Frankrikes visepresident

**Republikkens visepresident** () var et politisk embete som kun eksisterte i Frankrike under Den andre republikk (1848–1852) og som kun hadde én innehaver, Henri Georges Boulay de la Meurthe, valgt i januar 1849.

## Valg og plikter
Embetet som visepresident ble innstiftet i begynnelsen av Den andre republikk gjennom forfatningen av 4. november 1848, spesielt gjennom artiklene 45, 70 og 71.

Det var i stor grad inspirert av embetet som USAs visepresident, i likhet med noen andre trekk ved den den nye forfatningen, som innstiftet Frankrikes til tidene eneste presidentsystem og introduserte presidentembetet, som Den første republikk ikke hadde hatt.

Innehaveren ble imidlertid ikke valgt på en stemmeseddel sammen med presidenten, men valgt indirekte av Nasjonalforsamlingen fra en liste på tre navn foreslått av den nye presidenten innen en måned etter presidentvalget (et direkte valg). For å unngå dynastiske forbindelser etter avskaffelsen av Julikongedømmet, ble medlemmer av presidentens familie nektet å inneha embetet som visepresident. 

I likhet med presidenten kunne visepresidenten bare bli gjenvalgt (eller bli valgt som president selv) etter et mellomrom på fire år.

Visepresidenten skulle også overta som fungerende president, hvis presidenten var arbeidsudyktig, men kunne ikke rykke opp til presidentembetet, hvis det ble ledig: En ny president måtte bli valgt innen en måned.

Visepresidenten var *ex officio* Statsrådets president, en stilling som alltid har vært besatt av en representant for den utøvende makt (i dag statsministeren).

Boulay de la Meurthe ble valgt til det nye embetet 20. januar 1849 som president Louis-Napoléon Bonapartes foretrukne kandidat. Bonaparte hadde også foreslått grev Achille Baraguey d’Hilliers og Alexandre-François Vivien. 

Boulay de la Meurthe var en hengiven og diskret tilhenger av Bonaparte de neste tre årene. En biograf skrev at han *«alltid trakk seg tilbake, blandet seg inn i ingenting, ikke engang i sine prerogativer.»* Han støttet Bonapartes statskupp 2. desember 1851. Selv om Boulay de la Meurthe formelt sett forble visepresident, var forfatningen av 1848 i praksis suspendert fram til forfatningen av 1852 trådte i kraft og avskaffet embetet. Han ble kompensert med en livstids plass i det gjenopprettede Senatet.

## Embetsinnehaver

## Visepresidentvalget 1849

Rekkefølgen var den samme som president Bonaparte hadde presentert sine tre kandidater i et brev datert 18. januar. Valget ble avholdt 20. januar. Selv om ikke forfatningen ikke spesifiserte en valgordning, erklærte forsamlingens president at valget av visepresidenten krevde en majoritet av de avgitte stemmene. Det ble oppnådd i første runde. Boulay de la Meurthe ble umiddelbart tatt i ed.

## Senere visestatsoverhoder
Dersom presidenten ble erklært arbeidsudyktig eller embetet var ubesatt, var Ministerrådet fungerende statsoverhode under Den tredje republikk, Nasjonalforsamlingens president under Den fjerde republikk og Senatets president under Den femte republikk.

## Forslag om å reetablere et visepresidentembete
Et forslag om å etablere et visepresidentembete ble framsatt privat av Nasjonalforsamlingens president
Jacques Chaban-Delmas til president Charles de Gaulle etter at denne slapp unna Petit/Clamart-angrepet i 1962, og der ble holdt diskusjoner om dette under den tredje UNR-konferansen i november 1963, som tilfeldigvis ble arrangert få dager etter attentatet mot John F. Kennedy. 

Andre forslag ble framsatt av Pierre Marcilhacy i 1964samt av Paul Coste-Floret og Achille Peretti i 1966.
De Gaulle og hans krets så imidlertid på dette som en manøver for å gjøre det lettere for ham å pensjonere seg, og forslagene var fruktesløse. Han sa om en potensiell visepresident: *«Han ville bli min enke.»*

## Referanser