Alda Neves da Graça do Espírito Santo

**Alda Neves da Graça do Espírito Santo** (født 30. april 1926 i São Tomé, død 9. mars 2010 i Luanda), også kjent som **Alda do Espírito Santo** og **Alda Graça**, var en politiker og poet fra São Tomé og Principe. I studiedagene ble hun interessert i politikk, og var siden en forkjemper for landets frigjøring fra den portugisiske koloniherren. Hun var aktiv politiker også etter at landet ble fritt i 1975, og hun var den første kvinnelige forfatter fra Afrika som skrev på portugisisk.

## Bakgrunn
Hun ble født mens hjemlandet ennå var en portugisisk koloni. Hennes mor var lærer og faren var postansatt. Hun gikk sine første skoleår i hjemlandet, men skolegangen på ungdomsskole- og gymnasnivå hadde hun i Porto i Portugal. Fra 1948 studerte hun i Lisboa for å bli lærer.

## Politikk
Mens hun gikk på lærerskolen i Lisboa møtte hun flere militante afrikanere, som ville kjempe mot kolonimaktene. Hun stiftet foreningen *Centro de Estudos Africanos in Lisbon* i 1951, men foreningen ble nedlagt etter et par år, da flere av de politisk engasjerte studentene var ferdig med studiene og forlot byen av ulike årsaker.

I 1953 returnerte hun til São Tomé og Principe og arbeidet som lærer. Etterhvert ble hun en velkjent kvinne i hjemlandets kamp for frigjøring.

I 1975 fikk São Tomé og Principe sin uavhengighet. De første 15 årene etter frigjøringen fra portugiserne, var landet en sosialistisk énpartistat styrt av partiet MLSTP (*Movimento de Libertação de São Tomé e Príncipe)*. Graça hadde flere ministerposter i denne tiden: Minister for utdannelse og populærkultur (1975–1976); minister for informasjon (1976–1977) og minister for informasjon og populærkultur (1977–1980). Deretter var hun president i nasjonalforsamlingen fra 1980 til 1990.

Etter at landets styrende parti MLSTP ble endret til MLSTP/PSD (*Movimento de Libertação de São Tomé e Príncipe|Partido Social Democrata)* i 1990, ble hun medlem av partiets hovedstyre, en funksjon hun hadde til sin død, selv om hun trakk seg ut av aktiv politikk i midten av 1990-årene. Hun hadde da vært medlem av den første demokratisk valgte nasjonalforsamlingen i perioden 1991–1994. Fra 1996 til 2000 var hun leder for en stor kvinneorganisasjon.

## Poesi
Graça skrev dikt allerede i ungdomstiden. Hun var den første afrikanske kvinne som skrev på portugisisk.

Diktene hun skrev i kolonitiden (før 1975), ble publisert i tidsskrifter og antologier i 1950– og 1960–årene. I 1978 ble disse diktene, sammen med en del senere dikt, publisert i verket *É Nosso o Solo Sagrado da Terra. Poesia de protesto e luta*. Diktene fra kolonitiden handler om kamp mot kolonimakten, opprør, lokal historie og kultur – og hverdagsliv i São Tomé. Hennes mest berømte dikt er «Onde estão os homens caçados neste vento de loucura», en lidenskapelig anklage mot kolonimyndighetene, som sto bak en stor massakre i landet i 1953.

Etter at landet ble uavhengig i 1975, skrev hun teksten til São Tomé og Principes nasjonalsang: «Independência Total».

Hun representerte hjemlandet på flere internasjonale forfatterkonferanser, og hun var leder i landets forfatter- og kunstnerforbund, *União Nacional de Escritores e Artistas de São Tomé e Principe* (UNEAS) fra det ble stiftet i 1987 til sin død.

Hun hadde ingen stor litterær produksjon etter frigjøringen, men i 2002 publiserte det portugisiske kultursenteret i São Tomé heftet *Mataram o Rio da Minha Cidade*, en samling noveller og dikt. For å markere hennes 80-årsdag i 2006, utga UNEAS fire hefter med hennes samlede taler og dikt.

## Ettermæle
Hun var en betydningsfull person for sitt land og en foregangskvinne innenfor landets politikk, og da hun døde på sykehus i Luanda i Angola, 83 år gammel, erklærte myndighetene i São Tomé og Principe fem dagers landesorg.

19. september feires som nasjonal kvinnedag i São Tomé og Principe. Datoen er valgt til minne om en kvinnedemonstrasjon ledet av Alda Neves da Graça do Espírito Santo i kolonitiden. På denne datoen i 1974 protesterte kvinnene, kledd i svart, foran den portugisiske guvernørens palass, mot at portugiserne angivelig skulle ha forgiftet salt og drikkevann.

UNESCO har inkludert henne i sin oversikt over betydningsfulle kvinner i afrikansk historie.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
*