Matej Šuňavec

**Matej Šuňavec** (* 11. november 1873, Pribylina – † 27. máj 1949, Pribylina) bol slovenský sociálno-demokratický politik a novinár.

## Život
Narodil sa v Pribyline, jeho otec bol Adam Šuňavec a matka Zuzana Strapoňová.  Matej mal základné vzdelanie z ľudovej školy v Pribyline, najprv bol obecný pastierik a poslík, od 1887 pomocný stavebný robotník, po 1890 sa vyučil v Budapešti za murára, do 1915 pracoval ako murár v Budapešti, kedy odišiel na frontu.

Angažoval sa ako sociálno demokratický politik a organizátor stavebného robotníckeho hnutia v Budapešti. Až v robotníckom spolku sa naučil čítať a písať. V máji 1896 sa stal členom zakladajúceho výboru Sociálnodemokratickej strany Uhorska a účastníkom viacerých jej zjazdov. Roku 1897 bol spoluzakladateľ ilegálnej organizácie Slobodná spojnosť lešenárskych robotníkov. V auguste 1897 sa účastnil prvého veľkého štrajku slov. stavebných robotníkov pracujúcich v Budapešti. Za účasť na štrajku bol uväznený.

Roku 1898 člen vedenia Spolku na podporu nemocných slov. murárskych robotníkov, spolupracovník slov. rob. časopisov, od 1. mája 1898 do 1. marca 1899 bol redaktorom prvého slovenského robotníckeho mesačníku Nová doba (časopis), ktorý sa začal vydávať od 1. mája 1897, s prestávkami od 1. septembra 1898 do 1. marca 1899, kedy bol Matej Šuňavec jeho zodpovedným redaktorom. Predošlým redaktorom časopisu bol Gustáv Švéni, ktorý bol aj s Františkom Tupým 16. marca 1898 "vypovedaný raz navždy" z Budapešti do rodnej obce, odkiaľ udržiaval sústavné listové spojenie s Matejom Šuňavcom. Vydavateľom časopisu bol od 1. apríla 1898 Štefan Martinček a neskôr následne aj redaktorom od 1. marca 1899.

Organizátor spolkov slov. stavebných robotníkov v Nitre, Trenčíne, Žiline, Liptovskom Mikuláši a v Zlatých Moravciach. 1903 spoluzakladateľ Spolku slov. murárov a redaktor jeho časopisu Staviteľský robotník. Roku 1904 spoluzakladateľ a člen vedenia Slov. soc. demokracie v Uhorsku, účastník takmer všetkých jej zjazdov. V Budapešti 11. decembra 1904 na veľkom zhromaždení slovenských robotníkov zmienil „naprostú neúčasť a neprítomnosť slovenskej inteligencie - menovite študentstva“, ktorá im prisľúbila pomoc, ale nakoniec vôbec nepomáhala v boji za oslobodenie slovenského ľudu a pre obnovenie Novej doby. V roku 1904 sa zaslúžil o založenie Slovenských robotníckych novín a 12. júna 1905 o založenie Slovenskej sociálnodemokratickej strany Uhorska. Roku 1905 bol hlavný rečník na schôdzi slovanských robotníkov v Budapešti. 

Po vzniku Česko-Slovenska sa vrátil do Pribyliny, kde vyučoval, a po roku 1918 pôsobil ako funkcionár Zväzu robotníctva stavebného a kamenno-keramického priemyslu. Od 1921 sa venoval politicko-organizátorskej práci v sociálno demokratickom odborovom Zväze robotníkov stavebného, kamenárskeho a keramického priemyslu  v Nitre, Trenčíne, Žiline, Liptovskom Mikuláši a v Zlatých Moravciach. Agitačne pôsobil i medzi slovenskými poľnohospodárskymi robotníkmi na Dolnej zemi.

V roku 1938 (vo veku 65 rokov) odišiel z verejného života do dôchodku. Zomrel v 1949 ako 75-ročný v Pribyline. V Bratislave je na jeho počesť pomenovaná ulica.

## Referencie


Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Slovenskí novinári
Kategória:Osobnosti z Pribyliny