Eeva Liisa Mannerová

**Eeva-Liisa Manner** (* 5. december 1921, Helsinki, Fínsko – † 7. júl 1995, Tampere, Fínsko) bola fínska spisovateľka, poetka, literárna kritička a prekladateľka. Mala obrovský vplyv na rozvoj fínskej modernistickej literatúry. Do fínčiny preložila diela českého spisovateľa, dramatika a prezidenta Václava Havla. Od roku 1997 udeľuje Zväz fínskych spisovateľov (fín. *Suomen Kirjailijaliitto*) cenu Básnická cena Eevy-Liisy Manner (fín. *Eeva-Liisa Manner –runopalkinto*).

## Život
Narodila sa 5. decembra 1921 v Helsinkách. Detstvo však strávila vo Vyborgu (fin. Viipuri), ktorý sa po moskovskom mieri v marci 1940 stal súčasťou Sovietskeho zväzu. Jej rodičmi boli Elsi Irene Kukkonen a Leo Johannes Manner, ktorý bol spisovateľ a prekladateľ.  Jej matka zomrela deň po pôrode. S otcom, ktorý si založil novú rodinu, sa Manner spoznala až v dospelom veku.

Detský vek trávila u svojich prarodičov z matkinej strany. Avšak mladý život Eevy-Liisy Manner bol značne poznamenaný neprítomnosťou rodičov, generačnou priepasťou medzi ňou a jej starými rodičmi a udalosťami, ktoré počas druhej svetovej vojny zasiahli Fínsko. Škola pre ňu bola náročná, a tak dokončila iba šesť tried základnej školy. V rámci evakuácie fínskeho obyvateľstva z okupovanej Karélie sa Manner presťahovala do Helsínk, kde si ako večerný študent dorobila stredoškolské vzdelanie.

Počas 60. a 70. rokov trávila vždy niekoľko mesiacov v roku blízko španielskeho mesta Málaga. Tieto pobyty jej pomáhali nájsť inšpiráciu a pokoj, keďže vo Fínsku sa postupne stávala verejne známou osobnosťou, z čoho sa nedokázala radovať. Medzi rokmi 1956 a 1962 pôsobila v tamperských novinách *Kansan lehti* a od roku 1962 až do roku 1990 pôsobila vo večerníku *Aamulehti*.

Eeva-Liisa Manner zomrela po dlhej chorobe 7. júla 1995 v Tampere, kde je aj pochovaná.

## Literárna tvorba
Tvorba Eevy-Liisy Manner je široká. Za svoj život napísala spolu jedenásť básnických zbierok, štyri prozaické diela, šestnásť divadelných hier, stovky kritík a esejí a tiež niekoľko prekladov. Bola držiteľkou mnohých literárnych cien

Na literárnej scéne debutovala v roku 1944 zbierkou básní Červená a čierna (fín. *Mustaa ja punaista*), v ktorej reflektovala svoje skúsenosti s vojnou a smútok za strateným karelským domovom. V roku 1949 vydala druhú zbierku Ako vietor či mrak (fín. *Kuin tuuli tai pilvi*) a o dva roky neskôr román Dievča na nebeskom móle (fín. *Tyttö taivaan laiturilla*) s autobiografickými prvkami z jej vyborgského detstva. V tomto diele sa objavuje kľúčová myšlienka celého autorkinho diela a to spojenie „*magického poriadku*“, spätým s hudbou, fantáziou a strateným detstvom a „*logického neporiadku*“, ktorý predstavoval dominanciu rácia a odcudzený svet dospelých so všetkými svojimi obmedzeniami.

Manner sa ako modernistická autorka presadila svojou zbierkou Táto cesta (fín.*Tämä matka*) z roku 1956. Toto dielo patrí dodnes medzi čitateľsky veľmi populárne a je považované za jeden z najvýznamnejších modernistických počinov vo fínsky písanej poézii. O rok neskôr vznikla ďalšia zbierka s názvom Hudba do kroku pre malé hrochy (fín. *Kävelymusiikkia pienille virtahevoille)*. Obe diela, ktoré vznikli po autorkinom presťahovaní z Helsínk do Orivesi, vyjadrujú jej vlastnú filozofiu spätú s prírodou na pozadí kritiky civilizácie.

Básne Eevy-Liisy Manner sú koncipované ako hudobné útvary, vystavané na filozofickej látke prelínajúcej sa s mystikou a mágiou. Napriek tejto rovine svojich textov, Manner neopomína ani politické témy hýbajúce vtedajšou spoločnosťou. Dokazuje to jej zbierka Keby smútok dymil (fín. *Jos suru savuaisi*) priamo reagujúca na okupáciu Československa v roku 1968, básne inšpirované udalosťami v Poľsku z 80. rokov či próza Pozor, víťazi (fín. *Varokaa, voittajat*)*.* 

Napriek tomu, že Manner mala voči divadlu zmiešaný vzťah (opisovaný ako lásku v nenávisti), napísala v roku 1959 drámu Eros a Psyché (fín. *Eros ja Psykhe*), smutný príbeh o láske a ľudskej neschopnosti poučiť sa z vlastných chýb. Španielske prostredie, kde trávila časť roku, vo veľkej miere ovplyvnilo jej tvorbu, napríklad básne zo zbierky Popísaný kameň (fín. *Kirjoitettu kivi)*, rozhlasové hry Na horách vždy prší (fín. *Vuorilla sataa aina)* a Záplava (fín. *Tulva*). Najplodnejším obdobím v tvorbe Eevy-Liisy Manner je rok 1968, kedy okrem úspešnej zbierky *Jos suru savuaisi* (Keby smútok dymil) vznikla aj jej ďalšia básnická zbierka *Fahrenheit 21* a dráma *Poltettu oranssi* (Spálený pomaranč). 

Do fínčiny preložila diela od švajčiarskeho spisovateľa Hermana Hessa či českého dramatika Václava Havla. Manner, ktorá neovládala češtinu, prekladala Havlove diela pomocou už existujúcich nemeckých prekladov. Jeho hra *Záhradná slávnosť* bola uvedená v roku 1966 v Tamperskom robotníckom divadle. V apríli rovnakého roku pricestoval zo Štokholmu do Tampere sám Václav Havel, pričom si pri tejto príležitosti pozrel inscenáciu svojej hry vo fínčine. Stretol sa aj s Eevou-Liisou Manner. Ďalšia Havlova hra *Vyrozumenie* (fín. *Tiedotus*) bola uvedená nasledujúci rok v Mestskom divadle v Jyväskylä. Táto hra však nezožala taký úspech, aký sa dostavil *Záhradnej slávnosti*. Manner sa snažila presadiť knižné vydanie Havlových hier vo vydavateľstve Tammi, no neúspešne.

## Referencie

Kategória:Fínski spisovatelia
Kategória:Fínski básnici
Kategória:Fínski dramatici
Kategória:Fínski prekladatelia
Kategória:Osobnosti z Helsínk