open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jørgen Andreas Fyhn

**Jørgen Andreas Fyhn** (1725-1778) var politimester i Christiania i årene 1768-78.

Han var sønn av Rasmus Hansen Fyhn (1684-1748) og Maren Christiansdatter Hoff (1703-1770). Han valgte den militære løpebane, avanserte til  overkrigskommissær, regimentskvartermester og auditør ved Akershus Feltartilleri. I 1776 ble han utnevnt til virkelig justisråd. 

## Politimester
I 1768 var han blitt utnevnt til politimester i Christiania. Fyhn hadde tidligere innbetalt en sum penger til staten, med løfte om et embete i retur ved passende anledning. Det varte og rakk med å få tildelt et embete, og da det ble for dyrt å understøtte Fyhn med 500 riksdaler årlig i vartpenger, fikk han i stedet tildelt stillingen som politimester i Christiania.

Fyhn var på enkelte områder både en aktiv og fremskrittsvennlig politimester, han fremmet blant annet forslag om omorganisering av politi- og vektervesen. Men, han var også nidkjær og gikk langt i sin embetsiver med husundersøkelser og bøteleggelser, hvilket medførte at han ble refset for hard og urimelig embetsførsel. Med henvisning til Struensees forbud mot husundersøkelser og rimelighetshensyn som uvitenhet om lovene, underkjentes våren 1772 flere av politimesterens bøteleggelser.

## Velstående
Fyhn ble allikevel en velholden mann. I sine sene år påtok han seg å være kollektør for statens tallotteri i København. Fyhn mente å ha funnet en metode hvormed han kunne være sikker på å spille med fordel. Det endte med at han tapte både formue og forstand. 

Etter hans død i 1778 var mange redd for å få en ny sterk politimester, hvorfor embedet ble foreslått nedlagt.

## Familie
Fyhn var gift med Ingeborg Falch (1729-1791), med hvem han hadde datteren Karen Margrethe Fyhn (1755-1783), gift med generalmajor Werner Nicolai de Seue. Den andre datteren var ugift. 

## Referanser
Toppmoa

**Toppmoa** (*Pachyornis australis*) var en stor, flygeudyktig moafugl (Dinornithiformes) i slekten *[[Pachyornis]]*, som er den mest tallrike slekten av moaer og inngår i familien Emeidae. Arten var endemisk til Sørøya på New Zealand. Arten ble utryddet kort tid etter at maoriene ankom øyene mot slutten av 1200-tallet, trolig i tidsrommet 1350–1450.

## Biologi
Toppmoaene var svært store og ganske tykksatte fugler med robuste ben, rudimentære vinger, et bredt, avrundet hode og en relativt kort, robust nebb som var spisst og lignet nebbet til fjellmoaen. Som navnet antyder, hadde den som eneste moa-art en fjærkam på hodet. Dette var den eneste moa-arten som ble ansett å ha hatt toppfjær, som vokste fra særegne, små fjærgroper på den fremre halvdelen av toppen av skallen. Den kunne bli opp mot 150 cm høy og veide trolig omkring . Hunnen var trolig større enn hannen, men akkurat dette er uavklart.

Toppmoaen var en subalpin art, som stort sett levde utilgjengelige steder i høyden på Sørøya, spesielt busker og gressletter på Mount Arthur og Mount Owen i Nordvest-Nelson. Habitatet overlappet fjellmoaens, men det er også funnet skjeletter i sanddynene i Southland, men det har ikke blitt identifisert rester av egg etter denne arten.

## Inndeling
Inndelingen følger Worth & Scofield (2012).

* Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
** Notopalaeognathae
*** Rheiformes, nandufugler
*** Novaeratitae, kasuarfugler, elefantfugler og kivifugler
*** Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
*** †Dinornithiformes, moafugler
**** †Megalapteryidae, fjellmoafamilien
**** †Dinornithidae, kjempemoafamilien
**** †Emeidae, (småmoafamilien)
***** †Anomalopteryginae
****** †*[[Anomalopteryx]]* (monotypisk)
****** †*[[Pachyornis]]*
******* †*[[elefantfotmoa|P. elephantopus]]*, elefantfotmoa (Sørøya, New Zealand)
******* †*[[mantellsmoa|P. geranoides]]*, mantellsmoa (Nordøya, New Zealand)
******* †*[[toppmoa|P. australis]]*, toppmoa (Sørøya, New Zealand)
***** †Emeinae

## Slektskap
Kladogrammet under følger Bunce *et al.* (2009):

## Referanser


 

## Eksterne lenker
*
Hassane Fofana

**Hassane Fofana** (født 28. april 1992) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp (110 meter).

I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo i 110 meter hekk der han ble slått ut forsøksheatet med tiden 13,70.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mantellsmoa

**Mantellsmoa** (*Pachyornis geranoides*) var en stor, flygeudyktig moafugl (Dinornithiformes) i slekten *[[Pachyornis]]*, som er den mest tallrike slekten av moaer og inngår i familien Emeidae. Arten var endemisk til Nordøya på New Zealand. Mantellsmoaen ble utryddet kort tid etter at maoriene ankom øyene mot slutten av 1200-tallet, trolig i tidsrommet 1350–1450.

## Biologi
Mantellsmoa var den minste av de tre moa-artene i slekten *Pachyornis*. Den konkurrerer med den lille buskmoaen, som var slankere bygget, om å være minst av alle moa-artene. Det var en av to moa-arter som var begrenset til Nordøya og Aotea/Great Barrier Island. Voksne hunner var markant større enn voksne hanner, og gjennomsnittsstørrelsen økte mot sør og under istider. Arten ble oppkalt etter Walter Mantell, en banebrytende naturforsker på New Zealand, regjeringsadministrator og politiker på 1800-tallet.

Mantellsmoa var en liten, men robust moa. Den ble cirka 54 cm høy og veide cirka . Arten var mest vanlig i lavlandet, spesielt i våtmarksområder og sanddynelandskap.

## Inndeling
Inndelingen følger Worth & Scofield (2012).

* Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
** Notopalaeognathae
*** Rheiformes, nandufugler
*** Novaeratitae, kasuarfugler, elefantfugler og kivifugler
*** Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
*** †Dinornithiformes, moafugler
**** †Megalapteryidae, fjellmoafamilien
**** †Dinornithidae, kjempemoafamilien
**** †Emeidae, (småmoafamilien)
***** †Anomalopteryginae
****** †*[[Anomalopteryx]]* (monotypisk)
****** †*[[Pachyornis]]*
******* †*[[elefantfotmoa|P. elephantopus]]*, elefantfotmoa (Sørøya, New Zealand)
******* †*[[mantellsmoa|P. geranoides]]*, mantellsmoa (Nordøya, New Zealand)
******* †*[[toppmoa|P. australis]]*, toppmoa (Sørøya, New Zealand)
***** †Emeinae

## Slektskap
Kladogrammet under følger Bunce *et al.* (2009):

## Referanser


 

## Eksterne lenker
*
Elefantfotmoa

**Elefantfotmoa** (*Pachyornis elephantopus*) var en stor, flygeudyktig moafugl (Dinornithiformes) i slekten *[[Pachyornis]]*, som er den mest tallrike slekten av moaer og inngår i familien Emeidae. Arten var endemisk til Sørøya på New Zealand. Elefantfotmoaen ble utryddet kort tid etter at maoriene ankom øyene mot slutten av 1200-tallet, trolig i tidsrommet 1350–1450.

## Biologi
Elefantfotmoaen var begrenset til Sørøya, hvor den var vanlig i lavlandsskog, buskkanter og våtmarker i Canterbury, Otago og Southland. Arten hadde raggete hårlignende fjær, en lang snabellignende hals og elefantlignende føtter. Det var den tyngste moa-arten i forhold til høyden, og hunnen la de nest største moa-eggene som er funnet. Den store klumpete kroppen kan ha hjulpet den til å «bulldose» seg gjennom vegetasjon, og den store størrelsen og de raggete fjæra ville ha hjulpet den med å takle kalde temperaturer. Et stort luktkammer antyder at den hadde en sterk luktesans, som kan ha vært en tilpasning for et delvis nattlig liv. Studier av fjær fra mumifiserte eksemplarer antyder at arten hadde et flekkete mønster som ligner fjellmoaens, eller de kan ha vært ensfargede eller litt stripete.

Elefantfotmoaen var en klumpete, stor moa med relativt korte, men svært solide ben. Den hadde et avrundet hode og en langt, solid, buet nebb med en spiss tupp. Den kunne bli opp mot 120 cm høy og veide omkring . Hunnen var betydelig større enn hannen.

Arten konsumerte grener av trær og busker, urteaktige planter og lin. De fibrøse bladene til sistnevnte plante er funnet blant kråsesteiner. DNA-studier avslører også at arten konsumerte et bredt mangfold av urter og busker.

## Inndeling
Inndelingen følger Worth & Scofield (2012).

* Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
** Notopalaeognathae
*** Rheiformes, nandufugler
*** Novaeratitae, kasuarfugler, elefantfugler og kivifugler
*** Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
*** †Dinornithiformes, moafugler
**** †Megalapteryidae, fjellmoafamilien
**** †Dinornithidae, kjempemoafamilien
**** †Emeidae, (småmoafamilien)
***** †Anomalopteryginae
****** †*[[Anomalopteryx]]* (monotypisk)
****** †*[[Pachyornis]]*
******* †*[[elefantfotmoa|P. elephantopus]]*, elefantfotmoa (Sørøya, New Zealand)
******* †*[[mantellsmoa|P. geranoides]]*, mantellsmoa (Nordøya, New Zealand)
******* †*[[toppmoa|P. australis]]*, toppmoa (Sørøya, New Zealand)
***** †Emeinae

## Slektskap
Kladogrammet under følger Bunce *et al.* (2009):

## Referanser


 

## Eksterne lenker
*
Mathias Enger Eriksen

**Mathias Enger Eriksen** (født 1995) er en norsk fotballspiller som spiller for .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brød og cirkus

**Brød og cirkus**, en gammeldags stavemåte av uttrykket brød og sirkus, kan henvise til:

**[[Brød & Cirkus]]*, musikkalbum med Undertakers Circus i 1975
*Brød og Cirkus, norsk band med ett album på Grappa i 1991
**Brød & Cirkus*, musikkalbum med Eddi Eidsvåg i 1998
Kjell Terje Fevåg

**Kjell Terje Fevåg** (født 1953) er en norsk Ap-politiker og fagforeningsleder fra Kristiansund. Han var vararepresentant til Stortinget i tre perioder fra 1989 til 2001 og var fast møtende stortingsrepresentant høsten 1993 mens Ottar Kaldhol var statssekretær. 

Fevåg er utdannet industrimekaniker og arbeidet på Sterkoder fra 1971. Han har hatt flere verv i Fellesforbundet/Jern og metall og ble etterhvert ansatt i Fellesforbundet. Han er aktiv i kommunepolitikken og har vært medlem av formannskapet og kontrollutvalget i Kristiansund i flere perioder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Simon Nitsche

**Simon Nitsche** (født 1992) er en norsk programleder og sportsjournalist som jobber i TV 2.

Nitsche har bachelor i journalistikk fra Høgskolen i Volda. 

Nitsche var videojournalist i *[[Dagbladet]]* fra 2013 til 2014 og reporter i NRK Sporten fra 2014 til 2015.

Han var sportsanker for TV 2 Sporten fra 2018 til 2022 og i 2022 ledet han humorprogrammet *[[I fyr og flamme (TV-program)|I fyr og flamme]]*.

I 2021 deltok han og vant TV 2s talentkonkurranse *[[Skal vi danse (TV-program)|Skal vi danse]]*, sammen med dansepartneren Helene Spilling.

## Referanser
Liv Marit Idsø

**Liv Marit Idsø** (født 1950) er en norsk journalist, norsklektor, forfatter og kulturarbeider fra Overhalla i Trøndelag.

Hun har utgitt romaner, biografier, dokumentarbøker og en kort introduksjon til Olav Duuns forfatterskap. Hun har arbeidet som lektor i videregående skole og som journalist i Trønder-Avisa. Hun har også vært aktiv i Sanitetsforeningen, Mållaget, Fortidsminneforeningen og venneforeningen for Overhalla-kunstnerne Louis Kvalstad og Elliot Kvalstad.
## Bibliografi
* 
* 
* 
* 
* Liv Marit Idsø og Asbjørn Thomassen (red.) *Faner i den frilynde ungdomsrørsla*. Bokbyen forlag 2015.
* Liv Marit Idsø. *Utkantkvinne: tolv kvinnehistorier frå Nord-Trøndelag*. Embla forlag, 2017. ISBN 978-82-8382-004-1
* Liv Marit Idsø. *Kunstnar utanfor sentrum: ni forteljingar*. Embla forlag, 2020. ISBN 978-82-8382-015-7
## Referanser
Paul-Werner Scheele

**Paul-Werner Scheele** (født 6. april 1928 i Olpe i Tyskland, død 10. mai 2019 i Würzburg) var en tysk takolsk biskop og teolog.

Han ble presteviet i 1952. I 1975 ble han hjelpebiskop i Paderborn. I 1979 ble han biskop av Würzburg, og forble i embedet til han fratrådte av aldersgruner i 2003.

Scheele døde den 10. mai 2019 i Würzburg, i en alder av 91 år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873-1946) *1922
* Kardinal Lorenz Jaeger (1892-1975) *1941
* Kardinal Johannes Joachim Degenhardt (1926-2002) *1968
* Kardinal *Paul-Werner Scheele* (1892-1975) *1951 

## Referanser
Eduardo de Deus

**Eduardo Rodrigues dos Santos de Deus Junior** (født 1995) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp (110 meter).

I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo i 110 meter hekk der han ble slått ut forsøksheatet med tiden 13,78.

## Internasjonale konkurranser (ufullstendig)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Taio Kanai

**Taio Kanai** (金井大旺, Kanai Taiō, født 28. september 1995) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp (110 meter).

I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo i 110 meter hekk der han kvalifiserte seg til semifinalen med tiden 13,41. Han kom helt sists i semifinalene med tiden 26,11 og ble slått ut.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William Joseph Wright

**William Joseph Wright** (født 26. oktober 1952 i Washington DC i USA, død 13. november 2021 i Maitland i Australia) var den åttende biskopen i det katolske bispedømmet Maitland-Newcastle i Australia. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Som spebarn kom William Wright til Australia med familien sin, som opprinnelig var fra Australia, og her gikk han på barneskolen i Pymble og jesuittkollegiet i Milsons Point. Under et opphold hos familien i England gikk han på jesuittkollegiet i Wimbledon i to år. 

Han studerte filosofi og teologi ved *St. Columba's College* i Springwood fra 1971 til 1973 og ved *St. Patrick's College* i Manly fra 1974 til 1977. I oktober 1976 ble han ordinert til diakon.
### Prest
Den 20. august 1977 ble han ordinert til prest for Sydneys erkebispedømme ved Saint Mary's Cathedral. Etter ordinasjonen tok han en bachelorgrad i historie fra University of Sydney. Han arbeidet i menighetstjeneste i forskjellige menigheter og var viserektor ved *St. Patrick's College* i Manly fra 1985 til 1991.
### Biskop Av Maitland-Newcastle
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til biskop av Maitland-Newcastle den 4. april 2011. Erkebiskopen av Sydney, kardinal George Pell, ordinerte ham til biskop den 15. juni samme år; medkonsekrerende var Michael John Malone, tidligere biskop av Maitland-Newcastle, og Peter Comensoli, hjelpebiskop i Sydney. Kardinal George Pell, to dusin prester, biskoper og hundrevis av kirkegjengere var tilstede ved *Sacred Heart katedralen* i Hamilton for å overvære innsettelsen.

Den 15. september 2021 ble det kjent at Wright hadde søkt paven om pensjon grunnet dårlig helse. Han døde av uhelbredelig lungekreft 13. november 2021.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Kardinal Pietro La Fontaine (1860-1935) *1906
* Kardinal Celso Benigno Luigi Costantini (1876-1958) *1921
* Kardinal James Robert Knox (1914-1983) *1953
* Kardinal George Pell (1941-2023) *1987
* Biskop *William Joseph Wright* (1952-2021) *2011

## Referanser
Leonce av Saidnaya

**Biskop Leonce av Saidnaya** (død 1686) var melkittisk gresk-katolsk biskop av Saidnaya i Damaskus sandsjak i Det osmanske rike fra 1671 og til sin død. En rekke melkittisk katolske biskoper kan tilbakeføre sin episkopalgenealogi til ham. De man vet at han bispeviet, er patriark Cyrille V (Constantin) Za’im (i 1672) og patriark Athanasius Dabbas (i 1685).

## Referanser
Damion Thomas

**Damion Thomas** (født 29. juni 1999) er en jamaicansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp (110 meter utendørs og 60 meter innendørs).

I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo i 110 meter hekk der han ble slått ut i semifinalen med tiden 13,39.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Djurgårdens IF Fotboll i 2001

Dette er en oversikt over kampene som ble spilt av herrelaget til den svenske fotballklubben **[[Djurgårdens IF]] i 2001**.
## Tabell

## Kamper
### [[Allsvenskan]]

## Spillerstatistikk

## Referanser


## Kilder
*
Trippelfasegrense

En **trippelfasegrense** (**TPB**) er en geometrisk klasse av fasegrense og plasseringen av kontakt mellom tre forskjellige faser. Et enkelt eksempel på en TPB er en kystlinje der land, luft og hav møtes for å skape et energisk sted drevet av sol-, vind- og bølgeenergi som er i stand til å støtte et høyt nivå av biologisk mangfold. Dette konseptet er spesielt viktig i beskrivelsen av elektroder i brenselceller og batterier. For eksempel for brenselceller er de tre fasene en ioneleder (elektrolytt), en elektronleder og en virtuell "porøs" fase for transport av gassformige eller flytende brenselmolekyler. De elektrokjemiske reaksjonene som brenselceller bruker for å produsere elektrisitet skjer i nærvær av disse tre fasene. Trippelfasegrenser er dermed de elektrokjemisk aktive stedene i elektrodene.

Oksygenreduksjonsreaksjonen som skjer ved en fast oksid brenselcelle (SOFC) katode, kan skrives som følger:

O2(gass) + 4e−(elektrode) → 2O2−(elektrolytt)

Ulike mekanismer bringer disse reaktantene til en TPB for å utføre denne reaksjonen. Kinetikken til denne reaksjonen er en av de begrensende faktorene i celleytelsen, ved å øke TPB-tettheten vil reaksjonshastigheten øke, og dermed øke celleytelsen. Analogt vil TPB-tettheten også påvirke kinetikken til oksidasjonsreaksjonen som skjer mellom oksygenioner og brensel på anodesiden av cellen. Transport til og fra hver TPB vil også påvirke kinetikken, så optimalisering av veiene for å få reaktanter og produkter til det aktive området er også en viktig vurdering. Forskere som jobber med brenselceller bruker i økende grad 3D-avbildningsteknikker som FIB-SEM og røntgen-nanotomogrpafi for å måle TPB-tetthet som en måte å karakterisere celleaktivitet på. Nylig har prosesseringsteknikker som infiltrasjon vist seg å øke TPB-tettheten betydelig, noe som fører til høyere effektivitet og potensielt mer kommersielt levedyktige SOFC-er.

## Referanser
Ferdinanda Augusta Charisius

**Ferdinanda Augusta Charisius** (1780-1849) var en norsk kvinne, gift med adelsmannen Hans Ditlev Franciscus von Linstow.

Hun var datter av pakkhusforvalter, senere tollinspektør Ferdinand August Charisius (1738–1806) og Elisabeth Cooper. Faren arbeidet som fullmektig på St. Croix i Dansk Vestindien, hvor han møtte han den vestindiske kvinne Elisabeth, som han giftet seg med. Charisisus nye sjef kunne ikke akseptere ekteskapet, så Charisius fikk en frist på 5 år til at å forlate Vestindien. På overfarten fra St. Croix til Norge fødtes Ferdinanda Augusta, hun ble hjemmedøpt først i februar.

## Ekteskap
Ferdinanda Augusta giftet seg første gang med sjøkrigskommissær, overlos og innrulleringssjef i Christiania, Gabriel Hetting (1768-1826). De fikk flere barn sammen. Tilsynelatende har det i samtiden ikke vært ukjent, at hun samtidig med at hun var gift med Hetting, også levet i et temmelig åpenlyst forhold med slottsbygningsintendant Hans Ditlev Franciscus von Linstow. Året etter Hettings død, giftet hun seg i Christiania med ham.

Ferdinanda Augusta døde den 16. januar 1849, to år før sin siste ektemann. 

## Referanser
Emma Ihrer

**Emma Ihrer** (1857–1911), opprinnelig **Rother**, var en tysk politiker (SPD), fagforeningsleder og avisutgiver. Sammen med Carl Legien hadde hun avgjørende innflytelse på organiseringen og profesjonaliseringen av den tyske arbeiderbevegelsen.

## Biografi
Ihrer ble 3. januar 1857 født inn i en arbeiderfamilie i Glatz, i daværende Schlesien i Preussen. Selv lærte hun seg yrket som hattemaker. Da hun i 1881 kom til Berlin sammen med sin mann, apotekeren Emmanuel Ihrer, ble hun medlem av Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD). Hun arbeidet for fagforeninger, med særlig på sosial og politisk bevisstgjøring av kvinnelige arbeidere. Sammen med to andre kvinner startet hun en hjelpeforening for kvinnelige håndverkere, men den ble ingen suksess og gikk inn.

Sammen med Marie Hoffmann stiftet hun i mars 1885 en organisasjon for kvinnelige arbeidere – *Forening for representasjon av kvinnelige arbeideres interesser* (*Verein zur Vertretung der Interessen der Arbeiterinnen*). Foreningen hadde et sterkere fagforeningspreg enn den foregående. Den arbeidet planmessig, arrangerte massedemonstrasjoner og ble godt kjent utenfor regionen. I 1886 ble den av myndighetene ansett som en *politisk forening*, som det var forbudt å drive. Ihrer og andre av lederne, ble ilagt bøter. Ihrer opplevde også å bli fengslet av politiet i Berlin. Politiets forbud virket imidlertid ikke etter hensikten, men førte til økt oppslutning om det sosialdemokratiske partiet. Sammen med Clara Zetkin deltok hun i 1889 under den andre internasjonale arbeiderkongressen i Paris.

Først etter et møte med den prøyssiske innenriksminister i 1890 kunne hun realisere sitt engasjement fritt og uhindret. Ihrer engasjerte seg særlig i den kvinnelige del av arbeiderbevegelsen. I 1890 ble hun som den første kvinne innvalgt i Generalkommisjonen av fagforeningene i Tyskland. Samme år utga hun med økonomisk støtte fra sin mann, tidsskriftet *Die Arbeiterin* (*Arbeidersken*, eller *Den kvinnelige arbeider*). Det utkom ett år senere under navnet *Die Gleichheit* (*Likheten* eller *Likeverdet*), da med Zetkin som redaktør.

Gjennom særlig to store skrifter redegjorde Ihrer i 1893 og 1898 for sine prinsipper for den proletariske klassekamp: «Die Organisation der Arbeiterinnen Deutschlands, ihre Entstehung und Entwicklung» (Organiseringen av kvinnelige arbeidere i Tyskland, dens etablering og utvikling) og  «Die Arbeiterinnen im Klassenkampf: Die Anfänge der Arbeiterinnenbewegung, ihr Gegensatz zur bürgerlichen Frauenbewegung und ihre nächsten Aufgaben» (Kvinnelige arbeidere i klassekamp: Starten på den kvinnelige arbeiderbevegelse, forskjellen fra den borgerlige kvinnebevegelse og dens kommende oppgaver).

Ihrer er gravlagt på *Gedenkstätte der Sozialisten* - sosialistenes minnested - i gravlunden Zentralfriedhof Friedrichsfelde i Berlin.

Stiftung Orte der deutschen Demokratiegeschichte regner Ihrer sammen med Carl Legien blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

## Se også
* Sosialistloven
* Det tyske demokratiets pionerer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ferdinand August Rojahn

**Ferdinand August Schünemann Rojahn** (født i Gandersheim, Braunschweig 18. september 1822, død i Kristiansand 19. mai 1900) var domorganist og kapellmester.

August Rojahn kom til Norge i 1840 sammen med sin far, kontrabassisten Johan Friedrich Gottlieb Rojahn (1798-1882), som medlemmer av det berømte, tyske orkesteret Harz-Verein. Faren ble ansatt ved Christiania Theaters orkester. Moren var Dorothe Philipine Schünemann (1802-1878)..

August var utdannet ved musikkonservatoriet i Hildesheim og hos Schwenke i Hamburg. Han ble i 1853 kapellmester ved Det norske Theater i Bergen, hvor Henrik Ibsen på en tid var sceneinstruktør. Da han i 1857 sluttet ved teateret hadde han allerede året før blitt ansatt som dirigent for Musikselskabet Harmoniens orkester i Bergen.
 
Han ble en 27. april 1859 gift med skuespillerinnen Birgitte Cornelia Gulbrandsen. Bryllupet sto i Davik i Bremanger. Samme år flyttet ekteparet til Kristiansand, hvor han ble organist i domkirken, og hvor hun fungerte som musikkpedagog.

## Etterkommere
Eldstesønnen cand. theol. Gottlieb Ferdinand Rojahn (1860-1928) ble lektor, forfatter, organist og sanginstruktør i Tønsberg, mens en yngre sønn, Ingarth Rojahn (1869-1956) ble komponist, korinstruktør og organist i Haugesund. 

## Referanser


## Litteratur
*Anon. 1900: «Organist Ferdinand August Rojahn.» *Allers Familie-Journal* No. 25. 24. Juni 1900.
*Herresthal, Harald 1993: *Med Spark i Gulvet og Quinter i Bassen. Musikalske og politiske bilder fra nasjonalromantikkens gjennombrudd i Norge*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 82-00-21764-7 
*Kragemo, Helge Bergh og Kari Michelsen 1980: «Rojahn, norsk musikerslekt» (s. 505-506). Kari Michelsen (red): *Cappelens musikkleksikon*, bind 5. Oslo: Cappelen forlag. ISBN 82-02-03688-7
Subha Venkatesan

**Subha Venkatesan**
**Subha Venkatesan** (født 1999) er en indisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.

## Karriere
Venkatesan kommer fra en beskjeden bakgrunn i Thiruvembur, Trichy, hvor hennes far er bygningsarbeider og moren er husmor. Hennes talent ble oppdaget tidlig av hennes morfar, Sangilimuthu, som oppmuntret henne til å satse på friidrett.

I 2012 ble hun tatt opp ved Sports Development Authority of Tamil Nadu's (SDAT) Centre of Excellence i Chennai. Hun begynte å vinne medaljer i nasjonale konkurranser og i 2018 var hun del av det indiske 4 × 400 meter stafettlaget som vant sølvmedalje i de asiatiske juniormesterskapene i friidrett i Japan.

### Olympiske leker
Hun deltok på Indias lag på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.

### Asiatiske leker
Ved de Asiatiske leker 2023 i Hangzhou var Venkatesan del av det indiske laget som vant sølvmedalje i 4 × 400 meter blandet stafett. Laget, som også bestod av Vithya Ramraj, Muhammad Ajmal og Rajesh Ramesh, satte ny indisk rekord med tiden 3:14.34.

## Personlige rekorder

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Madelyn Deutch

**Madelyn Deutch** (født 1991) er en amerikansk skuespiller og musiker.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Niclas Baker

**Niclas Baker** (født 9. september 1994) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.

Han deltok på Storbritannias lag på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 i Tokyo der laget kom på 6. plass i finalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vadim Pronskij

**Vadim Pronskij** (født 4. juni 1998) er en kasakhstansk syklist.

Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ikke fullførte herrenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ivar Lunde

**Ivar Lunde** er navnet til flere personer:

* Ivar Lunde (arkitekt)
* Ivar Lunde jr. (oboist, komponist)
* Ivar Lunde (ambassadør)
Ryan Gibbons

**Ryan Gibbons** (født 13. august 1994) er en sørafrikansk syklist.

Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ikke fullførte herrenes fellesstart. 

Han la opp etter 2025-sesongen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Białowieża

**Białowieża** (litauisk: *Bialovieža*; belarusisk: Белаве́жа; tysk *Bialowies*, *Bialowiez* eller *Belowesch*) er en landsby i powiat Hajnowski i vojvodskapet Podlasie i Polen.

I Białowieża var det hemmelige forhandlinger mellom russiske og polske emissærer under Den polsk-sovjetiske krig i annen halvdel av 1919. Under denne krigen ble Białowieża polsk.

## Severdigheter
* Białowieża nasjonalpark
* Białowieżaskogen

## Personer fra Białowieża
* Aleksander Waszkiewicz (1901–1945), generalmajor i den polske folkearmé
* Igor Newerly (1903–1987), forfatter og pedagog
* Gavriil Abramovitsj Ilisarov (1921–1992), russisk-jødisk ortoped

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eleonore Løvenskiold

**Eleonore Løvenskiold** (1866-1949) var en norsk kammerherreinne. *[[Eleonoretoppen]]* på Svalbard er oppkalt etter henne.

Hun var datter av offiser, senere statsminister, Carl Otto Løvenskiold og overhoffmesterinne Elise Løvenskiold. Den 20. september 1886 giftet hun seg med senere kammerherre, Diderik Cappelen til Holden Jernverk. 

Da Cappelen overtok verket året før, levet hans mor i og disponerte over hovedbygningen på Holden. Det nygifte par bygget derfor villaen Koh-I-Noor, oppført etter forbilde av hennes foreldres hjem på Vækerø. Senere flyttet de inn på Holden, men brukte også Koh-I-Noor om vinteren. De fikk også en vinterbolig i Oslo. 

Hun arbeidet meget for den lokale sanitetsforening, og det var hennes fortjeneste at Holla gamle kirke ble tatt vare på. De senere år bodde hun i Oslo, og døde i 1949.

## Eleonoretoppen
Eleonores far Carl Otto hadde i 1808-09 støttet Gunnar Isachsens ekspedisjoner til Svalbard, hvorfor en av fjelltoppene i Oscar II Land ble oppkalt etter Eleonore.  

## Referanser
Belavezjskaja pusjtsja nasjonalpark

**Belavezjskaja pusjtsja nasjonalpark** (belarusisk: Нацыянальны парк Белавежская пушча) er en nasjonalpark i Belarus. Den grenser til den polske Białowieża nasjonalpark. Den ligger i Brestregionen, 340 kilometer sørvest for Minsk, 60 kilometer nord for Brest og 20 kilometer fra Kamjanets.

Belavezjskaja Pusjtsja ble et statlig reservat i 1939. Den belarusiske delen ble den av UNESCOs verdensarv i 1992.

## Visenter
Belarus’ bevaringsprogram för 2016–2020 hadde som mål å ha en sammenlagt levekraftig  visentpopulasjon i landet på minst 1&nbsp;500 dyr.

I hele Belarus ble bestanden av visent ved årsskiftet 2018/2019 beregnet til 1&nbsp;886 individer. Disse er i elleve populasjoner (Belavezjskaja, Borisovsko-Berezina, Ozeranskaja, Naliboki, Polesskaja, Osipovitsjskaja, Ozerskaja, Lyaskovitsjskaja, Naidjanskaja, Krasnoborskaja, Dyatlovskaja). De største antallene var i Belavezjskaja (567), Osipovitsjskaja (456) oj Ozerskaja (315).

## Kilder
*Joseph Reaney: ''Belarus: Tracking Bison in Europe's last primeval forest'' i The Independent den 9 oktober 2017
*Belavezjskaja Pusjtja nationalpark i Nationalencyklopedin

## Referanser

 
## Eksterne lenker
* 
* Alena Anisimava, Pavel Velihurau och Ryhory Yanuta: ''The European bison in Belarus – problems and prospects'' i European Bison Conservation Newsletter, volym 8, 2015, sidorna 25–32
*Belavezjskaja Pusjtja nationalparks webbplats
Yoeri Havik

**Yoeri Havik** (født 19. februar 1991) er en nederlandsk syklist.

Han representerte Nederland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ikke fullførte herrenes fellesstart. 

Han deltar også i banesykling, og tok blant annet et EM-gull i 2021.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Claire Goll

**Claire Goll** (1890–1977) var en tysk-fransk lyriker, prosaforfatter og oversetter, født *Klara Liliane Aischmann*. Som forfatter benyttet hun både tysk og fransk. Hun var gift med poeten Yvan Goll, og er blant annet kjent for kjærlighetslyrikk de forfattet sammen. Ellers er hun kjent for sin selvbiografi *Ich verzeihe keinem* (Jeg tilgir ingen) som kom i 1976, året før hun døde.

Goll ble født i Nürnberg, men hadde sin oppvekst i München. I 1911 giftet hun seg med en ung student, Heinrich Studer. De bosatte seg i Leipzig og fikk året etter en datter. Ekteskapet endte i 1917, da hun også mistet omsorgen for barnet.

Etter skilsmissen flyttet hun til Sveits for å studere medisin og psykologi. I Genève ble hun engasjert i kvinne- og fredsbevegelse. Hun tok med seg engasjementet da hun senere ble bosatt i Zürich, og kom inn i miljøet rundt dadaistene. På denne tiden møtte hun også sin kommende mann Yvan Goll. Tross andre forhold, blant annet med Rainer Maria Rilke, var det Goll hun kom til å holde fast ved gjennom livet.

Paret flyttet til Paris i 1919 og giftet seg to år senere. I den franske hovedstaden smeltet de inn i sentrale kunstnermiljøer, der omgangskretsen omfattet navn som Marc Chagall, André Gide og Fernand Léger. Begge ektefellene hadde imidlertid jødisk bakgrunn, og fra et Europa med nazismen på frammarsj flyktet de i 1939 til USA. De tilbrakte krigsårene i Brooklyn, og flyttet ikke tilbake til Frankrike før i 1947.

Etter at ektemannen døde i 1950 arbeidet hun for å utgi hans etterlatte arbeider. I 1960 fremmet hun også plagiat-anklager mot den rumenske forfatteren Paul Celan, og beskyldte ham for å ha nyttet mannens arbeider. Selv om anklagene viste seg uholdbare, ble den såkalte «Goll-affæren» en belastning for Celan.

Etter hennes død er brev mellom ekteparet Goll utgitt.

## Bibliografi
* 1918: *Die Frauen erwachen*, fortellinger
* 1919: *Der gläserne Garten*, to noveller
* 1922: *Lyrische Films*, dikt
* 1925: *Der Neger Jupiter raubt Europa*, roman
* 1927: *Eine Deutsche in Paris*, roman
* 1931: *Ein Mensch ertrinkt*, roman
* 1933: *Arsenik* (senere tittel *Jedes Opfer tötet seinen Mörder*)
* 1941: *Le tombeau des amants inconnus*, roman
* 1941: *Éducation barbare*, roman
* 1971: *Traumtänzerin. Jahre der Jugend*, selvbiografisk
* 1976: *La poursuite du vent* (tysk: *Ich verzeihe keinem. Eine literarische Chronique scandaleuse unserer Zeit*), selvbiografisk

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Claire Goll hos Jewish Woman's Archive
*  Claire Goll på Liste der verbannten Bücher
Jens Andreas Werenskiold Bugge

**Jens Andreas Werenskiold Bugge** (1913–1984) var en norsk geolog og professor.

## Liv og virke
Han var sønn av Carl Bugge (1881–1968) som fra 1921 var sjef ved Norges Geologiske Undersøkelse, men  på denne tiden, rett før første verdenskrig, var myntmester i sølvbyen Kongsberg. Mora  het Catharina Werenskiold (1883–1968) og var datter av maleren Erik Werenskiold, av slekten Werenskiold. Onklene Werner Werenskiold og Dagfin Werenskiold ble henholdsvis geolog og steinhugger, så en kan si at geologi og stein lå i slekta.

Jens ble cand.real. i 1938 ved Universitetet i Oslo. Etter sommerjobb ved Bergens Museum i 1938, var han vit.ass. ved NTH fra 1939 til 1943, før han tiltrådte som universitetsstipendiat ved Universitetet i Oslo, der han i 1945 kunne innkassere dr.philos. i fredsåret 1945 på avhandlingen «Geological and petrographical investigations in the Kongsberg-Bamble formation», basert på en rapport han hadde fremlagt i 1943. Disputasen ble utsatt da universitetet ble stengt høsten 1943 (se Studentdeportasjonen i 1943). Fra 1947 var han  dosent ved NTH, der han i 1954 fikk opprykk til professor i malmgeologi og ledet bergavdelingen 1958 til 1960. I 1965 meldte han overgang til Universitetet i Oslo der han jobbet som professor frem til 1983. I 1983 fikk han "Den gyldne hammer" av sine geologistudenter. Året efter døde han av kreft.

De gamle skarn-forekomstene i Arendal var sentralt i hans arbeide. Han var ellers en ekspert innen økonomisk geologi og mye brukt konsulent for mange private bergverk i Norge. Da han døde satt han i  det regjeringsoppnevnte "Mineralsressursutvalget".

Han ble gift i Trondheim i 1942 med dansepedagogen Gerd som døde i 2006. Sønnene Carl og Harald døde i barndommen av blodsykdom, så Gerd testamenterte halvparten av sin store formue til forskning og behandling av disse sykdommene.

## Utgivelser
* Basis for den doktorgrad han fikk i 1945.
*
*

## Referanser
Hamza Mansouri

**Hamza Mansouri** (født 13. april 1999) er en algerisk syklist.

Han representerte Algerie under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ikke fullførte herrenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eleonoretoppen

**Eleonoretoppen** er et fjell på Spitsbergen på Svalbard. Det har en høyde på 731 meter over havet, og er oppkalt etter kammerherreinne Eleonore Løvenskiold.

## Referanser
Sean Bailey

**Sean Bailey** (født 15. juli 1997) er en jamaicansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.

Han deltok på Jamaicas lag på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 i Tokyo der laget kom på 7. plass i finalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Junior-NM i friidrett 2021

**Junior-NM i friidrett 2021** ble arrangert fra 30. juli til 1. august 2021, på Askøy. Arrangør var Ask Friidrett.

Bestemannspremiene for beste utøver ble gitt av Friidrettens Venner, og gikk til Ingeborg Østgård og Henrik Flåtnes. 

## Resultater
### Menn U23

### Kvinner U23

### Menn U20

### Kvinner U20

## Se også
*NM i friidrett 2021

## Referanser


## Kilder
* AndRo Data - Junior-NM 2021 (resultatoversikt)
* AndRo Data - Junior-NM 2021 (resultater dag 1)
* AndRo Data - Junior-NM 2021 (resultater dag 2)
* AndRo Data - Junior-NM 2021 (resultater dag 3)
Anderson Henriques

**Anderson Freitas Henriques** (født 3. mars 1992) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. 

I 2021 representerte han Brasil på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Coryn Labecki

**Coryn Labecki** (født 26. august 1992) er en amerikansk syklist.

Hun representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 7 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marta Cavalli

**Marta Cavalli** (født 18. mars 1998) er en italiensk syklist.

Hun representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 8 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cecilie Uttrup Ludwig

**Cecilie Uttrup Ludwig** (født 1995) er en dansk syklist.

Hun representerte Danmark under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 10 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Margarita Victoria García

**Margarita Victoria García** (født 1984) er en spansk syklist.

Hun representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 12 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marta Lach

**Marta Lach** (født 1997) er en polsk syklist.

Hun representerte Polen under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 18 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eugenia Bujak

**Eugenia Bujak** (født 1989) er en polsk-slovensk syklist.

Hun representerte Slovenia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 19 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liane Lippert

**Liane Lippert** (født 13. januar 1998) er en tysk syklist.

Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 23 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Demi Vollering

**Demi Vollering** (født 15. november 1996) er en nederlandsk syklist.

Hun representerte Nederland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 25 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tiffany Cromwell

**Tiffany Cromwell** (født 6. juli 1988) er en australsk syklist.

Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 26 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tereza Neumanová

**Tereza Neumanová** (født 9. august 1998) er en tsjekkisk syklist.

Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 33 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tamara Dronova

**Tamara Dronova** (født 13. august 1993) er en russisk syklist.

Hun representerte ROC under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 39 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Julie Van de Velde

**Julie Van de Velde** (født 2. juni 1993) er en belgisk syklist.

Hun representerte Belgia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 42 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hiromi Kaneko

**Hiromi Kaneko** (født 9. september 1980) er en japansk syklist.

Hun representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 43 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marta Bastianelli

**Marta Bastianelli** (født 30. april 1987) er en italiensk syklist.

Hun representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 44 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Emma Norsgaard

**Emma Norsgaard Bjerg** (født 1999) er en dansk syklist.

Hun representerte Danmark under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ikke fullførte kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Juliette Labous

**Juliette Labous** (født 4. november 1998) er en fransk syklist.

Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 30 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alison Jackson

**Alison Jackson** (født 14. desember 1988) er en canadisk syklist.

Hun representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 32 i kvinnenes fellesstart. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William the Norman

**William the Norman** (eller **Guillaume**, *Vilhelm normanneren*, opprinnelig fra Normandie, død 1075) var biskop av London 1051–1075.

William var kapellan til Edvard bekjenneren da han ble utnevnt til biskop av London. Han ble bispeviet i 1051. Dette ble han takket være av erkebiskopen av Canterbury, Robert de Jumièges, som hadde nektet å ordinere den første kandidat til Londons bispestol som var blitt presentert, angelsakseren Spearhafoc. 

I 1052 ble erkebiskop Robert tvunget til å flykte til kontinentet av sin politiske rival, grev Godwin av Wessex. William/Guillaume fulgte ham i landflyktigheten, men han kunne  vende tilbake til England i begynnelsen av det neste år.

Etter den normanniske erobring av England i 1066  klarte William å sikre en fredelig overgang til bispedømmet sitt og klarte til og med å berike det med nye besittelser i Essex og Hertfordshire. Han og Ralf the Staller og en kongens prest, hadde oppsynet med de engelskes underordning i East Anglia kort etter normannernes erobring.

Han deltok på konsilet i London i 1075. Der ble London anerkjent ¨være det fremste bispedømmet i kirkeprovinsen - etter selve erkebispesetet Canterbury. 

Han døde senere i 1075..

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop Robert av Jumièges (d. 1070)
* Biskop *William the Norman* (d. 1075) *bispeviet 1051

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 
* S. E. Kelly: *Charters of St Paul's*, London, Oxford, Oxford University Press, coll. «Anglo-Saxon Charters» (no X), 2004, ().
Susanne Ringell

**Susanne Ringell** (1955–) er en finlandssvensk forfatter og skuespiller. Hun arbeidet som skuespiller i årene 1981 til 1991, før hun debuterte som forfatter i 1993. Da ga hun ut novellesamlingen *Det förlovade barnet*, og for den ble hun både belønnet med Granberg-Sumeliuska-prisen og nominering til Runebergprisen. Senere har hun utgitt både dikt, noveller og dramatikk.

Hennes hørespill *Vestalen* som kom i 1994 vant Prix Italia. i 2017 ga hun ut en samling kortprosa som året etter ble nominert til Nordisk råds litteraturpris; *God morgon*.

## Priser og utmerkelser
*1994 – Granberg-Sumeliuska-prisen for *Det förlovade barnet*
*1995 – Prix Italias hovedpris for hørespillet *Vestalen*
*1998 – Svenska Litteratursällskapets pris for novellesamlingen *Åtta kroppar*
*2000 – Längmanska Kulturfondens pris 
*2004 – Prix Europa Radio France for hørespillet *Och om bettlare och vägmän*
*2004 – Svenska Litteratursällskapets pris for romanen *Katt begraven*
*2007 – nominering till Sveriges Radios Novellepris for «Mellan sylta och kompott» fra samlingen *En god Havanna*
*2008 – Hugo Bergroth-prisen
*2010 – Svenske Yles litteraturpris for *Vattnen*
*2010 – Svenska litteratursällskapet i Finlands pris fra Ragnar, Ester, Rolf og Margareta Bergboms fond
*2013 – Månedens dikter i juli i Sveriges Radios program *Dagens dikt*
*2015 – Svenska Litteratursällskapets pris for kortprosasamlingen *Tärnornas station*
*2016 – Boismanska prisen for hørespillet *Svärmorstungor*
*2018 – Nominert til Nordisk råds litteraturpris 2018 for *God morgon*
*2020 – Ludvig Nordström-prisen for sin novellekunst

## Bibliografi
**Det förlovade barnet : noveller* (1993)
**Vestalen : ett radioporträtt med störningar* (1994)
**Gall eller Våra osynliga väntrum : en berättelse i sviter* (1994)
**Vara sten* (1996)
**Åtta kroppar* (1998)
**Av blygsel blev Adele fet : alfabetiska nedslag* (2000)
**Katt begraven* (2003)
**En god Havanna : besläktat* (2006)
**Ryggens nymåne : prosalyrisk svit* (2009)
**Simma näck : en pjäs* (2009)
**Vattnen : noveller* (2010)
**På utvägen var jag en annan* (2012)
**Guiden* (2014)
**Tärnornas station* (2014)
**God morgon* (2017)
**Frimärken* (2019)

## Dramatik
**Vendettan* (radiohørespill) - 1990
**Pantlånekontoret* - 1992             
**Vestalen* (radiohørespill) - 1994
**Harriets hus* (radiohørespill) - 1999
**Jungfru Anna* - 2000
**Och om bettlare och vägmän* (radiohørespill) - 2002
**Eftermiddag* - 2002
**So long, Marianne* (radiohørespill) - 2008
**Simma näck* - 2009
**Rosenfång III* (radiohørespill) - 2011
**In transit* (monolog) -  2015
**Svärmorstungor* (radiohørespill) - 2016
**De langerhanska öarna* - 2017  
**Nattvakten - Askarin* (radiohørespill) - 2018

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marko Vešović

**Marko Vešović** (serbisk: Марко Вешовић, født 28. august 1991 i Titograd) er en montenegrinsk fotballspiller som spiller for den aserbajdsjanske klubben Qarabağ og for .

Vešović har tidligere spilt for blant andre Røde stjerne Beograd, HNK Rijeka og Legia Warszawa.

## Landslagskarriere
Vešović debuterte for Montenegro U-21 i 2010 og spilte fem kamper frem til 2012. Han fikk sin a-landslagsdebut for  i en VM-kvalifiseringskamp hjemme mot  den 15. oktober 2015 (2–5). Hans første landslagsmål kom i VM-kvalifiseringskampen borte mot  den 1. september 2017 (0–3).

## Meritter
;Røde Stjerne Beograd
***[[Kup Srbije]] (1):** 2011/2012

;HNK Rijeka
***[[Prva HNL]] (1):** 2016/2017
***[[Hrvatski nogometni kup]] (1):** 2016/2017

;Legia Warszawa
***[[Ekstraklasa]] (3):** 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021
***[[Puchar Polski]] (1):** 2017/2018

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hugo Bergroth-prisen

**Hugo Bergroth-prisen** blir delt ut av det finske Hugo Bergroth-sällskapet til personer som har fremmet selskapets formål, det vil si arbeidet for å fremme og bevare svensk i Finland. Prisen ble innstiftet i 1992 og prisbeløpet er 5000 euro (2021).

## Prismottagere
* 1993 – Ann-Kristin Schevelew
* 1994 – ikke utdelt
* 1995 – Lena Björklund
* 1996 – Tove Fagerholm
* 1997 – Tomas Hellén
* 1998 – Henrik Bruun
* 1999 – Yvonne Hoffman
* 2000 – Björn-Eric Mattsson
* 2001 – Lars Svedberg
* 2002 – Seija Tiisala
* 2003 – Kristin Olsoni og Martin Kurtén
* 2004 – Barbro Holmberg
* 2005 – Sonja Vidjeskog
* 2006 – Jan Granberg
* 2007 – Margareta Gustafsson
* 2008 – Susanne Ringell
* 2009 – Ann-Marie Malmsten
* 2010 – Magnus Londen
* 2011 – Lauri Karvonen
* 2012 – Mikaela Hasán
* 2013 – Paulina Tallroth
* 2014 – Anna-Lena Laurén
* 2015 – Mårten Westö
* 2016 – Viveca Dahl
* 2017 – Tom Pettersson
* 2018 – Janina Orlov
* 2019 – Sydkustens Ordkonstskola
* 2020 – Silja Sahlgren-Fodstad
* 2021 – Tiina Sjelvgren og Annica Törmä

## Referanser
And the Balcony Fell

**And the Balcony Fell** var et norsk rockeband fra 1980-tallet.

Musikken kan karakteriseres som post-punk. Bandet utga LP-en *And The Balcony Fel*l i 1987 og spilte en rekke konserter. Bandet opptrådte også live i TV-programmet KLUZZ på NRK. 
Medlemmer i bandet var  (sang og gitar),  (bass, kor, tangenter), Christian Refsum (trommer) og Petter Pogo (tangenter, kor og gitar).  

## Referanser


## Eksterne lenker
*https://www.youtube.com/watch?v=aRJ1D0I3SXk
*And the Balcony Fell på Rockipedia
Masomah Ali Zada

**Masomah Ali Zada** (født 11. mars 1996) er en afghansk syklist.

Hun representerte det olympiske flyktninglaget under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 25 i kvinnenes temporitt. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ahmad Wais

**Ahmad Wais** (født 15. januar 1991) er en syrisk syklist.

Han representerte det olympiske flyktninglaget under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 38 i herrenes temporitt. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anton Cooper

**Anton Cooper** (født 11. august 1994) er en newzealandsk syklist.

Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 6 i terrengsykling. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vlad Dascălu

**Vlad Dascălu** (født 17. desember 1997) er en rumensk syklist.

Han representerte Romania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 7 i terrengsykling. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jordan Sarrou

**Jordan Sarrou** (født 9. desember 1992) er en fransk syklist.

Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 9 i terrengsykling. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*