Georg Wolff

**Georg Wolff** (1914–1996) var en tysk SS-hauptsturmführer og journalist. Under andre verdenskrig var Wolff referatsleder i avdeling III i SD under kommandanten for sikkerhetspolitiet og SD i Oslo. Etter krigen var han fra 1952 til han gikk av med pensjon ved slutten av 1978 i ledende funksjoner redaktør for nyhetsmagasinet Der Spiegel, mest kjent for Meldungen aus Norwegen

## Liv
Georg Wolff var sønn av folkeskolelærer Friedrich Wilhelm Wolff og hans ektefelle Dora. Hjemmet på morssiden tilhørte den bedre sosiale klassen, og bestefaren var "Rechnungsrat" ved jernbanen. Familien eide sitt eget hjem, og Wolff vokste opp sammen med sin to år eldre bror Hans i trygge forhold.

### Tid under nasjonalsosialismen
Wolff meldte seg inn i SA etter sin studenteksamen og maktoverføringen til nasjonalsosialistene i 1933. Etter et frivillig arbeidsopphold ved dagsavisen Nordischer Kurier i Itzehoe, vendte Wolff tilbake til Wittenberge og studerte økonomi ved universitetet i Kiel i ett semester. Etter en frivillig arbeidsdienst og to år med militærtjeneste fullførte Wolff et avisvitenskapelig studium hos Franz Six i Königsberg, men han avbrøt dette etter to til tre semestre. Fordi Six var brigadefører i SS, kunne Wolff gjennom hans formidling og uten fullført utdanning i mars 1938 avanserte til fast ansatt referent ved SD-leitabschnitt Königsberg. Hans overordnede, SS-Sturmbannführer Kurt Gritschke, attestere den NSDAP-medlemmet (medlemsnummer 4.982.494) i 1940 for "utmerkede prestasjoner"; Wolff var ifølge den totale vurderingen "nasjonalsosialist i alle henseender".

I 1940 virket Wolff i SS-Einsatzkommando under SS-Standartenführer Walther Stahlecker i Norge, og deretter frem til krigens slutt som referatsleder i avdeling III i SD under kommandanten for sikkerhetspolitiet og SD i Oslo, hvor han håndterte "Meldungen aus Norwegen" til Reichssicherheitshauptamt. SS-general Six fremmet Wolff etter beste evne og anbefalte i et rundskriv av 13. februar 1942 til alle referenter i Reichssicherheitshauptamt en omfattende Wolff-rapport om "den nåværende situasjonen" i Norge på grunn av "den objektive fremstillingen og sammenlignende vurderingen". I rapporten, som også nådde Reinhard Heydrich, analyserer Wolff hvorfor "utryddelsen av den norske befolkningens motstandsvilje" ikke hadde lykkes. I SS steg Wolff til rang som Hauptsturmführer, tilsvarende kaptein i hæren. Ved krigens slutt i 1945 ble Wolff, som også hans bror Hans, som hadde vært landrettsdirigent i Köpenick og hadde ledet avdelingen for indre økonomi hos Reichskommissar i Norge i 1944, tatt til fange av nordmennene.

### Etterkrigstiden
Etter krigen skrev Wolff sammen med Horst Mahnke, som han hadde studert med hos Six i Königsberg, i 1950 for Spiegel serien "Am Caffeehandel betheiligt", der de to forfatterne hovedsakelig beskyldte jødiske Displaced Persons (DPs) for kaffesmugling. I mars 1952 ble Wolff først redaktør for "Internasjonale" eller "Utenriks" i Spiegel og deretter fra 1959 til 1961 hans nestleder redaktør. Ifølge etterforskninger av den tidligere Spiegel-redaktøren Peter-Ferdinand Koch samarbeidet han i spørsmål om utenlandsberetning med den tidligere Goebbels-adjutanten, Wilfred von Oven, som i 1950-årene virket som Sør-Amerika-korrespondent for Spiegel.

Wolff skrev alene mer enn 80 omslagshistorier for Spiegel fra 1952 til 1961, blant annet om Charles de Gaulle (1952), "Neger-spørsmålet" med eksemplet "Neger-studenten Lucie" (1956), det sovjetiske politbyråmedlemmet Jekaterina Furzewa (1957), John Foster Dulles (1953 og 1959), åtte Spiegel-følger om Konrad Adenauer (1961/1962) og 15 føljetonger om verdenskommunismen, som i 1961 også ble utgitt som bok under tittelen "Warten auf das letzte Gefecht" av forlaget DuMont. For en Spiegel-historie om den nye forbundskansleren Ludwig Erhard i 1966 samarbeidet Georg Wolff med sin bror Hans, som under Ludwig Erhard var ministerialdirigent i økonomidepartementet. I tillegg publiserte Wolff en type "refleksjonsartikler" i tidsskriftet for geopolitikk, som ble utgitt av Leske-forlaget, ledet av Franz Six. I 1953 skrev han der om den svarte befolkningen i kolonial-Afrika: "Negeren er intelligent, dyktig og læringsvillig, men han er 'lat'. Han har ingen moral og ingen arbeidsmoral."

I 1966 ble det spesielt opprettet et redaksjonsområde "Humaniora" for Wolff, som han ledet til sin pensjonering 31. desember 1978. I denne funksjonen gjennomførte han også intervjuer med Jean-Paul Sartre, Max Horkheimer, Arnold Gehlen og Martin Heidegger. I 1986 fullførte han sine uavgitte memoarer, som ble overlevert til medieforskeren Lutz Hachmeister. Da hans fortid som SS-Hauptsturmführer ble mer kjent, ble det ikke publisert noen nekrolog for ham i Spiegel ved hans død i 1996.

## Skrift

** *Warten auf das letzte Gefecht. Aspekte des Kommunismus. Marx, Lenin, Mao*. DuMont Schauberg, Köln 1961
** Zusammen mit Horst Mahnke: *1954. Der Frieden hat eine Chance.* Leske, Darmstadt 1953 (beide Verfasser waren Spiegel-Redakteure, Six war Geschäftsführer des Verlags)
** (Hrsg.): *Wir leben in der Weltrevolution; Gespräche mit Sozialisten*. Mit einer Einleitung von Dieter Brumm. München, List Verlag 1971

## Litteratur

** Lutz Hachmeister: *Ein deutsches Nachrichtenmagazin. Der frühe „Spiegel“ und sein NS-Personal.* In ders. mit Friedemann Siering (Hrsg.): *Die Herren Journalisten. Die Elite der deutschen Presse nach 1945*. Beck, München 2002, , S. 87–120
** Lutz Hachmeister: *Heideggers Testament. Der Philosoph, der Spiegel und die SS*. Propyläen, Berlin 2014, , Kapitel: *Georg Wolff. Vom SD-Offizier zum „Geisteswissenschaftler“ des Spiegel*, S. 145–171
** Ernst Klee: *Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945*. S. Fischer, Frankfurt 2003, 
** Peter-Ferdinand Koch: *Enttarnt. Doppelagenten: Namen, Fakten, Beweise*. Ecowin, Salzburg 2011, , S. 212–225
** Otto Köhler: *Rudolf Augstein. Ein Leben für Deutschland*. Droemer, München 2002, 
** . In: . Nr. 27, 1950 (online – erster Teil der Serie).
** Meldungen aus Norwegen. Die geheimen Lageberichte des Befehlshabers der Sicherheitspolizei und des SD in Norwegen Teilband I, Hrsg. Stein Ugelvik Larsen, Beatrice Sandberg, Volker Dahm, Oldenbourg Verlag München 2008

## Referanser