Thomas More

náhľad|Rodina Thomasa Mora
Sir Sv. **Tomáš More** [mɔr], anglicky **Thomas More**, v latinizovanej podobe **Thomas Morus**  (* 7. február 1478 Londýn – † 6. júl 1535 Londýn), bol anglický právnik, politik a spisovateľ. V rokoch 1529–1532 zastával úrad lorda kancelára kráľa Henricha VIII., ktorému bol blízkym spolupracovníkom a priateľom. Je považovaný za najlepšieho anglického právnika a jedného z najväčších európskych vzdelancov svojej doby. Po roztržke Henricha VIII. s katolíckou cirkvou sa v roku 1532 s kráľom rozišiel a rezignoval na svoj úrad. Keď neskôr odmietol zložiť prísahu podľa zákona o následníctve, bol najprv uväznený a neskôr popravený. Thomas More je uctievaný katolíkmi, marxistami aj anglikánskou cirkvou. Katolícka cirkev ho ctí ako svätého a mučeníka a patróna právnikov a štátnikov. Bol vôbec prvým lordom kancelárom občianskeho pôvodu, anglikánska cirkev ako martýra reformácie a v Sovietskom zväze je uvedený na pomníku v Kremli ako jeden z najväčších mysliteľov ľudstva, ktorý podporoval oslobodenie človeka od útlaku.

Podľa autorov Vojtecha Zamarovského, Bohumila Svobodu, Milana Šimečku, Jána Komorovského a Leva Hanzela je Thomas More otec myšlienky komunizmu, nakoľko vo svojej knihe predložil detailnú projekciu vyššej fázy komunistickej spoločnosti riadenej princípom každému podľa jeho potrieb.

## Mladosť a rodinný život
Bol synom sudcu Johna Mora, navštevoval latinskú školu a v svojich dvanástich rokoch sa stal pážaťom u lorda Mortona. Dva roky študoval na Oxfordskej univerzite latinčinu a gréčtinu (tu sa zoznámil s dielom Pica della Mirandollu), neskôr študoval práva na Lincoln's Inn. Tam sa zoznámil s Johnom Coletom a učením sv. Augustína. Počas štúdií sa stal poslucháčom a neskôr aj priateľom Erazma Rotterdamského, ktorý mu venoval dielo *Chvála bláznivosti*. Právnické vzdelanie získal v rodnom Londýne. Stal sa úspešným právnikom, roku 1504 členom Parlamentu. Túžil po mníšskom živote a určitú dobu žil ako laický brat v kartúze Charterhouse.

V dvadsiatichšiestich rokoch sa oženil s Joanou Coltovou, z ich manželstva sa narodili tri dcéry (Margaréta, Alžbeta, Cecília) a syn Ján. Po šiestich rokoch šťastného manželstva však manželka umrela. Po čase sa oženil druhý raz, a to s Alicou Middletonovou, ktorá bola o sedem rokov staršia, toto manželstvo zostalo bezdetné.

Jeho dcérou Margaret Roperová, významná anglická spisovateľka, jedna z najuznávanejších žien 16. storočia ktorej zaobstaral vzorné vzdelanie.

## Raná politická kariéra
Od roku 1510 bol osem rokov jedným z dvoch londýnskych podšerifov. Kráľ Henrich VIII. si Thomasa Mora všimol a vyslal ho na diplomatické misie. S diplomatickým poslaním odchádza do Nizozemska, je vymenovaný za člena kráľovskej rady a stáva sa hovorcom hornej snemovne. V roku 1517, v 39 rokoch, nastúpil plne do kráľovských služieb a zakrátko bol tiež prijatý do tajnej rady. Roku 1521 sa stal rytierom. Bol rozhodným protivníkom Martina Luthera a pomohol Henrichovi VIII. spísať spis *Obrana siedmich sviatostí*, za ktorý pápež kráľa odmenil titulom *defensor fidei* (slovensky „*obranca viery*“) a ktorý získal veľký ohlas po celej Európe. Nič mu nebolo také vzdialené ako kariéra dvorana. Erazmus Rotterdamský sa vyjadril, že *nikto sa neusiloval dostať ku kráľovskému dvoru tvrdošijnejšie ako sa More snažil odtiaľ utiecť.* Ale stále ostávala nádej, že silou svojho ducha získa kráľa pre reformy a privedie ho k politike, ktorá by uľahčila situáciu chudoby. Namiesto toho sa s ním však dostal do ostrého konfliktu, keď ho odmietol uznať ako hlavu cirkvi v Anglicku.

## Lord kancelár
Kardinál Thomas Wolsey, arcibiskup z Yorku, nedokázal zaistiť u pápeža rozvod a anuláciu manželstva Henricha s Katarínou Aragónskou a roku 1529 bol donútený odstúpiť zo svojej funkcie kancelára. Na jeho miesto bol povolaný Thomas More. Vo veciach vysporiadania sa s protestantizmom stál hlboko nábožensky založený More na strane kráľa, ale nepodporil ho v presadzovaní anulácie sobášu napriek odporu pápeža Klementa VII., ktorý bol v rozpore s kánonickým právom.

## Rezignácia a rozchod s kráľom
Henrich reagoval na odmietnutie svojej požiadavky tým, že si nechal schváliť zákon o zvrchovanosti (*Act of Supremacy*), ktorým sa sám dosadil do čela anglickej cirkvi, odtrhol ju od cirkvi rímskokatolíckej, čím vznikla anglikánska cirkev. Duchovenstvu bolo nariadené prísažne uznať svetského panovníka ako hlavu cirkvi. Thomas More s touto požiadavkou nesúhlasil a 16. mája 1532 z úradu kancelára odstúpil. Aj keď svoju rezignáciu odôvodnil zdravotnými problémami, napriek tomu bola, ako kráľom, tak aj poddanými, pochopená ako výraz nesúhlasu so zákonom o zvrchovanosti.

Roku 1534 odsúhlasil Parlament Zákon o následníctve (*Act of Succession*), ktorý uznal legitimitu všetkých potomkov Henricha a Anny Boleynovej a okrem toho odmietal akúkoľvek cudziu autoritu, či už princa, alebo potenta (tzn. i pápeža). Keď More odmietol proti svojmu svedomiu zložiť prísahu podľa tohto zákona, bol zatknutý a uväznený v Toweri. V procese, ktorý rozhodne nie je možné považovať za riadny ani podľa vtedajšieho anglického práva, bol odsúdený na smrť pre zradu a 6. júla na Tower Hill popravený. *"Zomieram ako verný služobník Boží a kráľov"*. Toto boli posledné slová jedného z významných ľudí svojej doby. Medzi jeho poslednými poznámkami bola dokonca aj katovi adresovaná vtipná veta: *"Mám krátky krk. Mier dobre, aby si si neurobil hanbu"*. Jeho hlava bola vystavená celý mesiac na London Bridge a potom po úplatku Moreovej dcéry Margaret Roperovej odstránená.

## Posmrtné pocty
Thomasova poprava sa stretla v ostatných častiach Európy s všeobecným nesúhlasom ako u katolíkov, tak aj u protestantov. Erazmus Rotterdamský sa vyjadril k jeho odsúdeniu a poprave vetou, že „*More bol čistejší než čerstvo napadnutý sneh*“.

V roku 1886 bol Tomáš Morus pápežom Levom XIII. vyhlásený za blahoslaveného a v roku 1935 Piom XI. vyhlásený za svätého. Je považovaný za patróna politikov a právnikov, katolícka cirkev slávi jeho sviatok 22. júna, spolu so sv. Jánom Fisherom, jeho priateľom a mučeníkom v rovnakej veci.

## Dielo
Jeho najvýznamnejším dielom je ***Utópia*** – *Dve knihy o najlepšom stave štátu a novom ostrove Utópii, spis skutočne zlatý a rovnako užitočný ako zábavný*, vyšlo 1516 v Antverpách - prvá zo stredovekých utópií, teda diel odohrávajúcich sa vo vysnenej, ideálnej (neexistujúcej) spoločnosti. Moreova *Utópia* (grécky *na mieste, ktoré neexistuje* nebo *Nikde*) dala názov utópii ako žánru.

**Dej:**

Kniha je napísaná formou rozhovoru s moreplavcom Rafaelom Hytolodaeom, členom výpravy Ameriga Vespucciho, ktorý žil na Utópii päť rokov. Jeho ústami More vyslovuje myšlienku, že kým nie je odstránené súkromné vlastníctvo, štát a právo si s chudobou, biedou a zločinnosťou neporadia. Jediným prostriedkom organizovania verejného dobra je aplikácia princípu rovnosti, presviedča More. Opisuje hospodársky komunizmus, premyslenú organizáciu práce, nastolenie spoločenskej spravodlivosti. Základným kameňom utopického blahobytu a šťastia je práca. Úlohou štátu je regulácia výroby, rozdeľovanie a čelenie nezamestnanosti. Právo na prácu je všeobecným právom rovnako ako aj povinnosťou, okrem najvyšších štátnych úradníkov rovnako ako vedcov a vzdelancov, aby mohli venovať svoj čas bádaniu. Vidiek je základnou zásobovacou baštou mesta, s ktorým si vymieňali produkty práce. Základnou jednotkou štátu je rodina, teda sa nesnaží prerušiť prirodzené zväzky vytvorené rodinou. Opisuje cnosti kráľa utópie tak, aby kontrastovali s politickými praktikami 16. storočia. V skutočnosti sa More usiluje o akúsi sústavu zastupiteľskej demokracie. Rodiny volia svojich zástupcov a tí zasa ďalších. Vzniká vládny snem, ktorý tajným hlasovaním volí vladára.

**Zhrnutie:**

Kniha vyvolala veľký rozruch vo vzdelaných kruhoch Anglicka a Morovi otvorila cestu k sláve. Morova spoločnosť je harmonická, až to zaváňa totalitarizmom. Uniformita vládne v obliekaní, v pracovnej náplni aj v záujmoch. Ideál – skromnosť. Pohŕda blahobytom do takej miery, že zo zlata vyrába najopovrhovanejšie predmety ako nočníky a reťaze pre zločincov. Je neuveriteľné, že taká individualistická osobnosť mohla navrhovať komunitárny spôsob života, spoločné jedlo i zábavu, rovnaké oblečenie, otvorené byty, žiadne vlastníctvo, striedanie pobytu v meste a na dedine a pod. Pri tom nepodceňuje ľudskú povahu a pri jej zlyhaní počíta s prísnymi trestmi.

### Ďalšie diela
* *Obrana siedmich sviatostí* (spoluautor, hlavné zásluhy pripísané Henrichovi VIII.)
* niekoľko historických prác (o.i. *História Richarda III.*)
* báseň *Hymnus*
* *Sama brána pekla*
* *Obrana Erazmova*
* *Utópia* (1911, 1914, 1950, 1978, 2017)

## Iné projekty

## Referencie

## Externé odkazy

Kategória:Anglickí filozofi
Kategória:Anglickí spisovatelia
Kategória:Anglickí politici
Kategória:Britskí katolícki svätci
Kategória:Kanonizovaní Piom XI.
Kategória:Blahorečení Levom XIII.
Kategória:Popravení sťatím
Kategória:Katolícki svätci majúci sviatok 22. júna
Kategória:Popravení za Henricha VIII.
Kategória:Anglickí katolícki svätci