open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Škoda Kamiq

** Škoda Kamiq** je mestský crossover, ktorý vyrába spoločnosť Škoda. Model je menší ako Škoda Karoq i Škoda Kodiaq. Pod rovnakým názvom sa predáva podobný, no o niečo väčší model, určený pre čínsky trh.

## Názov
Slovo kamiq pochádza z inuitského jazyka a znamená výraz pre niečo, čo „padne ako uliate“.

## Vývoj
Kamiq bol predstavený v apríli 2018 na autosalóne Auto China 2018 v Pekingu, kde bolo prezentované, že model je určený len pre čínsky trh. Neskôr spoločnosť Škoda Auto oznámila, že uvedie pre európsky trh podobné SUV s rovnakým názvom. Predstavený bol na autosalóne v Ženeve vo februári 2019 a jeho výroba začala 9. júla 2019 v Mladej Boleslavi.

Škoda Kamiq vychádza z konceptu Vision X, ktorý bol predstavený verejnosti v roku 2018 na ženevskom autosalóne. Koncom toho roka začalo v Južnej Amerike testovanie sériovej verzie, ktorej názov bol verejnosti predstavený v januári 2019. Premiéra modelu prebehla na ženevskom autosalóne vo februári 2019. Prvé kusy boli dodané zákazníkom v septembri toho istého roku.

## Popis
### Špecifikácia
Model je postavený na koncernovej platforme MQB vo verzii A0 a ide tak o menší automobil s dĺžkou 4,2 metra s predným pohonom. Podobné vozidlá sú Škoda Scala a Volkswagen T-Cross. So Scalou má Kamiq spoločný technický základ, niektoré dizajnové prvky a interiér. Objem batožinového priestoru má rovných 400 litrov, ktorý po sklopení zadných sedadiel narastie na 1395 litrov.

Zo začiatku sa Kamiq predával s motormi 1,0 TSI (70 alebo 85 kW) a 1,6 TDI (85 kW), postupne pribudli motory 1,0 G-Tec (66 kW; s možnosťou prevádzky na CNG) a štvorvalec 1,5 TSI (110 kW).


Súbor:Skoda Kamiq Genf 2019 1Y7A5908.jpg|Zadný pohľad na Škodu Kamiq
Súbor:Skoda Kamiq Genf 2019 1Y7A5912.jpg|Interiér vozidla


### Motorizácia

## Referencie


## Iné projekty

## Zdroj
* 

Kategória:Automobily Škoda
Osteoporóza

**Osteoporóza** je ochorenie opornej sústavy. Ide o zníženie obsahu kostnej hmoty a narušenie mikroarchitektúry kostného tkaniva, zapríčiňujúce zvýšenú krehkosť kostí. 

Svetový deň osteoporózy je 20. októbra. Na Slovensku sa na osteoporóza ročne lieči približne 261-tisíc pacientov. Najčastejšie sa z osteoporózy zlomia stavce.

## Klasifikácia
* Primárna osteoporóza:
** postmenopauzálna osteoporóza (typ I) – asi 15 až 20 rokov po menopauze
** senilná osteoporóza (typ II) – prevažne nad 70 rokov
** juvenilná osteoporóza – deti, bez ohľadu na iné ochorenia
** idiopatická osteoporóza – mladší jedinci, bez ohľadu na iné ochorenia
* Sekundárna osteoporóza – spôsobuje ju iné ochorenie napr. deficit alebo nadbytok hormónov, poruchy výživy, inaktivita, nádorové ochorenia a iné.

## Referencie

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Starnutie
Kategória:Choroby žliaz s vnútornou sekréciou
Kategória:Reumatológia
Yellow Pearl

**Yellow Pearl** môže byť:
* kompilácia Phila Lynotta, pozri Yellow Pearl (album)
* skladba Phila Lynotta, pozri Yellow Pearl (skladba)
* folková hudobná skupina zo 70. rokov 20. storočia s Chrisom Iijimom, pozri Yellow Pearl (folková skupina) 
* holandská hudobná skupina produkovaná Stephenom van Haestregtom, pozri Yellow Pearl (holandská skupina)

## Pozri aj
* Yellow Peril
Midge Ure

**James** „**Midge**“ **Ure** [vyslov: jur] OBE (* 10. október 1953, Cambuslang, Škótsko, Spojené kráľovstvo) je škótsky hudobník, spevák, skladateľ a producent. Jeho umelecké meno, Midge, je fonetické prevrátenie Jima, hypokorizmus jeho krstného mena. Ure sa tešil mimoriadnemu úspechu v 70. a 80. rokoch v skupinách ako Slik, Thin Lizzy, Rich Kids, Visage a ako druhý frontman skupiny Ultravox. V roku 1984 sa podieľal na písaní a produkcii charitatívneho singlu „Do They Know It's Christmas?“, z ktorého sa v Spojenom kráľovstve predalo 3,7 milióna kópií. Pieseň je druhým najpredávanejším singlom v histórii britského rebríčka.  
Ure spolu s Bobom Geldofom organizoval Band Aid, Live Aid a Live 8. Pôsobí ako správca charity a tiež slúži ako veľvyslanec organizácie Save the Children.

Ure je producentom a autorom niekoľkých ďalších synthpop a New Wave hitových singlov z 80. rokov, vrátane „Fade to Grey“ (1980) od skupiny Visage a charakteristických piesní skupiny Ultravox – „Vienna“ (1980), „Hymn“ (1983) a „Dancing with Tears in My Eyes“ (1984). Svoj prvý sólový hit v top 10 Spojeného kráľovstva dosiahol v roku 1982 so skladbou „No Regrets“. V roku 1985 sa jeho sólový debutový štúdiový album *[[The Gift (Midge Ure)|The Gift]]* dostal na druhé miesto v rebríčku UK Albums Chart a „If I Was“ sa stal singlom číslo 1 v rebríčku UK Singles Chart. Je tiež spoluautorom piesne Phila Lynotta, „Yellow Pearl“, ktorá slúžila ako zvučka *[[Top of the Pops]]* pre väčšinu 80. rokov 20. storočia.

## Sólová diskografia
**[[The Gift (Midge Ure)|The Gift]]* (1985)
**[[Answers to Nothing]]* (1988)
**[[Pure (Midge Ure)|Pure]]* (1991)
**[[Breathe (Midge Ure)|Breathe]]* (1996)
**[[Move Me (Midge Ure)|Move Me]]* (2000)
**10* (2008)
**[[Fragile (Midge Ure)|Fragile]]* (2014)
**Orchestrated* (2017)

## Referencie

## Zdroj
*

Kategória:Škótski hudobníci
Kategória:Škótski speváci
Kategória:Škótski hudobní skladatelia
Kategória:Ultravox
Kategória:Thin Lizzy
Kinematograf

náhľad|Lumière s kinematografom pri projekcii.
**Kinematograf** je zastaraný výraz pre pôvodnú konštrukciu prvých filmových premietačiek. V prenesenom význame sa jednalo aj o pôvodný názov pre dnešný termín kino či biograf. V 21. storočí sa toto slovo používa len veľmi zriedka, a to iba ako označenie pre prenosné či pojazdné kino, ako je napríklad Kinematograf bratov Čadíkov. Kinematograf vynašli Auguste a Louis Lumièrovej v roku 1895.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Slovník aktuality

## Zdroj

Kategória:Filmová terminológia
Kategória:Dejiny filmu
Sedlo Osnice

**Sedlo Osnice** () je horské sedlo v pohorí Malá Fatra. Nachádza sa v závere Doliny Bystrička, v blízkosti Sedla Medziholie, západne od obce Párnica.

## Polohopis
Leží v severovýchodnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a v jej časti Osnica. Nachádza sa na začiatku hrebeňa Magura, ktorý vybieha juhovýchodným smerom z oblasti blízkeho sedla Medziholie v hlavnom hrebeni. Oddeľuje tak hlavný hrebeň Krivánskej Fatry od masívu Osnice () a zároveň prepája dolinu potoka Biela na severe a južne situovanú Dolinu Bystrička. V blízkosti sedla na severe tak pramení Biela, čoby prítok Zázrivky a južne potok Bystrička, ktorá je rovnako prítokom Oravy. Oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra a nachádza sa tu križovatka značených turistických chodníkov.

Sedlo leží na katastrálnom území obce Párnica v okrese Dolný Kubín, v Žilinskom kraji.

## Prístup
* po  modrej turistickej značke:
** od juhovýchodu z Párnice popod Maguru () a cez Osnicu ()
** od severozápadu z blízkeho sedla Medziholie v hlavnom hrebeni
* po  zelenej turistickej značke:
** od juhu z lokality Bystrička cez Dolinu Bystrička
** od severu z osady Biela
** od západu zo Štefanovej cez sedlo Medziholie

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Osnica (geomorfologická časť)
* Zoznam sediel Malej Fatry

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Malej Fatry
Igor Pavlovič Medvedev

**Igor Pavlovič Medvedev** (; * 1. november 1935, Denisovka, Sverdlovská oblasť† 31. august 2024, Petrohrad) bol ruský historik, byzantológ a medievalista, akademik Ruskej akadémie vied (2016; člen korešpondent od roku 1997). Niekedy býva považovaný za najväčšieho bádateľa byzantských dejín  v Rusku, ba i mimo neho.

Medvedev bol odborníkom na dejiny byzantského práva, sociálno-ekonomické vzťahy, kultúru neskorej Byzancie, pramenné štúdium gréckych a latinských rukopisných prameňov a historiografiu byzantológie v Rusku. 

Laureát Štátnej ceny Ruskej federácie (1996) za monografiu *„Kuľtura Vizantii IVXV vekov“* v troch zväzkoch (spoluautor), Makarievskej ceny (2005) a Ceny S. F. Oldenburga (2002).

## Život
Narodil sa v roku 1935 v Denisovke vo Sverdlovskej oblasti pri Urale. V mladosti rád športoval a absolvoval športovú technickú školu vo Sverdlovsku (dnes Jekaterinburg). Slúžil v sovietskej armáde, no krátko pred demobilizáciou mu bolo umožnené absolvovať prijímacie skúšky na univerzitu.

Absolvoval štúdium dejín na Uralskej štátnej univerzity (1963), kde bol jeho vyučujúcim Michail Jakovlevič Sjuzjumov a následne aj postgraduálne štúdium na Leningradskej pobočke Historického ústavu Akadémie vied ZSSR (1966) a medzinárodné archívne kurzy vo Francúzskom národnom archíve (1978). Od roku 1967 pracoval v Petrohradskom historickom ústave Akadémie vied ZSSR a viedol petrohradskú skupinu byzantológov. Bol zástupcom šéfredaktora časopisu *Vizantijskij vremennik*.

Zomrel 31. augusta 2024.

## Dielo (výber)
Publikoval viac ako 400 prác. Bol odborníkom na dejiny byzantského práva, sociálno-ekonomické vzťahy, kultúru neskorej Byzancie, pramenné štúdium gréckych a latinských rukopisných prameňov a historiografiu byzantológie v Rusku. 
* *Mistra. Očerki istorii i kuľtury pozdnevizantijskogo goroda* (Мистра. Очерки истории и культуры поздневизантийского города; 1973)
* *Vizantijskij gumanizm XIVXV vv.* (Византийский гуманизм XIVXV вв.; 1976, 2. vyd. 1997)
* *Vizantijskij Zemledeľčeskij zakon* (Ви­зан­тий­ский Зем­ле­дель­че­ский за­кон; 1984)
* *Očerki vizantijskoj diplomatiki: Častnopravovoj akt* (Очерки византийской дипломатики: Частноправовой акт; 1988)
* *Archivy russkich vizantinistov v Sankt-Peterburge* (Архивы русских византинистов в Санкт-Петербурге; 1995, 1999)
* *Kuľtura Vizantii IVXV vv.* (Культура Византии IVXV вв; 1996; spoluautor)
* *Pravovaja kuľtura Vizantijskoj imperii* (Правовая культура Византийской империи; 2001)
* *Peterburgskoje vizantinovedenije. Stranicy istorii* (Петербургское византиноведение. Страницы истории; 2006)
* *Suďba učenogo: Vladimir Nikolajevič Beneševič. Sbornik statej* (Судьба ученого: Владимир Николаевич Бенешевич. Сборник статей; 2021)

## Referencie

Kategória:Ruskí byzantológovia
Kategória:Sovietski byzantológovia
Kategória:Ruskí spisovatelia
Kategória:Sovietski spisovatelia
Kategória:Absolventi Uralskej štátnej univerzity
Židovský cintorín vo Vyškove

náhľad|Náhrobky na cintoríne

**Židovský cintorín vo Vyškove** sa nachádza asi 1,5 km na východ od bývalej synagógy (dnes kostol Cirkvi československej husitskej) v Kroměřížskej ulici. Zriadený bol miestnou židovskou komunitou v roku 1888 spolu s cintorínskou obradnou sieňou. Do dnešnej doby sa zachovalo približne 60 žulových, mramorových a pieskovcových náhrobkov s hebrejskými, nemeckými i českými nápismi. Najstarší z nich pochádzajú z 2. polovice 19. storočie.

V roku 1952 bola obradná sieň prestavaná tak, aby v nej mohol bývať správca cintorína a z veľká časť pôvodnej plochy 3174 m2 bola prerobená na záhradu. Vyškovská židovská obec prestala existovať v roku 1940.

## Referencie

## Pozri aj
* Synagóga vo Vyškove
* Zoznam židovských pamiatok v Juhomoravskom kraji
* Zoznam židovských cintorínov v Česku 
* Pohreb v judaizme

## Iné projekty

## Zdroj
* 

Vyškov
Kategória:Kultúrne pamiatky v okrese Vyškov
Kategória:Vyškov
Bitka o Guam (1941)

**Prvá bitka o Guam** bola jedna z prvých bitiek počas vojny v Pacifiku medzi Američanmi a Japoncami. Odohrala sa na Mariánskom ostrove Guam. Začala 8. decembra 1941 vylodením japonskej námornej pechoty a skončila o dva dni neskôr dobytím ostrova. Išlo o prvé americké územie, ktoré počas vojny padlo do japonských rúk. Ostrov bol v japonskej okupácii až do roku 1944 keď bol ostrov znovudobytý Američanmi počas operácie Forager.

## Iné projekty

## Zdroj

Kategória:Vojna v Pacifiku
Slovenská speleologická spoločnosť

**Slovenská speleologická spoločnosť** (SSS) je občianske združenie, ktoré sa venuje výskumu, ochrane a dokumentácii jaskýň a krasových javov na území Slovenska. Spoločnosť združuje speleológov z rôznych oblastí a záujmov, podporuje vedecký výskum a prieskum jaskýň, a zároveň spolupracuje s domácimi i zahraničnými inštitúciami zameranými na ochranu prírody a jaskýň.

## História
Slovenská speleologická spoločnosť bola založená v roku 1949 s cieľom združovať speleológov a nadšencov pre výskum jaskýň na Slovensku. Od svojho vzniku sa venovala nielen prieskumu jaskýň, ale aj ich ochrane a propagácii vedeckých poznatkov o krasových oblastiach. Spoločnosť tiež zohráva významnú úlohu v koordinácii dobrovoľníckej práce pri objavovaní nových jaskynných systémov a výskume už známych jaskýň.

## Činnosť
Slovenská speleologická spoločnosť realizuje výskumné a dokumentačné aktivity v oblasti speleológie. Tieto aktivity zahŕňajú kartografiu, monitorovanie ekologických podmienok v jaskyniach a zabezpečovanie ich ochrany. Okrem výskumu a prieskumu sa spoločnosť aktívne podieľa na ochrane prírodných zdrojov a na environmentálnej osvete.

## Organizácia
SSS funguje prostredníctvom svojej organizačnej štruktúry, ktorá zahŕňa viac ako 40 oblastných skupín rozmiestnených po celom Slovensku. Tieto oblastné skupiny vykonávajú výskum a prieskum v konkrétnych krasových územiach a jaskyniach. Spoločnosť tiež pravidelne organizuje odborné konferencie, workshopy a vzdelávacie aktivity pre verejnosť i špecialistov.

Každá oblastná skupina funguje ako samostatná entita, ktorá môže vykonávať vlastné výskumné projekty. Medzi významné oblasti patria napríklad Demänovská dolina, Slovenský kras, Muránska planina a Veľká Fatra. Slovenská speleologická spoločnosť sa tiež angažuje v medzinárodnej spolupráci so speleologickými organizáciami v zahraničí.

## Ochrana jaskýň
Jedným z hlavných cieľov SSS je ochrana jaskýň a krasových území pred poškodením a nelegálnym prieskumom. V spolupráci s Ministerstvom životného prostredia Slovenskej republiky a ďalšími ochranárskymi organizáciami sa podieľa na implementácii opatrení na ochranu jaskýň, vrátane regulácie prístupu verejnosti do citlivých krasových oblastí.

## Publikácie a dokumentácia
SSS pravidelne publikuje odborné a populárno-náučné materiály o jaskyniach a krasových územiach na Slovensku. Medzi najvýznamnejšie publikácie patrí odborný časopis Spravodaj SSS, ktorý slúži na zdieľanie výskumných výsledkov a informácií o činnosti jednotlivých oblastných skupín.

## Referencie

Kategória:Občianske združenia na Slovensku
Kategória:Vedecké organizácie na Slovensku
Kategória:Speleológia
Kategória:Organizácie založené v 1949
Le Grand Rex

**Le Grand Rex** je kino v Paríži, ktoré sa nachádza na Boulevarde Poissonnièr*e* v 2. obvode. Od roku 1981 je stavba chránená ako historická pamiatka. So svojimi 1,25 milióna návštevníkov ročne je najväčším kinom v Paríži.

## História
Divadlo Grand Rex bolo výtvorom producenta Jacquesa Haïka. Pôvodom z Tuniska sa ako tínedžer presťahoval do Paríža, aby skúsil šťastie vo filmovom priemysle. Bol tiež jedným z popredných francúzskych filmových producentov a tiež založil vlastnú filmovú produkčnú spoločnosť „Les Établissements Jacques Haïk“. Okrem toho sa pustil do otvárania kín vo Francúzsku a Európe.

Architekt Auguste Bluysen vytvoril Art deco dizajn Grand Rex a stavba budovy sa začala v roku 1931. Objekt pozostával z 3 300 miest na sedenie (v súčasnosti má 2 800 miest), 35 metrovej veže a obrazovky s rozlohou 300 m².

Grand Rex otvoril svoje brány 8. decembra 1932. Nanešťastie pre pána Haïka projekt, hoci bol úspešný, nezarobil toľko peňazí, koľko očakával. V dôsledku toho musel podať návrh na vyhlásenie konkurzu. Divadlo počas svojej histórie niekoľkokrát zmenilo majiteľa.

Počas druhej svetovej vojny nemci prevzali kontrolu nad Grand Rex. Budova bola označená ako „Soldatenkino“, čo znamená „kino len pre vojakov“. Premietali sa iba autorizované filmy nacistických strán.

Bitka o oslobodenie Paríža sa skončila 25. augusta 1944. Na oslavu Grand Rex opäť otvoril svoje brány v októbri toho istého roku. Rex mal záložné generátory na výrobu elektriky a veľkú zásobu paliva. Rex prerušilo predstavenia a premietanie filmov od apríla do júna 1945. Svoju budovu láskavo darovali ako prijímacie stredisko pre vojakov.

Okrem toho si Grand Rex v roku 1957 s hrdosťou zaobstaral prvý eskalátor vo Francúzsku. Medzinárodná filmová hviezda, Gary Cooper, bola pripravená inaugurovať podujatie.

V roku 1981 francúzske ministerstvo kultúry klasifikovalo Grand Rex ako historickú pamiatku.

## Vybavenie
Sedem premietacích sál:

* Hlavná sála / Sála 1 s 2 702 miestami
* Sála 2 s 260 miestami
* Sála 3 s 500 miestami
* Sála 4 s 125 miestami
* Sála 5 s 240 miestami
* Sála 6 s 100 miestami
* Sála 7 s 140 miestami

## Galéria

Súbor:Facade Rex.jpg|Záber na budovu komplexu.
Súbor:Le Rex - Grande Salle By Nicolas Thomas.jpg|Interiér najväčšej haly.
Súbor:Vladimir Cosma et Tom Novembre concert 2023.jpg|Grand Rex počas vystúpenia Vladimira Cosmu.


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Oficiálny web

Kategória:Kiná v Paríži
Kategória:Art deco stavby
Kategória:2. obvod (Paríž)
Kategória:Architektúra z 1932
Kategória:Historické pamiatky v Paríži
Goats Head Soup

***Goats Head Soup*** je jedenásty štúdiový album anglickej  rockovej skupiny The Rolling Stones. Oficiálne bol prvýkrát vydaný dňa 31. augusta 1973 cez ich hudobné vydavateľstvo Rolling Stones Records. Rovnako ako jeho predchodca, *[[Exile On Main St.]]*, skupina zložila a nahrala väčšiu časť albumu v daňovom exile mimo Spojeného kráľovstva, na Jamajke. Nahrávanie bolo dokončované v januári 1973 v Los Angeles a v máji 1973 v londýnskych štúdiách, Basing Street Studios, patriacich k firme Island Records.

Tento album je posledným, ktorý kapele produkoval Jimmy Miller, kľúčovm architekt zvuku Rolling Stones počas ich najuznávanejšieho obdobia, ktoré sa začalo v roku 1968 albumom ''Beggars Banquet''. Basgitarista Bill Wyman hrá len v troch z desiatich skladieb albumu, ale zvyšok Rolling Stones, spevák Mick Jagger, gitaristi Keith Richards a Mick Taylor a bubeník Charlie Watts, hrajú v každej nahrávke, s výnimkou piesne „Winter “, v ktorej nehrá Richards. Na albume účinkovali aj pravidelní štúdioví spolupracovníci Rolling Stones, vrátane saxofonistu Bobbyho Keysa, organistu Billyho Prestona a klaviristov Nickyho Hopkinsa a Iana Stewarta.

Album *Goats Head Soup* dosiahol absolútny vrchol rebríčkov vo Veľkej Británii, USA a na niekoľkých ďalších svetových hudobných trhoch. Od kritikov a publika sa však dočkal zmiešaných recenzií a vo všeobecnosti sa považuje po sérii pozitívne hodnotených albumov za začiatok úpadku skupiny. V súčasnosti sa význam tohto albumu pre históriu populárnej hudby hodnotí omnoho pozitívnejšie. Skupina podporila album po jeho vydaní európskym koncertným turné. 

V remastrovanej verzii album vyšiel v roku 1994 a potom  znovu u Virgin Records a Universal Music v roku 2009 . Pre reedíciu z roku 2020 bol remixovaný Gilesom Martinom. V luxusnej edícii boli k jeho pôvodnému obsahu pridané bonusové skladby a ich predtým oficiálne nezverejnené verzie. Reedícia vrátila album na prvé miesto britských hitparád.

## Zoznam skladieb

## Výroba albumu
* Čísla skladieb uvedené v zátvorkách nižšie vychádzajú z číslovania skladieb na disku CD.
;The Rolling Stones
*Mick Jagger – spev , vokály , elektrická rytmická gitara , harmonika , klavír 
*Keith Richards – elektrická gitara & vokály , basová gitara , akustická gitara , spev 
*Mick Taylor – elektrická gitara , vokály , basová gitara , akustická gitara 
*Bill Wyman – basová gitara 
*Charlie Watts – bicie nástroje 
;Hostia
*Nicky Hopkins – klavír 
*Billy Preston – clavinet , klavír 
*Ian Stewart – klavír 
*Bobby Keys – tenor saxofón , barytón saxofón 
*Jim Horn – alt saxofón , flauta 
*Chuck Findley – trúbka 
*Jim Price – aranžmány dychových nástrojov 
*Nicky Harrison – aranžmány sláčikových nástrojov 
*Anthony "Rebop" Kwaku Baah – perkusie 
*Pascal (Nicholas Pascal Raicevic) – perkusie 
*Jimmy Miller – perkusie 
;Produkcia
*audioinžinier a mixovanie – Andy Johns
*technická asistencia – Carlton Lee, Howard Kilgour a Doug Bennett.
*fotografie a dizajn – David Bailey

## Rebríčky

### Týždenné rebríčky

### Koncoročné rebríčky

## Certifikácie

## Referencie

* 

Kategória:Albumy The Rolling Stones
Kategória:Hudobné albumy z 1973
Vrchpodžiar

**Vrchpodžiar** () je horské sedlo v pohorí Malá Fatra. Nachádza sa nad Štefanovou vo Vrátnej doline.

## Polohopis
Leží v severnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a v jej časti Štefanovská kotlina. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z masívu Veľkého Rozsutca () západným smerom na Boboty (). Oddeľuje tak samotné Boboty a východne ležiace Poludňové skaly a tvorí prechod z Novej doliny v Štefanovskej kotline na juhu do severne situovaných Jánošíkových dier. Oblasť patrí do povodia rieky Varínka, kde voda z južnej časti odteká Kremenným potokom, zo severnej Hlbokým potokom. Sedlo je súčasťou Národného parku Malá Fatra a križujú sa tu značené turistické trasy.

Sedlo leží na katastrálnom území obce Terchová v okrese Žilina, v Žilinskom kraji.

## Prístup
* po  žltej turistickej značke:
** od juhu zo Štefanovej
** od severu z rázc. Podrozsutec cez Nové diery a Dolné diery
* po  zelenej turistickej značke:
** od východu z rázc. Pod Pálenicou
** od západu z Tiesňav cez Boboty
* po  modrej značke cez rázc. Podžiar:
** od severozápadu z lokality Biely Potok cez Dolné diery
** od východu zo sedla Medzirozsutce v hlavnom hrebeni cez rázc. Pod Pálenicou

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Štefanovská kotlina
* Zoznam sediel Malej Fatry

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Malej Fatry
Michel Sogny

**Michel Sogny** (* 21. november 1947, Pau, Francúzsko) je francúzsky klavirista, skladateľ a spisovateľ maďarského pôvodu. Vyvinul nový prístup k výučbe klavíra. Jeho metóda umožnila mnohým študentom všetkých vekových kategórií tešiť sa z hrania na tomto nástroji, keďže hra na klavíri sa všeobecne považuje za nedosiahnuteľnú, ak sa nevyučuje v detstve.

## Životopis
Michel Sogny navštevoval École Normale de Musique de Paris, kde študoval klavír pod vedením Julesa Gentila a Yvonne Desportes. Má magisterský titul z psychológie, bakalársky titul z literatúry a doktorát z filozofie, ktorý získal na Sorbonne v roku 1974 pod vedením Vladimira Jankélévitcha. Michel Sogny je zakladateľom Nadácie SOS Talents.

Spolu s Valérym Giscardom d'Estaingom a pravnučkou Franza Liszta, Blandine Ollivier de Prévaux, bol Sogny jedným zo zakladajúcich členov Francúzskej asociácie Franza Liszta.

## Klavírna metóda Michela Sognyho
Sognyho metodika sa vyučuje v jeho školách v Paríži a Ženeve. Od roku 1974 si viac ako 20 000 študentov osvojilo hru na klavíri pomocou Sognyho metódy.

Metóda pozostáva z dvoch hlavných zložiek: Didaktické diela – Prolegomény, ktoré predstavujú malé cvičenia. Prolegomény rozvíjajú vnímanie hudobnej symfónie a zvuku. Druhý smer pozostáva z cyklu etúd, kde sa pozornosť sústreďuje na rozvoj technických zručností, ako sú gestá a pozície rúk.

Jednou zo Sognyho študentiek, ktorá začala s cvičením klavíra až v dospelosti, bola profesorka francúzskeho jazyka Michel Paris. Po absolvovaní Sognyho 4-ročného metodologického kurzu vystúpila vo veku 30 rokov so sólovým koncertom v Théâtre des Champs-Élysées pod záštitou Ministerstva kultúry.

Ďalšou úspešnou študentkou Michela Sognyho bola Claudine Zévaco, ktorá vystupovala v Théâtre des Champs-Élysées v rokoch 1983 a 1984.

V roku 1981 sa Senát formálne obrátil na ministra kultúry Jacka Langa, aby prediskutoval zavedenie metodiky Michela Sognyho v celom Francúzsku.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Michel Sogny Official Website
* Michel Sogny, l’art de la résilience
* Michel Sogny Academy 
* Michel Sogny Personal Website
* SOS Talents Foundation
* Works at Artchipel
* laflutedepan.com

Kategória:Francúzski klaviristi
Kategória:Francúzski hudobní skladatelia
Claude Joseph Rouget de Lisle

**Claude Joseph Rouget de Lisle** (* 10. máj 1760, Lons-le-Saunier – †  26. jún 1836, Choisy-le-Roi) bol francúzsky dôstojník, revolucionár a skladateľ. V roku 1792 napísal text a hudbu k „*Chant de guerre de l'armée du Rhin*“, ktorá krátko nato dostala názov Marseillaisa, pretože ju spievali aj vojská z Marseille a stala sa z nej štátna hymna Francúzska. Rouget de Lisle bol počas revolučného teroru väznený, v rokoch 17941802 slúžil ako dôstojník a neskôr žil v chudobe.

## Životopis
Claude Joseph Rouget de Lisle sa narodil 10. mája 1760 v Lons-le-Saunier a bol najstarším synom Clauda Ignacea Rougeta a Jeanne Madeleine Gaillande. Jeho otec bol právnikom v provincii Lons-le-Saunier. Joseph Rouget prežil v Lons-le-Saunier mladosť, študoval tam až do strednej školy.

Po absolvovaní školy Mézières, v Štrasburgu, napísal na žiadosť Philippe-Frédérica de Dietricha, starostu Štrasburgu, vojnovú pieseň pre Rýnsku armádu, 25. apríla 1792. Spieval ju prápor Marseillais na ich pochode smerom k Parížu v júli 1792, táto pieseň bola rýchlo nazvaná La Marseillaise a stala sa francúzskou národnou hymnou 14. marca 1879.

10. augusta 1792 bol Rouget de Lisle odvolaný z funkcie kapitána kvôli protestu proti internácii Ľudovíta XVI. po invázii do Tuileries. Rouget de Lisle bol uväznený za teroru, ale vyhol sa gilotíne, neskôr bojoval vo Vendée, v roku 1796 odišiel z armády a žil s ťažkosťami v Lons-le-Saunier. Ľudovít Filip mu dal malý dôchodok od Čestnej légie. Za 1. cisárstva stál na čele spoločnosti zásobujúcej armádu potravinami.

Rouget de Lisle zložil ďalšie piesne podobné Marseillaise a v roku 1825 vydal Chants français. V literárnej kariére sa mu nedarilo preraziť (predhovory, preklady anglických diel, memoáre). Koncom života bol v neistej situácii, dokonca musel predať dedičstvo po otcovi. Za júlovej monarchie mu Ľudovít Filip priznal doživotný dôchodok. Krátko nato zomrel v Choisy-le-Roi 26. júna 1836 vo veku 76 rokov. Jeho popol bol prevezený do Invalidovne v roku 1915. Jeho hrob však stále možno vidieť na cintoríne Choisy-le-Roi.

## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Claude Joseph Rouget de Lisle v Encyclopædia Britannica 
* Claude Joseph Rouget de Lisle v Encyclopædia Universalis 

Kategória:Francúzski hudobní skladatelia
Kategória:Francúzski básnici
Kategória:Osobnosti na francúzskych poštových známkach
Kategória:Osobnosti Francúzskej revolúcie
Kategória:Nositelia Radu čestnej légie
Kategória:Osobnosti z Burgundska-Franche-Comté
Reduta (Kežmarok)

**Reduta** je budova v Kežmarku postavená v klasicistickej architektúre na začiatku 19. storočia. Súčasná budova bola v roku 2022 zrekonštruovaná do svojej bývalej podoby. V budove sa v súčasnosti nachádza *Oddelenie projektov a verejného obstarávania*.

## Dejiny
Na mieste dnešnej budovy stála v minulosti strážna veža, ktorá bola neskôr v 17. storočí prestavaná rodinou Thököly na panský dom Herrenhaus. Stavba bola postavená v renesančnom slohu. Veža bola z budovy odstránená v roku 1846. V tejto budove rodina Thököly ubytovávala svojich hostí.

V rokoch 17051707 sa v budove nachádzala tlačiareň Mateja Glasera – Vitriaria, kde sa tlačili nemecké, maďarské, latinské publikácie a aj knihy v dobovej slovenčine.

V roku 1818 bola pôvodná budova prestavaná na Redutu v klasicistickom slohu. Pri prestavbe bola Reduta spojená s meštianskym domom na Hlavnom námestí č. 3, na ktorom je renesančný portál s iniciálami S.W. a kamenárskym znakom. Na priečelí je namaľovaný mestský erb a nápis „VigILIIs hospItIbV aC obLeCta MentIs DestInata“ čo znamená „určené pre stráže, hostí a zábavu“.

Reduta bola v roku 1981 vyhlásená za národnú pamiatku.

### Objav v roku 2022
Pri rekonštrukcii budovy v roku 2022 sa vo vežičke, ktorá je na vrchu budovy, našla sklenená fľaša, v ktorej boli uložené artefakty na pergamenovom papieri napísané v latinčine a doplnené kresbou. Na jednom pergamene je vyobrazená historická rytina mesta z roku 1814. Na zadnej strane sú v latinčine mená zhotoviteľov. Druhý pergamen má taktiež menný zoznam.

## Galéria

Súbor:1818 Reduta s radnicou na konci 18. stor..jpg|Reduta s radnicou na konci 18. storočia
Súbor:Starý Kežmarok - Reduta.jpg|Reduta na starej pohľadnici
Súbor:Csm Kezmarok reduta nalez 01 38ff9cfb80.jpg|Objav z Reduty, sklenená fľaša s vyobrazením mesta z roku 1814
Súbor:Reduta erb.jpg|Namaľovaný erb a latinský nápis


## Referencie

Kategória:Stavby v Kežmarku
Kategória:Klasicistické stavby na Slovensku
Kategória:Architektúra z 1818
Euxitheos

**Euxitheos**  () môže byť:
*starogrécky hrnčiar, pozri Euxitheos (hrnčiar)
*starogrécky filozof, pozri Euxitheos (filozof)
  
## Referencie
Rudolf Goč

Ing. **Rudolf Goč** (* 5. február 1946) je slovenský elektrotechnický inžinier a bývalý politik HZDS v 90. rokoch 20. storočia.

## Životopis
Po ukončení vysokoškolského štúdia pracoval v projektovej kancelárii Chempik a Kovoprojekta. Venoval sa príprave investičnej výstavby nových stavieb ústavov sociálnej starostlivosti.

V komunálnych voľbách 1990 bol volený za poslanca Mestského zastupiteľstva hlavného mesta SR Bratislavy a poslanca Miestneho zastupiteľstva Mestskej časti Bratislava-Podunajské Biskupice. V roku 1992 pôsobil vo funkcii zástupcu prednostu Okresného úradu štátnej správy hlavného mesta SR Bratislavy.

V parlamentných voľbách v roku 1992 bol zvolený za poslanca SNR za HZDS. Pôsobil vo výbore pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti. Svojím hlasom v roku 1992 podporil prijatie Deklarácie SNR o zvrchovanosti SR, ako aj prijatie Ústavy SR.

V komunálnych voľbách v roku 1994 bol opäť zvolený za poslanca miestneho zastupiteľstva v Podunajských Biskupiciach, avšak už ako nezávislý kandidát.

## Referencie

Kategória:Slovenskí politici
Kategória:Slovenskí komunálni politici
Kategória:Slovenskí inžinieri
Kategória:Slovenskí elektrotechnici
Kategória:Poslanci NR SR (1992 – 1994)
Kategória:Poslanci mestského zastupiteľstva v Bratislave
Kategória:Politici ĽS-HZDS
Académie des arts et techniques du cinéma

**Académie des arts et techniques du cinéma** (doslovne Akadémia filmových umení a techník) je organizácia udeľujúca Césarov v oblasti kinematografie, ktorá vznikla v roku 1975 z iniciatívy Georgesa Cravenna.

Spravuje ju Asociácia na podporu kinematografie (APC) a jej cieľom je odmeňovať najpozoruhodnejšie počiny, francúzskej ale aj zahraničnej kinematografie každoročným udeľovaním trofeje César (podľa mena rovnomenného sochára, ktorý vytvoril sošku), podporiť kinematografickú tvorbu a pritiahnuť pozornosť verejnosti a médií.

## Členovia
Organizácia overuje fungovanie, spôsob prijímania jej členov, kritériá spôsobilosti osôb a diel a dokonca aj počet trofejí, o ktoré sa súťaži. Tvorí ju 4 694 hlasujúcich osôb rozmiestnených v 19 pobočkách, ktorí každý rok svojimi hlasmi odlíšia umelcov, technikov a filmy, ktoré sa im zdajú byť najpozoruhodnejšie, a udelia im trofej s názvom „César“.

### Predsedovia
Na čele akadémie je od jej vzniku:

* 1976: Marcel Ichac (dočasne)
* 19761986: Robert Enrico
* 19861988: Jeanne Moreau
* 19881990: Alexandre Mnouchkine
* 19901992: Jean-Loup Dabadie
* 19922003: Daniel Toscan du Plantier
* 20032020: Alain Terzian
* 2020: Margaret Menegoz (dočasne)
* 2020súč.: Véronique Cayla

## História
Académie des arts et techniques du cinéma, ktorá sa zvyčajne nazýva Académie des César, vytvoril v roku 1975 Georges Cravenne, tlačový referent a filmový producent. Po ceste do Spojených štátov sa vrátil do Francúzska s pevným presvedčením vytvoriť francúzsku verziu Oscarov. Počas obeda, najmä s jeho priateľom sochárom Césarom Baldaccinim, sa veci začali formovať. Prvá ceremónia oslavujúca a odmeňujúca filmy, umelcov a technikov francúzskej kinematografie sa zrodila v roku 1976 pod umeleckým menom sochára, ktorý bude zodpovedný za dizajn trofeje. Pri zakladaní Akadémie vyzval Georges Cravenne profesionálov vo filmovom priemysle, aby sa stali členmi, a teda aby hlasovali za nomináciu Cézarov. Dnes má 4 292 členov s možnosťou hlasovania určiť nominovaných a následne víťazov César ceremónie prostredníctvom dvoch kôl hlasovania. Cravenne zostal generálnym tajomníkom akadémie takmer tridsať rokov. Sedem prezidentov vystriedalo po sebe, 29. septembra 2020 zvolili členovia valného zhromaždenia Véronique Cayla a Éric Toledano za prezidenta a viceprezidenta Akadémie filmových umení a techník na dvojročné obdobie. Valné zhromaždenie bolo obnovené v septembri 2020 a volené členmi akadémie na obdobie štyroch rokov. Pôvodne bolo odovzdávaných 13 Caesarov. Dnes existuje 22 kategórií.

## Referencie

## Externé odkazy

* Académie des arts et techniques du cinéma

Kategória:César
Kategória:Filmové organizácie
Kategória:Kinematografia vo Francúzsku
Kategória:Organizácie založené v 1975
Dôchodková daň

**Dôchodková daň** (staršie aj: *dôchodová daň*, zriedkavo alebo staršie aj: **daň z dôchodku** alebo **daň z dôchodkov**) môže byť:
*alternatívne označenie príjmovej dane (príjmové dane sú v súčasných daňových sústavách najčastejšie implementované formou dane z príjmov fyzických osôb a dane z príjmov právnických osôb/korporátnej dane), pozri príjmová daň (alebo pozri daň z príjmov)
*starší názov (akokoľvek definovanej) dane, ktorej názov novšie znie daň z príjmov, pozri daň z príjmov
**ako názov konkrétnych daní v dejinách Slovenska (a Česka)*:
** od roku 1953 do roku 1992 v Česko-Slovensku: daň, ktorá bola v podstate daňou z príjmov právnickej osoby pre nepoľnohospodárske družstvá, resp. neskôr (od roku 1990) pre všetky neštátne a nepoľnohospodárske podniky, staršie názvy: do roku 1966 dôchodková daň družstiev a iných organizácií, v rokoch 1967 a 1968 dôchodková daň družstevných a iných organizácií , pozri pod daň z príjmov právnickej osoby
** 1898-1927 v Predlitavsku a Česku a 1927-1952 v celom Česko-Slovensku: daň, ktorá bola približným ekvivalentom dnešnej dane z príjmov fyzickej osoby, synonymum do roku 1927: daň z príjmu/-mov, nem. Einkommensteuer (názov do roku 1914: osobná dôchodková daň/osobná daň z príjmu, nem. Personaleinkommensteuer) , pozri daň z príjmov fyzickej osoby
** 1917-1927 na Slovensku a v Uhorsku: daň, ktorá bola približným ekvivalentom dnešnej dane z príjmov fyzickej osoby a čiastočne aj dane z príjmov právnickej osoby, synonymum: daň z príjmu/-mov, maď. jövedelemadó , pozri dôchodková daň (1917 - 1927)
** 1875-1916 na Slovensku a v Uhorsku: alternatívne označenie dane oficiálne nazývanej všeobecná dôchodková prirážka (iné názvy: prirážka všeobecnej dôchodkovej dane [alebo dane z príjmu], všeobecná dôchodková doplnková daň), maď. általános jövedelmi pótadó, synonymum: daň z príjmu/-mov , pozri všeobecná dôchodková prirážka
** 1849-1897 v habsburskej monarchii (z toho v Uhorsku len do roku 1874): daň, ktorá pozostávala z prirážky k zárobkovej dani (čím mala pripomínať živnostenskú daň), z dane z kapitálových výnosov a z dane zo mzdy, a teda sa podobala najmä časti dnešnej dane z príjmov fyzickej osoby, synonymá: špeciálna dôchodková daň, daň z príjmu/-mov, nem. Einkommensteuer, maď. jövedelmi adó, pozri dôchodková daň (1849) 
** do roku 1927 v Česko-Slovensku a habsburskej monarchii (najčastejšie v tvare daň z dôchodkov/dôchodku): iný názov rentovej dane, pozri rentová daň

**Daň z dôchodku** môže byť aj názov dane zo starobného, invalidného a vdovského dôchodku, ktorá istý čas existovala v socialistickom Česko-Slovensku, pozri daň z dôchodku (starobný dôchodok)

**Daň z dôchodkov** môže byť aj názov jednej časti poľnohospodárskej dane v socialistickom Česko-Slovensku v rokoch 1967-1974 (druhá časť poľnohospodárskej dane sa volala daň z pozemkov), pozri pod daň z príjmov právnickej osoby (alebo pozri poľnohospodárska daň)

## Poznámky


## Zdroje
Zákres

**Zákres** () je horské sedlo v pohorí Malá Fatra. Nachádza sa pod Malým Rozsutcom, východne od Terchovej.

## Polohopis
Leží v severnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a v jej časti Rozsutce. Nachádza sa na severnom konci hrebeňa, ktorý vedie severne z masívu Veľkého Rozsutca () a oddeľuje masív Malého Rozsutca () na západe a Biele steny () na východe. Voda zo severných svahov odteká Bielym potokom a z južných Hlbokým potokom do rieky Varínka v povodí Váhu, z východných oblastí steká Bielou do Zázrivky v povodí Oravy. Sedlo je súčasťou Národného parku Malá Fatra a vedie ním okraj národnej prírodnej rezervácie Rozsutec. V sedle sa križujú značené turistické trasy.

Sedlo leží na katastrálnom území obce Terchová v okrese Žilina, v Žilinskom kraji.

## Prístup
* po  zelenej turistickej značke od západu z Bieleho Potoka cez Podrozsutec
* po  červenej turistickej značke:
** od severovýchodu zo Zázrivej cez Príslop nad Bielou
** od juhu zo sedla Medziholie cez Veľký Rozsutec a sedlo Medzirozsutce
* po  modrej značke cez sedlo Medzirozsutce:
** od západu z lokality Biely Potok cez Dolné diery
** od juhu zo sedla Osnice

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Rozsutce
* Zoznam sediel Malej Fatry

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Malej Fatry
Magura (vrch v Malej Fatre)

**Magura** () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Párnica, približne  západne od mesta Dolný Kubín.

## Poloha
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Malej Fatry, na východe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a v jej časti Osnica. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Párnica. Najbližším sídlom je východne situovaná Párnica, rovnakým smerom sa nachádza Istebné, severným leží Zázrivá a južným Stankovany, Kraľovany a Šútovo.
 
## Opis
Magura leží vo východnej časti pohoria, v rázsoche Osnice (), ktorá vedie juhovýchodným smerom z oblasti sedla Medziholie. Je súčasťou rovnomenného hrebeňa, zaberajúceho strednú časť rázsochy, ktorá sa tu delí na dve vetvy; jedna vedie východným smerom na Magurku (), druhá juhozápadne na Kykulu (). Západným smerom sa svahy hrebeňa zvažujú do doliny Bystrička, ktorou voda do Oravy odteká rovnomenným potokom, severné klesajú do údolia Zázrivky. Oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra a na severných svahoch sa rozprestiera prírodná rezervácia Veľká Lučivná. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. Na juhovýchodných svahoch je lyžiarsky areál.

Severným smerom sa nachádza Hrčova Kečka (), Čierťaže () a Osnica (), západným sa vypína Stoh (), Steny (), Hromové () a Žobrák (), južným Suchý vrch (), Kykula (), Zadný Šíp () a Šíp () a východným Magurka () a Lysica ().

### Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest je možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Oravskú Maguru a Oravskú vrchovinu, pri priaznivých podmienkach aj Západné Tatry, Chočské vrchy, Nízke Tatry a Veľkú Fatru.

## Prístup
* po  modro značenom chodníku (traverzom):
** od východu z Párnice
** od severozápadu zo sedla Medziholie cez Osnicu ()

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Osnica
* Zoznam vrcholov v Malej Fatre

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Tisícovky na Slovensku
Kategória:Vrchy v Malej Fatre
Kategória:Vrchy v okrese Dolný Kubín
Kategória:Párnica
Amorejská dynastia

**Amorejská dynastia** môže byť:
* babylonská dynastia založená príslušníkmi kmeňa Amorejcov, pozri amorejská dynastia (Babylon)
* byzantská dynastia vládnuca v rokoch 820867, pozri amorijská dynastia

## Referencie
Amorijská dynastia

**Amorijská dynastia** (iné mená: **[[amorejská dynastia]]**, **frýgska dynastia**, **frýgická dynastia**) bola byzantská dynastia vládnuca v rokoch 820867. Preslávila sa doznievaním a ukončením ikonoklastických (obrazoboreckých) sporov. Počas patriarchátu Fótia došlo k tzv. Fótiovej schizme s Rímom, pokresťančeniu Bulharov (cár Boris) a k vyslaniu svätých Cyrila a Metoda na Veľkú Moravu (862/3). Bojovala s Arabmi (Abbásovcami). Vláda Amorijskej dynastie sa skončila v roku 867, keď cisára Michala III. zvrhol zakladateľ Macedónskej dynastie, Bazil I. Pomenovanie získala od miesta narodenia jej zakladateľa, Michala II., ktorým bolo maloázijské mesto Amorion, ktoré bolo počas jej vlády zničené Arabmi (pozri aj 40 mučeníkov z Amoria).

Podľa niektorých byzantológov nebol otcom byzantského cisára Leva VI. zakladateľ Macedónskej dynastie Bazil I., ale jeho predchodca Michal III., ktorého Bazil zvrhol. Pokiaľ by tomu tak bolo, amorijská dynastia by *de facto* pod cudzím menom vládla až do roku 1056, keď zomrela cisárovná Teodora.

## Referencie

Kategória:Amorijská dynastia
Kategória:Šľachtické rody v Byzantskej ríši
Kategória:Byzantské cisárske dynastie
Mitanni

[thumb|Staroveký [Blízky východ v roku 1400 pred Kr.]]
**Mitanni** známe Asýrčanom ako **Chanigalbat** a Egypťanom ako **Naharin** a **Metani**, bolo kráľovstvo, ktoré sa kedysi rozprestieralo od dnešného severného Iraku cez Sýriu až do Turecka. 

Hlavným mestom Mitanni bolo Vaššukanni, ležiace na prameňoch rieky Habur (prítok Eufratu). Názov Vaššukanni je podobný kurdskému slovu baškani, pričom baš znamená „dobrý“ a kanî znamená „studňa“ alebo „zdroj“. A tak sa význam tohto slova prekladá ako „zdroj dobra“ alebo aj ako „zdroj bohatstva“. 

Hoci dnes už je Mitanni do značnej miery zabudnuté, vo svojej dobe patrilo medzi najväčšie národy.

## História
Prví ľudia v tomto regióne boli identifikovaní ako migrujúci Indo-Iránci alebo Indo-Árijci a dokonca boli spájaní so semitskými Hyksósmi, ale o ich etnickej príslušnosti sa naďalej vedú diskusie. Historici sa ich pokúšali stotožniť s jednou alebo druhou skupinou na základe mien božstiev vzývaných v zmluve s Chetitmi, ale Indoárijci aj IndoIránci, ktorí kedysi boli súčasťou tej istej migračnej skupiny zo Strednej Ázie, uctievali rovnakých indických bohov, ako boli napr. Indra, Mitra a Varuna.

Predpokladá sa, že vládnucou triedou Mitanni boli bojovníci známi ako Maryannu. Obyvatelia tohto kráľovstva hovorili churritčinou, čo bol neindeurópsky jazyk rozšírený na severe dnešnej Sýrie a na východe dnešného Turecka. Chetiti označovali týchto ľudí ako Churi a ich územie ako krajinu Churriov.

Existuje len málo záznamov o obyvateľoch tohto kráľovstva. Ale korešpondencia medzi kráľmi Mitanni a kráľmi Asýrie a Egypta (tzv. Amarnské listy) potvrdzuje, že išlo o prosperujúci národ, ktorý prekvital v období medzi rokmi 1500 a 1240 pred Kristom. Vyspelosť a význam tohto kráľovstva dokladuje aj zmluva medzi Mitanmi a Chetitmi alebo najstaršia príručka na výcvik koní na svete. V období svojho vrcholného rozvoja bolo Mitanni tak silné, že patrilo medzi vtedajšie hlavné veľmoci, ako bol Egypt, Chetiti, Babylónia a Asýria.

Počnúc 14. storočím pred Kristom však asýrske vpády oslabili kráľovstvo Mitanni, pretože asýrsky kráľ Aššur-uballit I. (r. 13651330 pred Kristom) anektoval významné územia. Mitanni oslabili aj vnútorné spory o nástupníctvo medzi jednotlivými kráľovskými rodinami, čo spravilo z tohto kráľovstva ľahkú korisť pre Chetitov. Tí pod vedením kráľa Šuppiluliuma I. (asi 13441322 pred Kristom) deportovali veľké časti domáceho obyvateľstva a nahradili ich vlastným.

Asýrsky kráľ Adad-nirári I. (približne 13071275 pred Kristom) taktiež obsadil tento región a opäť deportoval časti obyvateľstva a nahradil ho asýrskymi poddanými. Jeho syn a nástupca Salmanasar I. dokončil dobytie Mitanni v toku 1250 pred Kristom. Jeho syn Tukulti-Ninurta I. porazil v roku 1245 pred Kr. Chetitov v bitke pri Nihriji, čím ich eliminoval ako regionálnu mocnosť a definitívne začlenil kráľovstvo Mitanni do Asýrskej ríše.

## Referencie

Kategória:Zaniknuté štáty Ázie
Kategória:Zaniknuté monarchie
Kategória:Dejiny Blízkeho východu
Príslop nad Bielou

**Príslop nad Bielou** () je horské sedlo v pohorí Malá Fatra. Nachádza sa na severnom okraji pohoria nad osadou Biela, južne od Zázrivej.

## Polohopis
Leží v severnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a na hranici jej časti Rozsutce a Osnica. Nachádza sa na severnom konci hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Rozsutca () severným smerom a oddeľuje Biele steny () na juhozápade a severovýchodne situovanú Čapicu (). Oblasť odvodňuje rieka Orava a jej prítok Zázrivka, kde vodu z juhovýchodných častí odvádza potok Biela, zo severných Žiakov potok. Sedlom prechádza severný okraj Národného parku Malá Fatra a križujú sa tu značené turistické trasy.

Sedlo leží na katastrálnom území obce Zázrivej v okrese Dolný Kubín, v Žilinskom kraji.

## Prístup
* po  červenej turistickej značke:
** od severu zo Zázrivej cez osadu Petrová
** od juhozápadu zo sedla Medzirozsutce cez Biele steny
* po  žltej značke z rázc. Pod Medziholím

## Referencie

## Pozri aj
* Krivánska Fatra
* Rozsutce
* Osnica (geomorfologická časť)
* Zoznam sediel Malej Fatry

## Externé odkazy
* Poloha na turistickej mape

Kategória:Sedlá Malej Fatry
Château Porgès de Rochefort-en-Yvelines

**Château Porgès de Rochefort-en-Yvelines** je francúzsky zámok nachádzajúci sa v obci Rochefort-en-Yvelines, v departemente Yvelines a regióne Île-de-France. Zámok bol postavený za 5 rokov od júla 1899 na objednávku Julesa Porgèsa, známeho obchodníka s diamantmi rakúskeho pôvodu, pre jeho manželku Rose Annu Wodianer.

## História
Zámok Porgès de Rochefort-en-Yvelines sa nachádza v rovnomennom meste v departemente Yvelines, 15 km juhovýchodne od Rambouillet. Bol postavený v rokoch 1899 až 1904 pre obchodníka s diamantmi Julesa Porgèsa, ktorý chcel svojej manželke ponúknuť majestátnu repliku parížskeho Hôtel de Salm (v ktorom dnes sídli Palác čestnej légie). Niektoré jeho proporcie sa však zdvojnásobili. Architekt a dekoratéri, ktorým bola práca zverená, už dávnejšie navrhli hotel Ritz na námestí Vendôme. Usporiadanie interiérov je priamo inšpirované veľkými zámkami 17. a 18. storočia. Pokiaľ ide o park, jeho súčasťou je veľká vodná plocha a vodopád, pričom chodníky sú lemované sochami Ferdinanda Faivreho. V neoklasicistickom slohu sa na zámku v čase jeho prvých majiteľov nachádzali významné zbierky obrazov a vzácneho nábytku. Následne, v medzivojnovom období predaný, rozdelený na dve časti (pozemok mal rozlohu 800 hektárov), objekt čiastočne stratil na význame. Neskôr sa spopularizoval vďaka natáčaniu filmov a tak od 60. rokov opäť získal popularitu. Areál, ktorého súčasťou je aj golfové ihrisko, kúpila v roku 2016 súkromná spoločnosť špecializujúca sa na organizovanie seminárov a recepcií. Súčasťou interiérov zámku je luxusná jedáleň, veľkolepá galéria a veľká pozlátená sála známa ako „sála Ľudovíta XV“.

## Využitie v kinematografii
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:

* *Les Murs ont des oreilles* (1974)
* *Les Charlots kontra Drakula* (1980)niektoré interiérové scény Drakulovho dúpäťa
* *[[Nová hračka]]* (2022)

## Galéria

Súbor:Château de Rochefort-en-Yvelines 2011 003.jpg|Vstupná časť do objektu.
Súbor:Château de Rochefort-en-Yvelines 2011 006.jpg
Súbor:Château de Rochefort-en-Yvelines 2011 033.jpg
Súbor:Château de Rochefort-en-Yvelines 2011 085.jpg


## Referencie

## Iné projekty

## Externé odkazy
* Château Porgès de Rochefort-en-Yvelines

Kategória:Hrady a zámky vo Francúzsku
Kategória:Architektúra z 1904
Kategória:Neoklasicistická architektúra
Kategória:Stavby v departemente Yvelines
Juan Pablo Shuk

**Juan Pablo Shuk Aparicio** (* 7. november 1965, Bogota, Kolumbia) je kolumbijský herec a producent maďarského pôvodu.

## Životopis
V roku 1984 absolvoval štúdium na škole Colegio San Carlos v Bogote. Neskôr vyštudoval morskú biológiu na Univerzite Jorge Tadeo Lozano.

22. septembra 2012 sa oženil so štylistkou aragónskeho pôvodu Anou de la Lastra.

## Filmografia
### Televízia

### Film
* 1999: *El séptimo cielo*
* 2001: *Cuando vuelvas de tus muertes*
* 2009: *[[Útek na Horu čarodejníc]]* (dabing)
* 2010: *Tres metros sobre el cielo*
* 2011: *No habrá paz para los malvados*
* 2011: *Sexo, mentiras y muertos*
* 2011: *Día naranja*
* 2012: *El cuerpo*
* 2012: *Ciudadano Villanueva*
* 2013: *Combustión*
* 2015: *Tiempo sin aire*
* 2016: *Demonios tus ojos*
* 2016: *Assassin's Creed*
* 2017: *La princesa Paca*
* 2017: *Nini*
* 2019: *Reevolution*

### Divadlo
* 2010: *Melodrama*
* 2011: *Historias de un karaoke*
* 2014: *El alma buena de Se-Chuan*

## Referencie

## Externé odkazy
* 
* 
* Juan Pablo Shuk na Instagrame

Kategória:Kolumbijskí televízni herci
Kategória:Kolumbijskí filmoví herci
Kategória:Kolumbijskí divadelní herci
Kategória:Osobnosti z Bogoty