Hadrián Radványi

PhDr. **Hadrián Radványi**, dr. h. c. (iné mená: **Hadrián Radváni** alebo **Hadrián Mária Radváni**; * 16. september 1918, Spišské Podhradie† 26. marec 2014, Trnava) bol slovenský historik, archivár, bibliograf a publicista.

Bol doživotným podpredsedom Spolku svätého Vojtecha, ktorého obnovu inicioval po páde komunistického režimu v Česko-Slovensku.

Trnavská univerzita v Trnave ho v roku 1997 ocenila čestným doktorátom a mesto Trnava čestným občianstvom. Konferencia biskupov Slovenska mu v roku 2009 udelila Cenu Fra Angelica. Je po ňom pomenovaná trnavská Ulica Hadriána Radvániho.

## Život
Narodil sa v roku 1918 v Spišskom Podhradí**** (niektoré zdroje uvádzajú, že v Spišskej Kapitule). Jeho otec Jozef bol poštovým úradníkom, matkou bola Anna, rodená Kalakayová. Jeho bratmi boli spisovateľ Celestín Anton Radványi a herec Lotár Radványi. Tretí brat Aristid zomrel v roku 1944 koncentračnom tábore.

V roku 1936 absolvoval maturitu na gymnáziu v Nových Zámkoch a následne sa zamestnal u staviteľa J. Chrásteka. V rokoch 1937 až 1945 pôsobil ako technický pracovník Spolku svätého Vojtecha. V roku 1944 bol povolaný do slovenskej armády, no o rok neskôr prešiel do česko-slovenskej armády. V auguste 1945 bol na 19 mesiacov zaistený. V období vlády Komunistickej strany musel ako politicky nespoľahlivá osoba pracovať manuálne na často striedaných pozíciách. V rokoch 1947 až 1950 pracoval v chemicko-technologickej výrobe J. Kubalu v Trnave. Následne pracoval tri roky v podniku Uniosa Praha a Bratislava. V rokoch 1953 až 1956 bol zamestnaný v Domovej správe v Trnave, kde pôsobil ako údržbár, robotník, tesár či pokrývač. Chvíľu pracoval v Rašelinových závodoch v Bratislave (1956). V roku 1957 mu bolo umožnené pracovať ako zamestnanec vo Výskumnom ústave miestneho hospodárstva v Bratislave a následne ako výskumný pracovník v Novom Meste nad Váhom, no popri tom musel pracovať aj ako robotník, železiar, vedúci skladu či vedúci Oddelenia materiálno-technického zabezpečenia v Cestných stavbách Nitra a Bratislava. Od roku 1978 bol oficiálne na dôchodku, no v rokoch 1983 až 1985 pôsobil ešte ako brigádnik v Múzeu knižnej kultúry pri Západoslovenskom múzeu v Trnave. Popri tom písal (pozri kapitolu Dielo). V rokoch 1987 pôsobil ako brigádnik v knižnici Spolku svätého Vojtecha. Desaťročia žil v dome na Halenárskej ulici, kde v minulosti sídlila tlačiareň Václava Jelínka, ktorá vydala veľkú časť bernolákovskej literatúry. Po roku 1989 sa pričinil o obnovu nezávislého Spolku svätého Vojtecha a v rokoch 1990 až 1996 bol jeho podpredsedom a následne až do smrti čestným podpredsedom.

Trnavská univerzita v Trnave ho v roku 1997 ocenila čestným doktorátom „*za rozvoj štúdií, keď s dôslednou erudíciou publikoval mnohé vzácne práce, v ktorých sa zaoberal tak svetskými, ako aj cirkevnými slovenskými dejinami, osvetlil v nich starobylosť Trnavy, a tiež preskúmal osudy [[Slovenské učené tovarišstvo|Slovenského učeného tovarišstva]] v čase [[Formovanie moderného slovenského národa|národného obrodenia]]*.“ O rok neskôr sa stal držiteľom Ceny mesta Trnavy za celoživotnú prácu a v roku 2007 mu bola udelená Pamätná medaila predsedu TTSK. Mesto Trnava mu v roku 2008 udelilo čestné občianstvo. Konferencia biskupov Slovenska mu v roku 2009 udelila Cenu Fra Angelica. V roku 2012 získal Cenu biskupa Pavla Jantauscha udeľovanú trnavským arcibiskupom. 

Zomrel roku 2014. Pri príležitosti prvého výročia jeho úmrtia usporiadala Trnavská univerzita, Arcibiskupský úrad v Trnave a Spolok svätého Vojtecha spomienkový večer *Pocta Hadriánovi Radvánimu*.

## Dielo
Bolo zaznamenaných približne 2 500 Radványiho prác rôzneho charakteru. Tlačou vyšlo 30 monografií a veľkých štúdií. Svoje historické bádanie spájal predovšetkým s Trnavou a cirkevnými témami. Zaoberal sa dejinami kníhtlače na Slovensku a bernolákovskou generáciou slovenského národného obrodenia. Pred Nežnou revolúciou však často publikoval iba samizdaty pod pseudonymom (*Hradný*, *Kapitulský*, *Spišský*, *Podracký*, atď.). Oficiálne vydal do roku 1990 len osemnásť väčších prác. Po zmene režimu mu vyšla obrazová publikácia *Stará Trnava v obrazoch*, kniha o Slovenskom učenom tovarišstve, trnavských kostoloch, o Bazilike Sedembolestnej Panny Márie v Šaštíne (*Naša národná svätyňa Bazilika v Šaštíne*, 1990) či publikácia *Bazilika svätého Mikuláša v Trnave*. Spolok svätého Vojtecha vydal v roku 2008 jeho publikácii *Panna Mária Trnavská 1708 – 2008*. Venoval sa tiež pôsobeniu jezuitov na Slovenku. Už koncom 80. rokov spolupracoval na knihe o dejinách jezuitov na Slovensku, ktorej rukopis sa vyšiel v Kanade vo vydavateľstve Dobrá kniha. Jezuitom venoval aj publikácie *Jezuitská a Univerzitná knižnica v Trnave: hľadanie spoločného kultúrneho dedičstva* (2006) či *Ján Simonides (16391674): Slovenský mučeník zo Spoločnosti Ježišovej* (2011). 

## Referencie

Kategória:Slovenskí historici
Kategória:Slovenskí archivári
Kategória:Slovenskí publicisti
Kategória:Slovenskí vedeckí spisovatelia
Kategória:Držitelia čestných doktorátov Trnavskej univerzity v Trnave
Kategória:Čestní občania Trnavy
Kategória:Osobnosti zo Spišského Podhradia