Musa Kazim al-Husayni

**Musa Kazim al-Husaini**, også transkribert **Musa Qasim al-Husseini** (arabisk: موسى كاظم الحسيني; født i 1853 i Jerusalem i Det osmanske rike; død 27. mars 1934 i Jerusalen, Palestinamandatet) var en høytstående embetsmann i flere deler av Det osmanske rike og især i det osmanske Palestina. Han var borgermester i Jerusalem fra 1918 til 1920, tilhørte deretter den arabiske eksekutivkomité og regnes som den første lederen av den palestinske nasjonale bevegelse.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Musa Kazim al-Husaini kom fra den innflytelsesrike al-Husaini-familien som hadde vært basert i Jerusalem siden 1100-tallet. Hans far Salim al-Husaini var borgermester i Jerusalem fra 1882 til 1897, det samme var hans bror Hussein al-Husaini fra 1910 til 1917.

Etter å ha gått på en religiøs barneskole i Jerusalem, ble han tatt opp på den statlig administrativ høyskole *Maktab Malkiya* i Istanbul, og tok slutteksamen som de tredje beste resultater av eksaminander fra i hele Det osmanske rike.

### Karrier
Han begynte sin karriere som embetsmann i helseavdelingen i Jerusalem og ble deretter kaymakam  (قایمقام) av Jaffa, noe som tilsvarer provinsguvernør. Deretter ble han ledende embetsmann i Safed, Jemen, Antalya, Hauran og Irak.

## Politisk virke
Han trakk seg før utbruddet av Første verdenskrig, og ble utnevnt til borgermester i Jerusalem i 1918, etter sin bror Husseins død, av den britiske militæradministrasjon under Ronald Storrs. Under Nabi Musa-opptøyene i april 1920 ble han avsatt av britene etter å ha uttrykt støtte til Faisal Is uavhengige regjering i Damaskus. Mandatadministrasjonen anklaget ham for å anstiftet til uroligheter og erstattet ham som borgermester i Jerusalem med den pro-britiske Raghib al-Nashashibi fra Nashashibi-familien, som tradisjonelt rivaliserte med al-Husaini-slekten.

I de muslimsk-kristne foreninger som oppsto fra 1918 var Musa Kazim en ledende skikkelse. På den tredje arabiske kongress i Haifa i desember 1920 ble han valgt til formann for Den arabiske eksekutivkomité, en stilling han hadde til 1928. 

Mellom 1921 og 1930 foretok han fire reiser til London for å uttrykke palestinske krav. På den første konferansen i London i november 1921 tok han til orde for avskaffelse av Balfourerklæringen, stans av den sionistiske innvandring, og etablering av en enhetlig og uavhengig regjering i Palestina som var i allianse med de omkringliggende arabiske stater. Etter påtrykk fra britene kom det til en diskusjon med Chaim Weizmann. Med sikte på å oppnå palestinsk uavhengighet ledet Musa Kazim senere kampen mot britiske forslag om å innkalle et lovgivende råd i Palestina som skulle inkludere sionistiske representanter.

I 1922 ledet Kazim en delegasjon til Ankara og deretter til Lausanne. Der skulle Sèvrestraktaten reforhandles etter Mustafa Kemal Atatürks seier i den gresk-tyrkiske krig. Den palestinske delegasjonen håpet at med Atatürks støtte ville Balfourerklæringen som var inkludert i den traktaten, bli fjernet. Men til tross for løfter om støtte fra tyrkiske tjenestemenn, forble de opprinnelige bestemmelsene for de franske og britiske mandatene i den endelige Lausannetraktaten uendret.

Frem til 1930 avtok Musa Kazims politiske innflytelse raskt. Hans slektning, stormuftien av Jerusalem Amin al-Husaini, vendte seg mot det parlamentariske system og tok til orde for mer radikale synspunkter.
### Død
Den 27. oktober 1933 ledet Musa Kazim en stor demonstrasjon med rundt 10.000 deltakere foran hovedmoskeen Mahmudiya i Jaffa, hvor han ble slått av en britisk politimann; den tøffe politiaksjonen førte til 27 omkomne. I dagene som fulgte ble han syk og døde 27. mars 1934. Han ble gravlagt i en familiegrav på Oljeberget ved siden av Hussein ibn Ali.

Musa Kazims sønn Abd al-Qadir al-Husaini ble drept i Palestinakrigen i 1948.

## Litteratur
* Tom Segev: *Es war einmal ein Palästina. Juden und Araber vor der Staatsgründung Israels.* Siedler, München 2005, ISBN 3-88680-805-X. Online-Teilansicht
* Philipp Mattar: *Encyclopedia of the Palestinians*. Revised edition, ISBN 0-8160-5764-8. Online-Teilansicht
* Yoav Gelber: *Jewish–Transjordanian Relations 1921–48: Alliance of Bars Sinister*. London: Routledge, 1997. 

## Referanser