Константин Матезонскый

**Константин Матезонскый**, *1794, Российска империя – , Унгвар, Мадярске кральовство — закладатель, диригент и хормайстер первого в Угорской Руси полифоничного (четыриголосого) хору *Гармония*  в Унгварѣ.

## Биографичны податкы
До Унгвару пришов в року 1833 з Перемышля, де быв под псевдонимом *Бѣлорусин* спѣваком катедралного хора. Призвиско *Матезонскый* выгадане, його особность повна тайны, дозвол на селитву в Унгварѣ не достав, бо не мав пас. Зато, же фахово ся розумѣв на музицѣ, было му понукнуте, жебы ся вернув до Перемышля за легитимациями, а так буде приятый за хормайстра катедралного хора. Понеже ниякых легитимаций не мав ани в Перемышлю, Матезонскый одышов до Мукачова, а одты дав знати, же го не пустили до Польщи. За первый рок жив в монастырю яко гость поета и священика Василя Довговича, декана Мукачовского деканата, котрый даколько разы писав до викаря Йоанна Чурговича, ци не мог бы Матезонскый достати пост без паса. Аж наконець в осени 1834 епархия пристала на то, жебы провадив церковный хор без легитимации особы. Была му становлена мѣсячна платня 10 флорины, але квартель и кост достав задарь в семинарии. Матезонскый жив фурт в худобности. 

О свойом походжѣню и особности никому нич не прозрадив. Коли раз , з котрым ся приятелили, пробовав ся дознати тайну, напоивши свого сполубесѣдника вином, Матезонскый ся остро подхватив: «Знам, де сѣгаш, Россиянин тайну не вызрадить!» Умер хормайстер 28. децембра 1858 по тыждньовой хворотѣ&nbsp;— запалу печункы. В послѣдны минуты його живота коло постели умираючого были його ученици Иван Силвай, Андрей Медведий и диригент *Гармонии* Михайло Лихварчик.

Погребеный быв на теметовѣ при ужгородском замку. В совѣтской добѣ, при ликвидациии теметова, надгробок передали до фондох музея, умѣщеного в замку.

## Хор и репертоар
Хор Матезонского называв ся *Гармония*. Полифоничный спѣв быв на тот час новотов не лем в Унгварѣ, але и в Австрийской империи. Хор продовжив свою чинность и по смерти Матезонского, веце як 100 рокы. Репертоар *Гармонии* чинили литургичны творы и духовны концерты , украинскы и русинскы спѣванкы: *Мир вам, братя*; *Руська земле, наша мати*; *Дай нам, Боже, добрый час*; *Думы мои, думы*; *Я Русин 6ыл*; *На войну иду*; *Ой, на горѣ жыто*; а тыж русскы народны спѣванкы и романсы:
*Черная шаль*, *Выхожу один я на дорогу*, творы . Выступлѣня хора зыскали величезный успѣх, як свѣдчать рецензии в тогочасной пресѣ. 

Од року 1936 *Гармония* выступовала на габах *Радио Кошицѣ* зо службов Божов, колядами, духовныма спѣвами и людовыма спѣванками. Послѣдным ей диригентом быв Никифор Петрашевич, высвяченый 23. марца 1941 в Ужгородѣ и абсолвовавшый Будапештску конзерваторию в року 1943.

## Жерела и одказы
* **Алмаший М.**: Матезонский Константин // Поп, Иван. Энциклопедия Подкарпатской Руси. — Ужгород: Изд-во В.Падяка, 2001. — 431 с.   Сс.&nbsp;248–249. 
* **Гайдук В. М.**: Історія становлення та розвитку хорового мистецтва Закарпаття в ХІХ – ХХ столітті //Наукові записки Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка. Серія: Мистецтвознавство. 2011. №&nbsp;1.   Доступне онлайн
* **Грін О. О.**: Константин Матезонський — засновник професійної музики Підкарпатської Русі у першій половині XIX ст. // Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: Історія. Вип.&nbsp;14 / Міністерство освіти і науки України; Ужгородський національний університет — Ужгород: СМП «Вісник Карпат», 2005  Сс.&nbsp;51–55 Доступне онлайн 
* **Федір Ковач**: Матезонський Костянтин //, с.&nbsp;213 
* **Павленко Г. В.**: Матезонський Костянтин //Діячі історії, науки і культури Закарпаття. Малий енциклопедичний словник. Ужгород, 1999.  
* **Росул Т.**: Матезонський // Українська музична енциклопедія. Т.&nbsp;3: Л – М  — Київ : ІМФЕ НАНУ, 2011.  С. 338.
* 

## Референции

Катеґорія:Диригенты
Катеґорія:Персоналии 19. стороча
Катеґорія:Ужгород