MAO-hemmere

**MAO-hemmere (monoaminoksidasehemmere)** er en klasse legemidler som brukes primært i behandling av depresjon, angstlidelser og Parkinsons sykdom. De virker ved å blokkere enzymet monoaminoksidase, som bryter ned monoaminer i hjernen, som serotonin, dopamin og noradrenalin. Dette fører til økte nivåer av disse signalstoffene, noe som kan forbedre humøret og redusere symptomer på depresjon.

MAO-hemmere deles inn i to typer: MAO-A og MAO-B-hemmere. MAO-A-hemmere påvirker serotoninnivåer og brukes ofte mot depresjon, mens MAO-B-hemmere primært påvirker dopamin og brukes i behandlingen av Parkinsons sykdom.

En utfordring med MAO-hemmere er at de kan interagere med visse matvarer (spesielt de som inneholder tyramin) og medisiner, noe som kan føre til farlig høyt blodtrykk. Dette gjør at de ofte blir forskrevet med forsiktighet, og pasienter må følge en spesiell diett for å unngå bivirkninger. Til tross for dette er de effektive, spesielt for pasienter som ikke responderer på andre typer antidepressiva.

**Reversible hemmere av monoaminoksidase A (RIMAs)** er en undergruppe av MAO-hemmere som selektivt og reversibelt hemmer MAO-A-enzymet. RIMAs brukes klinisk til behandling av depresjon og dystymi. På grunn av deres reversibilitet anses de som tryggere enn eldre, irreversible MAO-hemmere ved overdosering. De er imidlertid mindre effektive i å øke monoaminer som er viktige for behandling av depresjon. RIMAs har ikke fått stor utbredelse på det amerikanske markedet.

## Medisinsk bruk

MAO-hemmere har vist seg å være effektive i behandlingen av panikklidelse med agorafobi,  sosial fobi,    atypisk depresjon   eller blandet angstlidelse og depresjon, bulimi,  ]     og posttraumatisk stresslidelse,  samt borderline personlighetsforstyrrelse,  og obsessiv-kompulsiv lidelse (OCD).   MAO-hemmere ser ut til å være spesielt effektive i behandlingen av bipolar depresjon ifølge en retrospektiv analyse fra 2009.  Det er rapporter om MAO-hemmer-effekt ved OCD, trikotillomani, kroppsdysmorfisk lidelse og unnvikende personlighetsforstyrrelse, men disse rapportene er fra ukontrollerte kasusrapporter. 

MAO - hemmere kan også brukes i behandlingen av Parkinsons sykdom ved å målrette spesielt mot MAO-B (derfor påvirker dopaminerge nevroner ), i tillegg til å gi et alternativ for migreneprofylakse . Hemming av både MAO-A og MAO-B brukes i behandling av klinisk depresjon og angst .

MAO-hemmere ser ut til å være spesielt indisert for polikliniske pasienter med dystymi komplisert av panikklidelse eller hysteroiddysfori .

Nyere MAO-hemmere som selegilin (brukes typisk i behandling av Parkinsons sykdom) og den reversible MAO- hemmeren moklobemid gir et sikrere alternativ  og brukes nå noen ganger som førstelinjebehandling.

Pargyline er en ikke-selektiv MAO-hemmer som tidligere ble brukt som et antihypertensivt middel for å behandle hypertensjon (høyt blodtrykk).

## Bivirkninger

### Hypertensiv krise
Personer som tar MAO-hemmere må generelt endre kostholdet for å begrense eller unngå mat og drikke som inneholder tyramin .  Hvis store mengder tyramin konsumeres, kan de utvikle en hypertensiv krise, som kan være dødelig.  Eksempler på mat og drikke med potensielt høye nivåer av tyramin inkluderer ost, Chianti-vin og syltet fisk.  For høye konsentrasjoner av tyramin i blodplasma kan føre til hypertensiv krise ved å øke frigjøringen av noradrenalin (NE), som får blodårene til å trekke seg sammen ved å aktivere alfa-1 adrenerge reseptorer . Vanligvis vil MAO-A ødelegge overflødig NE; når MAO-A hemmes, blir NE-nivåene for høye, noe som fører til farlige økninger i blodtrykket.

RIMA-er fortrenges fra MAO-A i nærvær av tyramin,  i stedet for å hemme nedbrytningen i leveren slik generelle MAO-hemmere gjør. I tillegg forblir MAO-B fri og fortsetter å metabolisere tyramin i magen, selv om dette er mindre signifikant enn levervirkningen. Det er derfor usannsynlig at RIMA-er vil fremkalle tyramin-mediert hypertensiv krise; dessuten er kosttilpasninger vanligvis ikke nødvendige når du tar en reversibel hemmer av MAO-A (dvs. moklobemid ) eller lave doser av selektive MAO-B-hemmere (f.eks. selegilin 6&nbsp;mg/24 timer depotplaster ).

### Legemiddelinteraksjoner
Den mest betydelige risikoen forbundet med bruk av MAO-hemmere er potensialet for legemiddelinteraksjoner med reseptfrie, reseptbelagte eller ulovlig innhentede medisiner, og enkelte kosttilskudd (f.eks. johannesurt eller tryptofan ). Det er viktig at en lege overvåker slike kombinasjoner for å unngå bivirkninger. Av denne grunn har mange brukere et MAOI-kort, som lar akuttmedisinsk personell vite hvilke legemidler som bør unngås (f.eks. adrenalindosering bør reduseres med 75 %, og varigheten forlenges).

Tryptofantilskudd kan inntas med MAO-hemmere, men kan føre til forbigående serotonergt syndrom .

MAO-hemmere bør ikke kombineres med andre psykoaktive stoffer (antidepressiva, smertestillende midler, sentralstimulerende midler, inkludert reseptbelagte, OTC og illegalt ervervede stoffer osv.) unntatt under ekspertbehandling. Visse kombinasjoner kan forårsake dødelige reaksjoner; Vanlige eksempler inkluderer SSRI, trisykliske midler, MDMA, meperidin,  tramadol og dekstrometorfan, mens kombinasjoner med LSD, psilocybin eller DMT ser ut til å være relativt trygge.Legemidler som påvirker frigjøring eller gjenopptak av epinefrin, noradrenalin, serotonin &#x5B; &#x5D; **'</sup> må vanligvis administreres i lavere doser på grunn av den resulterende potenserte og forlengede effekten. MAO-hemmere interagerer også med [[tobakk]]sholdige produkter (f.eks. sigaretter) og kan potensere effekten av visse forbindelser i tobakk. Dette kan gjenspeiles i vanskeligheten med å slutte å røyke, siden tobakk inneholder naturlig forekommende MAOI-forbindelser i tillegg til [[nikotin]]et .

Selv om de er tryggere enn generelle MAO-hemmere, har  er fortsatt betydelige og potensielt alvorlige legemiddelinteraksjoner med mange vanlige legemidler; spesielt kan de forårsake serotonergt syndrom eller hypertensiv krise når de kombineres med nesten alle [[Antidepressivum|antidepressiva]] eller [[sentralstimulerende midler]], vanlige migrenemedisiner, visse urter eller de fleste forkjølelsesmedisiner (inkludert dekongestanter, [[antihistamin]]er og [[Hostemedisin|hostesaft]] ).</link><sup class="noprint Inline-Template Template-Fact" style="white-space:nowrap;">&#x5B; **' &#x5D;

Okulære alfa-2-agonister som brimonidin og apraklonidin er glaukommedisiner som reduserer intraokulært trykk ved å redusere vannproduksjonen. Disse alfa-2-agonistene bør ikke gis sammen med orale MAO-hemmere på grunn av risikoen for hypertensiv krise.

### Avvenning
Antidepressiva inkludert MAO-hemmere har noen avhengighetsproduserende effekter, den mest bemerkelsesverdige er et seponeringssyndrom, som kan være alvorlig, spesielt hvis MAO-hemmere seponeres brått eller for raskt. Det avhengighetsproduserende potensialet til MAO-hemmere eller antidepressiva generelt er imidlertid ikke like signifikant som benzodiazepiner . Seponeringssymptomer kan håndteres ved en gradvis reduksjon i dosen over en periode på dager, uker eller noen ganger måneder for å minimere eller forhindre abstinenssymptomer.

MAO-hemmere, som mange andre antidepressiva, kan ha begrenset varig effekt på selve forløpet av lidelsen, og seponering kan føre til tilbakefall til den opprinnelige tilstanden.  Dette gjør overgangen mellom MAO-hemmere og SSRI mer komplisert, da det er nødvendig å rense kroppen for det ene medikamentet før man starter med det andre. En medisinsk organisasjon anbefaler å trappe ned dosen over minst fire uker, etterfulgt av en to ukers "utvaskingsperiode". Som følge av dette må pasienten håndtere depresjon uten medikamentell støtte i denne perioden, noe som ofte er bedre enn å risikere farlige interaksjoner mellom de to legemidlene.

MAO-hemmere virker ved å hemme aktiviteten til monoaminoksidase, og forhindrer dermed nedbrytningen av monoamin-nevrotransmittere og øker dermed tilgjengeligheten deres. Det er to isoformer av monoaminoksidase, MAO-A og MAO-B. MAO-A deaminerer fortrinnsvis serotonin, melatonin, epinefrin og noradrenalin . MAO-B deaminerer fortrinnsvis fenetylamin og visse andre sporaminer ; I kontrast deaminerer MAO-A fortrinnsvis andre sporaminer, som tyramin, mens dopamin er like deaminert av begge typer.

### Reversibilitet
De tidlige MAOI-ene bindes kovalent til monoaminoksidase-enzymene, og inhiberer dem irreversibelt; det bundne enzymet kunne ikke fungere og dermed ble enzymaktiviteten blokkert inntil cellen laget nye enzymer. Enzymene omsettes omtrent annenhver uke. Noen få nyere MAO-hemmere, en bemerkelsesverdig er moklobemid, er reversible, noe som betyr at de er i stand til å løsne fra enzymet for å lette vanlig katabolisme av substratet . Nivået av inhibering på denne måten styres av konsentrasjonene av substratet og MAOI.

Harmaline funnet i *[[Peganum harmala]]*, *Banisteriopsis caapi* og *Passiflora incarnata* er en reversibel hemmer av monoaminoksidase A (RIMA).

### Selektivitet
I tillegg til reversibilitet, skiller MAO-hemmere seg ved deres selektivitet av MAO-enzymets subtype. Noen MAO-hemmere hemmer både MAO-A og MAO-B likt, andre MAO-hemmere er utviklet for å målrette den ene fremfor den andre.

MAO-A-hemming reduserer nedbrytningen av primært serotonin, noradrenalin og dopamin; selektiv hemming av MAO-A gjør at tyramin kan metaboliseres via MAO-B.  Midler som virker på serotonin, hvis de tas sammen med et annet serotoninforsterkende middel, kan resultere i en potensielt dødelig interaksjon kalt serotonergt syndrom ; hvis det tas sammen med irreversible og uselektive hemmere (som eldre MAO-hemmere) kan det oppstå en hypertensiv krise på grunn av interaksjoner med tyraminmat. Tyramin brytes ned av MAO-A og MAO-B, derfor kan hemming av denne virkningen resultere i overdreven oppbygging, så kostholdet må overvåkes for tyramininntak.

MAO-B-hemming reduserer nedbrytningen hovedsakelig av dopamin og fenetylamin, så det er ingen tilhørende kostholdsbegrensninger. MAO-B vil også metabolisere tyramin, da de eneste forskjellene mellom dopamin, fenetylamin og tyramin er to fenylhydroksylgrupper på karbon 3 og 4. 4-OH ville ikke være en sterisk hindring for MAO-B på tyramin. Selegilin er selektivt for MAO-B ved lave doser, men ikke-selektivt ved høyere doser.

## Historie
Kunnskapen om MAO-hemmere begynte med den serendipitøse oppdagelsen at iproniazid var en potent MAO-hemmer (MAO-hemmer). Opprinnelig ment for behandling av tuberkulose, i 1952, ble iproniazids antidepressive egenskaper oppdaget da forskere la merke til at de deprimerte pasientene som fikk iproniazid opplevde en lindring av depresjonen. Påfølgende in vitro-arbeid førte til oppdagelsen av at det hemmet MAO og til slutt til monoaminteorien om depresjon . MAO-hemmere ble mye brukt som antidepressiva på begynnelsen av 1950-tallet. Oppdagelsen av de 2 isoenzymene til MAO har ført til utviklingen av selektive MAO-hemmere som kan ha en mer gunstig bivirkningsprofil.

De eldre MAO-enes storhetstid var stort sett mellom årene 1957 og 1970. Den opprinnelige populariteten til de "klassiske" ikke-selektive irreversible MAO-hemmerne begynte å avta på grunn av deres alvorlige interaksjoner med sympatomimetika og tyraminholdige matvarer som kunne føre til farlige hypertensive nødsituasjoner. Som et resultat avtok legenes bruk av disse eldre MAOI-ene. Da forskere oppdaget at det er to forskjellige MAO-enzymer (MAO-A og MAO-B), utviklet de selektive forbindelser for MAO-B, (for eksempel selegilin, som brukes mot Parkinsons sykdom), for å redusere bivirkningene og alvorlige interaksjoner. Ytterligere forbedring skjedde med utviklingen av forbindelser ( moklobemid og toloksaton ) som ikke bare er selektive, men forårsaker reversibel MAO-A-hemming og en reduksjon i kostholds- og legemiddelinteraksjoner. Moclobemid, var den første reversible inhibitoren av MAO-A som kom inn i utbredt klinisk praksis.

Et depotplaster av MAO-hemmeren selegilin, kalt Emsam, ble godkjent for bruk ved depresjon av Food and Drug Administration i USA 28. februar 2006.

## Liste over MAO-hemmende legemidler
Per 2025 er det ingen MAO-hemmere som har markedsføringstilatelse i Norge.  Imidlertid utskrives enkelte til en viss utstrekning på registeringsfritak, da fremfor alt fenelzin 

### MAO-hemmere

* Ikke-selektive MAO-A/MAO-B-hemmere
** Hydrazin (antidepressivum)
*** Isokarboksazid (Marplan)
*** Hydrakarbazin
*** Phenelzine (Nardil, Nardelzine)
** Ikke-hydraziner
*** Tranylcypromin (Parnate, Jatrosom)
** Hydraziner
*** Benmoxin (Nerusil, Neuralex)
*** Iproclozide (Sursum)
*** Iproniazid (Marsilid, Iprozid, Ipronid, Rivivol, Propilniazida)
*** Mebanazin (Actomol)
*** Nialamid (Niamid)
*** Octamoxin (Ximaol, Nimaol)
*** Feniprazin (Catron)
*** Fenoksypropazin (Drazin)
*** Pivalylbenzhydrazin (Tersavid)
*** Safrazine (Safra) (avviklet over hele verden bortsett fra Japan)
** Ikke-hydraziner
*** Karoksazon (Surodil, Timostenil)
* Selektive MAO-A-hemmere
** Bifemelane (Alnert, Celeport) (tilgjengelig i Japan)
** Metylenblått (Ureleneblått, Provayblue, Proveblue)
** Moklobemid (Aurorix, Manerix, Moclamin)
** Pirlindole (Pirazidol) (tilgjengelig i Russland)
* Selektive MAO-B-hemmere
** Rasagiline (Azilect)
** Selegilin (Deprenyl, Eldepryl, Emsam, Zelapar)
** Safinamid (Xadago)
** Minaprine (Cantor)
** Toloxaton (Humoryl)

Linezolid er et antibiotisk legemiddel med svak, reversibel MAO-hemmende aktivitet.

Metylenblått (methylthioninium chloride), motgiften indikert for legemiddelindusert methemoglobinemi på Verdens helseorganisasjons liste over essensielle medisiner, blant en mengde andre off-label bruksområder, er en svært potent, reversibel MAO-hemmer.

Food and Drug Administration (FDA) har godkjent disse MAO-hemmere for å behandle depresjon:

* Isokarboksazid (Marplan)
* Fenelzin (Nardil)
* Selegiline (Emsam)
* Tranylcypromin (Parnate)

### Liste over RIMA-er
**Markedsførte legemidler**
 
**Andre legemidler**
 
**Naturlig forekommende RIMA i planter**

Bare reversible fytokjemiske MAO-hemmere er blitt karakterisert.

* Harmaline
* Harmine
* Rosiridin  ( *in vitro* )

**Forskningsforbindelser**
 

## Se også

* Liste over antidepressiva
* Kava kava

## Referanser