open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kari Bing

**Kari Bing Stueland** (født 11. oktober 1919 i Oslo, død 7. mars 1997) var en norsk keramiker som hadde suksesser både nasjonalt og internasjonalt. Sammen med sin ektemann Magne Stueland lagde hun brukskunst, først og fremst krus, kanner og skåler.

## Biografi
Kari Bing ble født i Oslo, men flyttet til Blommenholm som ettåring. Allerede som liten interesserte hun seg for keramikk. Hun tok med seg leire fra hagen og brukte en sveivegrammofon som dreieskive.

I 1936, da Bing var 17 år, startet hun på Statens håndverks- og kunstindustriskole hvor hun studerte i 4 år hvorav et var som utvekslingsstudent på Brighton College of Art i England. Etter sin utdannelse hadde hun praksis hos den norske keramikeren Jens von der Lippes verksted. Året etterpå åpnet hun sitt eget verksted på Blommenholm i Bærum.

I 1951 begynte Magne Stueland å arbeide i Karis verksted, året etterpå giftet de seg. Paret samarbeidet fram til Magnes død i 1984, deretter fortsatte Kari arbeidet på egen hånd. Paret og Karis egne verk besto av bruks- og prydgjenstander, enten ensfargede eller med mønster i sterke farger.

Bing var engasjert i det lokale kunstnermiljøet. I 1950 satt hun i juryen som valgte ut serviset til bankettsalen i Oslo rådhus. Under de senere årene i sitt liv var hun aktiv i Akershus Kunstsenter.. Hun underviste selv i keramikk i mange år, både i skoler og for kunsthåndverkforeninger.

Siden 1978 hadde Bingen fast plass på Sandvika torg hvor hun solgte sine og Magnes produkter.

## Verk i offentlige samlinger
*Nasjonalmuseet, Norge 
*Museo internazionale delle ceramiche, Faenza

## Utstillinger
*Sommerutstilling, Drammens museum, 1943
*Foran gjenreisningen, Foreningen Brukskunst, Kunstnernes Hus, Oslo, 1946
*Norsk Brukskunst, Göteborg, 1951
*Norsk Brukskunst, København, 1951
*Foreningen Brukskunsts høstmønstring, Kunstnernes Hus, Oslo, 1952
*Foreningen Brukskunsts høstmønstring, Kunstnernes Hus, Oslo, 1953
*Design in Scandinavia, Vandreutstilling USA, 1954
*The Arts of Norway, USA, 1957
*Galleri Terningen, Sandvika, gjentatte ganger

## Referanser
Annimari Korte

**Annimari Katriina Korte** (født 8. april 1988) er en finsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp og er sportsjournalist. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nasjonsligaen i fotball for menn 2022/23

**UEFA Nations League 2022–2023** er den tredje i UEFAs landslagsserie UEFA Nations League. 

Alle de 55 UEFA-landslagene deltar i konkurransen. På grunn av formatendringen av konkurransen, rykket ingen lag ned fra sesongen 2018–19. I tillegg til gruppevinnerne, rykket også andreplasserte lagene i divisjonene C og D, sammen med det best rangerte tredjeplass laget i divisjon D opp.

I tilgangslisten 2020–21 rangerte UEFA lag basert på 2018–19 Nations League-generelle rangering, med en liten modifisering: Lag som opprinnelig rykket ned i forrige sesong ble rangert umiddelbart under lag som rykket opp før formatendringen. Seedingpottene for ligafasen var basert på rangering av tilgangslisten. Seedingpottene, trekningsprosedyren og kampoppsett ble bekreftet av UEFAs eksekutivkomité under møtet deres i Nyon i Sveits 4. desember 2019.

## Seeding

Alle 55 UEFA-landslagene deltar i konkurransen. Lagene som endte på bunnen av gruppen sin i liga A og B, samt taperne fra nedrykksspillene i League C, fra 2020–21-sesongen rykker ned, mens gruppevinnerne i liga B, C og D rykker opp. De resterende lagene forblir i sine respektive divisjoner.

I tilgangslisten 2022–23 rangerte UEFA lag basert på 2020–21 Nations League-generelle rangering. med en liten modifikasjon: lag som rykket ned i forrige sesong ble rangert umiddelbart under de som rykket opp. Seeding pottene for ligafasen var basert på tilgangslistens rangering. Seeding potene, trekningsprosedyren og prosedyrene for kamplister ble bekreftet av UEFAs eksekutivkomité under deres møte i Chișinău i Moldova, 22. september 2021.

## Divisjon A

### Gruppe 1

### Gruppe 2

### Gruppe 3

### Gruppe 4

## Divisjon B

### Gruppe 1

### Gruppe 2

### Gruppe 3

### Gruppe 4

## Divisjon C

### Gruppe 1

### Gruppe 2

### Gruppe 3

### Gruppe 4

## Divisjon D

### Gruppe 1

### Gruppe 2

## Generell rangering
Resultatene fra hvert lag blir brukt til å beregne den generelle rangeringen av konkurransen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gordon Langford

**Gordon Langford** (fødenavn **Gordon Maris Colman**, født 11. mai 1930 i Edgware, død 18. april 2017) var en engelsk komponist, arrangør og pianist.

Gordon Langford hadde sin utdannelse fra Royal Academy of Music. Han komponerte en rekke større verk for brassband, innbefattet *Facets of Glass*, *Harmonious Variations* og *Sinfonietta for Brass Band*.

Gordon Langford var også mye benyttet som dommer i forbindelse med brassbandkonkurranser, deriblant British Open i 1985.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jordans ambassade i Oslo

**Jordans ambassade i Oslo** er Jordans diplomatiske representasjon i Norge, i Bestumstubben 11.

Ambassaden ledes fra 30. juli 2025 av chargée d'affaires Ruba Tharwat Thaher Barghouthi.

Jordan opprettet ambassade i Oslo i 2017. Norge åpnet på sin side ambassade i Amman i 1994.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Oslo Diplomatic List (PDF)
* Diplomatiske forbindelser på regjeringen.no
* Embassypages.com
* amb-norge.com
Fanevakt

**Fanevakt** er en æresvakt rundt en fane (felttegn). Den består normalt av to befal og åtte soldater. Fanen hilses med samme æresbevisninger som for øverstkommanderende, det vil si med stor salutt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cyréna Samba-Mayela

**Cyréna Samba-Mayela** (født 2000) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 skulle hun representere landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ikke startet i førsøksheatet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frederikke av Württemberg-Neuenstadt

**Frederikke, hertuginne av Württemberg-Neuenstadt** (tysk: Friederike) (1699–1781) var hertuginne og prinsesse av Württemberg-Neuenstadt.

Hun fødtes den 27. juli 1699 som yngste datter av hertug Frederik August av Württemberg-Neuenstadt og Albertine Sophie Esther (født grevinne av Eberstein). Hennes begivenhetsrike liv ført henne til Schloss Gochsheim – stamsete for morens familie – videre til frøkenstiftet i Gandersheim tilbake til Württemberg via hertug Eberhard Ludwigs hoff og til Kirchheim unter Teck ved hertuginne Johanna Elisabeths enkesete. I 1737 forlot hun igjen Württemberg og dro til Danmark.

Av Danmark-Norges dronning Sophie Magdalene av Brandenburg-Kulmbach, som hun formentlig var venninne med, ble hun dame de l'union parfaite og utnevntes til Vallø Stifts første abbedisse ved dets innvielse i 1738. Til anledningen ble det slått en minnemedalje med dronningen- og hertuginnens navn. 

Hertuginnen la seg ut med adskillige ved det danske hoffet, sogar med dronningens søster Sophie Caroline av Ostfriesland. Etter få år oppga hun den innbringende abbedisseverdighet, og reiste i 1743 hjem til Neuenstadt am Kocher. Her levet hun videre i henved 40 år, innen hun døde den 8. mai 1781. Som den siste i sin slekt, ble hun stedt til hvile i familiekrypten i byens Nikolauskirche. Etter bisettelsen ble krypten lukket.

## Referanser
Glaucus atlanticus

***Glaucus atlanticus*** (har også navn som **blue sea dragon**, **blå engel**, **blue glaucus**, **dragon slug**, **blue dragon**, **blue sea slug** og **blue ocean-slug**) er sorte, små, blå snegler, en type pelagiske nakensnegler i familien Glaucidae.

Disse havsneglene er pelagiske; de flyter opp ned ved å feste seg til sjøvannets overflatespenning for å holde seg oppe på vannflaten, hvor de flyter med vind og havstrømmer. 
*Glaucus atlanticus* tar føde fra andre pelagiske skapninger, inkludert portugisisk krigsskip og andre giftige kolonimaneter.  Mennesker som håndterer denne sneglen kan få svært smertefulle og potensielt farlige stikk.

## Stikk
*Glaucus atlanticus* er i stand til å svelge den giftigste kolonimanet for eksempel portugisiske krigsskip, og lagre dem i ekstremiteter som for eksempel sin finger-lignende cerata. Å plukke opp dyret på stranden kan resultere i en smertefulle stikk, med symptomer som ligner de som er forårsaket av  portugisiske krigsskip. Symptomer som kan forekomme etter at man blir stukket er kvalme og brekninger, smerte og oppkast, samt akutt allergisk kontakteksem, erytem, papuler, potensielle hudsykdommer og dannelse av post-inflammatorisk hyperpigmentering.

## Referanser
Giorgos Masouras

**Giorgos Masouras** (gresk: *Γιώργος Μασούρας*, født 1. januar 1994 i Amfilokhía) er en gresk fotballspiller som spiller for den greske klubben Olympiakos.

Masouras har tidligere spilt for blant andre Ilisiakos og Panionios.

## Landslagskarriere
Masouras debuterte for Hellas U-21 i 2015 og spilte åtte kamper frem til 2017. Han fikk sin a-landslagsdebut for  i en nasjonsligakamp hjemme mot  den 18. november 2018 (0–1). Hans første landslagsmål kom i EM-kvalifiseringskampen hjemme mot  den 8. september 2019 (1–1).

## Meritter
;Olympiakos
***[[Superligaen (Hellas)|Superligaen]] (2):** 2019/2020, 2020/2021
***[[Den greske fotballcupen]] (1):** 2019/2020

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ditaji Kambundji

**Ditaji Kambundji** (født 2002) er en sveitsisk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet. Hun ble verdensmester da hun vant 100 m hekk i VM i friidrett 2025 i Tokyo.

Hun representerte landet sitt under VM i friidrett innendørs 2026 i Toruń, Polen, hvor hun kom på 4. plass i finalen på 60 meter hekk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Laxevaags Værk

**Laxevaags Værk** var et jernstøperi og høvleri i Damsgårdsveien 82 på Tørrisneset der det også kom tørrdokk fra 1872, på Laksevåg som i dag ligger i Bergen. Firmaet ble opprettet i 1855 som et interessentskap ledet av Georg C.C.W. Prahl. Firmaet gikk konkurs i 1859, men fortsatte med nye interessenter under samme ledelse.

Etter en brann på Tørrisneset i 1862 ble verket gjenreist som et stort moderne bygg på branntomten, med støperi bygd i murstein og en smie i to etasjer. Det kom også opp et trebygg som kjeleverksted i 1867, nok en smie og storhammer. Da var det rundt 150 ansatte som leverte ovner og støpegods til skips- og bygningsindustri.

I 1882 ble skipsverftet Martens, Olsen & Co stiftet av ingeniørene Daniel G. Martens og Olaf M. Olsen etter kjøp av Laxevaags Værk og ti års leie av Graneverftet. Sammen med Laxevaags Dok ble dette Norges største industrivirksomhet med 14-15&nbsp;000 ansatte. Men fem år senere førte lavkonjunkturer til at verftet nesten ble nedlagt, og arbeidsstyrken krympet til omkring en hundredel - 150 ansatte.

I 1880- og 1890-årene ble det produsert store praktovner, rundbrennere og etasjeovner, i nyrenessansestil og i emaljefarge. På begynnelsen av 1900-tallet ble Damsgaards Jernstøberi fusjonert i bedriften. I 1957 ble firmaet nedlagt. I februar 1958 søkte Jonas Myhre Bergen kommune om et lån på kr 500&nbsp;000 til å drifte den store støperibygningen med verksted, lager m.m. som stod igjen fra virksomheten.

Etter 1920 produserte firmaet en serie praktovner med syndefallet som motiv. Firmaets modeller kan sees bl.a. på museet Gamle Bergen. En rekke kataloger som illustrerer produksjonen, er bevart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Katalog fra Laxevaag
Asdøldalens jernstøberi

**Asdøldalens jernstøberi** (fra 1895 kalt **Lier jernstøberi**) var et jernstøperi som ble grunnlagt på 1850-tallet i Asdøldalen i bygda Sylling i Lier kommune ved Drammen. 

Bedriften ble startet av smeden Ole Josefsen. I årenes løp skiftet jernstøperiet eierskap en rekke ganger. I 1875 gikk den daværende eieren Chr. Syvertsen konkurs, og jernstøperiet ble solgt på tvangsauksjon. Alt inventar fulgte med i auksjonen.  

I 1888 arbeidet det femten mann i virksomheten. Malmen måtte transporteres til støperiet, og støpegodset derfra til Drammen. Støperiet hadde utsalg for ovner og komfyrer i Drammen. De produserte også andre typer gjenstander, som gryter, gorojern, vaffeljern og krumkakejern. Det meste av produksjonen ble fraktet til Christiania og solgt der.  

I 1899 brant støperiet ned til grunnen, og virksomheten ble nedlagt. 

## Referanser
Mattias Käit

**Mattias Käit** (født 29. juni 1998 i Tallinn) er en estisk fotballspiller som fra 31. desember 2021 er klubbløs.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Adrastia

***Adrastia*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

## Utseende
Små (ca. 2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resten og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, rundt, med ganske små fasettøyne. Pronotum er omtrent så langt som bredt, bredest i midten, ganske mye innsnevret foran slik at hodet blir tydelig avsatt fra kroppen (med "hals"). Ved roten har det to ganske store, dype, runde groper. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.

## Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Mange av artene lever i maurtuer, men det er også noen som finnes mellom løvstrø og andre råtnende plantedeler.

## Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **[[Staphylinoidea]]**
**** Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
***** Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
****** Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
******* Stammen Scydmaenini Leach, 1815
******** Slekten ***Adrastia*** Broun, 1881
********* *[[Adrastia angulifrons]]* (Broun, 1915)
********* *[[Adrastia angustissima]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia anophthalma]]* (Franz, 1977)
********* *[[Adrastia anthicoides]]* (Franz, 1980)
********* *[[Adrastia brookesi]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia clarkei]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia clavatella]]* Broun, 1915
********* *[[Adrastia curticornis]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia decipiens]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia dentipes]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia edwardsi]]* (Sharp, 1874)
********* *[[Adrastia gourlayi]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia greymouthi]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia haastensis]]* (Franz, 1980)
********* *[[Adrastia laetans]]* Broun, 1881
********* *[[Adrastia nelsoni]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia novaezeelandiae]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia paravillosipennis]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia peckorum]]* (Franz, 1986)
********* *[[Adrastia princeps]]* (Broun, 1885)
********* *[[Adrastia stokesi]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia subinermis]]* (Franz, 1980)
********* *[[Adrastia townsendi]]* (Franz, 1977)
********* *[[Adrastia villosipennis]]* (Franz, 1975)
********* *[[Adrastia wilmotensis]]* (Franz, 1977)
## Eksterne lenker
*
Pedro Antônio Marchetti Fedalto

**Pedro Antônio Marchetti Fedalto** (født 11. august 1926 i Colônia Antônio Rebouças i Campo Largo i delstaten Paraná i Brasil) er en pensjonert brasiliansk katolsk erkebiskop. Han var erkebiskop av Curitiba.

## Liv og virke
Marchetti Fedalto ble presteviet 6. desember 1953.

Pave Paul VI utnevnte ham den 30. mai 1966 til hjelpebiskop i Curitiba og titularbiskop av Castellum Tatroportus. Den apostoliske nuntius i Brasil, erkebiskop Sebastiano Baggio, bispeviet ham den 28. august samme år. Medkonsekrerende var Manuel da Silveira d’Elboux, erkebiskop av Curitiba, og Jerônimo Mazzarotto, hjelpebiskop i Curitiba. 

Den 28. desember 1970 ble han utnevnt til erkebiskop av Curitiba, og den 28. februar året etter ble han innsatt i embedet. 

Den 19. mai 2004 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1829
* Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
* Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
* Kardinal Antonio Agliardi (1832-1915) *1896
* Kardinal Basilio Pompilj (1858-1931) *1911 
* Kardinal Adeodato Giovanni Piazza (1884-1957) *1930 
* Kardinal Sebastiano Baggio (1913-1993) *1953 
* Erkebiskop *Pedro Antônio Marchetti Fedalto* (1926-2004) *1966 

## Referanser
Julia Nixon

**Julia Carol Nixon** (født 7. februar 1955, død 29. september 2021 i Raleigh i Nord-Carolina i USA) var en amerikansk rhythm and blues-sanger. 

I midten av 1980-årene begynte hun å lede en musikkgruppe ved navn Julia & Company. Bandet hadde to singler som kom med på UK Singles Chart. «Breakin' Down (Sugar Samba)» nådde opp til 15.-plass i mars 1984, og «I'm So Happy» kom på 56.-plass. Hennes første soloalbum ble utgitt i 2007. Under Wammies i 2009 vant Nixon *Urban Contemporary Vocalist Award*, og hennes ensemble, Julia & Company, vant *Urban Contemporary Duo/Group Award*.

Nixon døde av komplikasjoner relatert til covid-19 i Raleigh den 29. september 2021, i en alder av 66 år.

## Referanser
Ruslan Zakharov (1998–2021)

**Ruslan Olegovitsj Zakharov** (født 9. oktober 1998 i Khabarovsk, død 10. oktober 2021 i Khabarovsk) var en russisk skøyteløper.

Zakharov døde på sykehuset etter en påkjørselsulykke dagen etter sin 23.-årsbursdag i hjembyen Khabarovsk.

## Personlige rekorder

## Sammenlagt i [[Verdenscupen på skøyter|Verdenscupen]]

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Ruslan Zakharov på www.isu.html.infostradasports.com
*  Ruslan Zakharov på SpeedskatingResults.com
*  Ruslan Zakharov på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  Ruslan Zakharov på www.RuSkating.com
;Bilder
*  Ruslan Zakharov på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Jan Małachowski

**Jan Małachowski** (født i 1623 i Bąkowa Góra nær Sieradz i den polske del av Det polsk-litauiske samvelde, død 20. august 1699 i Kraków) var den 58. biskop av Kraków og sekretær og storkansler for kronen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Małachowski var stammet fra den polske adelsslekten Nałęcz. Hans oldefar, Mikołaj Małachowski (1519-1575), ga opphav til Małachowski-grenen av adelsslekten. Nevøen hans var Stanisław Małachowski, vojvod i Poznań. 

Han studerte ved Akademia Krakowska, det senere jagiellonske universitet.

### Prest
Han ble presteviet i 1655 i Lwow. For sine tjenester som kapellan for kong Jan II Kasimir av Polen ble Małachowski utnevnt til sekretær for kronen i 1666.

### Biskop
Den 22. juni 1676 ble han i en alder av 53 år utnevnt til biskop av Chelmno (Kulm), og ble bispeviet 4. februar 1677.	Den 12. mai 1681 ble han utnevnt til biskop av Kraków.

Hans forgjenger Andrzej Trzebicki vurderte å bringe lasaristene til Krakow. Biskop Małachowski fikk denne planen til å gå i oppfyllelse. Han bragte også Visitasjonsordenen (salesianersøstrene) til Kraków og grunnla en klosterkirke for dem, Frans av Sales-kirken.

Małachowski, introduserte som storkansler for kronen «Podatek wieczysty» for å beskatte 20 prosent av inntektene fra den kirkelige eiendom og 10 prosent av inntektene for adelseiendom. I likhet med forgjengeren Andrzej Trzebicki forsøkte han å sette Louis II av Bourbon («den store Condé)» på den polske trone.

Małachowski ble gravlagt i Wawel-katedralen. Han donerte serien *Jakobs historie* til katedralen i Kraków og testamenterte syv gobeliner til Visitasjonsordenen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
*Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
*Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
*Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
*Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
*Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
*Biskop *Jan Małachowski* (1623-1699) *1677

## Referanser


## Litteratur
* Rybolt, J.E.: *The Vincentians: A General History of the Congregation of the Mission (Volume 4. Expansions and Reactions: 1843 to 1878)* (2014)
* Butterwick, R.: *The Polish Revolution and the Catholic Church, 1788-1792: A Political History* (2012)
* Nowobilski, J.A.: *Treasures of the Archdiocese of Cracow* (2000)
* Uruszczak, W.: *«Fakcje senatorskie w sierpniu 1668 roku»*, i: *Parlament, prawo, ludzie, studia ofiarowane profesorowi Juliuszowi Bardachowi w sześćiesięciolecie pracy twórczej* (1996)
* Hennel-Bernasikowa, M.: *Gobeliny katedry wawelskiej* (1994)
* Kórnik: *Urzędnicy centralni i nadworni Polski XIV-XVIII wieku* (1992)
* Rożek, M.: *The Royal Cathedral at Wawel* (1981)
Metroid II: Return of Samus

***Metroid II: Return of Samus*** er et action-eventyrspill utviklet og utgitt av Nintendo til Game Boy.

Det er det andre spillet i *[[Metroid]]*-serien, det første utgitt på en håndholdt konsoll, og ble utgitt i Nord-Amerika i november 1991 og i Japan og Europa i 1992. Spillet følger dusørjegeren Samus Aran under et oppdrag for å utrydde metroidene fra hjemplaneten SR388, før rompiratene finner dem. Spillerne må finne og utslette metroidene, som forekommer i forskellige utviklingsstadier, for å komme videre i spillet.

I likhet med det opprinnelige *[[Metroid (videospill)|Metroid]]* utgitt i 1986 for Nintendo Entertainment System var *Metroid II* utviklet av Nintendo Research & Development 1 og produsert av Gunoei Yokoi. Spillet introduserte flere elementer som skulle bli gjengangere i *Metroid*-serien, inkludert Samus' rundskuldrede romdrakt Varia Suit og Spider Ball som lar en klatre på vegger i Morph Ball-form.

*Metroid II* fikk positiv mottakelse for historien, settingen og forbedrete spillmekanikker sammenliknet med originalen, men mottok kritikk for sin enkle audiovisuelle presentasjon. Spillet ble gjenutgitt på Virtual Console til Nintendo 3DS i 2011. En oppfølger ble utgitt til Super Nintendo Entertainment System i 1994 under tittelen *[[Super Metroid]]*. En nyutgave av *Metroid II*, titulert **, ble utgitt til Nintendo 3DS i 2017.

## Handling
Spilleren skal kontrollere hovedpersonen Samus Aran på den fiktive planeten SR388. Spilleren kan bruke Samus sine våpen til å bli kvitt Metroid-skapninger, og bruker en detektor som kan vise antall «Metroider» som er igjen i hvert område. Når alle skapningene er eliminert, oppstår det et jordskjelv og planetens lava-nivåer synker, slik at Samus kan reise dypere gjennom tunnelene.

Metroid-skapningene blir møtt i forskjellige utviklingsstadier ksly original, alfa, gamma, Zeta eller Omega. En rekke moduler er plassert rundt om på planeten, som lar spilleren lagre fremgangen før de kan fortsette videre. Spillet inneholder to våpen som er nye i Metroid-serien: Spazer Laser Beam med tre deler, og en Plasma Beam, som går tvers gjennom motstandere når de blir skutt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Super Metroid

***Super Metroid*** er et action-eventyrspill utviklet og utgitt av Nintendo til Super Nintendo Entertainment System i 1994. Det er det tredje spillet i *[[Metroid]]*-serien, og foregår etter hendelsene i Game Boy-spillet *[[Metroid II: Return of Samus]]* fra 1991. Spillerne kontrollerer dusørjegeren Samus Aran, som drar til planeten Zebes for å gjenfinne en baby-metroid stålet av rompiratenes leder, Ridley.

*Super Metroid* bygger på de etablerte spillmekanikkene fra sine forgjengere, der det fokuserer på utforsking av omgivelser for å finne oppgraderinger som gir tilgang til tidligere utilgjengelige områder. Spillet introduserte flere nye konsept for *Metroid*-serien, blant annet en egen skjerm som gir oversikt over utstyret til Samus, et mini-kart i øvre hjørne av skjermen og muligheten til å fyre av i alle retninger. Utviklerteamet fra de tidligere *Metroid*-spillene returnerte for å utvikle *Super Metroid* over to år.

*Super Metroid* fikk meget positiv mottakelse, med ros for sin atmosfære, spillmekanikkene og den audiovisuelle presentasjonen. Det er ofte aktet som et av de beste videospillene gjennom tidene. Til tross for at det ikke solgte bra i Japan, gjorde spillet det bedre i Nord-Amerika og hadde blitt distribuert 1,42 millioner kopier av globalt i 2003. Sammen med *[[Castlevania: Symphony of the Night]]* fra 1997, er *Super Metroid* gitt æren for å ha etablert «Metroidvania»-sjangeren, som har inspirert mange indiespill og -utviklere i ettertid. Det har også blitt populært blant spillere å utføre speedrunner av. *Super Metroid* fikk i 2002 oppfølgere i form av *[[Metroid Fusion]]* og *[[Metroid Prime]]*. Det har senere blitt gjenutgitt på flere Nintendo-konsoller og -tjenester.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Åsfrid Svensen

**Åsfrid Svensen** (født 21. mai 1936) er en norsk litteraturhistoriker og professor emerita i nordisk litteratur fra Universitetet i Oslo. 

Hun har skrevet ei innføringsbok i litterær analyse, *Tekstens mønstre* (1985), og ellers skrevet om fantastisk litteratur, barnelitteratur, Arne Garborg, Olav Duun og Torborg Nedreaas. Hennes magisteravhandling i 1963 var om William Heinesen.

Svensen var ansatt ved Universitetet i Oslo fra 1967, og ble professor i 1993. Hun er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og har mottatt NBU-prisen.

## Referanser
Kattveita

**Kattveita** er en 61 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som går nordover fra Cicignons plass/Lilletorvet til Olav Tryggvasons gate.

Veita var opprinnelig den øvre delen av Danielsbakerveita og har felles historie med denne. Disse to er blant enkelte veiter fra middelalderen som ikke ble fjernet gjennom reguleringer etter Johan Caspar de Cicignons byplan fra 1681. Kattveita var det gamle kallenavnet på den øvre delen av den lange veita som strakte seg fra Casperveita (Thomas Angells gate) og helt ned til Fjordgata. 

Navnet Danielsbakerveita ble brukt om hele veita fra siste halvdel av 1700-tallet før Kattveita ble offisielt navn på den øvre delen sør for Olav Tryggvasons gate i 1996. Historikeren Henrik Mathiesen foreslo allerede i 1890-årene å gi veita tilbake sitt gamle navn, men fikk ikke gjennomslag for dette.

## Referanser


## Litteratur
*
*
* Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: *Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim*, Trondheim kommune.
Utbyttbarhet

**Utbyttbarhet** eller **fungibilitet** vil si at en delene av et gode eller en vare i hovedsak er utskiftbare. En vare som er "utbyttbar" kan uten problemer byttes ut med en annen identisk vare, der de to er gjensidig utskiftbare. 

For eksempel er gull utbyttbart siden en bestemt mengde rent gull tilsvarer den samme mengden rent gull, enten det er i form av mynter, staver eller i andre former. Andre utbyttbare varer inkluderer Søt råolje, edle metaller, og valutaer .

I aksjemarkedet omhandler utbyttbarhet forskjellen på de individuelle aksjer etter de forskjellige eiere aksjen har hatt. En overveldende del av dagens aksjemarked er i dag utbyttbar, mens det er økende ønske fra privat sektor om et ikke-utbyttbart marked, og direkte registrering for å kunne garantere faktisk eierskap av aksjen.

I jobbmarkedet omhandler utbyttbarhet forskjellen på en ansatt som i praksis er identisk med en annen, og en ansatt som har kunnskap, praksis, eller annet som gjør denne essensiel for arbeidsplassen.

## Etymologi

Ordet "utbyttbarhet" er en direkte oversettelse av det engelske, *fungibility*.

Det engelske ordet kommer fra det latinske *fungibilis*, fra verbet *fungī*, som betyr "å utføre".  Det er relatert til ord som "funksjon" og "nedleggelse". Det er altså *ikke* relatert til det latinske og engelske substantivet for *sopp,* eller flertallet av dette.

## Bruk

### Finans
Utbyttbarhet er forskjellig fra likviditet . En vare sies å være likvid hvis den lett kan byttes ut mot penger eller en annen vare. En vare er utbyttbar hvis en enhet av varen i det vesentlige tilsvarer en annen enhet av samme vare av samme kvalitet på samme tid, sted osv.

Spesielt er penger utbyttbare: en hel og gyldig seddel på (eksempelvis) 100 kan problemfritt byttes ut med en annen hel og gyldig seddel av samme valør. Den kan også byttes ut med to femtilapper, ti tiere eller en hvilken som helst annen kombinasjon av sedler og mynter som gir tilsvarende valør.

På den annen side er ikke diamanter og andre perler helt utbyttbare fordi deres varierende kutt, farger, karakterer og størrelser gjør det vanskelig å finne flere diamanter som forventes å ha samme verdi. Emballerte produkter på en detaljhylle kan betraktes som utbyttbare hvis de er av samme type og tilsvarende i funksjon og form. Kunder og kontorister kan utveksle pakker fritt frem til kjøp, og noen ganger etterpå. Etter at en åpner pakken og bruker produktet, anses den vanligvis som unik og ikke lenger kan byttes ut med uåpnede pakker utenom ekstraordinære omstendigheter, for eksempel retur eller bytte. Norsk kjøpslov om returrett kan altså sies å påpeke konseptet av utbyttbarhet uten å direkte referere til begrepet.

#### Kryptovaluta

Kryptovalutaer blir vanligvis ansett for å være fungible eiendeler, der en mynt tilsvarer en annen. Etter et stort brudd på den japanske børsen Coincheck la imidlertid tokenutviklere for kryptokurrency NEM et spesielt flagg til hackede mynter for å indikere at de ikke skal byttes eller brukes.
Raffaele Forni

**Raffaele Forni** (24. mai 1906  i Villa Bedretto i Ticino i Sveits, død 29. september 1990 i Lugano) var en sveitsisk prelat i den katolske kirke som virket i Den hellige stols diplomatiske tjeneste. Han var titularerkebiskop fra 1953 og var nuntius til Iran, Venezuela, Uruguay og Syria.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Raffaele Forni ble sønn av Giuseppe og Emilia Forni, Han studerte ved lycéum i Lugano og tok grader i filosofi ved det katolske universitet i Milano og i teologi i Fribourg.

### Prest
Han ble presteviet den 29. juli 1934 og underviste deretter ved seminaret i Lugano og ved det katolske universitet i Milano. Som forberedelse til en karriere i pavestolens diplomatiske tjeneste begynte han på Det pavelige diplomatakademi i Roma i 1937.  Hans virke i Den hellige stols diplomatiske tjene begynte i 1938. Hans tidligste posteringer var til Praha, Paris og Ottawa. 

### Titularerkebiskop, apostolisk nuntius
Den 31. juli 1953 utnevnte pave Pius XII ham til titularerkebiskop av Egina og apostolisk internuntius til Iran, den første vatikanrepresentant der med en tittel høyere enn delegat. Han mottok sin bispeinnvielse av kardinal Eugène Tisserant den 13. september samme år. Medkonsekrerende var kurieerkebiskop Antonio Samorè, og den apostoliske administrator av Lugano, biskop Angelo Giuseppe Jelmini. 

Han ble apostolisk nuntius til Venezuela den 24. september 1955, og fem år etter og til Uruguay 27. februar 1960. Den 23. oktober 1965 var han ved Statssekretariatet i Vatikanet. Pave Paul VI ga ham sitt siste oppdrag som pro-nuntius til Syria den 17. juni 1967.

Forni deltok på den andre, tredje og fjerde sesjon av Det annet Vatikankonsil.

Hans diplomatiske karriere endte med utnevnelsen av erkebiskop Achille Glorieux til å etterfølge ham i Syria den 19. september 1969. 

Som pensjonist bodde han i Lugano  Han døde der den 29. september 1990.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
* Erkebiskop *Raffaele Forni* (1906-1990) *1953*

==Referanser==
<references/>

==Litteratur==
* Fabrizio Panzera: *Raffaele Forni*, i: *Historisches Lexikon der Schweiz''. 3. februar 2005.
Verdenscupen i alpint 2021/22

**Verdenscupen i alpint 2021/2022** ble organisert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) og var den 56. sesongen av verdenscupen i alpint. Sesongen startet i Sölden i Østerrike 23. oktober 2021, og ble avsluttet i Méribel i Frankrike 20. mars 2022. Det ble arrangert 37 renn for menn (elleve i utfor, sju i super-G, åtte i storslalåm, ti i slalåm og ett i parallell). For kvinnene ble det også arrangert 37 renn (ni i utfor, ni i super-G, ni i storslalåm, ni i slalåm og ett i parallell). Det ble dessuten arrangert én lagkonkurranse. Marco Odermatt fra Sveits og Mikaela Shiffrin fra USA vant verdenscupen sammenlagt.

## Menn
### Kalender

### Sluttresultat

## Kvinner
### Kalender

### Sluttresultat

## Lagkonkurranse

 reserver

## Nasjonscupen

## Fotnoter og referanser
Herleik Kristiansen

**Herleik Kristiansen** (født 21. oktober 1947 på Alsøy, død 16. februar 2023 i Harstad) var en norsk billedkunstner som i over 40 år arbeidet med ulike former for visuell kunst.  

Kristiansen var profesjonell kunstner med medlemskap i både Norske Billedkunstnere og Nord-Norske Bildende Kunstnere. Som billedkunstner var han selvlært og arbeidet i forskjellige materialer, blant annet keramikk og linoleumssnitt. 

## Offentlige innkjøp
Herleik Kristiansen er innkjøpt av flere offentlige institusjoner som Riksgalleriet, Nordnorsk Kunstmuseum, Norges arktiske universitet, Norsk Hydro, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum, Norsk kulturråd, Ibestad kommune. 

I 2021 ble hans bilde «Engleflokk» fra 1996 forstørret og lyssatt ved Havnebygget i Harstad. 

## Utstillinger
Kristiansen har deltatt på kollektivutstillinger, som Den Nordnorske Kunstutstilling - Nordnorsken (1973-1974), utstilling ved The Metropolitan Museum of Art, New York, Odd Fellows Palæ København, Storsentret, Kgs. Lyngby, Danmark, Trastad samlinger, Sør- Troms museum, Nordiske vandreutstillingen «Nordic Outsider Craft», Galleri Nord-Norge, Harstad 2019,  «Human Touch» i Kunstneres Hus i Oslo og under Norske Grafikeres hundre&shy;års&shy;jubileums&shy;utstillinger i 2019 ble han viet en særlig plass hos Nordnorsk Kunstmuseum.

## Formidling
I 2006 kom filmen *Herleik- Fri som fuglen*. Filmen er et portrett av kunstneren, men retter også kritiske spørsmål om vilkårene for hans virke som kunstner. Herleik Kristiansen er portrettert i boka *Outsideren Herleik Kristiansens kunst*, skrevet av Gunnar Danbolt. 

## Referanser


## Kilder
* Federhofer, M.T  & Høvik, I. (2019). Outsider Art? Herleik Kristiansens kunstneriske prosesser. Kunst og Kultur 04 /2019 (Volum 102), https://www.idunn.no/doi/10.18261/issn.1504-3029-2019-04-04
* Norsk kunstnerleksikon: https://nkl.snl.no/Herleik_Kristiansen
* Sør-Troms museum, http://www.stmu.no/Trastadsamlinger/Kunstnere
Nekfallet naturreservat

**Nekfallet naturreservat** er et område langs elva Neka i Rendalen kommune. Området strekker seg fra fjellet nær tregrensen i øst, ned til fylkesveien langs Finstadåa i vest, med en høydeforskjell på 440 meter. De øvre delene av området ligger i nordboreal vegetasjonssone, mens den nedre fjerdedelen ligger i mellomboreal sone. Sentralt i området renner Neka gjennom en velutviklet bekkekløft fram til Nekfallet, der elva faller bratt ned mot hoveddalen. 

Verneverdiene er særlig knyttet til bekkekløften og Nekfallet med naturtypene fosserøykskog og fossesprøytsone. Fosserøykskoger er sjeldne, samtidig svært artsrike med flere krevende og truede plantearter.

Plante- og dyrelivet er vernet mot skade og ødeleggelse. Motorisert ferdsel er forbudt unntatt på bilvei avmerket på vernekartet. Sykling og riding også forbudt utenom eksisterende veier og stier.

## Referanser
Lerstang steinalderboplass

**Lerstang steinalderboplass** er et område i Bergsbygda i Porsgrunn kommune. Området omfatter bygdeborg med hellere, gravfelt med steinsetning og gravhauger. Kulturminnene går 4000 år tilbake.

## Steinsetning og gravhauger
Steinsetningen består av åtte oppreiste steinblokker plasser i en sirkel på ca. 9 m i diameter. Sentralt i steinsirkelen finnes en stor rektangulær steinblokk som er flat på toppen. Det er uklart hvilken funksjon steinsettingen har hatt. Steinsettinger som dette ble på folkemunne ofte kalt tingplasser. Det ble antatt at vikingene møttes her for å dømme og vedta lover, men denne tolkningen har ikke holdepunkter i arkeologiske kilder. 
## «Slottet» og hellerne

«Slottet» er navnet på fjellknausen nord for gravfeltet på Lerstang. Det regnes som en bygdeborg og kan ha vært i bruk fra romertid til folkevandringstid (ca. Kr.f.–570 e.Kr.). Fra knausen er det god utsikt til Eidangerfjorden og omlandet. Det er ikke funnet rester etter forsvarsmurer på toppen, slik det er vanlig på bygdeborger. Men «Slottet» så vanskelig å komme opp til at det ikke er nødvendig å forsterke det med murer. I tillegg er det en forsenkning på toppen som kan ha tjent som vannreservoar.

Ved foten av «Slottet» finnes fire hellere. I to av disse er det funnet spor etter bosetning fra steinalderen, blant annet pilspisser i flint, deler av en slipt steinøks og keramikk. Funnene er om lag 4-5 000 år gamle. I hellerne ble det også funnet spor av aktivitet fra jernalderen. Hellerne kan derfor ha vært brukt til keramikkverksted, jernproduksjon og slaktested for husdyr. I tillegg fantes ardspor, noe som tyder på jorda har vært dyrket helt inn under hellerne.

## Referanser
David Habel

**David Chrystie Habel** (1844–1890) var en norsk journalist, skribent og kopist som særlig huskes for sine petiter i Dagbladet i 1880-årene og for sine bidrag til Vikingen og den øvrige vittighetspressen. Noen av petitene er utgitt i bokform.

Han var sønn av bryggerimester og overkontrollør Heinrich Habel, og vokste opp i Trondheim. Han tok artium ved Trondheim katedralskole i 1863, og begynte såvidt på et jus-studium før han valgte en levevei som journalist. Fra 1883 hadde han stilling som kopist i Riksrevisjonen.

## Referanser
Kjølberget vindkraftverk

**Kjølberget vindkraftverk** ligger på Kjølberget i Våler kommune i Innlandet.

Det er installert 13 Vestas V150 turbiner på 4,3 MW hver. Rotordiameter 150 meter, tårnhøyde 145 meter.

Total effekt er 55,9 MW. Årsproduksjon er 196 GWh.

Hafslund E-CO og Gudbrandsdal Energi eier 20 % hver. Det tyske Stadtwerke München Erneuerbare Energien eier 60 %.

## Referanser


## Kilder
*
* NVE vindkraftverk
* Austri vind 
* Austri vind: Kjølberget vindkraftverk er åpnet
Liz Clay

**Elizabeth Clay** (født 1995) er en australsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. 

I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ikke fullførte i semifinalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lagos Kunga

**Lagos Paulo Kunga Kinzimbi** (født 20. oktober 1998) er en amerikansk fotballspiller som fra 31. desember 2021 er klubbløs.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Innlandet Arbeiderparti

**Innlandet Arbeiderparti**  er Arbeiderpartiets fylkesorganisasjon i Innlandet.

I 2020 var det nærmere  medlemmer.

Hedmark Arbeiderparti og Oppland Arbeiderparti ble slått sammen til Innlandet Arbeiderparti 1. april 2019. Det skjedde i forbindelse med at Hedmark og Oppland fylker skulle slå seg sammen til Innlandet fra 1. januar 2020.

Anita Ihle Steen fra Ringsaker var fylkeslaget første leder ved stiftelsen. Lise Selnes fra Nord-Odal tok over som leder i 2020. 

Den 20. februar 2022 vedtok fylkestingsgruppen til Arbeiderpartiet en innstilling om å beholde Innlandet fylke. Innstillingen fikk 14 stemmer; en alternativ innstilling om å dele fylket, fikk fem stemmer. Den 22. februar 2022 vedtok fylkespartiet å se bort fra folkeavstemningen og beholde Innlandet fylke. Beslutningen fikk 52 mot 50 stemmer.

Den 27. november 2021 sa representantskapet i Innlandet Arbeiderparti nei til å sende en søknad til regjeringen om oppløsning av fylket. Kun 6 av 82 delegater ville oppløse fylket. Ingen ville ha folkeavstemning. Arbeiderpartiet har sammen med Høyre, KrF og Venstre flertall i fylkestinget, og heller ikke disse partiene ønsket en oppløsning.

Den 24. februar 2022 meldte Aftenposten at Innlandet Arbeiderparti mistet 82 medlemmer under denne prosessen. De fikk også 10 innmeldinger. Senterpartiet på sin side omtalte avgjørelsen om å beholde storfylket som en demokratisk skandale.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anne Lilleaasen

**Anne Kristin Lilleaasen** (født 27. april 1965) er en norsk lokalpolitiker som representerer Høyre. I september 2021 ble hun varaordfører i Sunnfjord kommune.

Ved stortingsvalget i 2017 ble hun 4. vararepresentant for Sogn og Fjordane i perioden 2017–2021.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Oleg Seleznjov

**Oleg Viktorovitsj Seleznjov** (russisk: Олег Викторович Селезнёв, født 22. juli 1959, død 6. oktober 2021 i Krasnodar i Russland) var en russisk politiker.

## Karriere
Han studerte ved Novotsjerkassk høyere militære kommandoskole for kommunikasjoner (Новочеркасское высшее военное командное училище связи) og tok eksamen i 1980 som offiser med høyere spesialundervisning, med spesialisering som radiokommunikasjonsingeniør. I løpet av tjenesten i de sovjetiske, og senere de russiske væpnede styrker, mottok han Røde stjernes orden i 1987 og Den militære fortjenstorden i 1999. Han tjenestegjorde i KGB og i FSB og ble med tiden generalmajor. Han var en tid første nestsjef for FSB-avdelingen i Krasnodar kraj, og i 2009 ble han leder for FSB-avdelingen i Adygia. Dette vervet innehadde han til juli 2017.	

Han var medlem av Det russiske føderasjonsrådet i Russlands føderale forsamling fra 2017 til sin død.
	  	
Seleznjov døde på sykehus i Krasnodar i Russland den 6. oktober 2021 av covid-19, i en alder av 62 år.

## Referanser
Cervini

* se inndeling!

**Cervini** er et tribus i hjortefamilien (Cervidae) som omhandler seks slekter med store rødbrune hjortedyr. Sammen med muntjaker og duskhjorter (Muntiacini) utgjør de to tribusene gruppen av ekte hjortedyr (Cervinae), som er én av tre delgrupper i hjortefamilien (Cervidae).

Hannen kalles *bukk* og hunnen *hind* eller *[[Kolle (dyr)|kolle]]*, mens avkommet kalles kalv. Voksne hanner bærer gevir som felles årlig, etter brunsten. Enkelte bukker kan også kalles **kronhjort**. Dette er en bukker med et gevir som har minst tre tagger (forgreninger) som danner en «krone» i toppen av hver gevirstang. Betegnelsen er generell for alle bukker med slik krone i tribuset Cervini.

## Inndeling
Inndelingen følger IUCN (2021).

* Artiodactyla, klovdyr
** Artiofabula (klade, ikke navngitt)
*** Cetruminantia (klade, ikke navngitt)
**** Ruminantiamorpha (underorden, ikke navngitt)
***** Ruminantia, drøvtyggere
****** Pecora (infraorden, ikke navngitt)
******* Cervidae, hjortefamilien
******** Cervinae, ekte hjortedyr
********* Muntiacini, muntjaker og duskhjorter
********* Cervini, (rødhjorter)
********** *[[Dama (slekt)|Dama]]*, dåhjorter
********** *[[svinehjorter|Axis]]*, svinehjorter
********** *[[Rucervus]]*
********** *[[davidshjort|Elaphurus]]*, davidshjort (monotypisk)
********** *[[Rusa]]*
********** *[[ekte hjorter|Cervus]]*, ekte hjorter
******** Hydropotinae, vannrådyr (vannhjort)
******** Capreolinae, andre hjortedyr

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Martin Ellerby

**Martin Ellerby** (født 22. oktober 1957 i Worksop, Nottinghamshire) er en engelsk komponist.

Ellerby har sin utdannelse fra Royal College of Music, der han studerte under Joseph Horovitz. 

I 2017 ble Ellerby tildelt Iles-medaljen for betydelige bidrag til brassbandbevegelsen.

## Utvalgte verk
* *Elgar Variations* - pliktnummer EM for brassband 2007
* *Electra* - pliktnummer British Open Brass Band Championships 2012
* *Tristan Encounters*
* *Chivalry*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Frydenhaug gård

**Frydenhaug gård** er en herregård på Strømsø i Drammen. Eiendommen har siden 1973 vært eid av Drammen kommune. Siden 1974 har Frydenhaug skole holdt til på eiendommen.

## Historie
Frydenhaug var opprinnelig en husmannsplass under Austad(Haugen) da den i 1783 ble kjøpt av tollskriver Job Arveschoug som var eier fram til 1796. Fra 1810 til 1846 var den i familien Anchersens eie. Fra 1846 til 1893 var gården eid av grossist Niels Kiær, bror av Hans Kiær. I perioden Niels Kiær var eier ble det foretatt store ombygginger av eiendommen, det var på denne tiden det ovalformede park- og hageanlegget ble anlagt. Dekorasjonsmaleren Halldor Hjerleid(1821-1881) ble engasjert til å dekorere hagestuen med norske landskapsbilder. I 1902 ble eiendommen overtatt av skibsassurance direktør Ole Chr. Wikborg. Fra 1941 og fram til 1973 var eiendommen eid av familien Friis, da den ble den overtatt av Drammen kommune. Gården ble da tilpasset å huse Drammens offentlige spesialskole som i dag heter Frydenhaug skole.

### Hovedbygningen
Hovedhuset på Frydenhaug ble oppført i tre byggetrinn. Den venstre delen ble reist i 1785 som en etasjers lystgård av tollskriver Job Arveschoug. Hovedbygningen på to etasjer ble oppført av major Peter Falck von Koss, i 1797 sammen med to driftsbygninger. Det tredje byggetrinnet ble utført av Niels Kiær i perioden 1847-48, hovedbygningen ble samtidig modernisert og utvidet med en lav fløy mot øst. Hovedhuset har høy verneverdi og ble nyrestaurert i 2016 for cirka 7,5 millioner kroner.

### Eiere

* 1783 - Tollskriver Job Arveschoug

* Major Peter Falck von Koss

* 1810-1846 - Familien Anchersen

* 1846-1893 - Grosser Niels Kiær

* 1902 - Skibsassurance direktør Ole Chr. Wikborg

* 1916-1941 - Finn A. Friis og Karoline f. Kittelsen med åtte barn

* 1941-1943 - Sigrid Friis og Thorstein Refsum

* 1943-1973 - Finn J. Friis(1903-1977)

* 1973 - Drammen kommune

* 1974 - Drammens offentlige spesialskole som i dag heter Frydenhaug skole

#### Kjente personer som har bodd på gården

* Utenriksminister Erling Wikborg(1894-1992)

* Forfatter Elisabeth Wikborg Bang

## Skolen
Skolen het opprinnelig «Drammen offentlige spesialskole» og ble opprettet i 1959 av kommunene: Drammen, Skoger, Lier og Nedre Eiker i fellesskap. Skolen holdt opprinnelig til i Kirkegaten, senere i Bragerhagen 43 og så Nedre Storgate 46. I 1974 flyttet skolen til Frydenhaug gård, og byttet i den sammenheng navn til Frydenhaug skole. På samme tid sluttet flere kommuner seg til som samarbeidspartnere deriblant: Øvre Eiker, Røyken, Hurum, Svelvik og Sande. Det ble også bygget nye bygninger i hage og parkområdet til klasserom, grupperom, personalrom, gymsal, basseng, skolekjøkken, sløydsaler, formingsrom, fysioterapirom, verksted og fotokopieringsrom. Frydenhaug skole er en barneskole med tilrettelagt undervisning for barn med nedsatt læreevne, den hadde pr. 2020, 85 elever og 110 ansatte.

## Hage og parkområder
Park- og hageanlegg i symmetrisk landskapsstil ble anlagt i 1840-årene av Niels Kiær. Kulturminne Id: 155202.

## Referanser
Liste over Drammens høyeste bygninger

**Liste over Drammens høyeste bygninger** er en liste over de 10 høyeste bygningene i Drammen kommune. Andre høye byggverk i Drammen er nevnt i den nederste lista.

## Liste over Drammens høyeste bygninger

### Andre høye byggverk i Drammen

## Referanser


## Kilder
* Emporis