open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Georges Eugène Sorel

**Georges Eugène Sorel** (* 2. november 1847 – † 29. august 1922) bol francúzsky filozof, sprvu zástanca Marxa, neskôr jeho teóriu zrevidoval a stal sa zástancom anarcho-komunizmu. 

Odmietal neodvratnú, postupnú zmenu, bol za priamu akciu vo forme generálnych štrajkov, bojkotov a sabotáží a konštantného narúšania kapitalizmu s cieľom nastoliť kontrolu výrobných prostriedkov zo strany robotníkov. Veril v potrebu uvážene koncipovaného „mýtu“, ktorý by skoordinoval masy. Inšpiroval sa jakobínmi, keď tvrdil že jedinou cestou zmeny je aplikácia moci. 

Prezentuje svoju myšlienku syndikalizmu, teóriu o riadenej ekonomike a pracovných štruktúrach – všetci, ktorí sa priamo podieľajú na výrobe, na akomkoľvek poste, by sa mali rovnako podieľať na vlastníctve vyrobeného ako aj výrobných prostriedkov, bez ohľadu na pozícii v práci.

## Pozri aj
* Anarchosyndikalismus

## Iné projekty

## Externé odkazy
* ''Cahiers Georges Sorel/Mil neuf cent. Revue d'histoire intellectuelle''

Kategória:Francúzski filozofi
Kategória:Francúzski anarchisti
Kategória:Osobnosti zo Cherbourg-Octeville
Pierre Paul Leroy-Beaulieu

**Paul Leroy-Beaulieu** (* 9. december 1843, Saumur, Francúzsko - † 9. december 1916, Paríž) bol francúzsky ekonóm reprezentujúci francúzsky pohľad na imperializmus konca 19. storočia. 

## Názorové zaradenie
Imperializmus berie ako poslanie vyspelých európskych národov. Svet rozdeľuje do štyroch rôznych častí:

# západná civilizácia
# rozdielne civilizácie, avšak organizované v kompaktných, súvislých a stabilných spoločnostiach, predurčené svojou históriou a momentálnym pôsobením, aby vládli sami sebe - Čína, Japonsko
# spoločnosti pokročilé v niektorých aspektoch, ale stagnujúce alebo neschopné sa konštituovať do spojených, mierumilovných, progresívnych národov - India (predtým ako ju dobyla Británia), Jáva, Indočína
# táto časť zaberá najväčšie územie sveta a je obývaná barbarskými kmeňmi alebo divochmi, neustále bojujúcimi proti sebe, ktorí podľa jeho názoru skoro vôbec nepoznali umenie a boli tak málo zvyknutí na prácu a vynaliezavosť, že nevedeli ako využívať/vykorisťovať ich zem; žili v malých roztrúsených skupinách na obrovských teritóriách, ktoré by boli schopné uživiť oveľa viac ľudí

Z tejto predstavy stavu sveta si vytvoril názor, že civilizovaní ľudia majú právo pôsobiť na necivilizované, krvilačné, nekultúrne, zaostalé, primitívne, príliš prírodné atď. spoločenstvá, ktoré vidia inú cestu ako vykorisťovanie svojho vlastného životného priestoru. Je teda podľa neho prirodzené, že sa západná civilizácia rozhodla zabrať nevyužité/nezneužité územie z rúk „ignorantských a neefektívnych“ ľudí alebo vyčerpaných spoločností bez jasného smerovania a energie, a použiť/zneužiť ho po svojom, kvôli dobrým investičným možnostiam. 

Imperializmus podľa jeho názoru nesmie byť zamieňaný s obchodnými stykmi. Znamená aktívnu komplexnú činnosť na obyvateľstve a území, poskytuje domácemu obyvateľstvu nejaké vzdelanie, regulárne právo, učí ich základy deľby práce a využíva kapitál, ktorý si pôvodné obyvateľstvo nevšímalo. Neposkytuje im to iba možnosť obchodovať z materskou krajinou, ale dáva to nové možnosti celému obyvateľstvu. Takáto transformácia nie je uskutočniteľná iba za pomoci jednoduchých ekonomických praktík. Imperializmus je teda systematická činnosť organizovaných ľudí nad inými ľuďmi, ktorých organizácia je chybná, a z toho vyplýva, že štát, a nie individuálne osoby, musí byť zodpovedný za toto poslanie.

Dôležitým fenoménom je kolonizácia kapitálom. Každý európsky kapitalista (zaraďuje medzi nich aj robotníkov) sa môže aktívne zapojiť do využívanie/zneužívania sveta tým, že investuje svoje úspory do priemyselných podnikov, ktoré budujú infraštruktúru v kolóniách. Takto investovať sa oplatí viacnásobne viac ako v materskej krajine, a peniaze sa potom aj tak vrátia, t. j. staré krajiny sa stávajú investormi, ktorým zvyšok sveta ponúka rastúci profit. Imperializmus podľa neho otvára možnosti všetkým krajinám, rozširuje trhy, buduje priemysel, zavádza ,,správnu" deľbu práce, zvyšuje vzdelanie a zvyšuje životnú úroveň.

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Texts of Leroy-Beaulieu can be found in Gallica
 

Kategória:Francúzski ekonómovia
Alfred Thayer Mahan

**Alfred Thayer Mahan** (* 27. september 1840, West Point, New York, USA - † 1. december 1914, Washinton) bol americký kontradmirál United States Navy, historik a geostratég. 

Počas americkej občianskej vojny slúžil na lodiach Únie. Preslavil se svými úvahami na tému strategického významu námornej moci a stal sa jedným z duchovných zakladateľov anglosaskej geopolitiky. Bol predstaviteľom sociálneho darwinizmu. 

Moc nad oceánmi bola podľa neho kľúčom k sile národa, ukazuje to na príklade malého národa Angličanov. Američania podľa neho mali budovať námorníctvo, aby získali námornú silu, čím by získali aj silu ekonomickú. Národ potrebuje zámorské dŕžavy, alebo aspoň kontrolu aktív nad takýmito dŕžavami, čo by im dovolilo vykonávať svoju moc na vzdialených územiach.

Neskôr sa stal vplyvnou medzinárodnou autoritou v oblasti vojnového námorníctva, na jeho počesť bolo pomenovaných niekoľko lodí amerického námorníctva.

## Referencie


## Iné projekty
 

## Zdroj

Kategória:Vojenské osobnosti USA
Kategória:Historici USA
Kategória:Spisovatelia USA
Kategória:Osobnosti zo štátu New York
TransJakarta

**TransJakarta** (**TJ**) je expresná autobusová sieť premávajúca v hlavnom meste Indonézie, v Jakarte. Systém je založený na úspešnom modeli TransMilenio v kolumbijskom meste Bogota.

Kategória:Doprava v Jakarte
Masaši Kišimoto

**Masaši Kišimoto** (jap. 岸本 斉史) (* 8. november 1974) je mangaka, teda japonský kreslič mangy. Jeho najznámejším dielom je manga *[[Naruto]]*, ktorá vychádza v Japonsku už od roku 1999 a má už vyše 210 kapitol. Sú s bratom Seišim dvojičky.

Debutoval ako mangaka s jeho prácou „Karakuri“, ktorý bol predložený vydavateľovi v roku 1996. Začiatkom roka 1999 prišiel s novým dielom, ktoré ho preslávilo po celom svete. Momentálne má Naruto milióny fanúšikov a radí sa medzi najrozsiahlejšie mangy. Je vydávaný v manga časopise Weekly Shonen Jump. Kishimoto dostal Hop Krok Award, cenu Najlepšieho umelca udeľovanú raz mesačne.

Kategória:Mangaka
Felix Kadlinský

**Felix Kadlinský** (* 18. október 1613, Horšovský Týn – † 13. november 1675, Uherské Hradiště) bol český spisovateľ a prekladateľ, člen jezuitského rádu.

## Dielo
Jeho diela sú idylické, majú snahu prikrášľovať skutočnosť.
 
* *Zdoroslavíček v kratochvilném hájíčku postavený* – parafráza súboru piesni *Trutznachtigall* nemeckého jezuitu Friedricha von Spee. Je to jeho najvýznamnejšie dielo, ktoré obsahuje piesne o prírode a náboženské piesne. 
* *Zrcadlo bolestné Matky Boží Panny Marie* – dielo, ktoré oslavuje Pannu Máriu
* *Život a sláva svatého Václava* 
* *Život svaté Ludmily* 
* *Pokladnice duchovní* – meditácie a úvahy

Prekladal mnoho cirkevných textov, okrem iného preložil *Plesanie kresťanskej duše* a *Inú chválu* od Fridricha von Spee. 

## Pozri aj
* Zoznam českých spisovateľov

Kategória:Českí náboženskí spisovatelia
Kategória:Českí básnici
Kategória:Českí prekladatelia
Kategória:Českí jezuiti
Sekera

thumb|Sekera určená na štiepenie dreva
**Sekera** je nástroj, ktorý sa v súčasnosti používa primárne na opracovávanie dreva. V minulosti sa využívala ako zbraň, zriedkavo to tak je aj v súčasnosti. Sekera je zložená z obyčajne kovového klinu (hlava sekery), v ktorého širšej časti je otvor, do ktorého je zasadené zväčša drevené porisko. Sekera sa takisto využívala a využíva ako obradný či heraldický symbol.

Sekera je jedným z najstarších ľudských nástrojov. Najranejšie sekery mali kamenné hlavy (sekeromlaty), ktoré sa neskôr zhotovovali z medi, bronzu, železa a ocele.

Sekera ako nástroj je využívaná drevorubačmi, tesármi a požiarnikmi.

Sekery vyrábané ako zbrane sa odlišujú od sekier určených pre drevorubačov či tesárov. Poriská majú dlhšie a ťažšie, hlavy môžu byť zaostrené z obidvoch strán alebo môžu mať na jednej strane bodec. Ďalším predĺžením poriska vzniká halapartňa. Bojové sekery sa využívali v severnej Európe v časoch Vikingov. Sekery určené na vrhanie, používané v Severnej Amerike domorodými Indiánmi, sa nazývajú tomahavky. Sekery sa taktiež využívali ako nástroj katov.

## Iné projekty

Kategória:Sekery
Veľký vrch

**Veľký vrch** môže byť:

*geomorfologická časť Trebišovskej tabule, pozri Veľký vrch (geomorfologická časť)

*vrch
**v Javorí (), pozri Veľký vrch (Javorie)
**v Javorníkoch (), pozri Veľký vrch (Javorníky)
**v Juhoslovenskej kotline (), pozri Veľký vrch (Juhoslovenská kotlina)
**v Podunajskej pahorkatine (), pozri Veľký vrch (Podunajská pahorkatina)
**v Strážovských vrchoch (), pozri Veľký vrch (Strážovské vrchy)
**vo Východoslovenskej rovine v rovnomennej geomorfologickej časti (), pozri Veľký vrch (Východoslovenská rovina)
**v pohorí Žiar (), pozri Veľký vrch (vrch v Žiari)

*chránené územie v Strážovských vrchoch, pozri Veľký vrch (prírodná rezervácia)
*hradisko pri obci Divinka, pozri Hradisko Veľký vrch

## Pozri aj
* Veľký kopec
Chamosit

**Chamosit** je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky zásaditý hlinitokremičitan hlinito-železnato-železitý - (Fe2+,Mg,Fe3+)5Al(Si3Al)O10(OH,O)8. Patrí do skupiny chloritu.

## Opis
Chamosit je jedna z najdôležitejších železných rúd (obsahuje až 35&nbsp;% železa).

## Výskyt
Vyskytuje sa v železných sedimentoch vzniknutých v redukčných podmienkach. Ako hlavné prímesi sa vyskytujú siderit, magnetit, kremeň, pyroxény, kaolinit a limonit.

## Lokality
Hlavné lokality sú:
* Chamoson (Švajčiarsko)
* Heřmanovce (Česko)
* Nemecko
* Írsko
* Anglicko
* USA
* Kanada
* Japonsko

## Externé odkazy
* Chamosit na www.mindat.org

## Iné projekty

## Pozri aj
* Zoznam minerálov

Kategória:Monoklinické minerály
Kategória:Fylosilikáty
Kategória:Bodová grupa 2/m
Kategória:Chlority
Kategória:Minerály železa
Kategória:Minerály horčíka
Kategória:Minerály hliníka
Kategória:Minerály kremíka
Kategória:Minerály kyslíka
Kategória:Minerály vodíka
Kategória:Železné rudy
Veľký vrch (geomorfologická časť)

**Veľký vrch** je geomorfologická časť Trebišovskej tabule, podcelku Východoslovenskej roviny. Chrbát pahorkatiny vystupuje nad pravým brehom Ondavy, južne od Trebišova.

## Polohopis
Veľký vrch tvorí severo-južne orientovaný masív, nápadne vystupujúci na západe strednej časti Východoslovenskej roviny, v južnej polovici podcelku Trebišovská tabuľa. Východným úpätím preteká rieka Ondava, do ktorej odteká voda z takmer celej tejto oblasti, len južný okraj odvodňuje potok Ošva, ústiaci už do rieky Bodrog. Najvyšším vrchom je Veľký vrch () v južnej časti, o niečo nižšie Podhorie () dominuje strednej a Avaš () severnej časti. Osobitne chránené lokality sa tu nenachádzajú.

Územie leží v Košickom kraji, v okrese Trebišov a zasahuje na katastrálne územie obcí Hraň, Sirník a Brehov. Strednou časťou pahorkatiny prechádza cesta II/552, spájajúca Novosad a Oborín, na ktorú sa pripájajú cesty z tunajších obcí.

## Geológia
Z geologického hľadiska je táto časť tvorená andezitovými vulkanitmi obdobia stredného miocénu a je v podstate súborom lávových prúdov.

## Turizmus
Nie sú tu žiadne značené turistické chodníky, no lokalita poskytuje možnosti na nenáročné prechádzky a cykloturistiku.

## Referencie

## Pozri aj
* Východoslovenská rovina
* Trebišovská tabuľa
* Veľký vrch () 

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Východoslovenská rovina
Kategória:Geomorfologické časti na Slovensku
Oktogén

**Oktogén** je veľmi výkonná trhavina, na vojenské a špeciálne použitie. 

## Vlastnosti
Oktogén v čistej forme je bezfarebná/biela kryštalická látka, ktorá má štyri kryštalické modifikácie - α, β, γ, δ, ale len β modifikácia (ortorombická, podobná kryštálom hexogénu) je stabilná pri normálnej teplote. Je nerozpustný vo vode a málo rozpustný vo väčšine organických rozpúšťadiel (rozpúšťa sa menej než hexogén). Rozpúšťa sa v kyseline dusičnej. Vďaka malej rozpustnosti je málo jedovatý.

Oktogén je chemicky odolný voči kyselinám s nízkou koncentráciou. Alkalické látky spôsobujú rýchlu hydrolýzu oktogénu, už 1% roztok uhličitanu sodného rozkladá oktogén, zvlášť pri teplote varu. Voči hydroxidu sodnému je oktogén odolnejší ako hexogén, čo sa dá využiť pri čistení oktogénu.

## Použitie
Oktogén vzniká pri takmer všetkých postupoch výroby hexogénu a naopak. Pri výrobe hexogénu sa nemusí oktogén odstraňovať, pretože má síce o niečo menšiu pracovnú schopnosť, ale vyššiu detonačnú rýchlosť a vyššiu stabilitu.

Čistý oktogén je relatívne veľmi drahý a preto sa oktogén v čistej forme používa vzácne. Oveľa častejšie sa používa zmes hexogénu a oktogénu. Používa sa ako trhavá náplň kumulatívnych striel (obvykle v zmesiach trhavín) a na prípravu špeciálnych, zmesných, a plastických trhavín. Bleskovica plnená oktogénom má detonačnú rýchlosť 6500ms-1 a je plne použiteľná pri teplote až 220°C.

Používa sa aj ako súčasť vysokovýkonných tuhých raketových palív.

## Výroba oktogénu
Oktogén sa dá pripraviť z hexamínu a kyseliny dusičnej za prítomnosti acetanhydridu a kyseliny octovej. V prvom kroku vzniká pri teplote 15-30°C látka označovaná ako DPT (dinitropentametyléntetramín) (výťažok 20%). V druhom kroku je DPT podrobená nitrolýze kyselinou dusičnou za prítomnosti dusičnanu amónneho a acetanhydridu pri teplote 60-65°C a vzniká oktogén (výťažok 80%).

Zmes hexogénu a oktogénu, relatívne bohatá na oktogén, sa pripravuje z hexamínu, dusičnanu amónneho a kyseliny dusičnej (v Nemecku zavedený proces KA, vypracovaný v roku 1943 Knöfflerom). Úpravou reakčných podmienok vzniká zmes, ktorá obsahuje až 10% oktogénu.

Podobne pri výrobe hexogénu "procesom E" vzniká zmes, ktorá obsahuje 6% oktogénu.

**Čistenie oktogénu** od hexogénu je možné niekoľkými spôsobmi. Napríklad je možné využiť vyššiu odolnosť oktogénu voči rozkladu hydroxidom sodným - zmes oktogénu a hexogénu sa zahrieva s hydroxidom sodným za takých podmienok, aby sa hexogén rozložil, ale oktogén nie.

Iný postup delenia využíva rozdielnu rozpustnosť oktogénu a hexogénu v kyseline dusičnej HNO3. Zmes RDX a HMX sa zahrieva v 55% kyseline dusičnej a filtruje. Z filtrátu sa ďalej pomocou 2-nitropropánu extrahuje hexogén, oktogén sa v 2-nitropropáne nerozpúšťa. Oktogén sa nakoniec vyčistí rekryštalizáciou zo 70% HNO3
Je možné aj čistenie rekryštalizácou z cyklopentánu.

Kategória:Výbušniny
Kategória:Heterocyklické zlúčeniny
Veľký vrch (Východoslovenská rovina)

**Veľký vrch** () je vrch vo Východoslovenskej rovine, krajinnom celku Východoslovenskej nížiny. Leží nad obcou Brehov, približne  južne od Trebišova. 

## Poloha
Nachádza sa v strednej časti Východoslovenskej roviny, v geomorfologickom podcelku Trebišovská tabuľa a časti Veľký vrch. Vrch leží v Košickom kraji, v okrese Trebišov a na katastrálnom území obce Brehov. Najbližším sídlom je na východnom a južnom úpätí situovaný Brehov, severne sa nachádza Sirník, západne Zemplínske Jastrabie a juhozápadne Cejkov. 

## Opis
Veľký vrch leží v južnej časti Trebišovskej tabule, v samostatnej rovnomennej časti, ktorá lemuje západný breh rieky Ondava. Severným smerom susedí blízky vrch Avaš (), západne sa nachádzajú v Zemplínskych vrchoch ležiaci Strekov (), Vysoký vrch (), Rozhľadňa (), Chotárny vrch () a Vlčia hora (), južne Čierna hora (), Vakovec () a Tarbucka () a juhovýchodne Veľký kopec (). Východným úbočím preteká Ondava, voda zo západných častí odteká do potoka Ošva a smeruje do Bodrogu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 

Vrch je tvorený premenenými horninami centrálnych vulkanických zón. Je to výrazne sa vypínajúci andezitový tvrdoš v rovinatej krajine. Vrch je zároveň lokalitou výskytu vzácneho zlatofúza južného a náleziskom viacerých minerálov. Na severných svahoch sa nachádzajú tri andezitové lomy, na západnom svahu vinice, na južnom úpätí sú v lesnatom prostredí zachované nepatrné zvyšky stredovekého hradu (pôvodne renesančné opevnené sídlo Bodovcov). Na vrchole stojí telekomunikačná veža.

### Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislá, zväčša nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach tak umožňuje výhľad na široké okolie Východoslovenskej nížiny, no tiež Zemplínske, Slanské a Vihorlatské vrchy.

## Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný z blízkej obce Brehov. 

## Referencie

## Pozri aj
* Východoslovenská rovina
* Trebišovská tabuľa
* Veľký vrch (geomorfologická časť)

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape
* Veľký vrch od juhozápadu 

Kategória:Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Kategória:Vrchy vo Východoslovenskej rovine
Kategória:Vrchy v okrese Trebišov
Kategória:Brehov
Tovarový damping

**Tovarový damping** alebo častejšie len **[[damping]]** (staršie písanie *dumping...*, po angl. *dumping*; príslušná predajná cena sa volá **dampingová cena**) je cenové podvádzanie pri predaji (najmä a pôvodne len na zahraničnom trhu) spočívajúce v tom, že sa tovar alebo služba predáva za cenu, ktorá je výrazne nižšia ako hladina ceny ekvivalentného tovaru alebo služby na danom trhu, prípadne nepokrýva ani náklady vynaložené na tovar alebo službu. Uskutočňuje sa s cieľom likvidácie konkurencie, prežitia na trhu alebo etablovania sa na trhu.

Damping je jednou z foriem nekalej súťaže. 

Z typologického hľadiska možno vyčleniť tri druhy dumpingu:
* *sporadický damping*: je to sporadický, dočasný predaj výrobkov za dampingovú cenu vo výnimočných situáciách, napríklad pri hlbokom prepade dopytu na domácom trhu, účelom je v prvom rade minimalizácia strát.

* *lúpežný damping*: cieľom je ovládnutie nejakého trhu, po jeho ovládnutí alebo aspoň po etablovaní sa na trhu, sa ceny stabilizujú na primeranej úrovni, ak sa podarilo zlikvidovať konkurenciu, často na vyššej než bola pôvodná cena.

* *stály damping*: predaj tovaru na zahraničnom trhu za nižšiu cenu než na domácom trhu, používa sa, ak domáci dopyt je oveľa vyšší než zahraničný, respektíve, ak na domácom trhu má výrobca monopolné postavenie, kým na zahraničnom je podrobený konkurenčnej súťaži.

Kategória:Obchod
Matouš Collinus z Chotěřiny

thumb|Matouš Collinus z Chotěřiny
**Matouš Collinus z Chotěřiny** (* 1516 Kouřim – † 4. jún 1566 Praha) bol český učiteľ a spisovateľ.

Študoval vo Wittenbergu, po štúdiách sa roku 1540 vrátil do Prahy, kde začal vyučovať gréčtinu, neskôr aj latinčinu. Roku 1548 dostal od grófa Kryštofa z Hardeka dom s názvom *Anjelská záhrada* (Praha, Jindřišská ulica - teraz hlavná pošta). Tu založil súkromnú školu s dvomi triedami.

Vďaka svojim satirickým básňam sa roku 1560 dostal do sporu s vedením univerzity a onedlho musel prestať vyučovať - potom sa stiahol do súkromia. 

## Dielo
### Učebnice
* *Elementarius libellus pro novellis scholasticis* - učebnica latinčiny pre začiatočníkov
* *De quatuor partibus grammatices praeceptiunculae compendiosae cum exemplis et significationibus bohemicis*' - gramatika

### Latinské spisy
* *Liber de educatione puerorum* - správa o jeho škole
* *Catalogus academiarum totius orbis christiani*
* *Illustriores sententiae et dicta Christi* - výklady Kristových slov, podľa svätých evanjelistov
* *Vera narratio de statu religionis in bohemica gente* - prehľad cirkevnej histórie v Čechách, pravdepodobne jeho najlepšie a kľúčové dielo.

## Pozri aj
* Humanizmus a renesancia v českej literatúre
* Zoznam českých spisovateľov

Kategória:Českí pedagógovia
Kategória:Českí vedeckí spisovatelia
Kategória:Českí náboženskí spisovatelia
Kategória:Narodenia v 1516
Kategória:Úmrtia v 1566
Jan z Příbrami

**Jan z Příbrami** alebo Příbramě alebo **Jan Příbram**, známy aj ako **Kňaz** († 20. december 1448) bol český spisovateľ a husitský teológ. 

Bakalárom sa stal v roku 1409 a majstrom slobodných umení v roku 1413. Roku 1408 bol na zhromaždení českého národa na pražskej univerzite. 

V roku 1414 bol jedným zo svedkov na osvedčení, ktoré spísal Jan z Jesenice o odoprení prístupu Janovi Husovi na arcibiskupstvo. Po smrti Jana Husa vystupoval ako hlavný rečník pražských majstrov (rozprava o artikuloch pražských). 
 
Na čáslavskom sneme v roku 1421 ho ustanovili (spolu s Janom Želivským za poradcu dvadsiatich zvolených zemských správcov v náboženských otázkach. Už v novembri 1421 sa Janovi Želivskému podarilo odvolať ho. Pri stretnutí pražských majstrov a táborských kňazov (Konopiště 1423 a najmä Praha 1424) najradikálnejšie vystupoval proti táboritom. Roku 1426 sa dostal do sporu s Petrom Paynom a označil učenie Jána Viklefa za kacírske, čo rozdelilo pražských majstrov (niektorí sa obávali, že na základe tohto tvrdenia by mohol byť za kacíra označený aj Jan Hus). Jan z Příbrami sa politicky opieral predovšetkým o Zikmunda Korybutoviča. Po jeho vyhnaní z Čiech (apríl 1427) Jana z Příbrami vypovedali z Prahy, preto sa v tom čase zdržiaval predovšetkým v Žatci. Roku 1429 sa mohol vrátiť do Prahy, v tom čase už začínal inklinovať ku katolíctvu. 

Roku 1434 sa postavil na stranu kompaktát a v roku 1437 sa sťažoval cisárovi na ich nedodržiavanie. V júli 1437 odišiel s českým posolstvom do Bazileja, kde hájil prijímanie sviatosti pod obidvoma spôsobmi. Roku 1439 bol spolu s Prokopom z Plzne zvolený za správcu českého duchovenstva a roku 1448 ho nahradil Jan Rokycana. Jan z Příbrami neúspešne naliehal na pápežského legáta, aby Rokycanu uznal za arcibiskupa.

## Dielo
* *Contra artikolos Picardorum* - odsúdenie 76 artikulov, ktoré uverejnili táboriti
* *De ritibus missae* - traktát, ktorý obhajoval cirkevné obrady proti táboritom 
* *De professione fidei et errorum revocatione*
* *Knihy o zarmoucení velkých církve svaté i každě duše věrné* - 1429
* *Život kněží Táborských* - kritika
* *Apologie*
* *Postilla*

Kategória:Úmrtia v 1448
Kategória:Husitskí teológovia
Kategória:Českí náboženskí spisovatelia
Alpínska sústava

**Alpínska sústava** je sústava pásmových pohorí, ktoré sa utvorili počas alpínskeho vrásnenia. Tieto pohoria sa súhrnne označujú ako **alpidy**.

## Delenie
Podľa *Encyklopédie Zeme* (1983) sa alpínska sústava delí na východno-západnú a cirkumpacifickú oblasť.

### Východno-západná oblasť
Severné krídlo východno-západnej oblasti začína pri Gibraltárskom prielive Sierrou Nevadou, Iberskými vrchmi prechádza do Pyrenejí, pokračuje za Lionským zálivom Alpami, ktoré prechádzajú do Karpát, na ktoré v úžine Železné vráta nadväzuje Stará planina, ktorá sa tiahne východne až k pobrežiu Čierneho mora. Potom sa severné krídlo vynára v Jajle, južnom hlavnom chrbte Krymských vrchov, pokračuje Veľkým Kaukazom, v podobe podmorského chrbta rozdeľuje panvu Kaspického mora a opäť sa vynára v Koppe Dágu, pokračuje na východ v Hindúkuši a cez Pamír nadväzuje na pohoria Karakoram, Kchun-lun a Altyn-tag. V oblasti Tibetu sa severné krídlo stáča na juh a prechádza cez Zadnú Indiu na Malajské súostrovie.

Južné krídlo východno-západnej oblasti začína na africkom brehu Gibraltárskeho prielivu, prechádza Stredným a Vysokým Atlasom do Antiatlasu, pokračuje na Sicílii a v Apeninách, ktorých vrásy sa stretávajú s Alpami, a stáča sa na juh v Dinároch a Helenidách. Na ázijskom brehu sa južné krídlo ťahá cez Taurus a Antitaurus do Arménskej vysočiny, cez Iránsku plošinu do Himalájí a Transhimalájí, cez súostrovia Andamany a Nikobary na Veľké a Malé Sundy.

### Cirkumpacifická oblasť
Cirkumpacifická oblasť sa tiahne po pobreží východnej Ázie zo severu na juh cez Koriacke vrchy, Verchojanský a Stanový chrbát, Sachalin, Sichote-Aliň, Japonské ostrovy a Kóreu. Pokračuje oblúkovitými chrbtami, ktoré sledujú Karolíny, Mariány, Filipíny, cez Novú Guineu až na novozélandské Južné Alpy. Na severoamerickom kontinente začína na Aljaške, pokračuje dvoma, resp. troma pásmami chrbtov cez Skalnaté vrchy a Pobrežné vrchy do Sierry Madre v Mexiku a do sústavy Ánd v Južnej Amerike. Andy sa v južnom výbežku Južnej Ameriky stáčajú na východ a pokračujú cez Južnú Georgiu, Južné Sandwichove ostrovy, Južné Orkneje a Južné Shetlandy do Antarktídy.

## Referencie

Kategória:Geológia
Kategória:Alpínske vrásnenie
Nekalá súťaž

**Nekalá súťaž** je také konanie v hospodárskej súťaži, ktoré je v rozpore s dobrými mravmi a môže spôsobiť ujmu iným súťažiteľom alebo spotrebiteľom. 

Nekalou súťažou je v podstate každá súťažná činnosť, ktorá je v rozpore s poctivými zvyklosťami v obchode a priemysle. Aby mohlo byť nejaké konanie kvalifikované ako nekalosúťažné, musia byť súčasne splnené tieto podmienky:  

* Ide o konanie v hospodárskej súťaži - predpokladom súťaže je existencia súťažného vzťahu, teda najmenej dvoch súperiacich podnikateľov. Ide o súperenie podnikateľov v určitej oblasti, ktorého cieľom je predstihnúť iných podnikateľov, a tak získať hospodársky prospech.
* Je v rozpore s dobrými mravmi - konanie musí byť v rozpore s tradíciami, vybočovať z pravidiel morálky, prípadne môže privodiť ujmu pri nedodržaní dobromyseľnosti, čestnosti alebo zvyklosti.
* Takéto konanie je spôsobilé privodiť ujmu iným súťažiteľom alebo spotrebiteľom - postačuje, že hrozí vznik ujmy, tá nemusí aj reálne vzniknúť. Ujmou sa rozumie nie len škoda, ale aj nemajetkové zadosťučinenie.
* Všetky tieto podmienky musia byť splnené. Ak nie je naplnený čo i len jeden znak, nejedná sa o nekalosúťažné konanie.https://www.podnikajte.sk/obchodne-pravo/nekala-sutaz-a-ochrana-pred-nou

**Formy nekalej súťaže** upravuje Obchodný zákonník SR, paragrafy 4452. 

Patria sem:
* klamlivá reklama
* klamlivé označovanie tovaru a služieb
* vyvolávanie nebezpečenstva zámeny
* parazitovanie na povesti podniku, výrobkov alebo služieb iného súťažiteľa
* podplácanie
* porušovanie obchodného tajomstva
* ohrozovanie zdravia spotrebiteľov a životného prostredia
* šírenie nepravdivých informácií o konkurencii
* dumping
V prípade, ak nedôjde dobrovoľne k upusteniu od nekalosúťaženého konania a neúspešné bolo aj mimosúdne riešenie (nie je podmienkou pre podanie žaloby na súd), osoba, ktorej práva mali byť porušené alebo ohrozené sa môže ochrany domáhať na súde. 

V súdnom konaní musí byť preukázané, že praktiky, na ktoré je poukazované, sú súčasťou hospodárskej súťaže. Tiež, že takéto konanie je v rozpore s dobrými mravmi súťaže a že konanie porušuje alebo ohrozuje práva iných súťažiteľov alebo spotrebiteľov. Tieto tri podmienky musia byť v súdnom konaní preukázané. Zákon nevyžaduje preukázať úmysel rušiteľa. Ide teda o objektívnu zodpovednosť.https://martinbiskupic.sk/nekala-sutaz-a-moznosti-obrany-a-ochrany/

Kategória:Marketing
Kategória:Obchodné právo
Sándor Járay

**Sándor Járay** môže byť

* uhorský umelec, dizajnér nábytku (1845 – 1916), pozri Sándor Járay (1845) 
* maďarský sochár (1870 – 1943), syn predošlého pozri Sándor Járay (1870) 

## Pozri aj
* Alexander Járay

Járay, Sándor
Občiansky zákonník (Slovensko)

**Občiansky zákonník z 26. februára 1964**  (iné názvy: **Občiansky zákonník č. 40/1964 Zb.** , **Občiansky zákonník**) je zákon prijatý Národným zhromaždením Československej socialistickej republiky 26. februára 1964 a účinný od 1. apríla 1964 (s viacerými neskoršími novelizáciami) v bývalom Česko-Slovensku a v jeho nástupníckych štátoch – na Slovensku a do 1. januára 2014 i v Česku. Jedna z najvýznamnejších novelizácií prebehla po Nežnej revolúcii a následnom páde komunistického režimu a nastolení režimu demokratického s trhovou ekonomikou na základe zákona Federálneho zhromaždenia Československej socialistickej republiky č. 87/1990 Zb. z 28. marca 1990, ktorým sa mení a dopĺňa Občiansky zákonník.

Občiansky zákonník upravuje oblasť občianskeho práva hmotného – majetkové vzťahy fyzických a právnických osôb, majetkové vzťahy medzi týmito osobami a štátom, ako aj vzťahy vyplývajúce z práva na ochranu osôb, pokiaľ tieto občianskoprávne vzťahy neupravujú iné zákony. Právne vzťahy vznikajúce z výsledkov duševnej tvorivej činnosti upravujú osobitné zákony. Občiansky zákonník opisuje, kto je účastníkom občianskoprávnych vzťahov, splnomocnenie, zákonné zastúpenie, spotrebiteľské a iné občianske zmluvy.

## Referencie

## Pozri aj
* Občanský zákoník
* Občanský zákoník (2012) (tzv. nový občanský zákoník)

## Externé odkazy
* Zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník

Kategória:Občianske právo
Kategória:Právne predpisy na Slovensku
Convair

[thumb|[Convair F-106 Delta Dart]]

**Convair**, predtým **Consolidated Vultee**, bol americký výrobca lietadiel, ktorý neskôr svoju činnosť rozšíril aj na výrobu rakiet a kozmických lodí. Spoločnosť vznikla v roku 1943 zlúčením Consolidated Aircraft a Vultee Aircraft. V roku 1953 ju kúpila firma General Dynamics a Convair väčšinu svojej histórie fungoval ako jej **Convair Division**.

Spoločnosť Convair je najznámejšia svojimi vojenskými lietadlami; vyrábala lietadlá ako strategické bombardéry Convair B-36 Peacemaker a Convair B-58 Hustler a stíhačky Convair F-102 Delta Dagger a Convair F-106 Delta Dart. Vyrábala aj prvé rakety Atlas vrátane rakiet, ktoré sa použili na orbitálne lety s ľudskou posádkou v rámci programu Mercury. Následná konštrukcia Atlas-Centaur spoločnosti pokračovala v tomto úspechu a deriváty tejto konštrukcie sa používali ešte aj v roku 2023.

Convair vstúpil aj do odvetvia prúdových dopravných lietadiel so svojimi konštrukciami Convair 880 a Convair 990. Tieto lietadlá boli menšie ako ich súčasníci Boeing 707 a Douglas DC-8, ale o niečo rýchlejšie. Táto kombinácia vlastností ale nevyplnila medzeru na trhu a spoločnosť sa musela stiahnuť z odvetvia dopravných lietadiel. Výrobné kapacity vybudované pre tieto projekty sa však ukázali ako veľmi ziskové a Convair sa stal hlavným subdodávateľom trupov dopravných lietadiel.

V roku 1994 firma General Dynamics predala väčšinu divízií spoločnostiam McDonnell Douglas a Lockheed, pričom jej zvyšné časti ukončili činnosť v roku 1996.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj
Sitno

**Sitno** môže byť:

* vrch v Štiavnických vrchoch, pozri Sitno (vrch)
* geomorfologická časť Štiavnických vrchov, pozri Sitno (geomorfologická časť)
* vysielač na vrchu Sitno, pozri Vysielač Sitno
* zrúcaniny hradu v Štiavnických vrchoch, pozri Sitno (hrad)
* chránené územie v Štiavnických vrchoch, pozri Sitno (národná prírodná rezervácia)
* osada v Chorvátsku, súčasť obce Progmet, pozri Sitno (Prgomet)
* partizánsky oddiel, pozri Sitno (partizánsky oddiel)

## Pozri aj
* Sytno
Arcibiskup Ján

**Arcibiskup Ján** môže byť
* Ján Holonič (1937-2012), prešovský pravoslávny arcibiskup
* Ján Babjak (*1983), prešovský gréckokatolícky arcibiskup a metropolita
Hydrogeológia

**Hydrogeológia** je interdisciplinárna veda, zaoberajúca sa správaním sa podzemných vôd v geologickom prostredí, ako aj chemickými, fyzikálnymi a biologickými interakciami medzi pôdou, povrchovou vodou, podzemnou vodou a životným prostredím.
Česká Wikipédia

**Česká Wikipédia** je česká jazyková verzia Wikipédie. Bola vytvorená v novembri 2002 na žiadosť českého redaktora esperantskej Wikipédie. Spočiatku bežala na softvéri RanMod a pri prechode na MediaWiki sa tri články českej Wikipédie stratili. Tisíc článkov dosiahla 20. októbra 2003. V júni 2005 dosiahla 10-tisíc článkov a decembri 2005 20-tisíc. V novembri 2006 obsahovala už 50-tisíc článkov.

V júni 2008 dosiahla hranicu 100-tisíc článkov, v júli 2011 dosiahla ďalší medzník – 200-tisíc článkov. V októbri 2013 obsahovala už vyše 276 000 článkov a pracovalo pre ňu 30 správcov. Registrovaných je už takmer 625 000 užívateľov, z nich je aktívnych niečo vyše 2 400.
24. júla 2014 dosiahla 300-tisíc článkov, 16. marca 2022 500-tisíc článkov. V počte článkov sa zaraďuje na 28. priečku najväčších Wikipédií.

## Referencie

## Literatúra
* 
* 

## Iné projekty

## Externé odkazy
* [//cs.wikipedia.org Česká Wikipédia] 

Kategória:Wikipédia podľa jazyka
Kategória:České encyklopédie
Kategória:Čeština
Kategória:Webové stránky
Kategória:Vzniklo v 2002
DirectX

**DirectX** [] je zbierka API pre multimediálne aplikácie (najmä počítačové hry), bežiace na platforme Microsoft Windows. Tieto API pokrývajú takmer celú multimediálnu oblasť.

Väčšina počítačových hier s API **DirectX** na platforme Microsoft Windows používa **DirectX 11.**

Najpoužívanejšou API je **DirectX 9**, ktorá bola uvedená s operačným systémom Windows XP Service Pack 2. Project Wine, vrstva kompatibility medzi operačným systémom Windows a inými operačnými systémami, ako je GNU/Linux alebo BSD, obsahuje túto API. Taktiež Xbox 360 používa **DirectX 9.0c**, najnovšia verzia API **DirectX 9**.

Najnovšou verziou je **DirectX 12**. Táto verzia bola uvedená v operačnom systéme Windows 10 a v hernej konzole Xbox One.

## Pozri aj
* Direct3D

## Externé odkazy
* DirectX Developer Center 
* Domovská stránka pre DirectX 

Kategória:Počítačová grafika
Smolník

**Smolník** môže byť:

*obec v okrese Gelnica, pozri Smolník (okres Gelnica)
*zaniknutá obec na území národného parku Poloniny, pozri Smolník (okres Snina)
*pravostranný prítok Hnilca, pozri Smolník (prítok Hnilca)
*pravostranný prítok Cirochy, pozri Smolník (prítok Cirochy)
Enkulturácia

**Enkulturácia** je proces, prostredníctvom ktorého si človek osvojuje počas svojho života kultúru danej spoločnosti, formuje sa ako sociálna bytosť, teda začleňuje sa do spoločnosti. Človek nadobúda určité kompetencie v kultúre svojej spoločnosti prostredníctvom naučeného správania, získavania znalostí a zručností. Enkulturácia prebieha za účasti rôznych sociálnych a kultúrnych inštitúcií, medzi ktorými majú významné postavenie kultúrne pamäťové inštitúcie. 

Je teda procesom, ktorým človek vrastá do určitej kultúry, ktorý zahŕňa v sebe sprostredkovanie kultúrnych vzorcov správania, postojov, názorov, skúseností a reči. Jandourek (2001) definuje enkulturáciu ako proces osvojovania si kultúrnych tradícií, jazyka a zručností, ktorý jedinec podstupuje od svojho narodenia a stáva sa tak príslušníkom danej kultúry. Časť enkulturácie prebieha vedome v príslušných inštitúciách (napr. v škole), časť nevedome v priebehu každodenných interakcií a komunikácie. 

V súvislosti so skúmanou problematikou je nevyhnutné poukázať na zložitosť tohto procesu. Človek si osvojuje kultúru dlhodobo, to znamená že enkulturácia nie je jednorazová záležitosť.

## Zdroje
* Naprindžarde Roma - Metodický materiál pre učiteľov z oblasti interkultúrnej výchovy - vo formáte PDF

Kategória:Sociológia
Blanka Bázliková

náhľad|Hrob Blanky Bázlikovej, rod. Anrašovanovej (a jej rodičov) a jej manžela v banskobystrickom evanjelickom cintoríne
**Blanka Bázliková** (rod. Andrašovanová) (* 30. júl 1909, Slovenská Ľupča - † 9. apríl 1980, Slovenská Ľupča) bola slovenská klavírna pedagogička.

Jej brat Tibor Andrašovan bol skladateľ, rovnako ako jej syn Igor (*1941). Druhý syn Miroslav (*1946) je docentom anglistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, manžel Jaromír Bázlik bol právnik a kultúrny pracovník.

## Životopis
Študovala na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave (klavír). Od 1925 hrala na klavíri pri premietaní nemých filmov. Od 1938 žila v Banskej Bystrici, do 1956 súkromná pedagogička klavíra, 1956 - 1979 ĽŠU. O.&nbsp;i. vychovala sólistu opery 
DJGT J. Hadrabu, skladateľa B. Hronca, syna Igora, K. Dibákovú, D. Turňovú, D. Buranovského. Príležitostne vystupovala na verejných koncertoch.

## Ocenenie
* 1972 - Strieborna medaila Konzervatória v Bratislave

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí hudobní pedagógovia
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Július Belházy

**Július Belházy** (* 2. apríl 1870, Slovenská Ľupča - † 18. marec 1923, Aiud) bol lesnícky odborník.

Jeho otec bol Eugen Belházy, jeho matka Irma rod. Behmová.

## Životopis
Študoval na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Roku 1890 kandidát lesníctva v Jasini (Rusko), 18941898 asistent Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici, 18981903 lesník erárnych lesov v Doroslove (Juhoslávia), od roku 1903 hlavný lesný inžinier, potom lesný radca v Aiude (Rumunsko). Zaoberal sa zalesňovaním, poľovníctvom a hospodárskymi otázkami, o čom prispieval do maďarských odborných časopisov. Autor knihy o poľovníctve a stave lesov v miestach svojho pôsobenia.

## Referencie


## Externé odkazy
* 
* Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 8; pokrstený ako Julius Ludovic Joannes Belházy

Kategória:Slovenskí lesní inžinieri
Kategória:Slovenskí lesníci
Kategória:Slovenskí šľachtici
Kategória:Uhorskí šľachtici
Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu
Kategória:Absolventi Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Samuel Belluš

**Samuel Belluš** (* 12. október 1916, Slovenská Ľupča, Rakúsko-Uhorsko† 4. júl 1998, Mníchov, Nemecko) bol slovenský advokát a povojnový politik Demokratickej strany a povereník pre informácie.

## Životopis
Jeho otec bol Samuel Belluš (18771939), jeho matka Júlia rod. Dávidová, mal brata Martina.

Po štúdiách pôsobil ako advokát vo Zvolene a v Bratislave, člen DS. Belluš bol účastníkom protifašistického odboja a SNP, členom povstaleckej SNR za občianske skupiny v Banskej Bystrici (1944). Po oslobodení sa stal medzi rokmi 1945-1947 povereníkom informácií v dvoch zboroch povereníkov a tiež poslancom Ústavodarného národného zhromaždenia za DS. Po emigrácii 1948 pôsobil ako riaditeľ československého oddelenia rozhlasovej stanice Slobodná Európa v Mníchove. Zomrel v Mníchove, pochovaný je v Slovenskej Ľupči.

## Literatúra
* Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí advokáti
Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Politici DS
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Kategória:Pracovníci Slobodnej Európy
Kategória:Slovenskí emigranti a exulanti
Arnold Bobok

**Arnold Bobok** (* 4. apríl 1876, Slovenská Ľupča† 31. október 1924, Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, politik.

## Životopis
Jeho otec Michal Bobok, jeho matka Mária rod. Kmeťová. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1899 absolvoval štúdium teológie na Ústrednom seminári v Budapešti. Pôsobil v Banskej Bystrici ako prefekt a špirituál malého seminára, od roku 1901 bol profesorom filozofie a dogmatiky diecézneho seminára, neskôr jeho riaditeľ, od roku 1905 riaditeľ biskupskej kancelárie, od roku 1910 katedrálny kazateľ, od roku 1915 hlavný inšpektor rímskokatolíckych cirkevných škôl v diecéze, v rokoch 19181919 riaditeľ strednej dievčenskej školy a od roku 1920 kanonik.

Pred rokom 1918 príslušník hungarofilskej skupiny slovenského katolíckeho kňazstva, spoluzakladateľ s predseda kresťanskosocialistického robotníckeho spolku, v rokoch 19071909 hlavný redaktor jeho orgánu Naše noviny. Po roku 1918 funkcionár HSĽS, presadzoval jej program autonómie Slovenska. Prispieval do náboženských a do novín politického katolicizmu, maďarského pedagogického časopisu Alkotmány, do slovenčiny preložil prácu B. Molnára obsahujúcu modlitby a poučenia pre vojakov. V rokoch 19201924 poslanec NZ a podpredseda poslaneckého klubu Slovenskej národnej strany, od roku 1919 podpredseda Matice slovenskej. Po jeho smrti sa poslaneckého mandátu ujal Jozef Sivák.

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* Záznam o narodení a krste v matrike riadok 10 ako Arnold Adalbert Bobok- Slovenská Ľupča
* 

Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Politici HSĽS
Kategória:Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Kategória:Osobnosti Matice slovenskej
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Jozef Bobok

**Jozef Bobok** (* 19. marec 1837, Slovenská Ľupča† 22. august 1906, Nitra) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár, teológ, pedagóg.

Jeho otec bol Michal Bobok a jeho matka Agneša rod. Kamenská.

## Životopis
Študoval v seminári v Nitre, 1862-1963 v kňazskom výchovnom ústave sv. Augustína vo Viedni, 1859 vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza kňaza. Kaplán v Pohraniciach, 1863-1877 profesor biskupského seminára v Nitre, 1877-1896 farár a vicearchidiakon v Močenku, od 1896 rektor biskupského seminára, správca ústavu kňazov dôchodcov v Nitre, 1889 segedínsky opát, 1896 nitriansky kanonik, žilinský, od 1900 trenčiansky archidiakon. Prednášal cirkevné právo a históriu, venoval sa najmä problematike miešaných manželstiev, rozpravou s touto tematikou prispel do 6. zv. Roškovániho diela De matrimoniis mixtis, mecen r.k. cirkvi.

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kategória:Slovenskí teológovia
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Dušan Brucháč

**Dušan Brucháč** (* 30. máj 1923 Slovenská Ľupča – † 11. apríl 1988 Bratislava) bol  lekár-gynekológ, vysokoškolský pedagóg.

Jeho otec Ľudovít Brucháč, jeho matka Anna rod. Markušovská, jeho manželka Viera rod. Krseková.

## Životopis
Navštevoval ľudovú školu v Slovenskej Ľupči (1929-1935), študoval na gymnáziu v Prešove (1935-1944), na Lekárskej fak. UK v Bratislave, kde v roku 1950 získal titul MUDr.. V roku 1960 získal titul CSc., v roku 1961 doc., v roku 1974 univ. prof. Absolvoval študijné cesty a pobyty v ZSSR, Holansku, Francúzsku, Mexiku a Mongolsku. V rokoch 1950-1951 pôsobil ako asistent na gynekologicko-pôrodníckej klinike Lekárskej fakulty UK v Bratislave, neskôr ako interný ašpirant v Ústave pre starostlivosť o matku a dieťa v Prahe; od roku 1976 vedúci Katedry gynekológie a pôrodníctva II. a prednosta II. gynekologicko-pôrodníckej kliniky Lekárskej fakulty UK v Bratislave.

Popredný slovovenský gynekológ a pôrodník, jeden zo zakladateľov a budovateľov II. gynekologicko-pôrodníckej kliniky v Bratislave. Popri pedagogickej práci sa venoval vedeckovýskumnej činnosti, zameriaval sa na problematiku fyziológie a patológie pôrodníctva, skúmal vplyv barbiturátov na priebeh tehotnosti, rozpracoval metódy a postupy pri zbezbolestňovaní pôrodu. Zaoberal sa zavádzaním elektrografických, endoskopických, sonografických a laboratórnych vyšetrovacích metód do gynekologickej praxe. Autor a spoluautor odborných prác, vysokoškolských učebníc, vyše 80 vedeckých štúdií, ktoré publikoval v odborných časopisoch a zborníkoch. Jeden zo zakladateľov Dunajských kongresov gynekológov, zúčastnil sa na tvorbe dvoch zdravotníckych filmov. Aktívny účastník SNP, redaktor a hlásateľ Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. Hlavný odborník pri Ministerstve zdravotníctva pre gynekológiu a pôrodníctvo, funkcionár Čs.lekárskej spoločnosti J.E. Purkyňu, predseda Slovenskej gynekologicko-pôrodníckej spoločnosti.

## Ocenenia
*1964 - pamätná medaila k 20. výr. SNP 
*1974 - Za vynikajúcu prácu

## Dielo
* Teoria a prax zbezbolestňovania pôrodu, Bratislava r. 1963
* Gynekológia a pôrodníctvo 1-5., Martin r. 1972-1987 (spoluautor)

## Literatúra
* BRUCHÁČ, Dušan. In: 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí gynekológovia
Kategória:Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Kategória:Slovenskí autori náučnej literatúry
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Kategória:Pracovníci Slobodného slovenského vysielača
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Kategória:Vyučujúci na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Július Bulla

**Július Bulla** (* 16. august 1921 Slovenská Ľupča – † 15. december 1999) bol slovenský herec.

## Životopis
Pôv. úradník. V r. 1949-1958 člen činohry DJGT vo Zvolene, a 1964-1984 vedúci A-divadla v Bratislave. Ochotníckej činnosti sa venoval v rodisku a v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici. Sklon k veselohernému herectvu ho priviedol do kabaretného divadla v Trnave, ktorého bol spoluzakladateľom. Hral vo filmoch Drevená dedina, Majster kat a i.

## Referencie


## Literatúra
* *[[Encyklopédia dramatických umení Slovenska]]*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Kategória:Slovenskí divadelní herci
Kategória:Slovenskí filmoví herci
Kategória:Slovenskí televízni herci
Kategória:Členovia Divadla Jozefa Gregora Tajovského
Miloš Cambel

**Miloš Cambel** (* 14. jún 1901, Slovenská Ľupča† 14. november 1958, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a protifašistický bojovník.
## Životopis
Jeho otec bol Daniel Cambel a matka Mária rod. Dávidová. V rokoch 19121916 študoval na gymnáziu, 19161920 na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Učiteľ v Slovenskej Ľupči, Hiadeli, Čiernom Balogu, Sásovej, Rudlovej, 19281932 na meštianskej, 19471958 na základnej škole v Banskej Bystrici.

Účastník ilegálneho protifašistického boja, v júni 1944 zorganizoval 17-člennú skupinu študentov, ktorá sa pripravovala na ozbrojený boj. V polovici septembra 1944 sa na jej základe sformoval vyše 200-členný Vysokoškolský strážny oddiel. Pri ústupe SNP do hôr padol 2. novembra 1944 v priestore Prašivej do zajatia, väznený v Banskej Bystrici, 28. novembra odvlečený do zajateckého tábora Altenburg, odkiaľ sa vrátil po oslobodení. Funkcionár spoločenských organizácií.

## Ocenenie
* 1946 – Za chrabrosť pred nepriateľom
* 1947 – Rad SNP I. triedy
* Za zásluhy 1. stupňa
* 1939 – Československý vojnový kríž

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí pedagógovia
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Samuel Cambel (spisovateľ)

**Samuel Cambel** (* 25. apríl 1883, Slovenská Ľupča – † 8. júl 1935, Martin, pochovaný v Slovenskej Ľupči) bol slovenský spisovateľ a úradník.

Pseudonym: Danielovič; Števo Kosorkin; Zorovský; Svoreň

## Životopis

Vyučil sa za stolára. Po úraze v rokoch 19011905 žil v Budapešti u strýka Samuela Cambela. Potom krátko pracoval ako úradník vo Zvolene. V rokoch 19071908 navštevoval obchodné kurzy v Prahe, kde sa zúčastňoval na činnosti spolku Detvan. V rokoch 19081909 pracoval v Budapeštianskom nakladateľskom spolku. Ďalšie dva roky bol zamestnaný v Kníhtlačiarskom účastinárskom spolku v Martine. V rokoch 19101911 pôsobil vo filiálke Tatra banky v Padina. Roku 1912 pracoval u nakladateľa a tlačiara Jána Páričku v Ružomberku. Roku 1913 sa vrátil do Slovenskej Ľupče, kde pracoval ako účtovník vo filiálke Národnej banky, ktorej bol neskôr riaditeľom. V tomto zamestnaní zotrval takmer do konca svojho života.

## Tvorba
Začínal prekladmi z maďarčiny, ktoré uverejňoval v Slovenských novinách. Autor básní, v ktorých prevláda ľúbostná tematika. Bol významnejší ako prozaik. Prvé poviedky boli poplatné sentimentálnej próze (*Trest*, 1902), avšak v ďalších už nadviazal na na kukučínovský realizmus (*V snahe*, 1906, *Pavlus*, 1907). Ďalšie prózy majú blízko k tvorbe druhej vlny slovenského literárneho realizmu (*Slečna Nina*, 1908, *Vytriezvenie*, 1909, Z tmavej zápače, 1911). Jeho lyrické a výrazne „snové práce“ inklinujú k tvorbe slovenskej moderny (*Zlomená duša*, 1910, *Stará matka*, 1913). Bol zberateľom folklórnych prejavov slovenského ľudu, ktoré uverejňoval v Slovenských pohľadoch. Knižne vydal preklad románu *Dobrí Polovci* (1911) maďarského spisovateľa Kálmána Mikszátha. Po roku 1918 sa literárne odmlčal.

## Diela

* 1902 – Trest
* 1906 – V snahe
* 1907 – Pavlus
* 1908 – Slnečná Nina
* 1910 – Zlomená duša
* 1911 – Z tmavej zápeče
* 1912 – Pochybenie

## Dielo v elektronickej podobe
* Plné texty diel Samuela Cambela
* ''Rukoväť (skrátená) spisovnej reči slovenskej : čásť I.'' Čita-Chabrin: Informačno-osvetový odbor čsl. vojska v Rusku, 1920. 90 s. – dostupné v Digitálnej knižnici UKB

## Literatúra
* *[[Slovenský biografický slovník]]*

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí spisovatelia
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Martin Belluš

**Martin Belluš** (* 8. október 1911, Slovenská Ľupča - † 26. marec 1977, Liptovský Mikuláš) bol lekár, chirurg.

## Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1936 MUDr., 1946 doc.. V rokoch 1943-1944 absolvoval študijnú cestu do Švajčiarska. V rokoch 1936-1937 asistent na chirurgickom oddelení v nemocnici v Banskej Bystrici, 1937-1944 na Klinike chirurgie Lekárskej fakulty UK v Bratislave, chirurg v nemocnici v Podbrezovej (1944-1945) a lekár v Balážoch, primár chirurgickom oddelení nemocnice v Trenčíne, v Ružomberku, 1954-1956 nezákonne väznený v Ružomberku, Žiline, Ilave a v Nitre, 1958-1973 závodný lekár v Žiari nad Hronom, 1973-1975 primár chirurgického oddelenia nemocnice v Novej Bani. Venoval sa najmä chirurgii štítnej žľazy a brušnej dutiny. Publikačne činný, vydal dve samostatné práce, autor odborných štúdií a príspevkov, napísal aj učebnicu pre chirurgov, ktorá ostala v rukopise V r. 1944-1945 účastník druhého čs. odboja a SNP, zaslúžil sa o dislokáciu časti nemocnice v Podbrezovej do hôr. V 50. rokoch prenasledovaný a väznený, 1956 
amnestovaný.

## Ocenenie
* R. 1946 vyznamenaný Radom SNP II.tr., Čs. vojnovým krížom 1939 a i.

## Dielo
* *Indikácia na chirurgickú liečbu v internej medicíne*, Bratislava r. 1945
* *Najčastejšie komplikácie pri resekcii žalúdka*, Bratislava r. 1945

## Referencie

## Literatúra
* BELLUŠ, Martin. In: 

## Externé odkazy
* 

Kategória:Slovenskí lekári
Kategória:Osobnosti SNP
Kategória:Slovenskí politickí väzni
Kategória:Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Kategória:Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave