Gianni Morandi

**Gian Luigi «Gianni» Morandi** (født 1944) er en italiensk popsanger, skuespiller og underholder. Det anslås at Morandi har solgt rundt 50 millioner plateinnspillinger.
## Tidlig liv
Morandi ble født i Monghidoro i Emilia-Romagna som sønn av en skomaker. Etter barneskolen avbrøt han skolegangen for å arbeide og bidra til familiens vanskelige økonomiske situasjon. Mens han jobbet på en kino som godteriselger, begynte han å opptre som sanger mellom filmvisningene. Som 14-åring ble han med i Scaglioni-orkesteret, som han turnerte med i Nord-Italia.
## Karriere
### 1960-årene

Etter å ha vunnet en talentkonkurranse for nykommere i Bellaria – Igea Marina i 1962, avla Morandi prøvesang for RCA Italiana. Selv om deler av juryen var skeptiske, fikk han kontrakt etter insistering fra Franco Migliacci, som ble produsent og hovedtekstforfatter i den første delen av karrieren hans. Samme år debuterte Morandi på plate med «Andavo a 100 all’ora» og på TV i RAI-programmet *Alta pressione*, der han lanserte sin første store hit «Fatti mandare dalla mamma a prendere il latte». Dette ga ham og Rita Pavone tidlig popularitet som tenåringsidoler.

I 1964 fikk han sin første førsteplass med «In ginocchio da te», som vant Cantagiro-festivalen og ble filmatisert som en musicarello-film med stor suksess og over 800 millioner lire i inntekter. Samme år fikk han nok en stor hit med Canzonissima-vinneren «Non son degno di te», og han gjennomførte sin første vellykkede turné i Japan.

I 1965 hadde Morandi to nye førsteplasser med «Se non avessi più te», som ble nummer to i Cantagiro, og den melankolske «Si fa sera», og han turnerte med suksess i Sør-Amerika. Året etter ble også svært vellykket med blant annet «La fisarmonica» (nummer to i Canzonissima), «Notte di ferragosto», som ga ham nok en Cantagiro-seier, protestsangen «C’era un ragazzo che come me amava i Beatles e i Rolling Stones», og «Se perdo anche te», en coverversjon av Neil Diamonds «Solitary Man».

Tidlig i 1967 fikk han nok en stor hit med den romantiske «Un mondo d’amore», før han tok et års pause på grunn av obligatorisk militærtjeneste. Han gjenopptok karrieren i april 1968 og avsluttet tiåret med flere suksesser, blant annet Cantagiro-andreplassen «Chimera», Canzonissima-vinneren «Scende la pioggia» (en cover av The Turtles’ «Elenore») og «Bella Belinda».
### 1970-årene
Det nye tiåret startet med nok en Canzonissima-seier i januar, med sangen «Ma chi se ne importa». Samme år fikk han ros for sin skuespillerprestasjon i Pietro Germis film *A Pocketful of Chestnuts* og representerte Italia i Eurovision Song Contest 1970 med «Occhi di ragazza», skrevet av Lucio Dalla.

Etter de mindre hitene «Capriccio» og «Al bar si muore» trappet han ned aktiviteten. I 1972 deltok han for første gang i Sanremo-festivalen med «Vado a lavorare», som ble en kommersiell skuffelse, men han oppnådde scenisk suksess med musikalen *Jacopone*. I de påfølgende årene opplevde karrieren en nedgang, og det ambisiøse albumet *Il mondo di frutta candita* (1975), skrevet av Oscar Prudente og Ivano Fossati, ble en klar fiasko.

I 1976 fikk Morandi en uventet førsteplass med barnesangen med miljøtema «Sei forte papà», kjenningsmelodien til lørdagsprogrammet *Rete Tre*, som han ledet sammen med Ombretta Colli og Arnoldo Foà. Samme år deltok han i Tokyo Music Festival og vant prisen for beste fremføring med «Per poter vivere». Mot slutten av året tok han en pause fra underholdningsbransjen for å studere kontrabass ved Conservatorio Santa Cecilia.
### 1980-årene
Morandi gjorde comeback i 1980 ved å delta i den 30. utgaven av Sanremo-festivalen med sangen «Mariù», skrevet av Ron og Francesco De Gregori, men uten særlig oppmerksomhet. Karrieren tok seg opp igjen med Mogol-låtene «Canzoni stonate» og «La mia nemica amatissima», den sistnevnte var hans Sanremo-bidrag i 1983.

Samme år spilte han inn en duett med Amii Stewart, «Grazie perché», en italiensk versjon av Bob Segers «We’ve Got Tonite». Sangen ble kjenningsmelodi for *Domenica in* og nådde tredjeplass på hitlistene. Også viktige for comebacket var tre TV-miniserier han spilte i mellom 1984 og 1987: *Voglia di volare*, *Voglia di cantare* og *Voglia di vincere*.

Etter to godt mottatte album, Immagine italiana og Uno su mille (hvor tittelsporet ble en klassiker), samt en Targa Tenco for beste artist, vant Morandi Sanremo-festivalen i 1987 med «Si può dare di più» sammen med Enrico Ruggeri og Umberto Tozzi. I 1988 spilte han inn albumet *Dalla/Morandi* sammen med Lucio Dalla, som solgte over én million eksemplarer. Duoen dro på lang turné fra juli 1988 til april 1989. Tiåret ble avsluttet med suksessalbumet *Varietà* og hitene «Varietà» og «Bella signora».
### 1990-årene
I 1992 ga Morandi ut albumet *Morandi Morandi*, som inkluderte «Banane e lamponi», en av hans mest kjente sanger. I 1995 returnerte han til Sanremo-festivalen og ble nummer to med «In amore», en duett med Barbara Cola. I 1997 ga han ut albumet *Celeste azzurro e blu*. I 1999 ledet han det selvbiografiske musikalske TV-programmet *C’era un ragazzo* på Rai 1, som hadde i gjennomsnitt over 9 millioner seere per episode.
### 2000-årene

I 2000 produserte og skrev Eros Ramazzotti alle sangene på Morandis album *Come fa bene l’amore*. Singelen «Innamorato» ble presentert under Sanremo-festivalen samme år og endte på tredjeplass. I 2002 var Morandi programleder for *Uno di noi* på Rai 1 sammen med Lorella Cuccarini og Paola Cortellesi, og ga ut albumet *L’amore ci cambia la vita*, som ble dobbelt platina.

I 2004 ga han ut *A chi si ama veramente*, som solgte over 200 000 eksemplarer. I 2006 ledet han TV-programmet *Non facciamoci prendere dal panico*, ga ut albumet *Il tempo migliore* og publiserte selvbiografien *Diario di un ragazzo italiano*. I 2009 deltok han i veldedighetssingelen «Domani 21/04.09», var programleder for *Grazie a tutti* og ga ut coveralbumet *Canzoni da non perdere*.
### 2010-årene
Morandi ble valgt som programleder for Sanremo-festivalen 2011, og ble senere også bekreftet som programleder for 2012-utgaven. I 2016 startet han turneen Capitani Coraggiosi Tour sammen med Claudio Baglioni. Et dobbeltalbum ble utgitt i februar 2016. I 2017 spilte han inn hiten «Volare» sammen med Fabio Rovazzi.

I 2019 fikk sangen «In ginocchio da te» fra 1964 fornyet popularitet etter å ha blitt brukt i en sentral scene i Oscar-vinnerfilmen *[[Parasitt (film)|Parasitt]]*.
### 2020-årene
I 2020 deltok Morandi i veldedighetssingelen «Ma il cielo è sempre più blu» til støtte for Røde Kors’ arbeid under koronapandemien. I mars 2021 var han utsatt for en alvorlig hjemmeulykke som førte til store brannskader på høyre hånd. I juni samme år ga han ut singelen «L’allegria», skrevet av Jovanotti. I 2022 deltok han i Sanremo-festivalen og ble nummer tre med «Apri tutte le porte». Året etter var han medprogramleder for Sanremo-festivalen 2023 sammen med Amadeus.
## Privatliv
I juni 1966 giftet Morandi seg med skuespilleren , som han spilte sammen med i flere musicarelli-filmer. De fikk to barn: skuespilleren Marianna (født 1969) og skuespiller og sanger Marco (født 1974).  Paret ble skilt i 1979.

Med sin andre kone, Anna Dan, som han giftet seg med i 2004, har han sønnen Pietro (født 1997), som også er sanger.

## Utmerkelser
* Kommandør av Republikken Italias fortjenstorden (24. januar 2005)
* Æresborgerskap i kommunen Carloforte (Carloforte, 28. juni 2019)
* Bolognas gylne Neptun (Bologna, 3. mars 2022)

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*