Nectarius av Autun

**Nectarius av Autun**, på fransk **Nectaire d' Autun**, italiensk **Nettario** (500-tallet–549, var en katolsk biskop av Autun (Augustodunum)  fra 540 til sin død, og æres som en helgen av den katolske kirke, og like så i de ortodokse kirker.

Han var en venn av Sankt Germanus av Paris, som han utnevnte til abbed for klosteret *Saint Symphorian* i Autun. 
## Liv og virke

### Biskop
I 540 ble han biskop av Autun.

I 542 begynte han å ære relikviene til den hellige martyr Nazarius av Milano, martyr. Da han ikke kunne ta med seg relikviene av helgenen, ble han i stedet tilbudt et tøystykke dekket av blodet til Sankt Celsus og Sankt Nazarius. Han tok imot offergaven, som han forsiktig plasserte i et relikvieskrin i katedralen i Autun. 

Under reisen møtte han en pilegrim fra Kappadokia, Emanus, som etter å ha oppholdt seg syv år i Roma og Italia, dro til Autun, til graven til Sankt Symphorian, tiltrukket av et syn. Biskopen tok ham med seg og beholdt ham i sin tjeneste i noen år. Emanus dro senere for å evangelisere den gballiske folkgruppen *Carnutes*. Dette var en folkestamme som bodde mellom elvene Liger (Loire) og Sequana (Seine); deres hovedbyer var Autricum (Chartres) og Cenabum (eller *Aurelianum*, det senere Orléans). Hans ærbødighet for Sankt Symphorian brakte ham etter en tid tilbake til Autun. Han tiltrakk seg folkemengder med sine mirakler, og Nectarius ordinerte ham til prest. Deres land ble senere organisert som de katolske bispedømmene Chartres, Orléans og Blois, det vil si størstedelen av de senere departementene Eure-et-Loir, Loiret og Loir-et-Cher. 

I 549 deltok han i det femte konsil i Orléans, i følge med sin venn Germanus av Paris, som fortsatt var abbed for Saint Symphorian, og 71 erkebiskoper og biskoper fra Frankriket. Dette var en regionalsynode innkalt av kong Kildebert I. 

Det tok seg videre av en lang rekke problemstillinger og utstedte beslutninger i 24 *canones*. Det gjaldt først saken om biskop Marcus av Orleans, som var blitt forrevet fra sin bispestol.  Konsilet tok ham i forsvar og hant at han intet klanderverdig hadde gjort. I det øvrige uttrykte konsilet *anathemata* mot Nestorius' og Eutyches' læresetninger; det forbød simoni, foreskrev prestenes og folkets bispevalg i frihet og uten ytre press og med kongens samtykke, og fastslo at ingen kunne ble viet til biskop før de hadde vært prester i minst ett år og blitt undervist av lærde og prøvde personer i åndelig disiplin og i reglene.

### Død
Han døde i Autun den 13. september 549. Andre mener i 550. Han ble etterfulgt som biskop av en viss Eupardus (fransk: *Eupard*).

Hans liturgiske minnedag er den 13. september. Den står ikke i den nyeste utgaven avMartyrologium Romanum (2004). 

Den første katedralen i Autun ble innviet til hans ære. Den ble flere ganger ombygd og utvidet. Rundt 970 fikk den fra Marseille noen av relikviene av Lasarus av Aix, i den tro at de var relikvier av den hellige Lasarus av Betania, Jesu venn. De trakk snart til seg mange pilegrimer, men folkemassene ble snart for store for katedralbygningen. Biskopen av Autun, Etienne de Bâgé, bestemte seg derfor rundt 1120 for å bygge en ny katedral som en valfartskirke og for bedre å kunne ære relikviene. Den nye katedralen Saint-Lazare ble bygd nord for den gamle katedralen Saint-Nazaire, som man fortsatt kan se noen rester av.

## Litteratur
* J. Regnier: *Les évêques d'Autun*, 1988.

## Referanser

## Eksterne lenker
* ''Saint-Nectaire d'Autun'' dans Nominis
* Sanctoral de l'Église orthodoxe des Gaules