open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mămăligă

**Mămăligă** er navnet i rumensk språk oppskrift på en tallerken tilberedt av maisstivelse (mălai).

Det er bedre kjent i resten av verden som det italienske navnet, *polenta* men det finnes også i mange andre land som Ungarn (*puliszka*), Savoy, Sveits, Østerrike, Kroatia (*palenta, žganci, pura*), Slovenia (*polenta, žganci*), Serbia (*palenta*), Bulgaria, Korsika (*pulenta*), Brasil (*polenta*), Argentina (*polenta*), Ukraina (*culeșa*), Uruguay, Venezuela og Mexico eller til saxon fra Transylvania (*Palukes*, *Pålix*).

Det er verdt å nevne at både russere og østlige ukrainere forstår og dialektalt bruker ordet мамалыга.

Noe som ligner på mămăliga det er også veldig populært blant noen kaukasiske folk - georgiere (kalt გომი - gomi), abkhasere (abh. *abysҭa*) adygere (tsjerkessere) (*pıaste*, *meremyse*), tsjetsjenere (*ahar khoudary* - grøt fra maisstivelse), ingusjere (*zhuran-hudar*) og ossetere (*mamulayy kabur* - bokstavelig talt "stykke for ikke å dø").

Mămăliga er en tradisjonell rumensk rett. Anses mat av bønder, brukes ofte som erstatning for brød eller som grunnleggende mat i sommer perioder når det harde arbeidet gjort i feltene ikke lenger tillater utarbeidelse av hjemmelaget brød, og i fattige landlige områder. Det ble hovedsakelig brukt i perioden før industrialiseringen på grunn av det enkle som det ble tilberedt i forhold til brød. I den moderne perioden er bekymringen for mangfoldig og sunn ernæring gjenstand for mange undersøkelser, matvitenskap vurderer mămăliga som å ha et rikt inntak av vitaminer, det anbefales spesielt for personer som lider av lungesykdommer, luftveissykdommer, anemier, etc. For tiden har mămăliga og andre retter basert på den blitt retter tilgjengelig i utvalgte restauranter, verdsatt av gourmeter.

Tradisjonelt er mămăliga kokt fra kokt vann, salt og maisstivelse i en gryte med støpejern med en spesiell form kalt *ceaun*. Forberedt i bondestil og brukt i stedet for brød, er mămăliga tettere enn italiensk polenta til det punktet å bli kuttet i stykker som brød. Når kokt til andre formål, kan mămăliga være mykere, noen ganger nær konsistensen av grøt.

Grunnen til at mămăliga er så populær i Romania er at osmannerne la mais bare på hvete, mais forblir det mest næringsrike alternativet.

Mămăliga spises enten som sådan eller skjæres i skiver og stekt i smult ved siden av stews, buljonger av greener. På sauekve, hvor grønnsaker og frukt knapt når, har en kulinarisk tradisjon dannet seg hovedsakelig basert på polenta, melkeprodukter og flesk.

## Historie
Navnet "mămăligă" har endret sin betydning over tid. Først, før brakt mais fra USA, i landene i dagens Romania, "mămăliga" var navnet på en frøkoking av hirse.

*De så etter hus, spunnet, vevet, oppvokst barn; menn, da de ikke var i krig, førte til beite bøling, bøling av storfe og flokk av sauer, sådd på de fruktbare slettene ved foten av Karpaterne hvete for handel og hirse til deres mat - den gamle mămăligă.*

## Referanser
Sveriges Radio P4

**Sveriges Radio Program 4**, bedre kjent som **SR P4** eller bare **P4**, er en svensk landsdekkende radiokanal som drives av Sveriges Radio. Den er Sveriges mest populære radiokanal og ble etablert i 1987 som nettverk for kringkasterens regionale radiostasjoner. Fra 1993 har kanalen også sendt nasjonale programmer, og den henvender seg til et voksent publikum, ikke ulikt britiske BBC Radio 2 og norske NRK P1. I likhet med sistnevnte er også SR P4 nasjonal beredskapskanal, som vil bryte inn i alle svenske radiosendinger med allmennviktig informasjon ved nasjonale kriser og lignende.

På dagtid deles SR P4 inn i 26 distrikter, der de respektive distriktskanalene fyller sendeflaten med lokale sendinger. På kveldstid, netter og helger har kanalen riksdekkende sendinger, ofte i samsending med søsterkanalen SR P3. Programprofilen består av aktualiteter, nyheter, lokale hendelser, barneprogram og sportssendinger. Blant populære programmer er *Melodikrysset*, *P4 Extra*, *Ring så spelar vi,* *[[Svensktoppen]]* og *Karlavagnen*.

SR P4 er den mest populære kanalen i Sverige, og hadde høsten 2021 nærmere 37 prosent av det svenske radiomarkedet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mari Nyhagen

**Mari Rosendal Nyhagen** (født 2004) er en norsk fotballspiller som spiller for Hammarby.

## Karriere
Hun kom til Vålerenga før 2020-sesongen, og spilte på rekruttlaget det første året. Som 17-åring debuterte hun i Toppserien i serieåpningen mot Avaldsnes, i mai 2021. I september 2022 signerte hun proffkontrakt med Vålerenga. Hun var utlånt til Arna-Bjørnar høsten 2023 og til Røa i 2024.

Hun har landskamper for J15, J18, og J19-landslaget til Norge.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gilbert Dragon

**Marie Jude Gilbert Dragon** (født i 1969 i Haiti, død 17. november 2021) var en haitisk politisjef og geriljaleder.
## Biografi
Han var politimester i kommunen Croix-des-Bouquets tidlig i 2000-årene, og ble med på andre politimestres anstrengelser for å styrte regjeringen i landet. Under stridene, som kulminerte med kuppet i Haiti i 2004 som førte til president Jean-Bertrand Aristides fall, ble Dragon nestkommanderende for *Den nasjonale revolusjonsfront for Haitis frigjøring og gjenoppbyggelse* (Front pour la libération et la reconstruction nationales) under Guy Philippe.

Den 14. juli 2021 kunngjorde haitisk politi at de hadde arrestert Dragon i forbindelse med drapet på landets president Jovenel Moïse.

Dragon døde av komplikasjoner med covid-19 den 17. november 2021, i en alder av 52 år.

## Referanser
Casandra Lüthcke

**Casandra Lüthcke** (født 2003) er en norsk fotballspiller som spiller for AaFK Fortuna.

Hun har tidligere spilt for Gjelleråsen, LSK Kvinner, Brøndby IF, TIL 2020.

Hun har landskamper for J17- og J19-landslaget til Norge. Hun var en del av det norske J19-landslaget som tok sølv i U19-EM 2022.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lys over tundraen

***Lys over tundraen*** (originaltittel: russisk: *Сельская учительница*) er en sovjetisk dramafilm fra 1950, regissert av Mark Donskoj. 

## Handling
Historien forteller om en ung lærer Varya, som reiser til Sibir for å undervise barna i en liten landsby. De behandler henne kjølig når hun først dukker opp, men de blir etter hvert nærmere bekjente. Men plutselig kommer en bekjent, og tidligere elsker av Varya, en bolsjevik ved navn Martynov. Han ønsker å gifte seg og med Varya. Men kort tid senere begynner den russiske revolusjonen i 1917.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksandr Vampilov

**Alexander Valentinovich Vampilov** (1937–1972) var en sovjetisk dramatiker. Han er mest kjent for stykket *Starshiy syn* (1967). Stykket ble overført til film i 1976 og 2006. Han huskes også for stykket *Andejakt* (1970). Handlingen i alle hans stykker er lagt til Sibir.

Vampilov døde i en drukningsulykke i Bajkalsjøen i 1972.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Tiit Vähis første regjering

**Tiit Vähi første regjering** var Estlands regjering fra 30. januar til 21. oktober 1992. Regjeringen styrte i en overgangsperiode mellom Sovjetunionens fall og etableringen av Estlands folkevalgte organer. Parlamentet bestod av det hadde vært Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk, og den tidligere formannen i Det øverste sovjet, Arnold Rüütel, fungerte som Republikken Estlands president.

Edgar Savisaar meldte sin avskjed som statsminister den 23. januar 1992, etter at han ikke fikk parlamentets støtte for sin krisepolitikk. Parlamentet gav regjeringsoppdraget til Savisaars samferdselsminister, en tidligere sovjetisk apparatsjik, Tiit Vähi. Han utpekte en regjering med basis i protopartiet Folkefronten og Det estiske samlingspartiet. De fleste regjeringsmedlemmene var teknokrater, ikke politikere. Noen av dem hadde også levd i eksil i sovjettiden.

Regjeringens viktigste beslutning var avskaffelsen av rubelen og innføringen av en egen valuta, estlandske kroner. Kronen ble bundet til tyske mark, noe som stanset hyperinflasjonen og åpnet for økonomiske reformer.

Etter det første parlamentsvalget i september 1992 kunne Mart Laar danne den første parlamentariske regjeringen etter uavhengigheten fra Sovjetunionen. Tiit Vähi kom senere tilbake som statsminister i to parlamentariske regjeringer.

## Referanser
Diamantarmen

***Diamantarmen*** (originaltittel: russisk: *Бриллиантовая рука*) er en sovjetrussisk krim-komedie fra 1969 regissert av Leonid Gajdaj og med Jurij Nikulin, Nina Grebesjkova, Andrej Mironov, Anatoli Papanov og Nonna Mordjukova i hovedrollene,

## Handling
Sjefen for en ulovlig svartebørs (kun kjent som Høvdingen) ønsker å smugle et parti smykker fra en fremmed stat, inn i Sovjetunionen. Sjefen sender en håndlanger ved navn Gennadiy Gesha Kozodoyev (spilt av Andrei Mironov) for å være kurer. Kozodoyev reiser til Tyrkia med et cruiseskip for turister. Men de lokale medsammensvorne vet ikke hvordan kureren ser ut. De vet bare at han skal si et spesielt kodeord for å identifisere seg selv. Men de forveksler en vanlig turist fra skipet, Semyon Gorbunkov, som kureren deres. De gir ham smykkene, men etter at cruise-skipet returnerer til Sovjetunionen lar Gorbunkov politiet få vite hva som skjedde.

En politimann, som arbeider undercover som drosje-sjåfør, bruker Gorbunkov som agn i håp om å arrestere de kriminelle bakmennene. Gesha og Lyolik (en annen av Høvdingens håndlangere) forsøker å lokke Gorbunkov inn i situasjoner hvor de, uten vitner, kan få tak i alle juvelene de har smuglet. Ved en slik anledning inviterer de Gorbunkov til en fancy restaurant, med den hensikt å få Gorbunkov full nok til at de kan slå til. Imidlertid blir både Gesha og Gorbunkov alt for fulle, og Gorbunkov blir sendt hjem av politiet etter at han og Gesha forårsaket en offentlig scene.

I mellomtiden begynner Gorbunkovs kone å mistenke at ektemannen har innledet en affære med en annen kvinne, eller at han har blitt rekruttert av utenlandsk etterretning. Gorbunkov forklarer at han samarbeider med det sovjetiske politiet på et hemmelig oppdrag, men kan ikke røpe noen detaljer. Men Gorbunkov oppdager senere at hans kone trodde at historien hans var en løgn for å dekke over en affære, og hun har derfor reist sin vei sammen med barna deres.

## Skuespillere
* Jurij Nikulin som Semyon Semyonovich Gorbunkov.
* Nina Grebesjkova som Nadia, Gorbunkovs kone.
* Andrei Mironov som Gennadiy Kozodoyev, aka Gesha.
* Anatoli Papanov som Lyolik, Høvdingens assistent.
* Nonna Mordyukova som Varvara Pliushch.
* Svetlana Svetlichnaya som Anna Sergeyevna, en femme fatale
* Stanislav Chekan som Mikhail Ivanovich.
* Vladimir Gulyaev som Volodya.
* Andrei Fajt som en selger.
* Nikolay Romanov, sjef for en kriminell gjeng
* Alexander Khvylya som Boris Savelyevich, en hovmester
* Tatyana Nikulina, en turist-guide.
* Viktoria Ostrovskaya, en prostituert

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jurij Nikulin

**Jurij Vladimirovitj Nikulin** (Юрий Владимирович Никулин, 1921–1997) var en russisk skuespiller, klovn, sirkusdirektør, programleder og filmskaper.

## Filmografi (utvalg)
* 1962 – *[[Kjeltringstreker]]*
* 1971 – *[[Gamle røvere]]* (Старики́–разбо́йники)
* 1971 – *[[12 stoler]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Goroda i gody

***Goroda i gory*** (originaltittel: *Города и годы*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930, regissert av Jevgenij Tsjervjakov.

## Handling
Tidligere venner blir splittet på grunn av lojalitet under den russiske borgerkrigen i 1917, kort tid etter den bolsjevikiske revolusjonen: En ung kunstner kommer tilbake fra Tyskland fordi han ønsker å støtte Den røde armé.

Men han er også sympatisk ovenfor en bekjent som forsøker å hjelpe Den hvite armé, og kunstneren blir deretter truet av en annen tidligere kamerat. Men etter hvert som situasjonen utvikler seg, risikerer den unge kunstneren å bli mistenkt for å ha begått forræderi.

## Skuespillere
* Bernhard Goetzke som Von Schonau
* Ivan Tsjuveljov som Andrej Startsov
* Gennadij Mitsjurin som Kurt Van
* Sofija Magarill som Marie Uhrbach
* Andrej Kostritsjkin som Albert Birman

## Referanser


## Eksterne lenker
*
David Storey

**David Malcolm Storey** (1933–2017) var en engelsk dramatiker, forfatter, manusforfatter og rugbyspiller.

Storey romandebuterte med *This Sporting Life* (1960), som han også skrev som filmmanus i 1963. Han ble tildelt Bookerprisen for romanen *[[Saville (roman)|Saville]]* (1976).

Han debuterte som dramatiker med stykket *Flight into Camden* (1961). Hun huskes også for skuespill som *The Restoration of Arnold Middleton*, *The Changing Room*, *Cromwell*, *Home* og *Stages*.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Sergei Urusevskij

**Sergei Pavlovitsj Urusevskij** (russisk: Серге́й Павлович Урусевский; 1908–1974) var en russisk filmfotograf og filmregissør.

## Filmer i utvalg
* 1945 – *[[Pojedinok (film fra 1945)|Pojedinok]]*
* 1950 – *[[Lys over tundraen]]*
* 1956 – ''Den førtiførste''
* 1957 – *[[Og tranene flyr]]*
* 1959 – *[[Brevet som ikke ble sendt]]*
* 1964 – *[[Soy Cuba]]*

## Eksterne lenker
*
Gosudarstvennyj tsjinovnik

***Gosudarstvennyj tsjinovnik*** (originaltittel: *Государственный чиновник*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Ivan Pyrjev.

## Skuespillere
* Maksim Shtraukh som Apollon Fokin
* Lidija Nenasjeva som Fokina
* Naum Rogozjin som Razverzajev
* Leonid Jurenev som Fon Mekk
* Aleksandr Antonov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Zemlja zjazjdet

***Zemlja zjazjdet*** (originaltittel: *Земля жаждет*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Julij Rajzman.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Julij Rajzman

**Julij Rajzman** (Юлий Яковлевич Райзман, *Julij Jakovlevitsj Rajzman*; født  i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1994 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Zemlja zjazjdet]]* (Земля жаждет)
* 1935 – *[[Ljottjiki]]* (Лётчики)
* 1936 – *[[Poslednjaja notsj]]* (Последняя ночь)
* 1939 – *[[Podnjataja tselina (film fra 1940)|Podnjataja tselina]]* (Поднятая целина)
* 1942 – *[[Masjenka]]* (Машенька)
* 1944 – *[[Nebo Moskvy]]* (Небо Москвы)
* 1947 – *[[Pojezd idjot na vostok]]* (Поезд идёт на восток)
* 1950 – *[[Kavaler Zolotoj Zvezdy]]* (Кавалер Золотой Звезды)
* 1958 – *[[Kommunist (film)|Kommunist]]* (Коммунист)
* 1961 – *[[A esli eto ljubov?]]* (А если это любовь?)
* 1967 – *[[Tvoj sovremennik]]* (Твой современник)
* 1977 – *[[Strannaja zjensjtsjina]]* (Странная женщина)
* 1982 – *[[Tsjastnaja zjizn]]* (Частная жизнь)
* 1984 – *[[Vremja zjelanij]]* (Время желаний)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Prividenije, kotoroje ne vozvrasjtsjajetsja

***Prividenije, kotoroje ne vozvrasjtsjajetsja*** (originaltittel: *Привидение, которое не возвращается*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930, regissert av Abram Room.

## Handling
Historien følger hovedpersonen José Real (spilt av Boris Ferdinandov) på hans reise fra fengsel, til den virkelige verden. Real ble opprinnelig fengslet på livstid etter å ha forsøkt å forene et sør-amerikansk oljefelt og forsøke å oppfordre til streik blant alle arbeiderne. Men uten at han vet det, blir José forfulgt av en annen agent med ordre om å myrde ham. Etter å ha hoppet på et tog for å møte familien sin, sovner Real ved et uhell og går glipp av der han burde gått av toget. Han må derfor gå av toget ved en senere stasjon, og komme seg tilbake til den tidligere holdeplassen.

Men når han endelig kommer hjem til sin kone, er huset deres helt tomt. Faren og sønnen hans er imidlertid der, og forteller José om en ny streik som pågår ved det lokale Hillside Inn. Real velger å delta ved streiken, men det samme gjør agenten som følger etter ham - og politiet. Real blir beordret til å returnere til fengselet. Han avslår, og erklærer at han aldri i verden skal tilbake i fengsel. Det bryter deretter ut en stor slåsskamp mellom politiet og arbeiderne.

## Skuespillere
* Boris Ferdinandov som José Real
* A. Filippov som Syn Khose
* Karl Gurnyak som Rabochiy
* Dmitriy Kara-Dmitriev som Shef agentov
* Ivan Lavrov som Otets Khose
* A. Repin som Soblaznitel
* Maksim Shtraukh som politi-betjent
* Gavril Tereekhov som Santander
* Daniil Vvedenskiy som Nachalnik

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Iuda

***Iuda*** (originaltittel: *Иуда*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Jevgenij Ivanov-Barkov.

## Skuespillere
* Boris Ferdinandov som Iona
* Emma Tsesarskaja som Nastja
* Vasilij Kovrigin som Onufrij
* Ivan Sjtraukh som Fjodor
* Ivan Kljukvin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Prostoj slutsjaj

***Prostoj slutsjaj*** (originaltittel: *Простой случай*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Vsevolod Pudovkin og Mikhail Doller.

## Skuespillere
* Aleksandr Baturin - Langovoj
* Jevgenija Rogulina - Masjenka
* Aleksandr Tsjistjakov - Sasja
* V. Kuzmitsj - Zjeltikov
* Marija Belousova

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Spjasjtsjaja krasavitsa

***Spjasjtsjaja krasavitsa*** (originaltittel: *Спящая красавица*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Georgij Vasiljev og Sergej Vasiljev.

## Skuespillere
* Konstantin Mukhutdinov som Rebrov
* Varvara Mjasnikova som Vera
* Nikolaj Simonov
* Ivan Tsjuvelev

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Georgij Vasiljev

**Georgij Vasiljev** (Гео́ргий Никола́евич Васи́льев, *Georgij Nikolajevitsj Vasiljev*; født  i Vologda i Det russiske keiserdømmet, død 1946 i Ljubljana i Jugoslavia) var en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespiller.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Spjasjtsjaja krasavitsa]]* (Спящая красавица)
* 1934 – *[[Tsjapajev]]* (Чапаев)
* 1937 – *[[Volotsjajevskie dni]]* (Волочаевские дни)
* 1942 – *[[Oborona Tsaritsyna]]* (Оборона Царицына)
* 1943 – *[[Front (1943)|Front]]* (Фронт)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sergej Vasiljev

**Sergej Vasiljev** (Серге́й Дми́триевич Васи́льев, *Sergej Dmitrijevitsj Vasiljev*; 1900–1959) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Spjasjtsjaja krasavitsa]]* (Спящая красавица)
* 1934 – *[[Tsjapajev]]* (Чапаев)
* 1937 – *[[Volotsjajevskie dni]]* (Волочаевские дни)
* 1942 – *[[Oborona Tsaritsyna]]* (Оборона Царицына)
* 1943 – *[[Front (1943)|Front]]* (Фронт)
* 1955 – *[[Geroi Sjipki]]* (Герои Шипки)
* 1958 – *[[V dni Oktjabrja]]* (В дни октября)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Prazdnik Svjatogo Jorgena

***Prazdnik Svjatogo Jorgena*** (originaltittel: *Праздник Святого Йоргена*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930, regissert av Jakov Protasanov.

## Handling
Før en kirkelig høytid for å feire St. Jorgen, stikker tyven Korkis (spilt av Anatolij Ktorov) av fra et fengsel. Han blander seg snart med alle kirke-gåerne. Men han legger snart merke til hvor mye penger som blir samlet inn av de som er vertskap for denne feiringen, som hovedsakelig består av prester.

Sammen med sin medskyldige (spilt av Igor Ilinskij) legger Korkis snart en plan for å skaffe seg en del av alle pengene som strømmer inn ved kirken.

## Skuespillere
* Igor Ilinskij som Franz Schulz
* Anatolij Ktorov som Michael Korkis
* Mikhail Klimov
* Igor Arkadin
* Marija Strelkova som Oleandra
* Vladimir Uralskij

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Veter v litso

***Veter v litso*** (russisk for *Vind i ansiktet*, kyrillisk stavemåte: *Ветер в лицо*) er en sovjetisk film fra 1930, regissert av Iosif Khejfits og Aleksandr Zarkhi.

## Handling
Historien forteller om en gruppe komsomol-medlemmer som tidlig på 1920-tallet pusser opp ølhallen som befinner seg i etasjen under samfunnets sovesaler. Komsomolgruppens leder Boris og hans kone Nina får barn, og flytter inn hos foreldrene til Nina – men den lille familien finner seg ikke til rette, og etter hvert flytter Boris ut av svigerforeldrenes leilighet og tilbake til komsomol-landsbyen. Så blir det klart at byen er truet av oversvømmelse. Spørsmålet er om komsomolgruppen kommer til å bestemme seg for å redde verdiene i fabrikken på stedet?

## Skuespillere
* Aleksandr Melnikov som Valerian
* Oleg Zjakov som Boris
* Zoja Gleizarova som Nina
* Aleksandr Melnikov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jevgenij Ivanov-Barkov

**Jevgenij Aleksejevitsj Ivanov-Barkov** (russisk: Евгений Алексеевич Ивано́в-Барко́в; født  i Kostroma i Det russiske keiserdømmet, død 1965 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Iuda]]* (Иуда)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Salt for Svanetia

***Salt for Svanetia*** (originaltittel: *Соль Сванетии/Sol Svanetii*) er en sovjetisk stumfilm-dokumentar fra 1930 regissert av Mikhail Kalatozov.

## Handling
Mesteparten av filmen beskriver dagliglivet og landskapet til Svanere, som lever isolert fra resten av sivilisasjonen, i et tøft miljø i fjell-regionen Svanetia. Historien begynner med et sitat fra Vladimir Lenin: «Selv nå finnes det fjerne deler av Sovjetunionen, hvor den patriarkalske livsstilen vedvarer sammen med rester av klan-systemet»

Svanetia og fjell-landsbyen Ushguli er fullstendig avskåret fra sivilisasjonen, på grunn av fjell eller isbreer. I nærheten av landsbyen står det høye tårn som ble konstruert av landsbyboere for å tjene som et forsvar mot føydale tilsynsmenn, og den viser hvordan landsbyboere har brukt dem til å avverge skatteoppkrevere ved å hive steiner fra tårnene. Landsbyboernes daglige rutine innebærer å avle sauer, produsere ull eller garn, og produsere bygg. Disse sekvensene formidler også den kraftige teknologiske under-utviklingen i området.

Svan-folket produserer sine egne klær, klipper håret sitt, og begraver selv deres døde. Men etter hvert som filmen skrider frem kommer den isolerte regionen mer og mer i kontakt med omverdenen. En gruppe bygningsarbeidere skal blant annet hogge ned en stor skog som er det siste hinderet for å legge en vei som skal forbinde Svan-folket med resten av den sovjetiske sivilisasjonen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Iosif Khejfits

**Iosif Khejfits** (Ио́сиф Ефи́мович Хе́йфиц, *Iosif Jefimotitsj Khejfits*; født  i Minsk i Det russiske keiserdømmet, død 1995 i St. Petersburg i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Veter v litso]]* (Ветер в лицо)
* 1933 – *[[Moja Rodina]]* (Моя Родина)
* 1935 – *[[Gorjatsjije denjotsjki]]* (Горячие денечки)
* 1936 – *[[Deputat Baltiki]]* (Депутат Балтики)
* 1939 – *[[Tsjlen pravitelstva]]* (Член правительства)
* 1942 – *[[Jego zovut Sukhe-Bator]]* (Его зовут Сухэ-Батор)
* 1944 – *[[Malakhov kurgan]]* (Малахов курган)
* 1947 – *[[Vo imja zjizni]]* (Во имя жизни)
* 1948 – *[[Dragotsennyje zjorna]]* (Драгоценные зёрна)
* 1953 – *[[Vesna v Moskve]]* (Весна в Москве)
* 1954 – *[[Bolsjaja semja]]* (Больша́я семья́)
* 1956 – *[[Delo Rumjantseva]]* (Дело Румянцева)
* 1958 – *[[Dorogoj moj tsjelovek]]* (Дорогой мой человек)
* 1962 – *[[Gorizont (film fra 1962)|Gorizont]]* (Горизонт)
* 1966 – *[[V gorode S.]]* (В городе С.)
* 1970 – *[[Saljut, Marija!]]* (Салют, Мария!)
* 1973 – *[[Plokhoj khorosjij tsjelovek]]* (Плохой хороший человек)
* 1977 – *[[Asja (film)|Asja]]* (Ася))
* 1988 – *[[Vy tsjo, staritsjo?]]* (Вы чьё, старичьё?)
* 1990 – *[[Brodjatsjij avtobus]]* (Бродячий автобус)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksandr Zarkhi

**Aleksandr Zarkhi** (Алекса́ндр Григо́рьевич Зархи́, *Aleksandr Grigorjevitsj Zarkhi*) (1908–1997) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Veter v litso]]* (Ветер в лицо)
* 1933 – *[[Moja Rodina]]* (Моя Родина)
* 1935 – *[[Gorjatsjije denjotsjki]]* (Горячие денечки)
* 1936 – *[[Deputat Baltiki]]* (Депутат Балтики)
* 1939 – *[[Tsjlen pravitelstva]]* (Член правительства)
* 1942 – *[[Jego zovut Sukhe-Bator]]* (Его зовут Сухэ-Батор)
* 1944 – *[[Malakhov kurgan]]* (Малахов курган)
* 1947 – *[[Vo imja zjizni]]* (Во имя жизни)
* 1948 – *[[Dragotsennyje zjorna]]* (Драгоценные зёрна)
* 1957 – *[[Vysota]]* (Высота)
* 1959 – *[[Ljudi na mostu]]* (Люди на мосту)
* 1962 – *[[Moj mladsjij brat]]* (Мой младший брат)
* 1967 – *[[Anna Karenina (film fra 1967)|Anna Karenina]]* (Анна Каренина)
* 1976 – *[[Povest o neizvestnom aktjore]]* (Повесть о неизвестном актёре)
* 1981 – *[[Dvadtsat sjest dnej iz zjizni Dostojevskogo]]* (Двадцать шесть дней из жизни Достоевского)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Odna (film fra 1931)

***Odna*** (originaltittel: *Одна*) er en sovjetisk film fra 1931 regissert av Leonid Trauberg og Grigorij Kozintsev.

## Handling
En nyutdannet lærer, Yelena Kuzmina, fra Leningrad går på shopping sammen med sin forlovede Petya. Hun gleder seg til å undervise ved en skole, og tror hun kommer til å få jobb sammen med høflige og lydige skolebarn i byen. I stedet får hun i oppdrag å reise til en skole i Altaj-fjellene i Sibir. Hun forsøker å appellerer om å bli værende i byen, men myndigetenene fordømmer dette som «feighet» og hun går derfor med på å akseptere stillingen. Yelena ankommer en avsidesliggende landsby. De to eneste autoritetsfigurene er en representant for lokale myndighetene, samt den lokale versjonen av en kulakk.

Alle landsbyboerne lever et primitivt liv, praktiserer en slags sjamanisme som religion (symbolisert ved et totem som består av en død hest på en stang) og deres eneste inntekt kommer fra å drive med sau. Barnas utdannelse blir forhindret av deres primitive tilstand, og kulakkene insisterer på at barna skal arbeide som gjetere - i stedet for å gå på skolen.

## Skuespillere
* Yelena Kuzmina som lærer Yelena Kuzmina
* Pyotr Sobolevsky som Kuzminas forlovede
* Sergei Gerasimov som medlem av de lokale myndighetene
* Liu-Sian Van som en kulakk
* Yanina Zheymo som en yngre lærer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stille flyter Don (stumfilm)

***Stille flyter Don*** (originaltittel: *Тихий Дон*) er en sovjetisk stumfilm fra 1930 regissert av Ivan Pravov og Olga Preobrazjenskaja.

Filmens forelegg er de to første bindene i Mikhail Sjolokhovs roman av samme navn som først ble utgitt i fire bind fra 1928 til 1940. Handlingen følger donkosakken Gregorij Melekhovs liv under første verdenskrig og den påfølgende russiske revolusjonen.

## Handling

Grigorij Melechov er en etterkommer av en fornem, men fattig kosakk-familie. Han ønsker å gifte seg med Aksinja Astagova, men hun er allerede gift med Stepan Astakhov. Grigorijs far, Pantelei, ønsker at han skal gifte seg med Natalja Korsjunova i stedet. Situasjonen blir snart uutholdelig, så både Grigorij og Aksinja forlater familiene deres. De skaffer seg arbeid på eiendommen til general Listnitskij, en stor grunneier. Men det bryter ut krig, og til tross for deres åpenbare rivaliseringer møtes Grigorij og Stepan på slagmarken.

Grigorij og Stepan utvikler en felles bevissthet rundt deres sosiale klasser, og de innser hvordan det russiske folket har blitt mobilisert utelukkende for å forsvare interessene til de velstående herskende klassene. Som om ikke det var nok, vender Grigorij tilbake til landsbyen sin under en permisjon fra militæret, bare for å oppdage at Aksinja i mellomtiden har innledet et forhold med Jevgenij Listnitskij - sønnen til general Listnitskij.

## Medvirkende
* Nikolaj Podgornyj som Pantelej Melekhov 
* Andrei Abrikosov som Gregorij Melekhov
* Emma Tsesarskaya som Aksinya Astagova

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Entuziazm: Simfonija Donbassa

***Entuziazm: Simfonija Donbassa*** (originaltittel: *Ентузіязм: Симфонія Донбасу*) er en sovjetisk dokumentarfilm fra 1930, regissert av Dziga Vertov.

## Handling
Historien begynner med en ung kvinne som tar på seg og justerer et par hodetelefoner, før det begynner å hoppe mellom bilder av den unge kvinnen med radioen og til forskjellige individer som ber utenfor en kirke foran en statue av Jesus Kristus. En kunngjøring blir offentliggjort på radio, samtidig som det kommer flere kirkegjengere til statuen som kneler og kysser statuens føtter. Historien flytter deretter oppmerksomheten til forskjellige grupper som marsjerer. Disse scenene er sammenstilt med fotografier av kirken. De revolusjonære som marsjerer fjerner alt av kirkens innhold, samtidig som de demonterer de ytre tegnene på bygningens religiøse natur. Historien forandres igjen, og går over til en montasje av bilder som representerer industrialisering og mekanisering, sammen med referanser til den sovjetiske femårsplanen. Etter hvert som tiden går etter starten av femårsplanen, kommenteres årlig fremdrift.

Filmen fokuserer på produksjon av kull for landet, og for dets fabrikker. Det kommer en kunngjøring som sier at femårsplanen, antagelig på grunn av arbeidernes entusiasme og dedikasjon, ble gjennomført i løpet av bare fire år. Men til tross for at de har fullført denne planen, fortsetter arbeiderne ved fabrikkene å jobbe. Omtrent en time i filmens spilletid skjer det en rekke feiringer, for å hedre sosialismens seier. Det er skildringer av forskjellige marsjer og offentlige taler. Publikum får også et innblikk i hvordan sosialismen fungerte på landsbygda når det gjelder landbruk, hvor folk blant annet produserer høy, kjører traktor, eller deltar i deres egne lokale feiringer av sosialismen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Veien til livet

***Veien til livet***  (originaltittel: *Путёвка в жизнь*) er en sovjetisk film fra 1931 skrevet og regissert av Nikolaj Ekk. For denne filmen fikk Ekk prisen for «Mest overbevisende instruktør» ved den første Filmfestivalen i Venezia, og ble derved den første sovjetiske filminstruktør, som fikk en internasjonal filmpris. 

*Veien til livet* var den første sovjetiske lydfilmen.

## Handling
I Moskva finnes det utallige kriminelle gjenger med hjemløse gatebarn. En av dem er Zjigans gjeng, og alle guttene som tilhører denne gjengen har bodd på gaten lenge. Men i desember 1923 gjennomfører politiet et raid, og får tak i cirka 1 000 hjemløse barn. Nesten alle barna havner til forskjellige barnehjem. Men det er flere titalls mindreårige som flykter fra alle barnehjemmene de blir sendt til. Mustafa har for eksempel stukket av åtte ganger, og må returneres av myndighetene hver gang. Det blir derfor fattet en beslutning om å sende alle barna til et fengsel for mindreårige kriminelle.

Men det blir også foreslått en annen løsning: å skape en slags arbeidskommune for barn. Barna skal få arbeide som blant annet snekkere, skomakere eller andre yrker, og forhåpentligvis skal guttene klare å brødfø seg selv - med ved ærlig arbeid i stedet for tyveri. Men gode intensjoner fungerer som oftest bare i teorien. I praksis blir ikke de tidligere gatebarna umiddelbart ærlige hardt-arbeidende borgere.

## Skuespillere
* Nikolaj Batalov som Nikolaj Sergejev
* Jyvan Kyrlja som Dandy Mustapha
* Mikhail Dzjagofarov som Nikolaj Rebrov
* Aleksandr Novikov som Vaska Busa
* Mikhail Zjarov som Fomka Zjigan
* Marija Antropova som Marija Skrjabina
* Vladimir Vesnovskij som Mr. Rebrov
* Marija Gonfa som Ljolka

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nikolaj Ekk

**Nikolaj Vladimirovitsj Ekk** (russisk: Николай Владимирович Экк; født  i Riga i Det russiske keiserdømmet, død 1976 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1931 – *[[Veien til livet]]* (Путёвка в жизнь)
* 1936 – *[[Solovej-Solovusjko]]* (Соловей-Соловушко)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Snajper

***Snajper*** (originaltittel: *Снайпер*) er et sovjetisk krigsdrama fra 1932, regissert av Semjon Timosjenko.

## Handling
Historien begynner under første verdenskrig. En tidligere Metallurgi-arbeider blir sendt til Frankrike som en del av de russiske styrkene, og der dreper han en tysk snikskytter. Etterpå undersøker han dokumentene han fant på den døde snikskytteren, og han oppdager at den døde mannen også jobbet ved et metallurgisk anlegg. Som et resultat av dette kommer den russiske metallurgen på ideen om behovet for solidaritet mellom alle arbeidere.

Etter krigen, tilbake til hjemlandet, blir den tidligere metallurgen ansatt av en brigade-leder ved depotet ved en jernbane-stasjon. Men plutselig angriper en gruppe banditter denne stasjonen. For å forsvare seg selv og stasjonen, dreper han lederen for bandittene, som etterpå viser seg å være hans tidligere sjef fra militæret.

## Skuspillere
* Boris Shlikhting som en kaptein
* Pyotr Sobolevsky som en soldat
* Pyotr Kirillov som en tysk snikskytter
* Vladimir Gardin som en oberst
* Emil Gal som en fransk offiser
* Pyotr Pirogov som en arbeider
* Leonid Kmit som Viktor

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ledolom

***Ledolom*** (originaltittel: *Ледолом*) er en sovjetisk film fra 1931, regissert av Boris Barnet.

## Handling
Historien finner sted i andre halvdel av 1920-årene, og følger en gruppe fattige bønder i deres konflikter mot de langt mer velstående kullakene som holder til i det samme området.

## Skuespillere
* Vera Marinitsj som Anka
* Aleksandr Zjukov som Skulov
* Anton Martynov som Semjon
* S. Prjanisjnikov som Tarkhanov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tommy (stumfilm)

***Tommy*** (originaltittel: *Томми*) er en sovjetisk film fra 1931 regissert av Jakov Protasanov.

## Handling
Historien finner sted under den russiske borgerkrigen i 1917. som oppstod etter den bolsjevikiske revolusjonen.

En ung engelsk soldat som opprinnelig kjempet for Den hvite armé, gikk etter hvert over til å støtte Den røde armé.

## Skuespillere
* Aleksej Temerin
* A. Zjutajev
* Mikhail Kedrov
* Vasili Kovrigin
* Vasili Vanin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vstretsjnyj

***Vstretsjnyj*** (originaltittel: *Встречный*) er en sovjetisk dramafilm fra 1932, regissert av Sergej Jutkevitsj og Fridrikh Ermler.

## Handling
I løpet av den første femårsplanen i Sovjetunionen kommer en eldre arbeider i en turbin-fabrikk i Leningrad.

Men denne fabrikken har allerede kommet under påvirkning av en hemmelig sabotør, som planlegger å ødelegge alle produksjonsmålene som har blitt satt ved fabrikken.

## Skuespillere
* Vladimir Gardin - Babtsjenko
* Marija Bljumental - Tamarina
* Tatjana Guretskaja - Katja
* Andrej Abrikosov - Pavel
* Boris Tenin - Vasja

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gvozd v sapoge

***Gvozd v sapoge*** (originaltittel: *Гвоздь в сапоге*) er en sovjetisk krigsfilm fra 1931 regissert av Mikhail Kalatozov.

## Skuespillere
* Aleksandre Jaliashvili
* Siko Palavandishvili
* Akaki Khorava
* Arkadi Khintibidze

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sorok serdets

***Sorok serdets*** (originaltittel: *Сорок сердец*) er en sovjetisk stumfilm fra 1931 regissert av Lev Kulesjov.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gorizont (film fra 1932)

***Gorizont*** (originaltittel: *Горизонт*) er en sovjetisk dramafilm fra 1932, regissert av Lev Kulesjov.

## Handling
Historien forteller om jøden Lev Abramovitsj Horizon, som emigrerte til USA. Der sluttet han seg til den amerikanske hæren, før han reiste til Russland hvor han ble overført til den sovjetiske hæren.

## Skuespillere
* Nikolaj Batalov som Lev Abramovitsj Horizon
* Dmitrij Kara-Dmitriev
* Nikolaj Gladkov
* Andrej Gortsjilin som Monya
* Sergej Komarov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mjortvyj dom

***Mjortvyj dom*** (originaltittel: *Мёртвый дом*) er en sovjetisk dramafilm fra 1932 regissert av Vasilij Fjodorov.

## Skuespillere
* Nikolaj Khmeljov som Fjodor Dostojevskij
* Nikolaj Podgornyj som K.P. Pobedonstzev
* Nikolaj Vitovtov som Nikolaj I
* Nikolaj Radin som L.V. Doubelt
* Vladimir Belokurov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vasilij Fjodorov

**Vasilij Fjodorovitsj Fjodorov** (russisk: Василий Фёдорович Фёдоров; født 1891, død 1971 i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespiller.

## Filmografi (utvalg)
* 1932 – *[[Mjortvyj dom]]* (Мёртвый дом)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ivan (film fra 1932)

***Ivan*** (originaltittel: *Иван*) er en sovjetisk dramafilm fra 1932, regissert av Aleksandr Dovsjenko.

## Handling
En gruppe arbeidere skal bygge en stor demning over elven Dniproges, og bygge et kraftverk. En ung landsby-gutt forteller om en tale han hørte på en byggeplass om at landsbyen har akkumulert arbeidsoverskudd, som burde sendes til de større byene. Det er en ung Ivan i huset, som godkjenner planen. Men Ivans far, Stepan, nekter. Den fremtidige formannen Stepan Vasilyevich har en annen oppfatning, han mener at det er nødvendig å være et eksempel for andre landsbyer og være blant de første til å sende bistand til byggingen.

Arbeidslederen møter en sekretær fra en komite, en tidligere venn som han ikke hadde møtt på 22 år, ved byggeplassen. Ivan er fornøyd med landskapet i Dnepr. Han arbeider entusiastisk ved jernbanen, i motsetning til faren sin - som forsøker å gjøre minst mulig arbeid. Ivan mangler imidlertid utdannelse, og hans innsats er til liten nytte. Arbeidslederen bemerker: mye arbeid, men gjort slurvete, vil føre til trøbbel. Forlegen innser Ivan at han mangler utdannelse. Om kvelden studerer han til å bli ingeniør, noe faren hans forakter. Deretter skjer det en ulykke ved byggeplassen, en bøtte med sement faller på en sjåfør og han dør.

Sekretæren forklarer til noen på telefonen at arbeideren døde som følge av andres brudd på sikkerheten. Et råd bestående av Komsomol-medlemmer bli sammenkalt, for å inspisere hele byggeplassen. Et helt team med spesialister av høy klasse ankommer Dniproges for å kommandere arbeiderne, og introdusere nye arbeidsmetoder. Men Ivan klager over at innsatsen hans ikke har blitt verdsatt ordentlig, og mener at han ikke har noen plass på Dnepr.

## Skuespillere
* Konstantin Bondarevsky som en ung Ivan
* Dmitry Golubinsky som en sekretær
* Elena Golki som moren til en arbeider som døde på jobb
* Maksim Gornatko
* Aleksandr Zapolsky
* Pyotr Masokha som Ivan Guba
* Nikolai Nademsky
* Peter Pastushkov
* Stepan Shagaida som en formann

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Coriolan (ouverture)

***Coriolan-ouverturen*** (tysk: *Coriolan-Ouvertüre* eller *Ouvertüre zu Coriolan*), op. 62, er en komposisjon av Ludwig van Beethoven, skrevet i 1807 for Heinrich Joseph von Collins tragedie *Coriolan* fra 1804.

Ouverturens struktur og tema følger teaterstykket veldig generelt. Hovedtemaet i c-moll representerer Coriolanus' besluttsomhet og krigerske tendenser (han er i ferd med å invadere Roma), mens det mer ømme E-dur-temaet representerer bønnene til moren hans om å avstå. Coriolanus gir til slutt etter for morens bønn, men siden han ikke kan snu etter å ha ført en hær av sine tidligere fiender til Romas porter, begår han selvmord. (Dette skiller seg fra det mer kjente skuespillet Coriolanus av William Shakespeare, der han blir myrdet. Både Shakespeares og Collins skuespill handler om den samme legendariske skikkelsen, Gnaeus Marcius Coriolanus, hvis egentlige skjebne ikke ble nedtegnet.)

Ouverturen ble uroppført i mars 1807 under en privat konsert i hjemmet til prins Franz Joseph von Lobkowitz. Komponistens *[[Symfoni nr. 4 (Beethoven)|Symfoni nr. 4 i B-dur]]* og *[[Klaverkonsert nr. 4 (Beethoven)|Klaverkonsert nr. 4 i G-dur]]* ble uroppført under samme konsert.

## Instrumentering
*Coriolan-ouverturen* er orkestrert for følgende instrumenter:

2 tverrfløyter, 2 oboer, 2 klarinetter i B-dur, 2 fagotter, 2 valthorn i Ess-dur, 2 trompeter i C-dur, pauker og strykere.

## Innspillinger
To av de mest anerkjente innspillingene er av Wilhelm Furtwängler som dirigerer Berlinfilharmonien i 1943 og Fritz Reiner som dirigerer Chicago Symphony Orchestra i 1959.

Andre bemerkelsesverdige innspillinger inkluderer de av Otto Klemperer med Philharmonia Orchestra, Herbert von Karajan med Berlinfilharmonien, Karl Böhm med Wiener Philharmoniker, Carlos Kleiber som dirigerer Bayerisches Staatsorchester, Christopher Hogwood med Academy of Ancient Music, og Bruno Walter med Columbia Symphony. Verket var et fast del av Arturo Toscaninis repertoar, og seks innspillinger under Toscaninis taktstokk eksisterer i tillegg til én innspilling av øvingsutdrag.

## Litteratur

* Steinberg, Michael (1995). *The Symphony: a listeners guide*. Oxford University Press.

## Referanser


## Eksterne lenker
Storm over Mexico

***Storm over Mexico*** (originaltittel: *Da zdravstvujet Meksika!/Да здравствует Мексика!*) er en sovjetisk uferdig film fra 1932 regissert av Sergej Eisenstein.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Konvejer smerti

***Konvejer smerti*** (originaltittel: *Конвейер смерти*) er en sovjetisk dramafilm fra 1933 regissert av Ivan Pyrjev.

## Skuespillere
* Ada Vojtsik som Luisa
* Veronika Polonskaja som Eleonora
* Tamara Makarova som Anni
* Vladimir Sjakhovskoj som Dick
* Pjotr Savin som Kristi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den store trøster

***Den store trøster *** (originaltittel: *Великий утешитель*) er en sovjetisk dramafilm fra 1933 regissert av Lev Kulesjov.

## Handling
Dulcie arbeider som selger, men drømmer om en bedre, vakker verden. Drømmene hennes er basert på historiene til forfatteren Bill Porter, som havnet i fengsel begynte sin litterære karriere om innsatt i fengselet. Administrasjonen i fengselet setter pris på denne forfatteren, fordi han som innsatt skriver vakre historier med lykkelige avslutninger. Men den suksessrike forfatteren står også ovenfor alle de åpenbare urettferdighetene som foregår i fengselet.

Men forfatterens venn, Jim Valentine, blir alvorlig skadet i fengselet av politisk-motiverte årsaker. Men en dag blir Valentine tilbudt å bli sluppet fri, i bytte mot hjelp til å åpne en pengeskap. At vennen hans snart skal forlate fengsel, gjør at Porter finner på grunnlaget for å skrive en ny historie. Men administrasjonen i fengselet overholder aldri løftet deres, og Valentine dør i fengsel kort tid senere. Hans dødsfall fører til opprør blant de andre fangene. Dulcies egne drømmer blir også ødelagt, og hun ender opp med å drepe celle-kameraten sin.

## Skuespillere
* Aleksandra Khokhlova som Dulcie
* Konstantin Khokhlov som Bill Porter
* Ivan Novoseltsev som Jim Valentine
* Vasili Kovrigin som fengselsbetjent
* Andrei Fajt som etterforsker Ben Price
* Daniil Vvedensky som en vakt
* Weyland Rodd som en innsatt
* O. Rayevskaya som moren til Jim
* S. Sletov som en vakt
* Galina Kravchenko som Annabel Adams
* Vera Lopatina som Sadie
* Andrei Gorchilin som en innsatt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dessertøren

***Dessertøren*** (originaltittel: *Дезертир/Dezertir*) er en sovjetisk dramafilm fra 1933, regissert av Vsevolod Pudovkin.

## Handling
Karl Renn, en verft-arbeider i Hamburg, er medlem av Kommunistische Partei Deutschlands, og får i oppdrag fra Sovjetunionen å organisere en generalstreik ved arbeidsplassen sin, og øket presset mot arbeidsgiverne. Men når streiken begynner, oppstår det flere slagsmål mellom arbeiderne og politiet. Men etter en måned med streik er mange arbeidere allerede så utslitte at de begynner som streikebrytere.

Det oppstår også en væpnet konflikt, som til og med Karls kone går til. Men Karl velger å holde seg hjemme, på grunn av hans feighet. Likevel blir han som delegat for partiet sendt, sammen med fire kamerater, til et møte i Sovjetunionen. Han velger å bli værende, er begeistret over det kommunistiske systemet. Men noen få uker får han nyheten om at hans parti-sjef i Hamburg har blitt myrdet. Deretter reiser Karl tilbake til Tyskland, for å fortsette arbeidernes kamp.

## Skuespillere
* Boris Livanov som Karl Renn
* Vasili Kovrigin som Ludwig Zelle
* Aleksandr Chistyakov som Fritz Muller
* Tamara Makarova som Greta Zelle
* Semyon Svashenko som Bruno
* Dmitri Konsovsky som Strauss
* Yudif Glizer som Marcella Zelle
* M. Oleshchenko som Bertha
* Sergei Komarov som en arbeider

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Iudusjka Golovljov

***Iudusjka Golovljov*** (originaltittel: *Иудушка Головлёв*) er en sovjetisk dramafilm fra 1934 regissert av Aleksandr Ivanovskij.

## Skuespillere
* Vladimir Gardin som Porfirij Golovljov
* Tatjana Bulakh-Gardina som Annenka
* Nina Latonina som Ljubinka
* Jekaterina Kortsjagina-Aleksandrovskaja som Ulita
* Mikhail Tarkhanov som Derunov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moja Rodina

***Moja Rodina*** (originaltittel: *Моя Родина*) er en sovjetisk film fra 1933 regissert av Iosif Khejfits og Aleksandr Zarkhi.

## Skuespillere
* Bari Haydarov som Van
* Gennadij Mitjurin
* Aleksandr Melnikov som Vasja
* Janina Zjejmo som Olja
* Yun Fa-shu

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Okraina

***Okraina*** (originaltittel: *Окра́ина*) er et sovjetisk krigsdrama fra 1933, regissert av Boris Barnet.

## Handling
I en avsidesliggende russisk landsby under første verdenskrig opplever fargerike og nyanserte karakterer splittede lojaliteter: Lojalitet til deres egen familie vs. personlig lyst, nasjonalisme eller transcendent humanisme.

## Skuespillere
* Sergej Komarov — Aleksandr P. Gresjin
* Jelena Kuzmina — Anka Gresjina
* Robert Erdmann — Robert Karlovitj
* Aleksandr Tsjistjakov — Pjotr Kadkin
* Nikolaj Bogoljubov — Nikolaj Kadkin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Groza

***Groza*** (originaltittel: *Гроза*) er en sovjetisk dramafilm fra 1934, regissert av Vladimir Petrov.

## Handling
Begivenhetene finner sted i den fiktive lille byen Kalinov. Her bor Kobanovy-familien: Moren i familien har to voksne barn, Tikhon og Varvara, samt Katerina som er den unge kona til Tikhon. Men Katerina er egentlig ikke glad i ektemannen sin, og blir snart forelsket i Boris.

## Skuespillere
* Alla Tarasova som Katerina Kabanova
* Ivan Tsjuveljov som Tikhon Kabanov
* Mikhail Tsarjov som Boris Grigorjevitsj
* Varvara Massalitinova som Marfa Ignatovna Kabanova
* Irina Zarubina som Barbara Kabanova

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vladimir Petrov (regissør)

**Vladimir Petrov** (Владимир Михайлович Петров, *Vladimir Mikhajlovitsj Petrov*; født  i St. Petersburg i Det russiske keiserdømmet, død 1966 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1933 – *[[Groza]]* (Гроза)
* 1937 – *[[Pjotr Pervyj]]* (Пётр Первый)
* 1943 – *[[Kutuzov (film)|Kutuzov]]* (Кутузов)
* 1945 – *[[Bez viny vinovatyje]]* (Без вины виноватые)
* 1949 – *[[Stalingradskaja bitva]]* (Сталинградская битва)
* 1951 – *[[Sportivnaja tsjest]]* (Спортивная честь)
* 1952 – *[[Revizor (film fra 1952)|Revizor]]* (Ревизор)
* 1957 – *[[Pojedinok (1957)|Pojedinok]]* (Поединок)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Egmont (Beethoven)

***Egmont***, op. 84 av Ludwig van Beethoven, er et sett med musikkstykker for skuespillet med samme navn fra 1787 av Johann Wolfgang von Goethe. Verket består av en ouverture etterfulgt av en sekvens på ni stykker for sopran, mannlig forteller og fullt symfoniorkester. Den mannlige fortelleren er valgfri; han benyttes ikke i skuespillet og opptrer ikke i alle innspillinger av det komplette musikkstykket.

Beethoven komponerte verket mellom oktober 1809 og juni 1810, og det ble uroppført 15. juni 1810.

Temaet for musikken og den dramatiske fortellingen er livet og heltemotet til adelsmannen Lamoral, greve av Egmont fra de De Habsburgske Nederlandene på 1500-tallet. Verket ble komponert under Napoleonskrigene da det første franske imperiet hadde utvidet sitt herredømme over store deler av Europa. Beethoven hadde uttrykt sin store forargelse over Napoleon Bonapartes beslutning om å krone seg selv til keiser i 1804, og rasende visket ut navnet hans i innvielsen av *[[Eroica|Eroica-symfonien]]*. I musikken til *Egmont* uttrykte Beethoven sine egne politiske bekymringer gjennom opphøyelsen av det heroiske offeret til en mann som ble dømt til døden for å ha tatt et tappert standpunkt mot undertrykkelse. Ouverturen ble en uoffisiell hymne for oppstanden i Ungarn i 1956.

Beethoven komponerte Klärchens sanger *"Die Trommel gerühret"* og *"Freudvoll und leidvoll"* med den østerrikske skuespillerinnen Antonie Adamberger i tankene, og hun snakket ofte entusiastisk om samarbeidet med ham. Musikken ble rost av E.T.A. Hoffmann for dens poesi, og Goethe selv erklærte at Beethoven hadde uttrykt hans intensjoner med "et bemerkelsesverdig geni."

Ouverturen er kraftfull og uttrykksfull, et av de siste verkene i Beethovens mellomperiode. Det har blitt en like berømt komposisjon som *[[Coriolan (ouverture)|Coriolan-ouverturen]]* og er i en stil som ligner på den *[[Symfoni nr. 5 (Beethoven)|femte symfonien]]*, som han hadde fullført to år tidligere.

## Verkets oppbygning
Verket består av følgende seksjoner, hvor blant annet ouverturen, sangene *Die Trommel gerühret*, *Freudvoll und leidvoll* og *Klärchens Tod* er spesielt velkjente:
# *Ouvertüre. Sostenuto, ma non troppo – Allegro*
# *Lied: Die Trommel gerühret*
# *Zwischenakt I: Andante*
# *Zwischenakt II: Larghetto*
# *Lied: Freudvoll und leidvoll, gedankenvoll sein*
# *Zwischenakt III: Allegro*
# *Zwischenakt IV: Poco sostenuto e risoluto*
# *Musik, Clärchens Tod bezeichnend: Larghetto*
# *Melodram: Poco sostenuto*
# *Siegessymphonie: Allegro con brio*

## Referanser


## Eksterne lenker