Elise Storsveen

**Elise Storsveen** (født 1969) er en norsk billedkunstner fra Oslo. I tillegg til å arbeide som kunstner har hun også markert seg om kurator. I 2013 kuraterte Storsveen «Hold stenhårdt fast på greia di» på Kunsthall Oslo, sammen med kunstner Eline Mugaas. Utstillingen viste flere kvinnelige kunstnere fra 1970- 90-tallet. Målet var å belyse feminismens aspekter i samme periode. I 2017 vant hun Ulrik Hendriksens Ærepris for utstillingen sammen med Mugaas.

## Utdanning
Storsveen er utdannet ved Statens Håndeverks- og kunstindustriskole i Oslo (1988–1992) og Statens Kunstakademi (1992–1996). 

## Kunstnerisk praksis
Elise Storsveen arbeider innen ulike medier, men med hovedvekt på collage og maleri. Verkene til Storsveen handler ofte om tematikker som menneskekroppen, relasjoner, historier og funksjoner i samfunnet. I hennes nyere praksis undersøker hun spesielt mennesket sett i forhold til det menneskeskapte, eller funksjonene i samfunnet. I forbindelse med hennes første store maleriutstilling i Kunstnerforbundet i 2005, stiller hun til et intervju med *[[Aftenposten|Aftenposten.]]* Her forklarer hun at populærkulturen er ofte hennes kilde til inspirasjon. Hun henter ideer fra popmusikk, rock, TV, tegnefilmer og reklame. Musikk er noe hun alltid hører på når hun maler, og bildene får ofte titler etter sanger av hennes favorittband. 

Klippekunsten har også vært viktig for Storsveen. Hun har klippet og tegnet lenge før penselen og fargene kom. Ved å klippe i gamle bøker og blader, som hun finner på loppemarked, lager hun ulike collager. Én av hennes collager er «Dommedag» som er sterkt inspirert av Michelangelos freske «Dommedag» fra 1541. Ved å klippe i moteblader har hun laget sin egen versjon, som ble stilt ut på Trafo i 2009. Hun har brukt den samme komposisjonen som det verdenskjente bildet. I et intervju med *Budstikka Asker og Bærum* forteller hun: «På det har jeg plassert figurer som jeg har klippet ut av moteblader. På slike bilder står modellene veldig ofte kunstig og rart oppstilt. Når jeg klipper dem ut og plasserer dem på den bakgrunnen, på hodet, så ser det virkelig ut som de faller, som i originalen.» 

## Utstillinger (utvalg)

##### «Stjernene der nede» (2012)
Storsveen har hatt utstillinger både i Norge og i utlandet. I 2012 hadde hun en utstilling på Galleri Soft som fikk tittelen «Stjernene der nede». Tittelen var hentet fra science fiction-novellen med samme tittel av den amerikanske forfatteren Manly Wade Wellman. Utstillingen besto av et stort tekstilverk, som fylte hele gallerirommet. Ved hjelp av knytebatikk, utført på gjenbruksmaterialer, lagde hun en illusjon av bilder av verdensrommet. I installasjonen problematiserte hun skillet mellom fiksjon og virkelighet, i forsøket på å skape en illusjon av bilder av verdensrommet med stjerner og planeter. Verket kommenterte noe av det samme som science fiction-sjangeren, som mikser vitenskapelig fakta og fantasi, og skaper særegne fiktive univers med en egen indre logikk. Prosjektet ble også stilt ut på Kunsthalle Zürich og på utstillingen «Millenuim Magazine» på MoMa i New York.

##### «Hold stenhårdt fast på greia di» (2013)

I 2013 var Elise Storsveen, sammen med Eline Mugaas, bidragsyter for utstillingen «Hold stenhårdt fast på greia di». De ville lage en utstilling for å markere den internasjonale kvinnebevegelsens grafiske arbeider. Utstillingen skulle presentere en oversikt over hvordan feministiske ideer var med på å endre de aksepterte tematikkene og metodene i norsk samtidskunst, og belyse hvordan kunstnerne bidro til å formidle kvinnebevegelsens perspektiver gjennom kunsten sin. Sammen med Kunsthall Oslo, kunnskapen til Jorunn Veiteberg, Wencke Mühleisen, Elisabeth Harr, Morten Krohg og Elsebet Rahlff, ble utstillingen utviklet. Målet var å avdekke den feministiske kunstens historie i Norge fra slutten av 1960-tallet til slutten av 1980-årene. Siri Aurdal, Elisabeth Haarr, Brit Fuglevaag og Sidsel Paaske var noen av kunstnerne som deltok på utstillingen. De fikk også anerkjennelse ved større kunstinstitusjoner i etterkant, som viser at arbeidet og tematikken var viktig og en del av et større skifte.  

## Referanser