AIB vyrábať selektívnou [[Hydroaminácia|hydroamináciou]] [[Kyselina metakrylová|kyseliny metakrylovej]], avšak táto konkrétna reakcia nebola nikde publikovaná.

== Biologická aktivita ==
AIB nie je [[proteínogénna aminokyselina]] v prírode sa vyskytuje len vzácne. V [[Peptid|peptidoch]] pôsobí ako silný induktor [[Α-helix|α-helixu]] kvôli [[Thorpeho-Ingoldov efekt|Thorpeho-Ingoldovmu efektu]] jeho [[Geminálny derivát|geminálnej]] [[Metylová skupina|dimetylovej skupiny]]. Oligoméry AIB tvoria [[310 helix|3<sub>10</sub> helixy]].

== Ribozomálne zabudovanie do peptidov ==


AIB možno použiť i pri predlžovaní peptidov a bielkovín počas syntézy na [[Ribozóm|ribozómoch]]. Katoh *et al.* použili „[[Flexizým|flexizýmy]]“ a upravenú tRNA na zvýšenie afinity [[Aminoacylácia|aminoacylovanej]] AIB-tRNA voči [[Elongačný faktor P|elongačnému faktoru P]]. Dosiahli tým vyššiu mieru zabudovávania AIB do peptidov v bezbunkovom translačnom systéme (systéme schopnom prepisovať RNA do bielkovín mimo bunky, tzn. *in vitro*). Iqbal *et al.'' použili iný prístup a vytvorili valín-tRNA ligázu bez schopnosti opravy (tzn. po naviazaní nesprávnej aminokyseliny na tRNA nie je táto ligáza schopná aminokyselinu odštiepiť), pomocou ktorej syntetizovali aminoacylovanú AIB-tRNAVal. Aminoacylovaná tRNA bola následne využitá v bezbunkovom translačnom systéme na tvorbu peptidov obsahujúcich AIB.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Aminokyseliny s rozvetveným reťazcom
Kategória:Neproteínogénne aminokyseliny
Potôčky (prítok Železnice)

**Potôčky** je názov vodného toku v Podunajskej pahorkatine na území okresu Topoľčany. Je to pravostranný prítok Železnice v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 4 km a je tokom VI. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v Podunajskej pahorkatine, v geomorfologickom podcelku Nitrianska pahorkatina a jej časti Bojnianska pahorkatina, v lokalite Obora, v nadmorskej výške približne  Od prameňa na východnom okraji výbežku Považského Inovca tečie juhovýchodným smerom, zakrátko opúšťajúc zalesnenú oblasť. Potok však po väčšinu jeho dĺžky lemuje pás vegetácie. Križuje cestu zo Závady na Duchonku a v lokalite Vŕšky priberá významnejší ľavostranný prítok. Pokračuje okrajom zalesnenej oblasti na juhovýchod oblasťou Viničky a onedlho sa dostáva na okraj intravilánu Prašíc. Lemuje západný okraj obce a na dolnom toku sa napokon stáča do jej centra. Križuje hlavnú cestu a napokon sa tu v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do Železnice, prítoku riečky Chotina. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrom obce Prašice v okrese Topoľčany v Nitrianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Bojnianska pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Podunajskej pahorkatine
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Prašice
Munepoči

250px|náhľad|Torzo ženského tela v mokrom oblečení a s vyčnievajcimi prsnými bradavkami
**Munepoči** () alebo **mune poči** (）je japonský slangový výraz, ktorý označuje stav, keď sú vyčnievajúce prsné bradavky (hlavne ženské) viditeľné cez oblečenie. Munepoči môže byť aj stavom, keď sú prsné bradavky alebo dvorce viditeľné cez oblečenie. Mužské prsné bradavky, ktoré sú viditeľné cez oblečenie, sa niekedy v Japonsku nazývajú **čikubi poko** ().

## Prehľad
U žien v predpubertálnom období (I. stupeň Tannerovej stupnice) je vývoj prsníkov plochý a priemer bradaviek malý, takže vyčnievanie bradaviek je menej viditeľné. Po puberte (telarché), ako postupuje od II. do V. stupňa Tannerovej stupnice, prsia sa rozširujú a priemer bradaviek sa zväčšuje. Preto, ak má žena na sebe iba jednu vrstvu oblečenia s tenkou, priliehavou látkou okolo hrudníka (bez podprsenky), je pravdepodobnejšie, že sa objavia vyčnievajúce bradavku a sú viditeľnejšie. Aj keď má žena na sebe plavky alebo trikot bez tielka, vyčnievanie bradaviek sa s postupujúcim II. až V. stupňom Tannerovej stupnice stáva pravdepodobnejším a viditeľnejším. Mokré oblečenie alebo vztýčené bradavky ešte viac zvyšujú pravdepodobnosť vyčnievania bradaviek a zvyšujú jeho viditeľnosť. Niekedy môže  prsnú bradavku a dvorec odhaliť svetlé oblečenie.

Niektorí tenisti nosia dresy bez spodnej bielizne. V takom prípade svoje bradavky môžu neúmyselne zviditeľniť. Keď sa bradavky Marie Šarapovovej stali diskutovanou témou, objavili sa aj správy, že ide o „umelé bradavky“.

Niektoré dievčatá, ktoré sú v puberte a majú vyvíjajúce sa prsníky (II. – IV. stupeň Tannerovej stupnice), nenosia podprsenku, ale už dosiahli odporúčaný vývojový stupeň. Niektoré ženy však môžu trpieť zdravotnými problémami, ako napríklad zlým držaním tela kvôli obavám z toho, že ich bradavky budú viditeľné, alebo nemožnosť naplno cvičiť počas hodín telesnej výchovy. Pre to, aby sa zistilo, či je na ochranu prsníkov potrebné nosiť spodnú bielizeň, sa vykonáva tzv. *taisó-gi čekku* (, doslovne „kontrola oblečenia do posilňovne“), vrátane nosenia výlučne bieleho telocvičného dresu (alebo bieleho trička) a kontroly, či je bradavka jasne viditeľná, keď je spodná bielizeň pevne pritlačená k hrudníku.

## Prsné bradavky ako sexuálny akt
Existuje veľa prípadov, keď tzv. *gurabiaaidoru* (, doslovne „hĺbkotlačový idol“) si počas fotenia zámerne vytvárajú výčnelky svojich bradaviek, aby podporili svoju atraktivitu. Okrem toho sa pre vytvorenie umelých bradavkových výčnelkov tiež v obchodoch predávajú umelé bradavky.

Ženy so sklonmi k exhibicionizmu, aby odhalili svoje vztýčené bradavky, nosia priehľadné oblečenie bez podprsenky (alebo spodnej bielizne, ak je to potrebné).

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Prsník
Kategória:Slangové výrazy
Kategória:Japonské výrazy
Pakôň pásavý

**Pakôň pásavý** () je druh pakoňa žijúceho hlavne v južnej a východnej Afrike. Živí sa najmä trávou.

## Opis
Farba srsti sa pohybuje od modrosivej, cez svetlosivú až po hnedosivú. Obe pohlavia majú rohy v tvare zátvorky. Tieto rohy môžu u samíc dorastať do  a u samcov až do .

Pakôň pásavý dosahuje dĺžku tela 170 až 240 cm, výšku v kohútiku 115 až 145 cm a chvost má dlhý 60 až 100 cm. Hmotnosť sa pohybuje od 118 do 290 kg. Samce sú väčšie ako samice.

## Výskyt
Obývajú najmä savany južnej a východnej Afriky.

## Spôsob života
Pakone pásavé sú aktívne hlavne ráno a neskoro popoludní, pričom najhorúcejšie hodiny odpočívajú. V prípade nutnosti dokážu bežať rýchlosťou väčšou ako 80 km/h.

Nezriedka sa pasú so zebrami. Ich predátormi sú hyeny, psy hyenovité, levy, gepardy a krokodíly nílske.

## Strava
Pakone pásavé sa živia trávou, ale keď je tráva riedka, môžu jesť listy z kríkov alebo stromov. Ak je potravy málo, migrujú na dlhé vzdialenosti, aby si našli inú. K životu potrebujú aj vodu, ktorú pijú asi dvakrát denne.

## Rozmnožovanie
Samice pohlavne dospievajú vo veku 16 mesiacov, a samce vo veku 24 mesiacov. Ruje trvajú asi tri týždne a prebiehajú na konci obdobia dažďov. Po osemmesačnej gravidite samica porodí jedno mláďa. Asi šesť minút po narodení sa mláďatá dokážu sami postaviť a približne po ôsmich mesiacoch opúšťajú svoje matky.

## Galéria

Súbor:Ngorongoro 2012 05 30 2708 (7500961780).jpg|Rohy pakoňa pásavého
Súbor:NgoroNgoro Crater, Tanzania, Africa.jpg|Pakone pasúce sa so zebrami
Súbor:Connochaetes taurinus -Ngorongoro Crater, Tanzania-8.jpg|Matka s mláďaťom


## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Turovité
Kategória:Africké cicavce
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
Brigadírka

náhľad|Nákres brigadírky
**Brigadírka** je plochá čiapka so štítkom, ktorá je zvyčajne súčasťou uniformy. Najčastejšie ide o pracovnú dôstojnícku čiapku pracovníkov štátnych štruktúr, preto často býva nad štítkom umiestnený rozlišujúci symbol či znak konkrétnych ozbrojených síl. Brigadírku však prevzali aj súkromné bezpečnostné agentúry. Obyčajnejšie brigadírky majú aj iné tvary koruny, ako len oválne: dnes bývajú tiež osem- alebo dvanásťuholníkové.

## Referencie

## Pozri aj
* vojenská prilba
* vojenská výložka

## Zdroj

Kategória:Pokrývky hlavy
Cesta na Mesiac (rozlišovacia stránka)

**Cesta na Mesiac** môže byť:

* kniha od Julesa Verna z roku 1865, pozri Cesta na Mesiac
* francúzsky film z roku 1902, pozri Cesta na Mesiac (film z roku 1902)
* španielsky film z roku 2015, pozri Cesta na Mesiac (film z roku 2015)
Formula 1 v roku 1956

**Sezóna 1956** bola 7. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1. Kalendár pretekov obsahoval 8 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 22. januára a skončila sa Veľkou cenou Talianska 2. septembra 1956. 

Majstrom sveta sa stal po štvrtýkrát Argentínčan Juan Manuel Fangio, rekord ktorý prekonal až Michael Schumacher v roku 2002.

## Zloženie tímov

## Kalendár

### Zmeny kalendára

* Veľká cena Švajčiarska bola vyradená z kalendára po tom, čo švajčiarska vláda zakázala motoristické preteky v dôsledku katastrofy v Le Mans v roku 1955. 
* Veľká cena Holandska a Veľká cena Španielska sa mali pôvodne mali konať 17. júna a 28. októbra, no kvôli Suezskej kríze boli preteky zrušené.

## Výsledky a umiestnenie

### Výsledky veľkých cien

## Referencie

1956
Kategória:Formula 1 v roku 1956
Kategória:Šport v 1956
François Leterrier

[náhľad|Hrob filmára na [Cimetière du Montparnasse|cintoríne Montparnasse.]]

**François Leterrier** (* 26. máj 1929, Margny-lès-Compiègne – † 3. december 2020, Paríž) bol francúzsky režisér, scenárista a herec. Je otcom filmára Louisa Leterriera. Filmár zomrel 4. decembra vo veku 91 rokov v Paríži.

## Životopis
François Leterrier študoval filozofiu predtým, ako bol poslaný do armády v Maroku. V roku 1956 ho filmár Robert Bresson vybral do hlavnej úlohy *Un condamné à mort s'est échappé ou Le vent souffle où il veut* (1956). Hereckej kariére sa však nevenoval a radšej sa zameral na réžiu. François Leterrier začínal ako asistent režisérov pre Louis Malleho a bratov Allégretovcov. Režírovať začal v roku 1961 keď nakrútil film *Les mauvais coups*. Uznanie kritikov si získal vďaka ambicióznym a veľmi úspešným autorským filmom ako *Un roi sans divertissement* (1963), *Kráľovská poľovačka* (1969) alebo *Projection privée* (1973). Úspech však prichádzal pomaly a odvtedy François Leterrier preorientoval svoju kinematografiu na komerčnejšie projekty. Najprv režíroval tretiu časť Emmanuelleiných sexuálnych dobrodružstiev vo filme ''Zbohom, Emmanuella'' (1977). Potom sa ku komédii priblížil z pohľadu morálnej kroniky vo snímke *Choď za mamou, otec pracuje* (1978), ktorý vo Francúzsku prekonal milión vstupov v kinách. Neskôr sa stretol s Christianom Clavierom, s ktorým nakrútil film *Je vais craquer* (1980), ktorý tiež prilákal viac ako milión divákov. S Clavierom ešte nakrútil *Les babas-cool*, uvedený pod nepravdepodobným názvom *Quand tu seras débloqué, fais-moi signe!* (1981). Pokračoval filmom *Le garde du corps* (1984) s Gérardom Jugnotom a Jane Birkin v hlavných úlohách. V roku 1985 Leterrier spolupracoval zo scenáristom Gérardom Lauzierom na komédii *Zlomky života* (1985), ktorý sa stretol so zmiešaným úspechom. Koncom kariéry sa venoval takmer výlučne televíznym projektom a posledným filmovým režisérskym počinom bol *Le fils du Mékong* (1991).

## Filmografia

### Režisér
* 1961: *Les Mauvais Coups*
* 1963: *Un roi sans divertissement*
* 1969: *Kráľovská poľovačka*
* 1973: *Projection privée*
* 1977: *[[Zbohom, Emmanuella]]*
* 1978: *Choď za mamou, otec pracuje*
* 1980: *Je vais craquer*
* 1981: *Les Babas cool*
* 1984: *Le Garde du corps*
* 1985: *Zlomky života*
* 1991: *Le fils du Mékong*

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* 
* 

Kategória:Francúzski filmoví režiséri
Kategória:Francúzski filmoví scenáristi
Kategória:Francúzski filmoví herci
Kategória:Pochovaní na cintoríne Montparnasse
Kategória:Režiséri filmov Emmanuelle
Formula 1 v roku 1989

**Sezóna 1989** bola 40. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 32. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 16 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Brazílie 26. apríla a skončila sa Veľkou cenou Austrálie 5. novembra 1989. 

Majstrom sveta sa stal po tretíkrát Francúz Alain Prost, pohár konštruktérov získal druhýkrát za sebou a celkovo piatykrát tím McLaren.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Majstrovstvá sveta jazdcov

## Pohár konštruktérov

## Referencie

1989
Kategória:Formula 1 v roku 1989
Kategória:Šport v 1989
Vrch Slobodných

**Vrch Slobodných** () je vrch v pohorí Biele Karpaty, krajinnom celku Slovensko-moravských Karpát. Leží nad obcou Stará Myjava, približne  severozápadne od Starej Turej. 

## Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorinská hornatina. Vrch leží neďaleko slovensko-českej hranice v Trenčianskom kraji, na pomedzí okresov Nové Mesto nad Váhom a Myjava. Zasahuje na katastrálne územie mesta Stará Turá a obce Stará Myjava. Najbližšími sídlami sú severne situovaná moravská Nová Lhota, juhovýchodne ležiace osady mesta Stará Turá a južne ležiaca Stará Myjava. 

## Opis
Vrch leží v hlavnom hrebeni. Severným smerom susedí Čupec () a Šibenický vrch (), severozápadným Kubíkův vrch () a západným Krúžok () a Nová hora (). Vrch je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Západné a južné svahy odvodňuje rieka Myjava so svojimi prítokmi do Moravy, východná časť masívu je pramennou oblasťou Kostolníka, smerujúceho do Váhu. Vrcholom prechádza Cesta hrdinov SNP.

### Výhľady
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti umožňuje obmedzený rozhľad. Z miest s redšou vegetáciou je vidieť juhozápadnú časť Bielych Karpát, no tiež Myjavskú pahorkatinu, Malé Karpaty a Považský Inovec. Pri priaznivých podmienkach vidieť aj Tribeč, vrcholky Álp a Pavlovské vrchy.

## Prístup
* po  červeno značenej Ceste hrdinov SNP:
** od juhu z mesta Myjava cez rázcestie Hrabina
** od východu z Veľkej Javoriny
* po  žltej značke zo Starej Turej - Topoleckej cez rázcestie Hrabina
* po  modrej značke z Lubiny cez Veľkú Javorinu 

## Referencie

## Pozri aj
* Biele Karpaty
* Javorinská hornatina
* Zoznam vrcholov v Bielych Karpatoch

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Vrchy v Bielych Karpatoch
Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy v okrese Nové Mesto nad Váhom
Kategória:Stará Turá
Kategória:Stará Myjava (obec)
Kategória:Javorinská hornatina
Kategória:Vrchy v okrese Myjava
Národný inštitút polárneho výskumu (Japonsko)

**Národný inštitút polárneho výskumu** () je vedecká inštitúcia zodpovedná za výskum v polárnych regiónoch. Inštitút spravuje niekoľko vedeckých staníc v Arktíde a Antarktíde a bol založený v roku 1973.

## Oblasti výskumu
Národný inštitút polárneho výskumu vykonáva v Arktíde výskum atmosféry, kontinentálnych ľadovcov, magnetického poľa Zeme a ekosystémov polárnych oblastí.

## Vedecké stanice
Národný inštitút polárneho výskumu je medziuniverzitný výskumný ústav, ktorý prevádzkuje vedecké stanice v Arktíde a Antarktíde. Tieto stanice sa nachádzajú na Svalbarde, v Grónsku, v severnej Škandinávii, v Zemi kráľovnej Maud a na Islande.

* Stanica Asuka
* Kupola F
* Stanica Mizuho
* Stanica Šówa

## Asteroid
Asteroid 7773 Kyokuchiken bol pomenovaný na počesť Národného inštitútu polárneho výskumu Japonska (podľa jeho skráteného japonského názvu „Kyokuchiken“). Oficiálne pomenovanie bolo zverejnené Centrom pre malé planéty 25. septembra 2018 (M.P.C. 111797).

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 
* Future Symposiums at the National Institute of Polar Research
* Antarctic Meteorite Research (journal)
* Memoirs of National Institute of Polar Research

## Zdroj

Kategória:Veda a technika v Japonsku
Kategória:Vedecké organizácie
Kategória:Organizácie založené v 1973
Kategória:Organizácie v Japonsku
Paisura

náhľad|Japonská ilustrácia efektu paisura
[náhľad|Efekt paisura viditeľný na [Hosteska|hosteskách na Carole Nash Bike Show v Birminghame (2009)]]
**Paisura** (), **paisurasšu** () alebo **π /** () je slovo z japonskej kultúry, ktoré označuje ženské prsníky oddelené diagonálnym popruhom, ako je napríklad bezpečnostný pás v aute alebo popruh na kabelke.

Tento termín je slovnou hračkou odvodenou z japonského slova *[[oppai]]*, ktoré v preklade znamená „prsníky“. Tento termín sa začal objavovať na internete v júni 2006.

Je to tiež forma fetišizmu, pri ktorom sa oddeľujú prsníky s cieľom zlepšiť ich vzhľad. V Japonsku sa objavujú rôzne DVD a časopisy, kde sú fotografie prsníkov, ktoré sú oddelené popruhom tašky.

## Referencie

## Pozri aj
* oppai

## Zdroj

Kategória:Prsník
Kategória:Kultúra v Japonsku
Kategória:Japonské výrazy
Nezábudka drobnokvetá

**Nezábudka drobnokvetá** () je druh jednoročnej byliny rodu nezábudka, z čeľade borákovité (*Boraginaceae*). Rozšírená je od Európy po západné Himaláje a tiež v severnej Afrike.

## Opis
Nezábudka drobnokvetá je jednoročná bylina s vláknitým koreňom. Byľ je priama, tuhá, vysoká 5 až 20 (25) cm, najčastejšie od bázy rozkonárená, až dohora listnatá, odstávajúco chlpatá.

Prízemné listy sú v riedkych ružiciach, čepeľ je dlhá do 25 mm, široká do 5 mm, zúžená do krátkej stopky. Byľové listy sú sediace, úzko kopijovité, na vrchole tupo končisté, na oboch stranách husto odstávajúco chlpaté. V dolnej časti závinku sú 3 až 4 listene.

Súkvetie tvorí riedky závinok, ktorý je v čase dozretia tvrdiek dlhý 10 až 15 cm. Kvety rastú už od bázy stoniek. Kvetné stopky sú veľmi krátke (do 1 mm), tuho vzpriamené. Kalich je do polovice delený, kališné zuby sú úzke, pritlačene chlpaté, výrazne žilnaté. Koruna je drobná, s priemerom do 2 mm, svetlomodrá, rúrka koruny je taká dlhá ako kalich.

Plodmi sú elipsovité, svetlohnedé až hnedé tvrdky, na báze so širokou jazvou, dlhé do 1,5 mm.

## Rozšírenie
Areál rozšírenia nezábudky drobnokvetej zahŕňa oblasti od Európy po centrálnu Sibír, severozápadný Irán, východný Afganistan, západné Himaláje a tiež v severozápadnej Afrike. Na Slovensku sa vyskytuje v celej oblasti panónskej flóry a v obvodoch predkarpatskej flóry. Smerom na sever a so zvyšujúcou nadmorskou výškou jej výskyt ubúda. Najvyššie doložený nález pochádza z vrchu Sitno, vo výške .

Zavlečená je v Spojených štátoch, Kanade (Ontário, Québec), Argentíne a Čile.

## Ekológia
Nezábudka drobnokvetá rastie roztrúsene, miestami až hojne, najmä na teplých a výslnných trávnatých a lúčnych plochách, na okrajoch polí, krovinatých stráňach a lesostepiach od nížin po pahorkatiny. Vyhovujú je vysychavé, chudobné aj humózne, kamenisté aj piesočnaté pôdy. Kvitne od apríla do mája (júna).

## Galéria

Myosotis stricta kz03.jpg|Mladé rastliny.
Myosotis stricta sl71.jpg|Vzhľad celej rastliny.
Myosotis stricta sl22.jpg|Detail súkvetia (závinok).
Myosotis stricta2 W.jpg|Kvetné koruny v detaile.
Myosotis stricta sl26.jpg|Zrelé plody (tvrdky).


## Referencie



## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
drobnokvetá
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi
Vrábeľka

**Vrábeľka** je vodný tok v Považskom Inovci a Podunajskej pahorkatine na území okresov Bánovce nad Bebravou a Topoľčany. Je to pravostranný prítok Chotiny v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 4 km a je tokom V. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Považského Inovca, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec, na juhovýchodných svahoch Lipovej (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v závere nevýrazného údolia tečie východným smerom, oblasťou súvislého lesného porastu, nazývanou Vrábeľka. V strednej časti sa postupne stáča na juhovýchod, kde preteká bývalou prírodnou rezerváciou Čepúšky, dnes chráneným areálom Kulháň. V tejto oblasti opúšťa Považský Inovec a smeruje do Podunajskej pahorkatiny, podcelku Nitrianska pahorkatina a jej časti Bánovská pahorkatina. Bez významnejších prítokov vedie lokalitou Čepúchy do údolia Chotiny. Severne od vodnej nádrže i obce Nemečky, sa v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do riečky Chotina, prítoku rieky Nitra. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a hornou časťou preteká hranicou katastrov obcí Zlatníky v okrese Bánovce nad Bebravou v Trenčianskom kraji a Prašice v okrese Topoľčany v Nitrianskom kraji. Pokračuje na územie  Nemečiek, kde aj ústí. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Považský Inovec, Vysoký Inovec
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Bánovská pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Považskom Inovci
Kategória:Vodné toky v Nitrianskej pahorkatine
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Bánovce nad Bebravou
Kategória:Vodné toky v okrese Topoľčany
Kategória:Zlatníky
Kategória:Prašice
Kategória:Nemečky
Magurický potok

**Magurický potok** je potok v regióne Zemplín v subregióne Horný Zemplín, na území obce Snina v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Ústi do Cirochy. Má dĺžku . Rád toku VII. 
## Prameň
Vodný tok *Magurický potok* pramení v lesnom extraviláne mesta Snina vo východnej centrálnej časti katastrálneho územia *Snina* na úpätí severného svahu lesa a vrchu Magurica v okrese Snina v Prešovskom kraji v  vo vzdialenosti  od obecnej hranice s obcou Stakčín, katastrálne územie *Stakčín*. 
## Opis toku
*Magurický potok* tečie od prameňa juhozápadným smerom v lesnom extraviláne mesta Snina v katastrálnom území *Snina* v okrese Snina, pravým brehom obmýva lúku *Koncové*, pokračuje cez lúku *Borsučiny*, skrúca sa na juhozápadojuh, ľavým brehom obteká západné úpätie lesa a vrchu Magurica so , v  vteká do intravilánu mesta Snina, okrajom priemyselného areálu preteká v priamom kanalizovanom koryte južným smerom, podteká cestu I/74 i železničnú trať Humenné – Stakčín, v  ústi do Cirochy ako jej pravostranný prítok. Cirocha ďalej ústi do Laborca. *Magurický potok* patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Pramení, preteká a ústi do vodného toku Cirocha na území mesta Snina. Patrí do geomorfologického celku Laborecká vrchovina. Vodný tok nemá prítoky. 

## Pôvod názvu
Prvá zložka dvojslovného názvu vodného toku *Magurický potok* má pôvod v názve vrchu i lesa Magurica rozšírenom systémovým formantom prídavného mena *-ic-ký* s významom *patriaci geografickému objektu Magurica, súvisiaci s ním*. Zo slova *magurický* po kombinácii so všeobecným podstatným menom *potok* s významom *menší prirodzený vodný tok* bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe *Magurický potok* ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vrchu i lesa Magurica má pôvod v apelatíve *magura* s významom *vrch, kopec*, ktoré bolo rozšírené toponymickým formantom miesta *-ica*, porovnaj napr. *kameň → kamenica*, *jabloň → jablonica*, *jaseň → jasenica*, veľký počet vrchov *hoľa/ holý → holica*, porovnaj Holica. Názov vodného toku *Magurický potok* bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum *Magurický potok* je jedinečným hydronymom (september 2025).
## Referencie

Kategória:Vodné toky v okrese Snina
Kategória:Potoky na Slovensku 
Kategória:Vodné toky v Laboreckej vrchovine 
Kategória:Snina  
Kategória:Povodie Cirochy
Technická norma

**Technická norma** alebo **štandard** je podrobný predpis, ktorý stanovuje dôležité parametre či vlastnosti materiálu, výrobku, súčasti alebo pracovného postupu, ktorý vedie k štandardizácii. Technické normy nie sú všeobecne záväzné, sú to však odborne kvalifikované predpisy, na ktoré sa môžu odkazovať zmluvné strany pri špecifikácii predmetu zmluvy alebo štátna autorita vo svojich všeobecne záväzných predpisoch. Umožňujú napríklad výmenu výrobkov alebo zameniteľnosť súčiastok a tým zlepšujú hospodárnosť výroby aj bezpečnosť výrobkov. Stanovením záväzných parametrov výrobkov prispievajú aj k ochrane spotrebiteľa.

Štátne a medzinárodné normy definujú okrem iného sústavy jednotiek, používané pojmy, kódy, formáty, protokoly alebo rozhrania, napríklad v oblasti informatiky a komunikácie, ktoré umožňujú prepájanie rôznych zariadení, komunikačných a dopravných systémov.

Technické normy zvyčajne nie sú voľne šíriteľné a poskytujú sa za odplatu. To vedie ku kontroverziám v prípadoch, keď je ich dodržiavanie vyžadované štátom. Na Slovensku je dodržiavanie noriem dobrovoľné a norma sa nepovažuje za technický predpis.

## Úrovne technických noriem
Podľa rozsahu platnosti možno rozlišovať:

* *Medzinárodné normy* svetové (napr. ISO) alebo európske (EN), ktoré platia cez hranice jednotlivých štátov.
* *Národné normy*, ako napr. STN, ČSN, DIN, ASA, GOST, s celoštátnou platnosťou, ktoré zhŕňajú široký okruh problematík. Tieto normy sa postupne zosúladia (harmonizujú) s normami medzinárodnými.
* *Odborové normy* (ON), ktoré boli v Česku k 31. decembru 1993 zrušené a čiastočne prevedené na normy podnikové.
* *Podnikové normy* (PN), ktoré vydávajú jednotliví výrobcovia alebo skupiny pre vlastnú potrebu.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Štandardy
Formula 1 v roku 1988

**Sezóna 1988** bola 39. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1 a 31. ročníkom poháru konštruktérov. Kalendár pretekov obsahoval 16 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Brazílie 3. apríla a skončila sa Veľkou cenou Austrálie 13. novembra 1988. 

Majstrom sveta sa stal po prvýkrát Brazílčan Ayrton Senna a svoj štvrtý pohár konštruktérov získal tím McLaren, po dominantnom víťazstve 15 pretekov zo 16, s monopostom McLaren MP4/4.

## Zloženie tímov

## Kalendár

## Majstrovstvá sveta jazdcov

## Pohár konštruktérov

## Referencie

1988
Kategória:Formula 1 v roku 1988
Kategória:Šport v 1988
Kyselina 2-aminoadipová

**Kyselina 2-aminoadipová** alebo **kyselina α-aminoadipová** je jeden z metabolických prekurzorov syntézy lyzínu v α-aminoadipátovej dráhe. Taktiež je súčasťou dráhy katabolizmu lyzínu. Jej konjugovanou zásadou je **2-aminoadipát** alebo **α-aminoadipát**, podľa ktorého je dráha pomenovaná. 

α-aminoadipát má stereogénne centrum a môže sa nachádzať v podobe dvoch enantiomérov, L-α-aminoadipát a D-α-aminoadipát. Počas biosyntézy a rozkladu lyzínu vzniká L-α-aminoadipát; D-α-aminoadipát je súčasťou niektorých antibiotík.

## Metabolizmus

### Rozklad lyzínu
Lyzín sa premieňa na α-aminoadipát prostredníctvom sacharopínu a allyzínu. α-aminoadipát sa potom rozkladá až na acetoacetát. Semialdehyd-2-aminoadipový sa oxiduje pôsobením 2-aminoadipát-6-semialdehyddehydrogenázy:

: 2-aminoadipát-6-semialdehyd + NAD(P)+ ↔ α-aminoadipát NAD(P)H + H+

α-aminoadipát sa potom transaminuje s α-ketoglutarátom za vzniku α-ketoadipátu a glutamátu. Reakciu katalyzuje 2-aminoadipáttransamináza:

: α-aminoadipát + α-ketoglutarát ↔ α-ketoadipát + glutamát

### Biosyntéza lyzínu
α-aminoadipát vystupuje ako intermediát v biosyntéze lyzínu u niekoľkých druhov kvasiniek, húb a niektorých protistov. Počas tejto dráhy, ktorá je pomenovaná po α-aminoadipáte, prebiehajú rovnaké reakcie ako pri rozklade lyzínu ale v opačnom poradí – α-ketoadipát sa transaminuje za vzniku α-aminoadipátu, ten sa redukuje na 2-aminoadipát-6-semialdehyd, ten sa spája s glutamátom za vzniku sacharopínu a po jeho štiepení vzniký lyzín.

## Význam
Štúdia z roku 2013 identifikovala α-aminoadipát ako prediktor pre vývoj diabetu a taktiež v nej bolo navrhnuté, že je to u ľudí silný modulátor homeostázy glukózy.

D-α-aminoadipát je súčasťou niektorých antibiotík, napríklad cefalosporínu C.

## Referencie

## Zdroj

Kategória:Aminokyseliny
Kategória:Dikarboxylové kyseliny
Lipovec (prítok Chotiny)

**Lipovec** je vodný tok v Považskom Inovci a Podunajskej pahorkatine na území okresu Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Chotiny v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 4 km a je tokom V. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Považského Inovca, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec, na východnom úbočí Kamennej (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v lokalite Čepúchy tečie východným smerom nevýrazným údolím, zovretým Ostrým vrchom () a Lipovou (). V strednej časti sa postupne stáča na juhovýchod a bez významnejších prítokov vedie popod Kostenec k okraju pohoria. Vteká do chráneného areálu Kulháň, kde križuje náučný lesnícky chodník Duchonka – Kulháň. Opúšťa Považský Inovec a pokračuje Podunajskou pahorkatinou, jej podcelkom Nitrianska pahorkatina a časťou Bánovská pahorkatina. Preteká malou vodnou nádržou a popod Štoliny a Škovránkovú vedie do údolia Chotiny. Západne od obce Zlatníky, v lokalite Brod, sa napokon v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do riečky Chotina, prítoku rieky Nitra. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. 

Potok pramení a preteká iba katastrom obce Zlatníky v okrese Bánovce nad Bebravou v Trenčianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Považský Inovec, Vysoký Inovec
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Bánovská pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Považskom Inovci
Kategória:Vodné toky v Nitrianskej pahorkatine
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Bánovce nad Bebravou
Kategória:Zlatníky
Jacob Elordi

**Jacob Elordi** ( * 26. jún 1997, Brisbane, Queensland, Austrália) je austrálsky herec, známy z televízneho seriálu *[[Eufória (seriál)|Eufória]]* (2019súčasnosť).

## Detstvo

Elordi sa narodil v austrálskom Brisbane v štáte Queensland do rodiny Johna a Melissy Elordi. Má baskické korene a tri staršie sestry. Študoval na St. Joseph’s College v severnej časti Brisbane, kde sa už od detstva venoval herectvu a účinkoval v školských predstaveniach.

## Kariéra

Vo filme sa prvýkrát objavil ako komparzista vo filme *[[Piráti Karibiku: Salazarova pomsta]]*, z roku 2017. O rok neskôr, si zahral v romantickej komédii *The Kissing Booth*, po boku herečky Joey King.

Od roku 2019 pôsobí v seriáli *[[Eufória (seriál)|Eufória]]*, kde stvárňuje rolu Natea Jacobsa, čo mu prinieslo veľký úspech. V roku 2020 si zahral vedľajšiu úlohu vo filme *Krokodíl Dundee rytierom*. V rovnakom roku si zahral aj v pokračovaní filme *The Kissing Booth*. V roku 2021 sa film dočkal aj tretej časti.

V roku 2023 si zahral vo filme *Saltburn* po boku hercov ako Barry Keoghan, Richard E. Grant a Rosamund Pike. Za svoj herecký výkon vo filme získal niekoľko nominácii na rôzne filmové ocenenia vrátane cien AACTA a BAFTA. V rovnakom roku stvárnil Elvisa Presleyho, v biografickej dráme Sofie Coppoly, s názvom *Priscilla*. 

V roku 2024 si zahral po boku hercov ako Daisy Edgar-Jones a Will Poulter v dráme *On Swift Horses*. 

V roku 2025 získal hlavnú úlohu v minisérii *Úzka cesta na ďaleký sever*. V rovnakom roku bol obsadený spoločne s herečkou Margot Robbie do filmu *Búrlivé výšiny* s plánovanou premiérou v roku 2026. 

## Súkromný život

V rokoch 2017 až 2018 tvoril pár s herečkou Joey King, s ktorou sa zoznámil pri nakrúcaní filmu *The Kissing Booth*. Neskôr mal krátky vzťah s herečkou Zendayou, kolegyňou zo seriálu *[[Eufória (seriál)|Eufória]]*.

Od augusta 2020 do novembra 2021 randil s modelkou Kaiou Gerber. Od mája 2022 je vo vzťahu s modelkou a influencerkou Oliviou Jade, dcérou herečky Lori Loughlin.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* 
* 

## Zdroj

Kategória:Austrálski filmoví herci
Kategória:Austrálski televízni herci
Kategória:Osobnosti z Brisbane
Fiľo

**Fiľo** môže byť:

* priezvisko, pozri Fiľo (priezvisko), napríklad
** slovenský podnikateľ, filantrop (* 1967), pozri Milan Fiľo 
* domácke meno Filipa, pozri Filip (prvé meno)
Július Filo

**Július Filo** môže byť:
* slovenský keramikár (* 1921† 2018), pozri Július Filo (keramikár)
* slovenský evanjelický teológ, biskup a spisovateľ (* 1921† 2004), pozri Július Filo st.
* slovenský evanjelický teológ, biskup a spisovateľ (* 1950), pozri Július Filo ml.

Filo, Július
Vladimír Filo

**Vladimír Filo** môže byť:
* slovenský rímskokatolícky duchovný, rožňavský biskup (* 1940† 2015), pozri Vladimír Filo (biskup)
* slovenský futbalista (* 1955† 2019), pozri Vladimír Filo (futbalista)

Filo, Vladimír
Filo

**Filo** môže byť:

* priezvisko, pozri Filo (priezvisko), napríklad:
** David Filo, americký podnikateľ, spoluzakladateľ spoločnosti Yahoo! (* 1966)
** Emanuel Filo, slovenský lekár a vysokoškolský pedagóg (* 1901† 1973)
** Ján Filo (viacero osôb)
** Jaroslav Filo, slovenský právnik a vysokoškolský pedagóg (* 1927† 1989)
** Julián Filo, slovenský maliar (* 1921† 2007)
** Július Filo (viacero osôb)
** Kornel Filo, slovenský politik (* 1901† 1980)
** Michal Filo, slovenský futbalista (* 1984)
** Vladimír Filo (viacero osôb)
* vlastné meno, pozri Filo (vlastné meno)

## Pozri aj
* Fiľo
* Filó
Sacharidová kyselina

**Sacharidová kyselina** patrí medzi deriváty monosacharidov, u ktorých je na jednom konci alebo oboch koncoch prítomná karboxylová skupina. Niektoré z nich sa uplatňujú napríklad pri detoxikácii organizmu alebo ako súčasť glykoproteínov.

Sacharidové kyseliny cyklizujú za vzniku príslušných laktónov.

## Druhy
Sacharidové kyseliny možno kategorizovať nasledovne podľa toho, z akého typu sacharidu vznikajú a kde sa nachádza karboxylová skupina:

* vznikajúce z aldóz:
** aldónové kyseliny vznikajú miernou oxidáciou aldehydickej skupiny na karboxylovú skupinu,
** urónové kyseliny vznikajú oxidáciou primárnej alkoholickej skupiny na karboxylovú skupinu,
** aldárové kyseliny vznikjú oxidáciou oboch týchto skupín (primárnej alkoholovej i aldehydickej) na karboxylovú skupinu, sú to teda dikarboxylové kyseliny,
*vznikajúce z ketóz:
** ketoaldónové kyseliny vznikajú z ketóz oxidáciou alkoholickej skupiny vedľa ketónovej skupiny, pričom vznikajú α-ketokyseliny


File:D-Gluconsäure Keilstrich.svg|Aldónová kyselina 
File:3-Deoxy-D-manno-oct-2-ulosonic acid linear.png|Ulozónová kyselina
File:Beta D-Glucuronic acid.svg|Urónová kyselina
File:Tartaric acid.svg|Aldárová kyselina


## Príklady
Medzi sachraidové kyseliny patria (zátvorka uvádza, koľko atómov uhlíka sa nachádza v danej zlúčenine):
* aldónové kyseliny:
** kyselina glycerová (3C)
** kyselina glukónová (6C)
** kyselina askorbová (6C, nenasýtený laktón)
* ulozónové kyseliny:
** kyselina neuramínová
** kyselina ketodeoxyoktulozónová 
* urónové kyseliny:
** kyselina glukurónová (6C)
** kyselina galakturónová (6C)
** kyselina idurónová (6C)
* aldárové kyseliny:
** kyselina vínna (4C)
** kyselina slizová (6C)
** kyselina glukárová (6C)


File:L-Ascorbic acid.svg|Kyselina askorbová
File:Beta D-Glucuronic acid.svg|Kyselina glukurónová


## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Sacharidové kyseliny
Ville Leskinen

**Ville Leskinen** (* 29. júl 1995, Pieksämäki, Fínsko) je fínsky profesionálny hokejový útočník, ktorý v súčasnosti hrá za HK Dukla Trenčín v Slovenskej extralige.

Leskinen hral v juniorskej kategórii za KalPa a Jokerit predtým, ako sa v roku 2016 pripojil k Jukuritu. Debutoval v Liige za Jukurit v sezóne 2016/17, odohral deväť zápasov a strelil gól a pripísal si jednu asistenciu. Neskôr hral za Jokipojat alebo Imatran Ketterä. V sezóne 2021/22 sa predstavil v Slovenskej extralige v drese HKM Zvolen, sezónu na to za HC Košice.

## Kariérne štatistiky

## Referencie

Kategória:Fínski hokejisti
Kategória:Hráči Jukurit
Kategória:Hráči HKm Zvolen
Kategória:Hráči HC Košice
Kategória:Hráči Dukly Trenčín
Pyritinol

vpravo|bezrámu
**Pyritinol** je nootropikum odvodené od vitamínu B<sub>6</sub>. Ide o disulfidovú zlúčeninu izostérnu s pyridoxínom a pyridoxamínom, pričom všetky tieto tri zlúčeniny sú proliečivá (provitamíny) pyridoxálfosfátu, ktorý vzniká fosforyláciou z pyridoxálu. Pyritinol sa predáva pod komerčným názvom Encephabol ako suspenzia určená na podávanie *[[per os]].*

## Výsledky štúdií u zvierat
U štúdií na zvieratách bolo zistené, že pyritinol:

* zlepšil patologicky znížených metabolických dejov v CNS,
* zvyšoval príjem a utilizáciu glukózy,
* zvyšoval biosyntézu nukleových kyselín,
* zvyšoval uvoľňovanie acetylcholínu v kortikálnych oblastiach mozgu,
* urýchľoval prenos informácie cholínergnými neurónmi,
* inhiboval lyzozomálne enzýmy, čím znižoval tvorby reaktívnych foriem kyslíka, čo viedlo ku stabilizácii bunkových membrán,
* zvyšoval koncentráciu ATP v erytrocytoch, zvyšoval deformabilitu erytrocytov, 
* zvyšoval fluiditu krvi,
* ovplyvňoval reologické vlastnosti krvi.

## Výsledky štúdií u človeka
Štúdie účinkov pyritinolu na človeka dali tieto výsledky:

* zvýšenie prietoku krvi a využitia kyslíka v ischemických oblastiach mozgu,
* zvýšenie metabolizmu glukózy v primárne ischemických oblastiach mozgu,
* zvýšenie alfa aktivity na EEG,
* zníženie théta a delta vĺn na EEG,
* zlepšenie krátkodobej pamäte,
* zlepšenie schopnosti učiť sa,
* ochrana mozgu pred hypoxiou.

## Indikácie
Pyritinol sa indikuje u nasledujúcich stavov:

# organický polysyndróm (porucha mozgových funkcií na podklade organického poškodenia CNS),
# stavy po cievnych mozgových príhodách,
# stavy po kraniocerebrálnych traumách,
# stavy po intoxikáciách.

## Neúčinnosť
Pyritinol nemá preukázanú účinnosť na liečbu Alzheimerovej choroby.

## Referencie


## Pozri aj

* Piracetam
* Nootropikum
* Kognitívum
* Vinpocetín

Kategória:Liečivá
Kategória:Nootropiká
Formula 1 v roku 1957

**Sezóna 1957** bola 8. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1. Kalendár pretekov obsahoval 8 veľkých cien. Sezóna sa začala Veľkou cenou Argentíny 13. januára a skončila sa Veľkou cenou Talianska 8. septembra 1957. 

Majstrom sveta sa stal po piatykrát Argentínčan Juan Manuel Fangio, rekord ktorý prekonal až Michael Schumacher v roku 2003.

## Zloženie tímov

## Kalendár

### Zmeny kalendára

* Veľká cena Holandska, Veľká cena Španielska a Veľká cena Belgicka boli kvôli finančným problémom spôsobeným vysokými cenami palivových hmôt zrušené. Veľká cena Pescary bola pridaná ako náhrada Veľkej ceny Holandska.
* Veľká cena Francúzska bola presunutá z okruhu Reims-Gueux na okruh Rouen-Les-Essarts.

## Výsledky a umiestenie

### Výsledky veľkých cien

### Majstrovstvá sveta jazdcov

## Referencie

1957
Kategória:Formula 1 v roku 1957
Kategória:Šport v 1957
AIB

**AIB** môže byť:

* Afghanistan International Bank
* Aluminium-ion battery, pozri hlíniková batéria
* v chémii:
** kyselina 2-aminoizobutánová
** kyselina 3-aminoizobutánová
C8H9NO4

Sumárny vzorec **C<sub>8</sub>H<sub>9</sub>NO<sub>4</sub>** majú tieto chemické zlúčeniny:

* Dihydroxyfenylglycín
* Kyselina 4-pyridoxová
Bystrý potok (prítok Chotiny)

**Bystrý potok** je vodný tok v Považskom Inovci a Podunajskej pahorkatine na území okresu Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Chotiny v povodí rieky Nitry s dĺžkou približne 4,3 km a je tokom V. rádu.

## Priebeh toku
Potok pramení v strednej časti Považského Inovca, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec, na východnom úbočí Panskej javoriny (), v nadmorskej výške približne  Od prameňa v závere Jelenej doliny v lokalite Pri bývalom salaši tečie východným smerom. Zalesneným údolím pokračuje bez významnejších prítokov popod Dolné Brdo (). V strednej časti sa údolím, zovretým dvojicou hrebeňov, mierne stáča na juhovýchod. Na okraji pohoria pod Okšovou opúšťa Jeleniu dolinu a vteká do údolia Chotiny. Z Považského Inovca a jeho podcelku Vysoký Inovec prechádza do Podunajskej pahorkatiny, podcelku Nitrianska pahorkatina a časti Bánovská pahorkatina. Vteká do chráneného areálu Kulháň, kde sa zakrátko, v blízkosti rybníkov, v nadmorskej výške približne  vlieva pravostranne do riečky Chotina, prítoku rieky Nitra. Potok patrí do širšieho povodia rieky Váh. Po celej dĺžke vedie údolím  značený turistický Chodník Štefana Petroviča na Panskú javorinu. 

Potok pramení a preteká iba katastrom obce Zlatníky v okrese Bánovce nad Bebravou v Trenčianskom kraji. 

## Referencie

## Pozri aj
* Zoznam vodných tokov v povodí Nitry
* Považský Inovec, Vysoký Inovec
* Podunajská pahorkatina, Nitrianska pahorkatina, Bánovská pahorkatina

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Potoky na Slovensku
Kategória:Vodné toky v Považskom Inovci
Kategória:Vodné toky v Nitrianskej pahorkatine
Kategória:Povodie Nitry
Kategória:Vodné toky v okrese Bánovce nad Bebravou
Kategória:Zlatníky
Nezábudka hájna

**Nezábudka hájna** () je druh byliny rodu nezábudka (*Myosotis*), z čeľade borákovité (*Boraginaceae*). Jej prirodzený areál zahŕňa oblasti od Európy po strednú Sibír.

## Opis
Nezábudka hájna je dvojročná až trváca bylina s krátkymi, tenkými podzemnými poplazmi. Korene sú zväzkovité a niťovité. Stonka je vzpriamená, hranatá až krídlato hranatá, rozkonárená, často trsnatá, vysoká (10) 20 až 50 (60) cm.

Prízemné listy sú krátko stopkaté v riedkych ružiciach, v čase kvitnutia už zaschnuté. Stonkové listy sú úzko elipsovité až podlhovasté, tupo končisté, na oboch stranách pritlačene chlpaté.

Súkvetie je mnohokveté, na báze bez listeňov, po odkvitnutí dlhé 20 až 25 cm. Kalich je zvončekovitý až lievikovitý a do jednej tretiny delený. Koruna je azúrovomodrá, s priemerom 4 až 8 mm, rúrka koruny je taká dlhá ako kalich.

Plodmi sú úzko vajcovité tvrdky, na báze zaoblené s priečne širokou elipsovitou jazvou, na vrchole tupo končisté, hnedočierne až čierne, lesklé, veľké do 2 mm.

Na Slovensku v prirodzenom prostredí rastie iba nominátny poddruh nezábudka hájna pravá (*Myosotis nemorosa subsp. nemorosa).

== Ekológia ==
Nezábudka hájna rastie najmä na vlhkých až mokrých lúkach, v okolí pramenísk, od pahorkatín po subalpínsky vegetačný stupeň.
Vyžaduje výživné, [[humus|humózne]] [[pôda|pôdy]] so stálym dostatkom vody. Rastie na vápencovom aj žulovom podklade. Kvitne od mája do septembra (októbra).

== Zoznam poddruhov ==
V rámci [[druh (taxonómia)|druhu]] eviduje [[databáza]] [[semenné rastliny|semenných rastlín]] [[Plants of the World Online|POWO]] tieto súčasné [[poddruh|poddruhy]]:
* *Myosotis nemorosa subsp. nemorosa* – [[Európa]] až stredná [[Sibír]]. 
* *Myosotis nemorosa subsp. putoranica''  – Krasnojarský kraj. 

## Referencie

## Iné projekty

Kategória:Flóra na Slovensku
Kategória:Najmenej ohrozené druhy
hájna
Kategória:Trvalé rastliny
Kategória:Rastliny s modrými kvetmi