Pipilotti Rist

**Pipilotti Elisabeth Rist** (født **Elisabeth Charlotte Rist** 1962) er en sveitsisk billedkunstner, best kjent for sin eksperimentelle videokunst og installasjonskunst. Arbeidene hennes har vært vist både på soloutstillinger og ved internasjonale biennaler, og hun har mottatt flere priser for sin kunst.

## Bakgrunn og utdannelse
Rist vokste opp i Grabs, en sveitsisk by i Rhindalen nær den østerrikske grensen. Faren er lege – og moren lærer.

«Lotti» var kjælenavnet hennes da hun var barn. Hun identifiserte seg tidlig med sin barndoms helt, Astrid Lindgrens Pippi Langstrømpe, og i 1982 begynte hun å bruke navnet Pipilotti Rist.

Hun studerte grafisk formgivning, illustrasjon og fotografi ved Universität für angewandte Kunst Wien (1982–1986) og audiovisuell kommunikasjon og video ved Schule für Gestaltung Basel (1986–1988).

## Karriere
Rist produserte sin første video mens hun fortsatt studerte: *I'm Not the Girl Who Misses Much* (1986). Tittelen er hentet fra en linje i Beatles-sangen «Happiness is a warm gun». Allerede i denne første videoen leker og eksperimenterer hun med mediet. Hun hopper opp og ned og faller ut av klærne sine mens hun gjentar linjen «I'm Not the Girl Who Misses Much».

«Fra hennes tidlige musikk-videoer til de senere oppslukende projeksjonsmiljøer, er Rists unike kunstneriske vokabular forankret i populærkultur, teknologi og historisk feministisk videokunst.»

Hun bruker flere uttrykksformer i kunsten, og blander gjerne flere medier. I perioden 1988–1994 spilte hun i rocke- og performancebandet *Les Reines Prochaines* (De kommende dronningene), og utviklet samtidig et uttrykk i videoene sine som er nær musikkvideoer. Hun opptrer ofte selv i sine egne videoer og synger gjerne lydsporet. I tillegg til videoer bruker hun andre uttrykksformer, som installasjoner. I disse stiller hun gjerne opp kameraer og skjermer, plassert på humoristisk vis i lokalene, som del av utstillingene.
«Hennes fascinerende verk omslutter seerne i sensuelle, fargerike kaleidoskopiske projeksjoner som forener den naturlige verden med det teknologisk sublime. Rist refererer til kunsten sin som en 'forherligelse av evolusjonens vidundere', og opprettholder en dyp følelse av nysgjerrighet som gjennomsyrer hennes utforskninger av fysiske og psykologiske opplevelser. Arbeidene hennes bringer seerne inn i uventede, altoppslukende møter med teksturene, formene og funksjonene i det levende universet rundt oss.»Rists kunst kan oppleves surrealistisk, flere av verkene hennes er store og godt synlige i bybildet, som da hun i 2000 skapte en serie på 16 ett-minutt lange videosegmenter som ble vist på den største videoskjermen i Times Square i New York. Samlingen av videoer besto av nærbilder av ansiktet hennes, som var filmet mens hun kom med poetiske, filosofiske og politiske uttalelser. Verket var bestilt av New York Public Art Fund. 

Et annet eksempel på et godt synlig verk er installasjonen «Hip lights» som ble vist i London i 2011: 300 hvite underbukser, i tre ulike størrelser, belyst innenfra, ble hengt opp langs Themsens sørlige bredd i forbindelse med utstillingen *We all come from between our mother's legs* som hun hadde samtidig i Hayward Gallery. 

### Utstillinger og installasjoner (utvalg)

* 1984 – Første soloutstilling
* 1995 – Kunstverein, Hamburg 
* 1996 – Museum of Contemporary Art, Chicago
* 1998 – SITE Santa Fe
* 2000 – Montréal Museum of Fine Arts
* 2001 – Museo Nacikonal Centro de Arte Reina Sofía, Madrid
* 2004 – San Francisco Museum of Modern Art
* 2007 – Centre Georges Pompidou, Paris
* 2008 – Museum of Modern Art, New York

Hun har mottatt flere priser for sin kunst og arbeidene hennes har vært vist ved internasjonale gruppe- og kollektivutstillinger: Venezia-biennalen (1993, 1999 og 2005), São Paulo-biennalen (1995), Lyon-biennalen for samtidskunst (1997), Berlin-biennalen (1998), International Bienial Exhibition ved SITE Santa Fe (1999), Sydney-biennalen (2000) og International Triennenial of Contemporary Art,Yokohama (2005).

### Priser (utvalg)
* 1997 – Premio 2000 award ved Venezia-biennalen for videoen «Ever Is Over All».
*1998 – finalist for the Hugo Boss Prize.
*2009 – Joan Miró Prize
* 2012 – Harper's Bazaar China Art Prize
* 2013 –  Zurich Festival Prize
* 2014 – Prix Meret Oppenheim

## Referanser og noter


## Eksterne lenker
* 
*