Quidó Hoepfner

náhľad|Hrob Quida Hoepfnera v Budapešti
**Quidó Cornél Hoepfner** (* 23. august 1868, Spišské Podhradie – † 26. február 1945, Budapešť) bol uhorský architekt. 

Je považovaný za jednu z ústredných osobností uhorského a maďarského architektonického života na prelome 19. – 20. storočia. Tvorí osobitú alternatívu hlavného architektonického prúdu. Quidó Hoepfner patril do skupiny architektov, ktorí výrazne zasiahli do výrazu maďarskej krajiny. Títo architekti vniesli do maďarskej architektúry všetky štýly sveta. V dejepise maďarskej secesie je známy citát Odona Lechnera z roku 1902: „ Keď ide cudzinec ulicami Budapešti, vidí všetky štýly národov sveta, len maďarský národný v našej architektúre nenájde.Secesia prenikla z Viedne do Budapešti a predovšetkým odtiaľ sa dostala aj na Slovensko. Napriek jej krátkemu trvaniu sa zachovalo na veľa secesných stavieb na celom území Slovenska. Medzi nimi boli aj diela Quida Hoepfnera.

## Život
Guido Cornél Hoepfner sa narodil 23. augusta 1868 v Spišskom Podhradí v rodine finančníka a redaktora Gustava Hoepfnera st. (1833-1900), ktorý viedol Zipser Credit Bank a Hermíny rod. Maurerovej (1837-1893) ako druhorodené dieťa. Mal dvoch súrodencov- sestru Elsu (1863-1921) a brata Gustava (1872-1932), ktorý sa vydal v otcových šľapajach a pôsobil v bankovej sfére. Absolvoval Reálne gymnázium v Levoči a v roku 1886 začal študovať na Technickej univerzite v Budapešti technické inžinierstvo a architektúru. Po ukončení štúdia sa usadil v Budapešti. 

26. januára 1892 sa oženil s Máriou Fleischerovou z Levoče (1869 - 1901), dcérou bývalého župného lekára MUDr. Friedricha Fleischera (1813 - 1890). Z manželstva sa narodili dve dcéry Editha (1893 - 1918) a Lili (1894 – 1895). 

Silné väzby a spoločenská angažovanosť ho viedli k tomu, že počas celého života neustále udržiaval styky so svojím rodným krajom. Bol členom a neskôr predsedom Spišského spoločenského kruhu a Spišského spolku v Budapešti.

## Tvorba

Ešte počas štúdií pracoval v Uhorských štátnych železniciach ako praktikant. Spolupracoval na mnohých projektoch, napríklad na projekte železničnej stanice v Temešvári (Rumunsko). Zúčastnil sa mnohých verejných súťaží. V ateliéri prof. Alajosa Hauszmanna (1847-1926) pracoval na dokončení prestavby a dostavby budinského kráľovského hradu. Mal podiel na návrhu jazdiarne kráľovskej a novej arcikniežatskej stajne a ďalších drobných stavieb. Cisár Franišek Jozef I. mu za tieto práce udelil v roku 1906 Rád rytierskeho kríža Františka Jozefa. Pochovaný je na Farkašrétskom cintoríne v Budapešti spolu so svojou prvou manželkou Máriou, rod. Fleischerovou z Levoče (1869 - 1901) a dcérami Edithe (1893-1918) a Lili (1894-1895).náhľad|Hotel Arciknieža Jozef, teraz Dacia v rumunských kúpeľoch Baile Herculane  Spolupracoval s architektom Gézom Györgyim (1851-1934), s ktorým navrhol okrem iných v roku 1905 honosnú vilu pre Dr. Dezső Bayera na Minerva utca 3 v Budapešti vrátane interiérového zariadenia alebo neobyčajný hotel Arciknieža Jozef (teraz Dacia) v kúpeľoch Băile Herculane v dnešnom Rumunsku. V roku 1911 začali projektovať Palác poisťovacej spoločnosti Viktória na Károly körút 3 v Budapešti. Za mnohé zaujímavé  a zrealizované projekty mu panovník udelil titul kráľovský radca. Pôsobil aj ako technický poradca Spolku sanatória arcikniežaťa Jozefa a na konci Prvej svetovej vojny mu bol udelený Železný kráľovský rád 3. triedy. Na sklonku života zastával v Budapešti množstvo reprezentačných funkcií. Na 52. výročnom zasadaní Spišského spolku v Budapešti 2. marca 1928 bol zvolený za jeho predsedu. Nasledujúci rok sa stal podpredsedom Maďarského spolku inžinierov a architektov. Taktiež bol podpredsedom Národného zväzu maďarských inžinierov a architektov. Funkciu podpredsedu v týchto združeniach zastával do roku 1932, kedy sa stal členom hornej snemovne maďarského parlamentu. 

### Tatranská tvorba

Koncom 19. storočia jeho otec, ktorý bol riaditeľom Spišskej úverovej banky a ústrednej sporiteľne v Levoči, ktorá mala v prenájme Starý Smokovec a istý čas aj Tatranskú Lomnicu sa pričinil o to, že dostal prvú tatranskú objednávku na projekt hotela v Tatranskej Lomnici. Uplatnil pri tom dekoratívnu drevenú konštrukciu pričom vzorom mu bola nemecká hrazdená architektúra. 

* V novembri 1897 projektoval pre Starý Smokovec drobnú stavbu kvetinárstva a holičstva, ktorá bola rok na to zrealizovaná. Opäť tu uplatnil oblúkovú hrazdenú konštrukciu. Tento objekt, ktorý stál na zákrute pod terajším Mestským úradom, bol zbúraný po roku 1950. V tom čase slúžil ako cukráreň. 
náhľad|Bývalý hotel Scepusia v Starom Smokovcináhľad|Bývalý Kúpeľný dom v Starom Smokovci
* S takmer rovnakým zámerom projektoval v Starom Smokovci Csákyho dom (1898 - 1990). Na inšpiráciu jeho hrazdenej konštrukcie slúžili britské, francúzske a nemecké predlohy.  Na tejto stavbe využil svoju secesnú záľubu vo východnom umení, ktorá sa  prejavila v tvaroch a výzdobe štítov na severnej fasáde, voľne inšpirovaných japonskou architektúrou. Na východnej fasáde použil karpatský tvar strechy v tvare polvalbového štítu s podlomenicou. Hotel bol podľa Hoepfnerovho projektu v rokoch 1916 – 1917 spolu so susedným hotelom Scepusia stavebnými úpravami prestavaný na sanatórium Tatra. Hotelová časť bola zbúraná po prízemie po požiari v roku 1980. Teraz toto torzo slúži ako polyfunkčný komplex Tatra. 
* Vedľa zvyškov bývalého Csákyho hotela (teraz Tatra) stojí bývalý kúpeľný dom ( teraz Centrál). Bol postavený v rokoch 1901 - 1903. Aj tu ako na iných tatranských stavbách sa objavujú hrazdené motívy karpatského staviteľstva (najmä striech) a secesnej interiérovej výzdoby a vitráže.

Najvýznamnejšími objednávkami pre Hoepfnera boli projekty troch grandhotelov. Objednávatelia žiadali exkluzivitu. Tá sa mala prejaviť nielen v samotnom vzhľade hotelov, ale aj v interiéroch a technickom vybavení hotelov.  
náhľad|Grandhotel Starý Smokovec
* Ako prvý navrhol pre Spišskú úverovú banku Grandhotel v Starom Smokovci (1903-1904, prístavba reštauračného krídla 1905). V prízemí sú dvere secesného tvaru omega. Strešná silueta zaujme zalomeným pôdorysom a je citlivo včlenená do horského prostredia. Hrazdenú konštrukciu odvodil od britských vzorov.  

Ďalšie dva hotely navrhol v spolupráci s Gézom Györgyim pre Medzinárodnú spoločnosť spacích vozňov (Compagnie Internationale des Wagons-Lits), ktorá si prenajala od štátu Štrbské Pleso a kúpele v Tatranskej Lomnici. 
náhľad|Grandhotel Praha Tatranská Lomnica
* V roku 1905 tu otvorili Tatra Pallace Hotel (teraz Grandhotel Praha). Priestorové riešenie dvojpodlažnej haly, pri ktorom sa uplatnilo schodisko s galériou, bolo inšpirované britskou architektúrou.   Hlavné spoločenské priestory (poschodová hala a reštaurácia) mali bohatú barokovú secesnú štukovú výzdobu.
náhľad|Hoepfnerov  Grandhotel na Štrbskom Plese s neskoršími prístavbami
* Grandhotel (neskorší Kriváň) na Štrbskom Plese (1904-1906)  má rozdelenú ubytovaciu a spoločensko-stravovaciu prevádzku do dvoch častí. Fasády ubytovacej časti hotela sú strohé, ale aj tu navrhol hrazdenú konštrukciu, keď sa inšpiroval britskými a severofrancúzskymi predlohami. Vnútorná reštauračná a spoločenská časť hotela je bohatšia a členitejšia, využívajúca vo väčšej miere bohatú
škálu prírodných materiálov. Na architektúre odrážajúcej vplyv britského umeleckého hnutia Arts & Crafts sa stretajú historizujúce a secesné motívy. Hoepfner s Györgyim navrhovali aj jeho interiérové zariadenie. 

* Nové tendencie v znamení avantgardy a moderny sa objavujú v Hoepfnerovej tvorbe v predvečer Prvej svetovej vojny. Prejavili sa na projekte polyfunkčného objektu kaviarne, ktorá bola riešená ako prístavba ku Grandhotelu Kriváň na Štrbskom Plese (1914- 1917). Hoci bol tento pozoruhodný objekt naposledy nazývaný Končistá vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku, zbúrali ho v roku 2004. 

* Posledným čiastočne realizovaným projektom bola hotelová prístavba ku grandhotelu na Štrbskom Plese. Po vzniku Československa bola rozostavaná stavba dokončená podľa nového projektu Aloisa M. Pinkasa (1884-?) a otvorená v roku 1923 ako Grandhotel Hviezdoslav. V súčasnosti je súčasťouhotelového komplexu Grand Hotel Kempinski High Tatras. 

* Bol autorom prvého penziónu vo Vysokých Tatrách nazývaného Tatranský domov. V roku 1912 si ho nechal pri Tatranskej Polianke postaviť riaditeľ kúpeľov Starý Smokovec Dezider Reichart st. (1871 – 1933).
 
## Zdroje
*
*
* 
*
* oficiálna stránka Grandhotela Praha, Tatranská Lomnica http://www.ghpraha.sk/index.php?lang=&page=hotel
* oficiálna stránka Hotela Grand, Starý Smokovec http://www.grandhotel.sk/?page=historia

## Referencie

Kategória:Maďarskí architekti
Kategória:Narodenia v 1868
Kategória:Úmrtia v 1945
Kategória:Slovenskí architekti
Kategória:Uhorskí architekti
Kategória:Osobnosti zo Spišského Podhradia