Tre Cime

**Tre Cime di Lavaredo** (tri štíty Lavaredské, nem. Drei Zinnen – tri cimburia) sú impozantná trojčlenná skupina, najčastejší symbol Dolomitov. Vyrastajú kolmo zo sutinových polí. Najvyššia, prostredná Cima Grande (veľká) meria , Cima Ovest (západná)  a Cima Piccola (malá) . V skupinke poslednej sa ešte rozoznávajú ďalšie veže – Punta di Frida , Cima Piccolissima (najmenšia, Preussturm)  a Torre Minor, tiež Anticima. Vo veľkých, silne previsnutých severných stenách Cima Grande (z  výšky je prvých  previsnutých asi  od základne) a Cima Ovest ("strecha sveta") sa posúvali možnosti športového lezenia.

## Výstupy normálkami
* Prvý výstup na Cima Grande – rakúsky horolezec P. Grohmann s horskými vodcami F. Innerkoflerom a P. Salcherom v r. 1869, dnešná normálka. Nástup z juhu smerom na štrbinu medzi Cima Piccola a Cima Grande, odbočiť doľava žľabom a z neho do vlastného masívu C. Grande. Stienka obťažnosti III a nad ňou už ľahšie skalou a sutinou na vrchol. Hlavné riziko sú padajúce kamene, zhadzované množstvom vystupujúcich (prilba!). 4 – 5 hod.
* Prvý výstup na Cima Ovest urobili M. Innerkofler a G. Ploner v r. 1879 tiež z juhu normálkou. Trasa: Niekoľko metrov pod sedlom Forcella Grande sutinovým žľabom doľava. Červené značky na skale, cez komíny a sutinové terasy až na policu pod vrcholom. Po nej na západ – vľavo, asi doprostriedka záp. steny. Stupňami a komínmi na vrchol. 2 – 3 hod., II.
* Na Cima Piccola prví vystúpili v r. 1881 M. a H. Innerkoflerovci, najťažšia z normálok, IV-.

## Severná stena Cima Grande
* 1933 E. Comici, bratia A. a G. Dimaiovci, tri dni, VI. Boli kritizovaní za množstvo použitého materiálu.
* 1937 Prvé sólo Emilio Comici vlastnou cestou, ako odpoveď kritikom.
* 1949 G. Rébuffat, G. Solda, Mazetti, R. Stern.
* 1953 Prvý zimný výstup W. Bonatti a C. Mauri.
* 1958 Direttissima L. Brandler, D. Hasse, J. Lehne a S. Loew, VI+, A3, alebo VIII+.
* 1961 Prvý čs. výstup R. Kuchař, Z. Zibrín cestou Comiciho.
* 1967 E. Mauro, M. Minuzzo, "Via Camillotto Pellesier", dnes 8b.
* 1969 H. Myslivcová, L. Páleníček direttissimou.
* 1991 M. a P. Packo, Superdirettissima, RP.
* 1992 M. a P. Packo, Yellowstone, 7+/8-.

## Severná stena Cima Ovest
* 1935 R. Cassin a V. Ratti.
* 1959 A. Schelbert a H. Weber (švajč. cesta).
* 1959 SZ hrana, tzv. pilier Veveričiek, G. Ghedina, L. Lacedelli, L. Lorenzi a A. Michielli.
* 1970 I. Fiala a O. Pochylý, pilier Veveričiek.
* 1977 Prvovýstup ľavou časťou steny Z. Demján, J. Porvazník a P. Zelina.
* 2000 Zima, prvovýstup: Alex Huber, "Bella Vista", IX- (8c).
* 2007 Prvovýstup: A. Huber, "Pan Aroma", 11- (8c+), najťažšia cesta v Dolomitoch.

## Panoráma
thumb|1000px|center|Paternkofel (vľavo) a Tre Cime

## 1. svetová vojna
Oblasťou prechádzala fronta medzi Rakúsko – Uhorskom a Talianskom. Z množstva pozostatkov je zaujímavý napr. tunel v masíve Paternkofelu, ktorým prechádza značkovaná cesta.

## Šesť veľkých stien Álp
K Trilógii – severným stenám Grandes Jorasses, Matterhornu a Eigeru sa občas pridáva západná stena Petit Dru, severná stena Cima Grande a práve sv. stena Piz Badile. Prvý ich všetky preliezol a vo pútavo popísal Gaston Rébuffat. Slovenský horolezec Zdeno Zibrín zliezol štyri z nich už v r. 1961.

## Referencie
* I. Dieška: *Horolezectvo - Encyklopédia*, Šport 1989.
* I. Dieška: *Horolezectvo zblízka*, Šport 1984.
* G. Rébuffat: *Hviezdy a búrky*, Osveta 1956.

## Externé odkazy
* Otočná panoráma 
* Plánik, fotky, popisy v angličtine
* Lezenie v oblasti 
* Prehľad ciest na Cima Grande s popismi v češtine
* Normálka na Cima Ovest, popis po taliansky 

Kategória:Vrchy v Taliansku
Kategória:Vrchy v Alpách
Kategória:Vrchy v Dolomitoch
Kategória:Dvojtisícovky v Taliansku