open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alan Simon

**Alan Simon** (født 3. juli 1964) er en fransk folkrock musiker og komponist, mest kjent for sine rockeoperaer fremført med kjente rockemusikere som gjest.

Simon ble født i Nantes, han sluttet skolen som 15-åring for å reise verden rundt og forsørge seg selv i en rekke yrker. Fra 1979 til 1992 bodde han i Asia, og han reiste også to ganger verden rundt, finansiert av fotografering, journalistikk og musikalske opptredener.

Simon er assosiert med bretonsk keltisisme, og hans mest ambisiøse verk har typisk temaer knyttet til keltisk myte og historie. Musikken baserer seg på inspirasjon fra keltisk folkemusikk, folkrock, keltisk rock, progrock og mer klassiske verk. Konsertframføringene av rockeoperaene hans, med dyktige musikere, er alltid en stor suksess.

Simon er mest kjent som komponist av Excalibur, en rekke album med gjestemusikere og handler fra fortidens myter og legender, det første kom i 1999. Av disse gjesteartistene er navn som Jon Anderson (Yes), John Helliwell (Supertramp), John Wetton (King Crimson, Roxy Music, Uriah Heep, Asia etc.), Justin Hayward (Moody Blues), Martin Barre (Jethro Tull), Les Holroyd (Barclay James Harvest) og Alan Parsons (Alan Parsons Project) deltatt på albumene hans.

I 2016 kom et samlealbum, *Songwriter*, som er en tredelt samling med "min franske og bretonske side", "min verden og symfoniske side" og "min britiske side". Med spor hentet fra *Excalibur*, *Gaia*, *Anne de Bretagne*, *Tristan & Yseult*, *Captain Kid* og ulike lydspor som gir et dypere innblikk i artistens arbeid.

Alan Simon har også gjort seg bemerket i filmbransjen.

## Diskografi

### Soloartist

* 1994: *Le Petit Arthur* (musikalsk fortelling)
* 1996: *Les Enfants du Futur* (musikalsk fortelling)
* 2003: *GAIA*
* 2009: *Anne de Bretagne* (folkrock opera)
* 2014: *Tristan & Yseult*
* 2018: *Big Bang*
* 2018: *Chouans*

#### ''Excalibur'' rock opera serie

* 1999: *Excalibur I, The Legend of the Celts / La Légende des Celtes* (folkrock opera)
* 2000: *Excalibur, The Legendary Concert / Le Concert Mythique* (live Version, med 8 nye spor)
* 2007: *Excalibur II, The Celtic Ring / L'Anneau des Celtes*
* 2012: *Excalibur III, The Origins*
* 2012: *Excalibur, Live à Brocéliande 2012*
* 2017: *Excalibur IV, The Dark Age Of The Dragon*
* 2021: *Excalibur V, Move, Cry, Act, Clash!*

### Samlealbum

* 2016: *Songwriter* album 20th anniversary released in collector's version

### Samarbeid

* 2000 : *Open The Door* med Roger Hodgson
* 2004 : *UMOJA* musical about apartheid (sang *I have a Dream*)
* 2005 : *Crème Anglaise* med John Helliwell

## Referanser
Signe Hammarsten-Jansson

**Signe Hammarsten-Jansson** (født *Hammarsten* 1. juni 1882 i Hannäs, død 6. juli 1970 i Borgå) var en svensk tegner som fra 1915 bodde og arbeidet i Finland.

## Kunstnerisk virke
Signe Hammarsten-Janssons livsverk er knyttet til Finlands Banks seddeltrykkeri, men hun var også aktiv som illustratør og vitsetegner, blant annet i det satiriske tidskriftet *[[Garm (tidsskrift)|Garm]]*. Hun tegnet til sammen 173&nbsp;finske frimerker, i tillegg til sedler og obligasjonsbrev. Som karikaturtegner brukte hun signaturen "Ham".

Hammarsten-Jansson både skrev og illustrerte barnebøker. I 1923 ga hun ut barneboken *Prinsessan som inte kunde skratta* hos Schildts forlag. Hun illustrerte også Lisa Cawéns *Lille Jan och stjärnornas prinsessa* (Schildts, 1925). Sammen med datteren Tove Jansson illustrerte hun boken *Minä* (*Jeg*) av Elisa Teiskolas, også kjent under navnet Ella Pippings (Söderströms forlag og Otava forlag, 1937).

Tidlig i karrieren var hun tegnelærer ved Wallinska skolan i Stockholm, og var da også med på å starte Sveriges første speidergruppe for piker; hun var en av de tre første speiderlederne i en speidergruppe som startet ved Wallinska skolan høsten 1911.

## Familie
Signe Hammarsten-Jansson var datter av sogneprest Fredrik Hammarsten i Stockholm, brordatter av Olof Hammarsten og søster av Einar Hammarsten.

Under en studiereise i Paris i 1910 møtte hun den finske billedhuggeren Viktor Jansson. De giftet seg i 1913 og bodde ett år i Paris, og i 1915 flyttet de til Finland. Paret fikk barna Tove Jansson, Lars Jansson og Per Olov Jansson.

## Referanser
Sebastião Barradas

**Sebastião Barradas** (1543–1615) var en portugisisk jesuittprest, ekseget, professor i Den hellige skrift og anerkjent predikant.
## Liv og virke
### Jesuitt
Den unge Sebastião ble født i Lisboa i 1542 eller 1543, og ble tatt opp i jesuittordenen den 8. september 1558 og fullførte sitt novisiat i Lisboa. Han studerte filosofi (1559-1563) i Coimbra, og i teologi (1569-1573) ved Universitetet i Évora, med intervaller undervisning i retorikk (1563-1568) ved *Colegio Sant'Antonio* i Lisboa. 
### Prest
Han ble ordinert til prest i Évora i 1572. Han var en begavet forkynner, og virket i Coimbra og Évora (1572-1575), og vekslet mellom forkynnelse og undervisning i teologi. 

I 1575 begynte han å undervise i et filosofikurs ved *Colégio das Artes* i Coimbra, men måtte avbryte det før slutten av det andre året av helsemessige årsaker. Etter å ha blitt frisk etter sykdommen, vendte han seg til bibelstudier. Han oppnådde en doktorgrad i teologi (1582) ved universitetet i Évora og ble kansler. Han underviste i Den hellige skrift i Évora (1578-1590) og ved *Colégio de Jesús* i Coimbra (1590-1593). 

Har ledet mange fruktbare folkemisjoner, særlig den han forkynte i bispedømmet Guarda under fasten i 1594.

Foruten for sin undervisning ble han kjent for sin *Commentaria in concordiam et historiam evangelicam*, hvor han oppviste stor lærdom ved sine moralske anvendelser og sin solidite i sine bibelfortolkninger, basert på god kunnskap om de greske og hebraiske tekster. Den leuvanske bibelforskeren Cornelius a Lapide og andre, som François-Xavier de Feller, siterte og berømmet ham ofte.

Fader Barradas utøvde forkynnelsestjeneste med en slik iver at han skulle gå tilnavnet *Portugals apostel*. Han døde den 14. april 1615 i Coimbra.

## Skrifter
Hans verker ble utgitt i 4 bind in-fol., i Antwerpen i 1617, og i Köln i 1620. De to følgende ble spesielt verdsatte: *Commentaria in concordiam et historiam evangelicam*, og *Itinerarium filiorum Israel ex Ægypto in terram repromissionis*. Sistnevnte ble trykt separat, i Paris, i 1620, in-fol.

## Referanser
Pablo

**Pablo** er et svært utbredt spansk mannsnavn.

## Etymologi
*Pablo* er den spanske formen av Paul, som er dannet av det romerske slektsnavnet *Paulus* som opprinnelig var et tilnavn med betydning «liten» eller «ydmyk».

*Pabloh* er en variant av navnet.

## Utbredelse
Navnet *Pablo* har sannsynligvis blitt popularisert av den berømte kunstneren Pablo Picasso, som bidro til at navnet ble kjent i Storbritannia og USA. 

*Pablo* er i dag et svært vanlig navn i mange spansk-talende land.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
*Pablo Casals (f. 1876), spansk cellist
*Pablo Picasso (1881–1973), spansk maler
*Pablo Neruda (1904–1973), chilensk dikter
*Pablo Escobar (1949–1993), colombiansk narkotikabaron
*Pablo Schreiber (f. 1978), kanadisk-amerikansk skuespiller
*Pablo Alborán (f. 1989), spansk sanger

## Referanser


## Eksterne lenker
Dag Furuholmen

**Dag Furuholmen** (1948–2023) var en norsk psykiater, forfatter og debattant som var kjent for sitt fokus på menns psykiske helse, fedrerettigheter og likestillingsspørsmål. Han var en av initiativtakerne til Veksthuset i 1982, et senter for rusbehandling, og arbeidet med veiledning for helsepersonell innen rusomsorg. Han satte søkelys på menns utfordringer i samfunnet og var en tydelig stemme i norsk offentlig debatt.

## Utdanning og tidlig karriere
Dag Furuholmen utdannet seg til lege og spesialiserte seg som psykiater. Han arbeidet tidlig med rusproblematikk og psykisk helse, og hans engasjement i disse feltene førte til opprettelsen av Veksthuset, som ble en viktig institusjon for rusbehandling i Norge. Han arbeidet også tett med helsepersonell for å forbedre behandlingsmetoder for rusavhengige og personer med psykiske lidelser.

## Menns rettigheter
Gjennom sin lange karriere ble Furuholmen en forkjemper for menns rettigheter, spesielt innen fedrerettigheter, menns psykiske helse og likestilling. Han var en aktiv stemme i offentlig debatt og pekte på hvordan samfunnsstrukturer ofte ikke tok hensyn til menns utfordringer, spesielt i saker som barnefordeling, helse og sosial rettferdighet.

Han var en av de første i Norge til å påpeke at menn har spesifikke helseutfordringer som ofte blir neglisjert, og han argumenterte for en mer nyansert tilnærming til likestillingspolitikk som inkluderte menns behov på lik linje med kvinners. Han deltok i flere offentlige utvalg og var en rådgiver for politikere som arbeidet med helse- og familiepolitikk.

## Forfatterskap
Furuholmen utga flere verk, men hans mest kjente bok er *Mannen – myter, løgn & sannhet*, som han skrev sammen med psykolog Ted Usatynski i 2015. Boken utforsker mannens identitet og rolle i samfunnet basert på forskning innen psykologi, samfunnsvitenskap og nevrobiologi. Den tar opp temaer som vennskap, ansvar, seksualitet og farskap, samt gir praktiske øvelser for selvutvikling.

## Dag Furuholmens Litteraturpris
For å hedre hans innsats ble Dag Furuholmens Litteraturpris opprettet. Prisen deles ut til forfattere og skribenter som har bidratt vesentlig til samfunnsdebatt og økt forståelse av menns livsvilkår. Den gis til forfattere av sakprosa, skjønnlitteratur, akademiske verk eller journalistiske tekster som belyser menns rettigheter, sosial rettferdighet og kjønnsbalanse. Prisutdelingen finner sted under Mannsdagen og Mannsdagskonferansen, arrangert av MannsForum.

## Bibliografi (utvalg)

* Dag Furuholmen og Gunnar Cramer: *Våg mer! en bedre hverdag med psykologisk trening* (2008)
* Dag Fururholmen & Ted Usatynski: *Mannen - myter, løgn & sannhet* (2016, Cappelen Damm)

## Referanser
My Morning Jacket

**My Morning Jacket** er et amerikansk rockeband, dannet i 1998 i Louisville, Kentucky.

Gruppens frontfigur er sanger og gitarist Jim James. De spiller musikk innen forskjellige sjangere som indie rock, alternativ rock og alternativ country.

## Historie
I tillegg til James, besto My Morning Jacket opprinnelig av gitarist Johnny Quaid, bassist Two-Tone Tommy og trommeslager J. Glenn. I 1999 ga de ut debutalbumet *The Tennessee Fire*. Året etter ble keyboardist Danny Cash med og gruppen ga ut albumet *At Dawn*, hvoretter J. Glenn sluttet og ble erstattet av KC Guetig. På det neste albumet, *It Still Moves* i 2003, hadde imidlertid Patrick Hallahan, en barndomsvenn av James, tatt over trommene. Albumet inneholder det populære sporet «One Big Holiday» og det ble godt mottatt av kritikere, men Quaid og Cash bestemte seg i januar 2004 for å forlate gruppen og ble erstattet av Bo Koster (keyboard) og Carl Broemel (gitar).

I mai 2004 ble live-EP-en *Acoustic Citsuoca* gitt ut. Bemerkelsesverdig var mangelen på etterklang på James' vokal, noe som hadde vært karakteristisk for gruppens musikk på tidligere utgivelser. Det neste albumet, *Z,* ble gitt ut i 2005, året etter kom et dobbelt konsertalbumet *Okonokos* gitt ut og deres femte album, Evil Urges, ble gitt ut i 2008 og hadde kjente spor som «Librarian» og «Touch Me I'm Going to Scream».

I 2009 tok bandet en pause, men et nytt album fulgte i 2011, *Circuital*, med spor som «Wonderful». Ytterligere tre album ble utgitt før det til nå siste, *Is*, 2025.

## Diskografi

* *The Tennessee Fire* (1999)
* *At Dawn* (2001)
* *It Still Moves* (2003)
* *Z* (2005)
* *Evil Urges* (2008)
* *Circuital* (2011)
* *The Waterfall* (2015)
* *The Waterfall II* (2020)
* *My Morning Jacket* (2021)
* *Is* (2025)

## Referanser
John Harryson

**John Edvard Harryson** (1926–2008) var en svensk skuespiller, stemmeskuespiller og sanger.

Harryson er kjent for sin rolle som Janne i Spanarna, Handleren i Hedebyborna og Lelle i Sommeren med Monika.

Harryson har gitt svensk stemme til mange tegnefilmkarakterer, blant de mest kjente finner vi, Skrue McDuck (Ole, Dole og Doffen på eventyr), Sheriffen av Nottingham (Robin Hood), Doctor Snuggles, Tussi (Ole Brumm) og Brille (Snehvit og de syv dvergene).

Harryson er far till Peter Harryson.

## Filmografi utvalg

* 1948: Eva
* 1953: Sommeren med Monika
* 1954: Ung man söker sällskap
* 1955: Flottans muntergökar
* 1963: Societetshuset
* 1964: Älskling på Vift
* 1968: Fanny Hill
* 1971: Änkeman Jarl
* 1972: Mor Andersons Kalle
* 1974: En håndfull kjærlighet
* 1978: Grabbarna i 57:an
* 1978: Dante - Akta're för hajen!
* 1978: Hedebyborna
* 1986: Jönssonligaen dukker opp igjen
* 1989: Slavhandlarna
* 1990: Kära farmor

## Dubbing utvalg

* 1972: Dumbo
* 1972: Tintin i haisjøen
* 1974: Robin Hood
* 1976: Reisen til julestjernen
* 1978: Bernard og Bianca
* 1978: Peter og dragen
* 1979: Doctor Snuggles
* 1980: Tornerose
* 1981: Todd og Copper: To gode venner
* 1982: Snehvit og de syv dvergene
* 1985: Taran og den sorte gryte
* 1987: Mio min Mio
* 1988: Ole, Dole og Doffen på eventyr
* 1990: Ole, Dole og Doffen på eventyr – Jakten på den forsvunne lampen
* 1992: Filmen om Ole Brumm
* 1995: Pinocchio

## Diskografi

* 1972: Bondkomikernas visor
* 1976: Pim Pims Blandning
* 1978: John Harryson's Familjealbum
* 1979: John Harryson Sjunger Dikter Av Eino Leino
* 1982: Sjunger Och Läser Albert Engström

## Referanser


## Eksterne lenker
*
* John Harryson på Discogs
Biohacking

**Biohacking** er et samlebegrep på tiltak knyttet til bl.a. kosthold, aktivitet og stressmestring der man tar sikte på å optimalisere kroppens biologiske prosesser.

I vitenskapelig sammenheng har begrepet biohacking blitt benyttet bl.a i forskning på hvordan man skal kunne påvirke aldring. Den mest vanlige bruken av begrepet er i pseudovitenskapelige sammenhenger hvor det hevdes effekt av tiltak uten at det finnes pålitelig dokumentasjon på dette.

## Referanser
Below the Line

***Below the Line*** er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Herman C. Raymaker.

## Skuespillere
*Rin Tin Tin
*John Harron som Donald Cass
*June Marlowe som May Barton
*Pat Hartigan som Jamber Niles
*Victor Potel som Niles
*Charles Conklin
*Gilbert Clayton som Reverend Barton
*Edith Yorke som Mrs. Cass
*Taylor Duncan

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ben-Hur: A Tale of the Christ

***Ben-Hur: A Tale of the Christ*** er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Fred Niblo, Alfred L. Raboch og Reeves Eason.

## Skuespillere
* Ramon Novarro som Ben-Hur
* Francis X. Bushman som Messala
* May McAvoy som Esther
* Betty Bronson som Mary
* Claire McDowell
* Kathleen Key som Tirzah
* Carmel Myers som Iras
* Nigel de Brulier som Simonides

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fart i tingene

***Fart i tingene*** (originaltittel: *The Best Bad Man*) er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av John G. Blystone.

## Skuespillere
* Tom Mix som Hugh Nichols
* Clara Bow som Peggy Swain
* Cyril Chadwick som Frank Dunlap
* Paul Panzer
* Judy King som Molly Jones
* Tony the Wonder Horse
* Buster Gardner som Hank Smith

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mascaropeplus

***Mascaropeplus*** er en slekt av nebbiller. 

## Utseende
En liten (ca. 2,5 millimeter), avlang, flat, blankt rødbrun nebbille med forkortede dekkvinger, ligner dermed på biller i familien Staphylinidae. Antennene er trådformede, noe lenger enn hode + pronotum. Hode og pronotum er kraftig og åpent punkterte. Hodet er firkantet med ganske små fasettøyne. Pronotum er rundet, kraftig innsmalnet bakover (omvendt klokkeformet). Det er en markert innskjæring ("vepsetalje") mellom pronotum og dekkvingene, disse er kraftig utvidet bakover, bredt rundet i spissen, dekker ikke de to bakerste ryggplatene. Bakkroppen er oval. Beine er rødbrune, lårene litt fortykkede. Alle føttene er fire-leddete.

## Levevis
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Mauritius.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga 
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
****** Underfamilien **[[Inopeplinae]]** Grouvelle, 1908
******* Slekten *[[Mascaropeplus]]* Ślipiński, Lawrence & Escalona, 2021
******** *[[Mascaropeplus darutyi]]* (Grouvelle, 1899)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Diodor Kolpinskij

**Diodor Valerjanovitsj Kolpinskij** (russisk: Диодо́р Валерья́нович Колпи́нский; 1892–1932) var en østlig-katolsk prest fra Russland og del av den katolske kirkes russiske apostolat.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Diodor Kolpinskij ble født i Pskov i en russisk-ortodoks familie. Han ble uteksaminert fra Første kadettkorps (Sankt Petersburg), deretter immatrikulert ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma, der han avsluttet med en doktorgrad i filosofi. 

Da han kom tilbake til Russland studerte han ved fakultetet for historie og filosofi ved Statsuniversitetet i St. Petersburg. I 1911 konverterte han sammen med sin mor, tante og bestemor i 1911 til katolisismen (latinsk ritus), og forlot Russland for studier i Roma. 
### Prest
Ble i 1915 ordinert til prest for den latinske katolske kirke, og ble utnevnt til sogneprest ved *St. Stanislaus*-kirken i St. Petersburg. 

I 1917 overgikk han til den bysantinske ritus og ble sekretær ved synoden som ble sammenkalt av metropolitaneparken Andrej Sjeptytskyj i 1917 i Petrograd. Synoden etablerte det russiske katolske apostoliske eksarkat i Russland. Fader Kolpinskij proklamerte høyt på både russisk og kirkelatin dekretet som etablerte eksarkatet. Kolpinskij var medlem av «Selskapet for forfekterne av kirkenes gjenforening.» 

I 1921 emigrerte han til Polen, hvor han for en tid vendte tilbake til den østlige ortodokse kirke. Han tjenestegjorde i den gammelritualistiske ortodokse menighet (De gammeltroende) i Wojnowo, og ble senere overført til Wien. 

Rundt 1924 tjenestegjorde han i den russisk-ortodokse kirke i Berlin. 

Senere vendte tilbake til katolisismen. 

Fra 1927 underviste han ved Universitetet i Lublin og ved *Misjonsinstituttet i Lublin*. Ved instituttet drev han to gudshus. For det som var viet til den østlige rite gaV fader Kolpinskij sin egen utforming, bygget ikonostas i gammel stil; for kirken for latinsk ritus kom det en marmortrone i romansk stil. I 1927 begynte Kolpinskij sammen med prelat Antoni Okolo-Kulak å utgi det på et tidspunkt eneste russiske katolske magasin «Kitezj» (magasin) i Warszawa, og samstbeidet tett med russiske emigrantpublikasjoner. 

I 1929 ble han sendt til det russisk-katolske apostoliske eksarkat i Harbin i Mandsjuria i Kina og fungerte som rektor for *Lycee Saint Nicholas* (Harbin). 

Diodor Kolpinskij døde den 8. juli 1932 i Tianjin av blindtarmbetennelse.

## Litteratur
* Władimir J. Kołypajew: Русское церковное присутствие в Китае: Экзархат католиков византийского обряда в Харбине 1928-1948, 2013

## Dokumenter
Fragmenter av korrespondansen mellom fader Diodor Kolpinski og metropolitt Evlogij (Georgievskij) er bevart: Dette er seks brev datert til 1920-tallet 
## Referanser
Regn (1932)

***Regn*** (originaltittel: *Rain*) er en amerikansk drama- og førkodefilm fra 1932 regissert av Lewis Milestone med Joan Crawford og Walter Huston i hovedrollene.

## Skuespillere
* Joan Crawford - Sadie Thompson
* Walter Huston - Alfred Davidson
* Fred Howard - Hodgson
* Ben Hendricks Jr. - Griggs
* William Gargan - Sergeant Tim O'Hara
* Mary Shaw - Ameena
* Guy Kibbee - Joe Horn
* Kendall Lee - Mrs MacPhail
* Beulah Bondi - Mrs Davidson
* Matt Moore - Dr Robert MacPhail
* Walter Catlett - Master Bates

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Neosalpingus

***Neosalpingus*** er en slekt av nebbiller som har den fremre delen av hodet trukket ut til en mer eller mindre lang snute. De kan minne sterkt om enkelte snutebiller, men kan skilles fra disse på at snuten er flat, ikke rund i tverrsnitt (som et andenebb), og at for-og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. I motsetning til hos snutebillene er ingen av fotleddene tolappede. Nebbillene er skogsinsekter, de fleste av artene lever i morken ved eller under bark, der de er rovdyr som blant annet jakter på barkbiller. 

## Utseende
Små (2,5-3,5 millimeter), avlange, blanke, fint hårete, brunlige nebbiller med lite eller ingenting metallglans. Hodet er bredt forlenget foran, fasettøyne små og utstående. Antennene er perlekjede-formede, omtrent så lange som hode + pronotum. Hode og pronotum er grovt og tett punktert. Pronotum er nærmest tønne- til hjerteformet, lengre enn bredt, dekkvingene jevnbrede, finbt og tett punkert uten tydelige punktrader.

## Levevis
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga 
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
****** Underfamilien **[[Salpinginae]]** Leach, 1815
******* Slekten ***Neosalpingus*** Blackburn, 1891
******** *[[Neosalpingus corticalis]]* Blackburn, 1891
******** *[[Neosalpingus fraudulentus]]* (Seidlitz, 1916)
******** *[[Neosalpingus hybridus]]* (Erichson, 1842)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Octavio Ortiz Luna

**Octavio Ortiz Luna** (født 22. mars 1944 i Agua Blanca i kommunen Cacaopera i provinsen Morazán i El Salvador, skutt 20. januar 1979 i San Salvador) var en katolsk prest i El Salvador. Han ble drept på et retrettsenter i San Salvadot av Nasjonalgarden den 20. januar 1979. 

Han tjenestegjorde under San Salvadors erkebiskop Óscar Arnulfo Romero y Galdámez. Drapet ble karakterisert av Romero som en del av en systematisk forfølgelse av den katolske kirke og undertrykkelse av forsøk på å reformere et militærdiktatur der for å garantere menneskerettigheter for de fattige masser.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Octavio Ortiz Luna Ortiz ble født til en bondefamilie i innlandet av Rl Salvador; foreldrene var Alejandro Ortiz og Exaltación de la Cruz Luna. Ortiz-Luna'familien mistet også fire andre barn, i tillegg til Octavio, til blodsutgytelsene under den salvadoranske borgerkrig.

### Prest
Ortiz forberedte seg til prestetjenesten ved San Salvadors presteseminar *San José de la Montaña*. Han ble ordinert til prest av msgr. Romero. Fader Ortiz' var Romeros første presteordinasjon. Deretter ble  Ortiz sendt for å virke i menigheten *El Despertar* i San Salvador-bydelen *Mejicanos*.

Ortiz interesserte seg spesielt for unge arbeidere, som han tilbød åndelige retretter og seminarer. Tilsynelatende hadde Ortiz ledet en slik retrett kvelden før han ble angrepet. Ved daggry den 20. januar 1979 braste regjeringstropper fra Nasjonalgarden inn i retrettsenteret i menigheten *San Antonio Abad* i San Salvador, drepte Ortiz og fire ungdommer (Angel Morales, Jorge Alberto Gomez, Roberto Orellana og David Alberto Caballero), og arresterte resten. 

Regjeringen skulle hevde at retrettsenteret var en geriljabase. Erkebiskop Romero kalte påstandene «løgner». Det er mistanke om at regjeringen plasserte de avdøde i stillinger som kunne understøtte den offisielle versjonen av hendelsene. Likene ble plassert på toppen av husets tak og med pistolmaskiner. Saken ble aldri etterforsket. Som en siste fornærmelse ble hodet til Ortiz gjentatte ganger kjørt over av et militærkjøretøy slik at presten ikke kunne gis en åpen kistebegravelse. 

Erkebiskop Romero skulle senere si at Ortiz «ga sitt ansikt til Jesus.»

## Referanser
Bernard Kinvi

**Bernard Kinvi** er en togolesisk katolsk prest og medlem av camillianerne. 

Han ble leder for en katolsk misjon i Bossemptélé i Den sentralafrikanske republikk. Han ble tildelt *Alison Des Forges Award for Extraordinary Activism* av Human Rights Watch for å ha beskyttet muslimske flyktninger i sin kirke.

## Referanser
Omineus

***Omineus*** er en slekt av biller knyttet til død ved.

## Utseende
Små, avlange, brunlige biller. Antennene er trådformede og nokså korte, hodet har store fasettøyne. Pronotum er rektangulært, lengre enn bredt. Dekkvingene er nesten jevnbrede uten tydelige punktrader.

## Levevis
De fleste av artene er trolig knyttet til død ved, men biologien deres er ikke godt kjent. Noen arter synes å være særlig knyttet til palmer.  De voksne billene kan av og til finnes på blomster, særlig tistler.

## Utbredelse
Artene er utbredt i Øst-Asia (Japan, Taiwan) og er også kjent fra Baltisk rav fra eocen.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[Mycterider]]**, Mycteridae Blanchard, 1845
****** Underfamilien **[[Eurypinae]]** Thomson, 1860
******* Slekten ***Omineus*** Lewis, 1895
******** *[[Omineus chuangae]]* Hsiao & Pollock, 2019
******** †*[[Omineus febribilis]]* Alekseev, Pollock & Bukejs, 2019
******** *[[Omineus humeralis]]* Lewis, 1895
******** *[[Omineus taiwanensis]]* Hsiao & Pollock, 2019
******** *[[Omineus toyoshimai]]* Young & Saitô, 2017

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Simon Gregorčič

**Simon Gregorčič** (1844–1906), med kallenavnet «Goriškas nattergal», var en slovensk katolsk prest og dikter.

## Liv og virke

### Bakgrunn
Simon Gregorčič ble født i 1844 i den lille fjellandsbyen Vrsno nær Kobarid. Han gikk på skole i nabolandsbyen Libušnje og deretter videregående skole i Gorica. 

### Prest
Etter videregående gikk han på presteseminaret i Gorica og ble ordinert til prest i 1867. I 1868 ble han sogneprest i Kobarid, hvor han tjenestegjorde til 1873 da han ble overført til Rihemberg i Vipava. Der var han en svært populær prest, men kom dårlig overens med de bestemmende innenfor kirken. 

I 1882 ble han overført til Gradišče pri Prvačini, hvor han kjøpte en liten eiendom og drev med jordbruk. Han ble der i 21 år. 

I 1903 trakk han seg tilbake og flyttet til en leilighet i Gorica. Der døde han i 1906 etter en hjerneblødning.
### Dikterisk virke
Simon Gregorčič skrev allerede lyrisk poesi som student, inspirert av France Prešeren. Hans første diktsamling, *Poezije*, ble utgitt i 1882. Den ble fulgt av ytterligere tre diktsamlinger, hvorav den siste ble utgitt først etter hans død.

Simon Gregorčič er kanskje mest kjent for sine postromantiske, naturromantiske og patriotiske dikt. Et av hans mest kjente dikt er *Soči*, som er en hyllest til Soča-elven. Han har også skrevet kjærlighetsdikt. Til sammen har han skrevet rundt 500 dikt, hvorav mange er tonesatt. Han ble veldig populær som poet og fikk kallenavnet «Goriškas nattergal».

En statue av Simon Gregorčič finnes i Kobarid. Der, som i mange andre slovenske byer, er også en gate, Gregorčičeva Ulica, oppkalt etter ham.

Den slovenske komponist Breda Šček satte musikk til Gregorčičs tekster.

## Litteratur
* 
* *Meyers Großes Personenlexikon.* Mannheim 1968, s. 555.
* Ivan Prijatelj: *Književnost mladoslovencev*, Ljubljana: Mladinska knjiga, 1962.

## Referanser
Retocomus

***Retocomus*** er en slekt av sandbiller. De lever på bakken der de løper omkring, og er sannsynligvis altetende.

## Utseende
Middelsstore (-10 millimeter), avlange, matte, gråbrune sandbiller. Antennene er trådformede og tynne. Fasettøynene er middelsstore, mindre enn hos de fleste andre sandbiller.

## Levevis
Sandbillene ser ut til å være altetere som kan leve på mange ulike slags føde. De spiser blant annet små leddyr, sopp og pollen. Det antas at noen kan leve av andre insekters egg. De er særlig vanlige mellom råtnende plantedeler som komposter eller lignende, og på varme, soleksponerte steder. De løper omkring med kvikke, brå bevegelser og man tar dem gjerne ved første øyekast for små maur. Det er vist at sandbiller blir tiltrukket til giftstoffet cantharidin, som visse andre biller produserer. Man tror at de spiser dette for selv å bli usmakelige for rovdyr.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[sandbiller]]**, Anthicidae Lacordaire, 1825
****** Underfamilien **[[Eurygeniinae]]** LeConte, 1862
******* Stammen Eurygeniini
******** Slekten ***Retocomus*** Casey, 1895
********* *[[Retocomus alami]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus basiri]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus brittoni]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus colasi]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus constrictus]]* (LeConte, 1852)
********* *[[Retocomus crichtoni]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus crowsoni]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus duboisi]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus gratus]]* Casey, 1895
********* *[[Retocomus kaszabi]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus lindrothi]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus mockfordi]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus murinus]]* (Haldeman, 1843)
********* *[[Retocomus qadrii]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus rehni]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus riletti]]* Abdullah, 1965
********* *[[Retocomus wildii]]* (LeConte, 1855)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Telnov, D. *Gallery of beetles of the family Anthicidae* (Billedgalleri). http://www.zin.ru/Animalia/Coleoptera/eng/anthigal.htm
José de Villaviciosa

**José de Villaviciosa** (1589–1658) var en spansk dikter, inkvisitor og katolsk prest. 
## Liv og virke
### Prest
Juan de Villaviciosa ble inkvisitor etter å ha avlagt doktoreksamen i juss og i teologi i Madrid og blitt presteviet. 
### Inkvisitor
Han ble jurist i Madrid. I 1622 ble han der ansatt som rapportskriver ved inkvisisjonens tribunal. Han administrerte denne stillingen til tilfredsstillelse for sine overordnede, slik at han i 1638 ble utnevnt til inkvisitor for kongedømmet Murcia og mottok en prebende ved katedralen i Palencia. Fra 1644 tjente han som inkvisitor og fra 1648 som kannik av Cuenca og ble også erkediakon av Moya. 

Siden han var godt respektert av storinkvisitoren, var han i stand til å få sine to brødre tilsatt i stillinger i inkvisisjonen. 
### ''La mosquea. Poética inventiva en octava rima''
Hans litterære bagasje utgjøres kun av det parodiske heltediktet *La mosquea. Poética inventiva en octava rima* (Cuenca 1615) (5 opplag), som har til emne en strid mellom maur og fluer, som skildres i tolv sanger. Diktene, som Villaviciosa skrev i sin ungdom, er en replikk etter  Teofilo Folengos fabeldiktning *Moschaea* (1521), som i sin tur etterligner verket *[[Batrachomycomachia]]* (striden mellom frosker og rotter). Det anses som en av de beste burleske dikt på kastiljansk. Diktene er å finne i Rivadeneiras *Biblioteca de autores españoles*, bind 17. 

Villaviciosas navn er medtatt i Det spanske akademis *Catálogo de autoridades de la lengua*.

Han døde i Cuenca i 1658 i en alder av nesten 70 år.

## Litteratur
**Villaviciosa, José de*. I: Gero von Wilpert (utg.): *Lexikon der Weltliteratur*. 3. Auflage, Stuttgart 1988, ISBN 3-520-80703-3, Bd. 1, s. 1579
**Villaviciosa, José de*. I: *[[Meyers Konversations-Lexikon]]*, 1. Auflage, Bd. 15 (1860), s. 430f.
* A. G. Palencia i *Boletín de la R. Academia Española*, XIV (1927);
* J. R. Wickersham Craword: *T. Folengo's "Moschaea" and José de Villaviciosa's "La Mosquea"*, i *Public of the Modern Language Assoc. of America*, XXXVII (1912).

## Referanser


## Kilder
*
Cnopus

***Cnopus*** er en slekt av små øyebiller som minner om små maur. De ligner sterkt på sandbiller (Anthicidae), men kan skilles fra disse på at hodet er bredere enn langt, fasettøynene svært store med en innskjæring i fremkanten for å gi plass til antennefestet, og på at det nest ytterste fotleddet er svært lite.

## Utseende
Bittesmå biller (gjerne litt over 1 millimeter). Hodet er kort og bredt, sterkt innskåret bak slik at de har en tydelig "hals". På farge er de brunlige, og oversiden er fint hårete. **Hodet** er stort og tydelig bredere enn langt. Fasettøynene er uvanlig store, med grove fasetter. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som resten av dyret, og mer eller mindre trådformede. Bakerst er hodet kraftig innsnevret. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske lite, litt smalere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, litt bredere enn langt, med avrundede sidekanter. Det er ganske grovt og tett punktert. **Dekkvingene** er ovale, sterkt hvelvede, tett punkterte uten markerte punktrekker. **Beina** er nokså lange og slanke. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire, men på alle er det nest ytterste leddet svært lite og vanskelig å se. Det tredje-ytterste leddet er tolappet.

## Levevis
Larvene lever gjerne i morken, død ved der de trolig spiser sopp. Noen arter har larver som lever i tuene til maur eller termitter, der de trolig får vertene til å fore seg. De voksne billene er trolig mer eller mindre altetende, og kan ofte finnes oppe i vegetasjonen. I likhet med sandbillene (Anthicidae) er øyebillene kvikke og livlige.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Europa.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[øyebiller]]**, Aderidae Winkler, 1927
****** Stammen Aderini
******* Slekten ***Cnopus*** Champion, 1893
******** *[[Cnopus impressus]]* (LeConte, 1875)
******** *[[Cnopus kraxtepellenensis]]* Alekseev & Grzymala, 2015
******** *[[Cnopus minor]]* (Baudi di Selve, 1877)
******** *[[Cnopus nucleus]]* (Fall, 1901)

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Juraj Sklenár

**Juraj Sklenár** (eller *Georgius Szklenár*; 1745–1790) var en slovakisk historiker, pedagog og katolsk prest tilhørende jesuittordenen.
## Liv og virke
Han ble født i Tiba, en herregård nær Levoča. Sklenár gikk inn i jesuittordenen som novise i 1764 og ble doktor i filosofi. Han virket i Levoča, Trnava, Prešov og Košice. Etter opphevelsen av jesuittordenen arbeidet han som professor i retorikk og nestleder ved den kongelige hovedskole i Pressburg. 

En del av Sklenárs verk er latinske oder og leilighetstaler knyttet til hans pedagogiske stilling. På 1770-tallet ble han allerede mer kjent blant vitenskapsmenn. I *Geografisk leksikon for kongedømmet Ungarn* (1876) er han nevnt som Pressburgs stolthet. 

Sklenár skapte sammen med Juraj Papánek, Juraj Fándly og Samuel Timon de første vitenskapelige verkene om slovakernes tidligste historie. Slovakiske opplysningshistorikere ga allerede oppmerksomhet til Stor-Mähren som gamle kilders *Stor-Moravia* og de hellige Kyrill og Metodius' misjonsarbeid, men hadde ikke ennå tatt definitiv stilling. («Moravia» er også en elv i Serbia.) I 1784 publiserte Sklenár sitt viktigste verk *Vetustissimus magnae Moraviae situs et primus in eam Hungarorum ingressus et incursus, geographice, historice, critice descriptus*.

Han prøvde å skille historien til *Stor-Moravia* fra slovakisk historie og foreslo plasseringen av sentrum til Sremska Mitrovica. I følge Richard Marsina, uavhengig av denne feilen, hørte Sklenár til blant de mest kvalifiserte og mest kritiske historikerne i Bernoláks generasjoner.

## Verker
* *Synchronisticon Josepho e com. Battyány S. R. I. principi et primato Hungariae*
* *Raroria naturae monumenta in Ungaria occurentia*
* *Origo er genealogia Illustris Battyaniorum Gentis*
* *Vetustissimus magnae Moraviae situs et primus in eam Hungarorum ingressus et incursus, geographice, historice, critice descriptus*
* *Hypercriticon examinis vetustissimi m. Moraviae situs et vindiciarum anonymi Belae regis scribae (St. Katona)*
* *Onomasticon honoribus Mariae Theresiae*
* *Oratio inaug. Occasione instauratarum Posonii litterarum*
* *Onomasticon honoribus M. Theresiae Aug. Hung. Reginae*
* *Oratio inaug. in Regio Posoniensi Gymnasio habita 1777 (scientias in Hungaria instauratas novumque systema introductum).*
* *Ode in adventum Clementis AA. et Electoris Trevirensis*
* *Ode in reditum Josephi II. Parisiis*
* *Ode in reditum com. Francisci Balassa e commissione regia*
* *Oratio quam pro die 13. Maji 1780. dum sub praesidio comitis Balassa reg. Tallosiense orphanotrophium Szemptzini collocaretur adornavit*
* *Laudatio funebris in exequiis Antonii Mancini professoris Posoniensis. U. ott, 1783.*
* *Georgii Papanek compendiata historia gentis Slavae, per Georgium Fándy cum notis G. Szklenar.* Tyrnaviae, 1793.
## Litteratur
* 
* 
* 

## Referanser
Striganaspis

***Striganaspis*** er en slekt av blomsterbiller som er vanlige å finne på blomster. Disse billene ligner på broddbiller (Mordellidae) eller på visse vedborere (Melandryidae). Larvene lever i død ved.

## Utseende
Små til middelsstore, avlange biller, gjerne med røde og svarte tverrbånd. Oversiden er kledt med korte hår og er matt på grunn av kraftig mikroskulptur. På farge er de gulaktige, brunlige, eller svarte, brystskjoldet er av og til rødt. Billenes underside er mer hvelvet enn oversiden, sett fra siden kan de nærmest beskrives som bananformede. **Hodet** er forholdsvis lite og rundt og holdes nedoverrettet, slik at det er lite synlig ovenfra når billen er i live (biller i samlinger er som oftest preparert med hodet fremstrakt). Fasettøynene er ovale, hos underfamilien vedblomsterbiller er de innskåret i fremkanten. Antennene er omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen, 11-leddete, fortykkede mot spissen, men uten en tydelig kølle. Hos underfamilien blomsterbiller (Anaspidinae) er de svarte med gul rot. Hodet er skarpt innsnevret bakerst, særlig hos underfamilien blomsterbiller, som har en tydelig "krage". **Brystskjoldet** er vanligvis bredere enn langt, ved roten like bredt som dekkvingene. Sidene er rundede, sidekantene er antydede bakerst, men helt utvisket lenger framme. **Dekkvingene** er avlange og noe flate. I motsetning til hos broddbiller (Mordellidae) dekker de hele bakkroppen. De mangler punktrekker, men har som oftest en markert, tverr-rynket mikroskulptur. **Beina** er nokså lange, særlig føttene (tarsene). For- og mellomføttene er fem-leddet, bakføttene fire-leddet. Hos underfamilien blomsterbiller (Anaspidinae) har mellom- og bakbeina avflatede, brede lår og legger. Leggene har et par lange, lyse sporer ytterst. Bakføttene (metatarsi) er lengre enn leggene (tibiae), fotleddene er sylindriske og gradvis smalere og kortere utover. Det innerste fotleddet alene er nesten like langt som leggen. På forføttene er to av leddene tolappede. **Larvene** er avlange, lyse, med nokså lange bein.

## Levevis
Larvene lever i morken, død ved eller under barken på døde trær. De voksne billene finner man ofte på blomster, for eksempel ulike skjermplanter og mjødurt, der de spiser pollen. Disse små, slanke billene er livlige og kjappe. 

## Utbredelse
Arten er bare kjent fra Den demokratiske republikken Kongo.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[blomsterbiller]]**, Scraptiidae Mulsant, 1856
****** Underfamilien Blomsterbiller, Anaspidinae Mulsant, 1856 (=Anaspidae)
******* Stammen Anaspidini Mulsant, 1856 
******** Slekten ***Striganaspis*** Ermisch, 1950
********* *[[Striganaspis congoana]]* Ermisch, 1950

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Ramsrud

**Ramsrud** er et sted langs riksvei 7 i Heradsbygda i Ringerike kommune. Her er en husklynge, garden Ramsrud (tidligere husmannsplass under Helgerud), Ramsrudveien og tidligere Ramsrud holdeplass på Bergensbanen. 

Stedet er mest kjent for den svingete Ramsrudhellinga (Sætraveien) ned mot Sogna, opprinnelig del av riksvei 7. Ny veistrekning  Ramsrud-Kjeldsbergsvingene,  meter lang, ble åpnet mandag 7. november 2011. Den gamle veien ble kommunal vei. 

Boligfeltet på Ramsrud ble utbygd fra 1985.

## Referanser
Solomor

***Solomor*** (også kalt ***solomamma***) er en betegnelse på en kvinne som bevisst velger å få barn alene, uten en partner. Dette kan skje gjennom assistert befruktning, sæddonasjon eller adopsjon. Solomødre tar på seg hele ansvaret for barnet fra starten av, både økonomisk og omsorgsmessig. Begrepet brukes av noen for å skille disse kvinnene fra «alenemødre», som er en betegnelse som tradisjonelt har blitt brukt om kvinner som har fått barn i et forhold som senere har tatt slutt, eller som har blitt alenemødre av andre grunner, men hvor barnet har en biologisk far.

Solomødre har fått stadig større aksept og flere juridiske rettigheter, særlig etter at enslige kvinner fikk tilgang til assistert befruktning. En vesentlig milepæl i Norge kom 1. juli 2020, da endringer i bioteknologiloven ga solomødre juridisk tilgang til fertilitetsbehandling på lik linje med par.

Internasjonalt har aksepten også økt de siste tiårene, særlig i land med progressive familiepolitikker, som Sverige, Danmark og Nederland, hvor solomødre har hatt tilgang til assistert befruktning tidligere enn i Norge.

I mange land, inkludert Norge, er det nå ganske vanlig å være solomor. og det finnes nettverk for solomødre. I Norge er FEMA (Forening for Frivillig Enslige Mødre ved Assistert befruktning) kanskje det største nettverket av denne typen.

### Rettigheter for donorbarn i Norge
I Norge har barn som er unnfanget ved hjelp av donorsæd eller donoregg rett til å få informasjon om donorens identitet. Reglene varierer avhengig av når donasjonen fant sted:

* **Donasjoner før 1. januar 2021**: Barn født etter assistert befruktning med donorsæd har rett til å få informasjon om donorens identitet når de fyller 18 år. 
* **Donasjoner etter 1. januar 2021**: Barn født etter assistert befruktning med donorsæd eller donoregg kan få informasjon om donorens identitet fra de fyller 15 år. 

Det er kun barnet selv som har rett til å få disse opplysningene; foreldre eller andre har ikke denne retten. Donoren har ingen rettigheter eller plikter overfor barnet, og omvendt. Foreldre har en plikt til å informere barnet om dets tilblivelse ved donasjon så snart det er tilrådelig, for å sikre at barnet kan benytte seg av sin rett til å kjenne donorens identitet. 

Fra desember 2023 ble det lansert en elektronisk løsning på Helsenorge.no hvor donorunnfangede som har fylt 18 år kan få opplysninger om sin donor. 

Donoren er ikke informert om hvorvidt det er født barn etter donasjonen og har heller ikke rett til informasjon om barnet eller dets foreldre. Donoren har samtykket til at barnet kan få informasjon om donorens identitet og eventuelt kontakte donoren dersom barnet ønsker det, men donoren er ikke forpliktet til å svare. 

Det er også fastsatt en grense for hvor mange familier som kan benytte seg av samme donor, for å begrense antall genetiske halvsøsken. 

For mer detaljert informasjon kan du besøke Helsenorge.no eller Helsedirektoratets nettsider.

## Referanser
Johannes Vastovius

**Johannes Vastovius** (ca. 1576–1642) var en svensk katolsk prest og forfatter. Han tjenestegjorde under kong Sigismund under reformasjonen i Sverige.
## Liv og virke
Johannes Vastovius var sønn av ordføreren i Västervik, Vaste Andersson. Han gikk på skole i Söderköping og stakk av til Polen sammen med broren Petrus etter at faren deres falt i drukkenskapen og mistet tilliten til borgerne. Vastovius meldte seg ved jesuittkollegiet i Braunsberg i 1595, kom til Roma i 1599 og fortsatte ved Collegium Germanicum der i 1600. 

Han konverterte til katolisismen og ble ordinert til prest. I 1607 nevnes han som kapellan til Sigismund i Krakow.

Han ble offentlig protonotar og katolsk prest i Ermland i Polen, og var kapellan og bibliotekar der.

Han er mest kjent for sin bok *Vitis aquilonia*, en samling historier eller legender fra Skandinavia, inkludert svenske helgener fra rundt 850 til 1600-tallet, trykt i Köln.  En ny utgave av *Vitis aquilonia* ble utgitt i Uppsala i 1708 med kommentarer av Erik Benzelius den yngre, som berømmet Vastovius' stil og strenghet. En annen, 1900-tallshistorikeren og filologen Natanael Beckman, var imidlertid av en annen oppfatning. Han beskrev *Vitis aquilonia* som umoden og uklar som kilde.

## Referanser
John Z'graggen

**John Z'graggen** (opprinnelig **Hans Anton Z'graggen**, 1932–2013) var en sveitsisk katolsk prest, misjonær, språkforsker og antropolog kjent for sitt omfattende arbeid i Papua Ny-Guinea med de papuanske språk, oceaniske språk og med madang-språkene. Han har også dokumentert flere språk i provinsene Sepik, Manus og Gulf.
## Biografi
Pater Z'graggen, prest tilhørende Steylermisjonærene, gikk på *St. Gabriel-Kolleg* i Mödling i Wien i Østerrike, og fikk derfra diplom i etnologi i 1961. 

Han flyttet til Madang i det da australsk-administrerte territoriet Papua og Ny-Guinea i 1963, hvor han deretter begynte å dokumentere de lokale madang-språkene. I 1965 eller 1966 immatrikulerte han seg ved Australian National University, hvor han fullførte doktorgradsavhandlingen *Classificatory and typological studies in the languages of Madang District* i 1969. Avhandlingen ble publisert i 1971 med ytterligere feltdata.

I 1981 begynte han i Madangs nystiftede *Divine Word Institute* (DWI; fry senere Divine Word University). Han grunnla og ledet *DWI Research Center* i 1984. Z'graggen fortsatte sin forskning på madang-antropologi og -lingvistikk til han fikk beskjed om å returnere til Sveits i 1991.

Mange av Z'graggens lydbåndopptak og feltnotater oppbevares på Museum der Kulturen Basel, samt ved *Divine Word University* i Madang.

## Verker
### Lingvistikk
Z'graggen utviklet mange ordlister fra madangspråkene, og mange er dem er blitt publisert som monografer av Pacific Linguistics:

*1975. *The languages of the Madang District, Papua New Guinea*. Canberra: Pacific Linguistics. 
*1980. *A comparative word list of the [[Rai Coast languages]], Madang Province, Papua New Guinea*. Canberra: Pacific Linguistics. 
*1980. *A comparative word list of the [[Northern Adelbert Range languages]], Madang Province, Papua New Guinea*. Canberra: Pacific Linguistics. 
*1980. *A comparative word list of the [[Mabuso languages]], Madang Province, Papua New Guinea*. Canberra: Pacific Linguistics. 
*1980. *A comparative word list of the [[Southern Adelbert Range languages]], Madang Province, Papua New Guinea*. Canberra: Pacific Linguistics. 

Utvalgte bokkapitler:
*1975. «The Madang-Adelbert Range sub-phylum». I New Guinea area languages and language study, vol. 1: *Papuan languages and the New Guinea linguistic scene*, red. S. A. Wurm, 569–612. Canberra: Pacific Linguistics. 
*1975. (med Donald C. Laycock) «The Sepik-Ramu Phylum». I *New Guinea area languages and language study*, vol. 1: *Papuan languages and the New Guinea linguistic scene*, red. S. A. Wurm, 731–763. Canberra: Pacific Linguistics. 

### Etnografi
Z'graggen har skrevet utførlih om Madang-folkenes mytologi og kosmologi. Noen av hans bøker om  Madang-mytologi er:

*1992. *And thus became man and world*. Pentland Press.
*1995. *Creation through death and deception*. Pentland Press.
*1996. *And thus became God*. Pentland Press.
*2011. *The Lady Daria and Mister Kamadonga: A legend of Papua New Guinea*. Crawford House Australia.

## Referanser
Tysnesfest

**Tysnesfest** er en årlig musikkfestival som siden 2009 arrangeres i Våge på Tysnesøya i Tysnes kommune, Vestland fylke. Festivalprogrammet spenner over sjangre som pop, rock, country, hip hop, elektronisk musikk og folkemusikk.

## Festivalen
Tysnesfest ble startet av lokale initiavtivtakere med tradisjonell norsk musikk, men har siden utvidet til å inkludere internasjonale artister.

Blant de kjente opptredenene er Jahn Teigen (2009), Donkeyboy (2011), A1 (2011), Aurora (2019), Lavran (2023) og Elsa & Emilie.

## Se også
* Tysnes kommune

## Referanser



## Eksterne lenker
* Offisiell nettside til Tysnesfest
* Tysnes kommune