open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Prisjol soldat s fronta

***Prisjol soldat s fronta*** (originaltittel: *Пришёл солдат с фронта*) er et sovjetisk krigsdrama fra 1972 regissert av Nikolaj Gubenko.

## Skuespillere
* Mikhail Gluzskij som Ivan Mensjikov
* Irina Mirosjnitsjenko som Vera Kurkina
* Nikolaj Gubenko som Nikolaj Maksimovitsj Jegorov
* Lena Smirnova som Nadenka Jegorova
* Misja Rodjakov som Lesjenka

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nikolaj Gubenko

**Nikolaj Nikolajevitsj Gubenko** (russisk: Никола́й Никола́евич Губе́нко; født 1941 i Odesa i Sovjetunionen, død 2020 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1971 – *[[Prisjol soldat s fronta]]* (Пришёл солдат с фронта)
* 1977 – *[[De foreldreløse]]* (Подранки)
* 1980 – *[[Iz zjizni otdykhajusjtsjikh]]* (Из жизни отдыхающих)
* 1983 – *[[Etter et langt liv]]* (И жизнь, и слёзы, и любовь)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Min kone er uskyldig

***Min kone er uskyldig*** (originaltittel: *Min kone er uskyldig*) er en dansk filmkomedie fra 1950 regissert av Johan Jacobsen og med Poul Reichhardt i hovedrollen. Manuset ble skrevet av Arvid Müller.

## Handling
Den unge arkitekten Frederik Lund har overtrukket sin bankkonto og behandlet betrodde midler lettsindig. Han fingerer et selvmord for å slippe  unna og utgir seg senere for å være sin bror, Claus, fra Chile.

## Rolleliste (i utvalg)
*Poul Reichhardt – arkitekt Frederik Lund / Claus Lund
*Bodil Kjer – Betty Lund, Frederiks kone
*Gunnar Lauring – landsretssagfører Herbert Thomsen
*Karin Nellemose – Lise Born, innehaver av hattesalong
*Preben Mahrt – forsikringsmann, Lise Borns forlovede
*Svend Bille – direktør
*Carl Struve – gjest på hotell i Norge 
*Sossen Krohg – gjest på hotell i Norge (som Sossen Schjelderup)
*Nils Reinhardt Christensen – konas elsker
*Knud Heglund – direktør
*Bjarne Forchhammer – kreditor
*Aage Winther-Jørgensen – kriminalbetjent

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Esolus

***Esolus*** er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.

## Utseende
Små (ca. 1,5 millimeter), avlange, blanke, mørke elvebiller, kan gjerne ha litt bronseaktig glans. Antenner og bein er gjerne gulbrune. Antennene er ganske tynne. Pronotum er avrundet firkantet, med en skarp lengdefure på hver side. Dekkvingene er nokså jevnbrede, jevnt punkterte. Beina er ikke spesielt lange, uten forstørrede fotledd eller klør.

## Levevis
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omkringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest-Europa nord til det sørlige Sverige, forekommer også i Nepal.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
**** Familien **[[elvebiller]]**, Elmidae Curtis, 1830
***** Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
****** Slekten ***Esolus*** Mulsant & Rey, 1872 
******* *[[Esolus angustatus]]* (Müller, 1821)
******* *[[Esolus berthelemyi]]* Olmi, 1975
******* *[[Esolus bicuspidatus]]* Alluaud, 1922
******* *[[Esolus brevis]]* Kuwert, 1890
******* *[[Esolus czwalinae]]* Kuwert, 1889
******* *[[Esolus filum]]* (Fairmaire, 1871)
******* *[[Esolus nepalensis]]* Jäch, 1982
******* *[[Esolus parallelepipedus]]* (Müller, 1806)
******* *[[Esolus pygmaeus]]* (Müller, 1806)
******* *[[Esolus taurus]]* Jäch, 1982
******* *[[Esolus theryi]]* Alluaud, 1922

## Referanser




## Litteratur

## Eksterne lenker
*
Fri (TV-film)

***Fri*** er en norsk dramafilm produsert av Fjernsynsteatret som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1987. Filmen handler om en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Hovedrollen spilles av Marianne Krogh. Regi er ved Carl Jørgen Kiønig. Produksjonen er basert på Marsha Normans skuespill *Getting Out* fra 1978. 

Filmen ble belønnet med to Amandapriser i 1987: beste fjernsynsproduksjon og beste kvinnelige hovedrolle (Krogh). 

## Handling
Arlene Holsclaw er en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Til tross for sin unge alder har hun en fortid som hardbarket kriminell og prostituert, og har tilbrakt flere år innenfor institusjoner og fengsler. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Den Arlene som kommer ut av fengselet er en annen enn den forherdede tenåringen som ble satt inn. Hun står nå foran en ny framtid, det blir avgjørende hvordan hun mestrer sin første dag som fri.

## Roller

* Marianne Krogh (Arlene / Arlie)
* Bjørn Floberg (Bennie)
* Torfinn Nag (Carl)
* Kari Simonsen (Moren)
* Marie Louise Tank (Ruby)
* Sverre Bentzen (Bestyreren / Fengselsdirektøren)
* Rolf Arly Lund (En fengselsbetjent)
* John S. Kristensen (En fengselsbetjent)
* Henrik Scheele (Legen)
* Lieselotte Holmene (Overlæreren)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ostrov sokrovisjtsj (film fra 1972)

***Ostrov sokrovisjtsj*** (originaltittel: *Остров сокровищ*) er en sovjetisk eventyrfilm fra 1972 regissert av Jevgenij Fridman.

## Skuespillere
* Boris Andrejev som John Silver
* Aare Laanemets som Jim Hawkins
* Laimonas Noreika som Dr. David Livesey
* Algimantas Masiulis som John Trelawney
* Juozas Urmanavicius som Alexander Smollett

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jevgenij Fridman

**Jevgenij Vladimirovitsj Fridman** (russisk: Евге́ний Влади́мирович Фри́дман; født 1929 i Moskva i Sovjetunionen, død 2005) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1972 – *[[Ostrov sokrovisjtsj (film fra 1972)|Ostrov sokrovisjtsj]]* (Остров сокровищ)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Christopher G. Cavoli

**Christopher Gerard Cavoli** er en general i den amerikanske hæren som som siden 1. juli 2022 er sjef for United States European Command, og som Supreme Allied Commander Europe siden 4. juli 2022. Han tjenestegjorde tidligere som kommanderende general for United States Army Europe and Africa fra oktober 2020 til juni 2022, og før det som kommanderende general for United States Army Europe fra januar 2018 til september 2020.

Han ble utnevnt som offiser i infanteriet gjennom Reserve Officers' Training Corps, og Cavoli tjenestegjorde i krigen i Afghanistan. Han ledet en brigade i 1st Armored Division, 7th Army Joint Multinational Training Command, og 25th Infantry Division før han overtok kommandoen for United States Army Europe i januar 2018.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svein Graff

**Svein Graff** (født 1975) er en norsk bedrift- og fotballeder, og tidligere journalist som fra 1. januar 2024 er ansatt som daglig leder i Vålerenga Fotball.

Graff er født og oppvokst på Kongsberg, og utdannet journalist fra Høgskolen i Volda. Han har hatt ulike lederjobber i medie- og kommunikasjonsbransjen. Han begynte som journalist i Laagendalsposten, og arbeidet siden med nyheter og sport som journalist, kommentator og vaktsjef i NRK, TV 2 og Discovery.

Han har vært styremedlem i selskapet Fotball Media som selger og forvalter medierettighetene til norsk fotball.

Fra 2010 til 2014 var han kommunikasjonsdirektør og fra 2017 til 2019 direktør for kommunikasjon og samfunn i Norges Fotballforbund (NFF). I denne perioden var han også medieansvarlig for herrelandslaget i fotball.

Graff var adm.dir. i produksjonsselskapet Ullevaal Media Center (UMC), og han har vært mediedirektør i Norsk Toppfotball og kommunikasjonssjef i Vålerenga Fotball.

Han var pressetalsmann for MyGame, som sammen med svenske Sportway strømmer breddeidrett og aldersbestemt idrett.

Graff er administrerende direktør og medeier i konsulentselskapet NPG Sport & Communication (tidligere Aasland Graff & Partners).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Søbstadvegen

**Søbstadvegen** er en lengre gjennomfartsvei i bydelen Heimdal sør for Trondheim sentrum som går nordover fra tettstedet Heimdal og frem til Saupstad. Veien fikk sitt navn i 1964 og er oppkalt etter gården Saupstad. Den fungerer både som gjennomfartsvei mellom Heimdal og Saupstad, samt som adkomstvei for flere boligområder på begge sider. Den har også flere forgreninger som både er adkomstveier til boligområder og i tilknytning til gatenettet ved Heimdal sentrum. Metrobuss linje 2 har flere holdeplasser langs Søbstadvegen med navn fra tilstøtende gater.

Frem til slutten av 1960-tallet gikk veien videre nordover fra krysset ved Saupstadringen, forbi Saupstad gård og frem til et kryss ved Kongsvegen øst for Huseby. Rester av denne veien går fortsatt mellom Kolstad kirke og gården, men dette vegstykket går nå under navnet Reier Søbstads veg. Den gamle traseen mot nåværende vegkryss ved Søbstadvegen og Saupstadringen kan fortsatt sees gjennom en opparbeidet gangvei som går igjennom Saupstad gravlund.

## Bygninger og annet i Søbstadvegen
* **1b:** Meierigården Heimdal
* **65:** A.C. Møller skole

## Tilstøtende veger
* J.O. stavs veg
* Ole L. Kolstads veg
* Bjørndalen
* Ditlev Bloms veg
* Vardevegen
* Brudalsvegen
* Lyngvegen
* Holtvegen
* Iver Haugans veg
* Skyttervegen
* Saupstadringen

## Galleri

Heimdal FW-I-039768.jpg|Tettstedet Heimdal med Søbstadvegen nordover mot venstre (Fjellanger Widerøe, 1951)
Et forretningslokale på Heimdal.JPG|Søbstadvegen nr 2 og starten på vegen ved en parkeringsplass i Heimdal sentrum (2013)
Huseby barneskole Trondheim 2021.jpg|Søbstadvegen ved krysset mot Saupstadringen og Huseby barneskole i bakgrunnen (2021)


## Referanser


## Litteratur
*
Telegramma

***Telegramma*** (originaltittel: *Телеграмма*) er en sovjetisk barnefilm fra 1972 regissert av Rolan Bykov.

## Skuespillere
* Nina Arkhipova som Katja Inozemtseva
* Jurij Nikulin som Fjodor Fjodorovitsj
* Valentina Berezutskaja
* Nikolaj Burljaev som Gleb
* Rolan Bykov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Charles-Marie Himmer

**Charles-Marie Himmer** (født 10. april 1902 i Dinant i Belgia; † 13. februar 1994 i Fleurus) var en katolsk prelat som fra 1948 til 1977 var biskop av Tournai.
## Liv og virke
### Prest
Charles-Marie Himmer studerte i Dinant og Roma og ble presteviet den 15. august 1926 i Namur av biskop Thomas-Louis Heylen O.Praem.
### Biskop
Pave Pius XII utnevnte ham den 29. desember 1948 som etterfølger etter avdøde Étienne Carton de Wiart til biskop av Tournai. Erkebiskopen av Mechelen, kardinal Jozef-Ernest Van Roey, bispeviet ham den 24. februar 1949 i Tournai; medkonsekrantene var biskopen av Namur, André Marie Charue, og biskopen av Brugge, Henricus Lamiroy.

Han deltok på alle fire sesjoner av Andre Vatikankonsil. Mot slutten av konsilet var han i november 1965 blant de førti førsteundertegnere av den såkalte katakombepakten.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
* Kardinal Jozef-Ernest van Roey (1874-1961) *1926 
* Biskop *Charles-Marie Himmer* (1902-1994) *1950 

## Referanser
Eulimnichus

***Eulimnichus*** er en slekt av biller som lever ved fersk- eller saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. Underfamilien Limnichinae lever ved ferskvann og kan også finnes på fuktige steder et stykke fra vann.

## Utseende
Små, ovale, mørke biller. Oversiden er tett kledt med korte, bølgende hår. Antennene er middels lange, tynne, de to innerste og det ytterste leddet er forstørrede.

## Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i den Nye verden.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
**** Familien **[[Limnichidae]]** Erichson, 1846
***** Underfamilien Limnichinae
****** Slekten ***Eulimnichus*** Casey, 1889
******* *[[Eulimnichus acutus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus analis]]* (LeConte, 1879)
******* *[[Eulimnichus ater]]* (Leconte, 1854)
******* *[[Eulimnichus californicus]]* (Leconte, 1879)
******* *[[Eulimnichus coheni]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus coloradensis]]* Casey
******* *[[Eulimnichus corrinae]]* Wooldridge
******* *[[Eulimnichus corrineae]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus epistemus]]* Sharp, 1902
******* *[[Eulimnichus evanescens]]* Casey, 1912
******* *[[Eulimnichus expeditus]]* Wooldridge, 1984
******* *[[Eulimnichus impostus]]* Wooldridge, 1978
******* *[[Eulimnichus improcerus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus incultus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus langleyae]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus montanus]]* (LeConte, 1879)
******* *[[Eulimnichus nitidulus]]* (LeConte, 1854)
******* *[[Eulimnichus obscurus]]* (LeConte, 1854)
******* *[[Eulimnichus optatus]]* Sharp, 1902
******* *[[Eulimnichus pellucidus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus perpolitus]]* (Casey, 1889)
******* *[[Eulimnichus plebius]]* Sharp, 1902
******* *[[Eulimnichus rugiceps]]* Casey
******* *[[Eulimnichus rugulosus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus rusticus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus sculpticeps]]* Casey
******* *[[Eulimnichus sharpi]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus sordidus]]* Sharp, 1902
******* *[[Eulimnichus spangleri]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus subitus]]* Wooldridge, 1979
******* *[[Eulimnichus sublaevis]]* Sharp, 1902
******* *[[Eulimnichus visendus]]* Wooldridge, 1979

## Kilder
* Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Limnichidae. http://delta-intkey.com/elateria/www/limn.htm

## Eksterne lenker

*
Centuriatus

***Centuriatus*** er en slekt av biller som kan ligne på små skarabider og hører til familien strandgravere. Både larvene og de voksne billene lever i ganger de graver i sand- eller mudderbunn ved kanten av vann, enten elver, bekker eller ved saltvann. De kan kjennes på avlang, jevnbred og noe flat kroppsform, kraftige bein med piggete legger (tibiae), korte antenner og fremskytende munndeler. Seks arter er funnet i Norge.

## Utseende
Små biller (ca. 3,5-5,5 millimeter), avlange og noe flate, som oftest brunlige på farge. Oversiden er tett kledt av fine, utstående hår og matt. Dekkvingene er gjerne mønstret i gult og mørkebrunt.

Hodet er stort og bredt, med ganske små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske korte, sagtakkede, kamformede eller lett kølleformede. Overleppen (labrum) og kjevene (mandibler) er ganske store og skyter tydelig fram under hodet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, så bredt som eller litt bredere enn dekkvingene, uten noen påfallende lister, groper eller pigger. Dekkvingene er avlange og parallellsidige, matte og tett hårkledte. Beina er ganske kraftige, leggene (tibiae) er brede med lange, avflatede pigger på utsiden som billene bruker til å grave med. Føttene er korte og tynne, fire-leddete.

Larvene er avlange, mer eller mindre sylindriske, med tydelig avsatte, tett hårete ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter). Hodekapselen er kraftig med forholdsvis små kjever (mandibler) og korte antenner, de tre parene med bein er forholdsvis lange og kraftige. Bakkroppsspissen ender i en torn som brukes til å forankre larvene i gangene de lever i.

## Levevis
Alle strandgraverne er knyttet til vann, men de holder seg på bredden. Disse artene lever på sandbunn i fjæra og er dermed blant de forholdsvis få billene knyttet til saltvann. De gjemmer seg i gangene sine ved flo sjø. Både voksne og larver graver ganger som de lever i. De voksnes ganger kan kjennes på at de ender i en "skorstein" av sand eller mudder. De spiser alger, plankton og lignende smått organisk materiale. Larvene spiser sand eller mudder og skiller ut næringsorganismene fra dette. Disse billene viser seg sjelden på overflaten, men de voksne flyr en del og tiltrekkes da til lys.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling
Slekten har nylig blitt slått sammen med *[[Augyles]]* .

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
**** Familien strandgravere, Heteroceridae
***** Underfamilien strandgravere (Heterocerinae)
****** Slektsgruppen Augyliini
******* Slekten ***Centuriatus*** Pacheco, 1964
******** *[[Centuriatus auromicans]]* (Kiesenwetter, 1851)
******** *[[Centuriatus compactus]]* (Fall, 1937)

## Referanser




## Litteratur
* Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Heteroceridae. http://delta-intkey.com/elateria/www/hete.htm

## Eksterne lenker

*
Strukturformel

En **strukturformel** er en notasjon brukt innen kjemi for å vise hvordan atomene er bundet til hverandre i et molekyl. Strukturformler må ikke forveksles med den enklere typen kjemisk formel - summeformel, som bare viser antallet atom av hvert atomtype.

Tekstbaserte strukturformler kan være nyttige når det ikke er mulig å skrive ut molekylene grafisk. For eksempel kan etanol skrives som CH3CH2OH

I en lewisstruktur blir atomkjernene representerte ved forkortelsen av grunnstoffet som det blir skrevet i det periodiske systemet. Enkelte elektron blir skreven ut som punkt. Elektronpar blir skreven som strek. Man enkelt strek mellom to atom motsvarer en enkeltbinding, en dobbelstrek motsvarer en dobbelbinding og en trippelstrek motsvarer en trippelbinding. 

Innen organisk kjemi er det vanlig at en ikke skriver bokstaven C ut for karbon, slik at karbonatomet ser ut som et hyrne og at både hydrogentoma og bindingene deres blir forenklet. Om et molekyl er stort og en bare er interessert i den delen av molekylet som er innblandet i en reaksjon, kan man bruke bokstaven R for å vise til et eventuelt framhald av molekylet.  
Ladninger er representert av et innringa plusstegn for positiv ladning eller et innringa minustegn for negativ ladning (en ringer inn ladningene for å skille de fra plusstegnene som blir benyttet i reaksjonsformelane). Partielle ladninger blir representert av den greske bokstaven Δ, delta, følge av et pluss- eller minustegn.

## Referanser
Ernst Bruun Olsen

**Ernst Bruun Olsen** (1923–2011) var en dansk dramatiker og sceneinstruktør. Han slo gjennom med musikalen *Teenagerlove* (1962). Denne ble fulgt av musikalen *Ball i Den Borgerlige* (1966). En kan også nevne stykker som *De fredsommelige* (1969), *Prometeus i saksen* (1981), *Irene og hendes Mænd* (1992) og *En kvinde spejler seg* (1995). Olsen skrev også for radio og TV.

Olsen er utdannet lærer, men styrte senere inn på en teaterkarriere. Han ble elev på Odense Teater, som han var tilknyttet fra 1946 til 1950. Senere var han med i Helsingør-Revyen og tilknyttet Allé-Scenen, men i 1957 valgte han å konsentrere seg om å regissere, blant annet ved Det Kongelige Teater, Betty Nansen Teatret og Det ny Teater.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Egon Wolff

**Egon Wolff** (1926–2016) var en chilensk dramatiker og forfatter.

Wolf ble født i Santiago av tyske immigranter. Han tok utdanning i Chile og USA. Han var professor ved Teaterskolen ved Pontificia Universidad Católica de Chile fra 1979.

Han debuterte som dramatiker i 1957 med stykket *Mansión de lechuzas*. Blant hans mest kjente stykker kan man nevne *Los invasores* (1963), *Flores de papel* (1979), *La balsa de la Medusa* (1984) og *Tras una puerta cerrada* (2000).

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Patrik Dalen

**Patrik Dalen** (født 11. mai 2004 på Lørenskog) er en norsk/svensk ishockeyspiller, som spiller løper for Lørenskog.  

Han har også deltatt under Vinter-OL for ungdom 2020 i Lausanne Sveits og vant OL gull i sportsgrenen 3-on-3 Ice Hockey.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* https://www.iihf.com/en/events/2020/yogm/news/17561/green-leafs-turn-to-gold
Eubrianax

***Eubrianax*** er en liten familie av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk.

## Utseende
Små til middelsstore (1,5 – 8&nbsp;mm), ovale, mer eller mindre flate biller. Kroppen er lite sklerotisert (myk) og de voksne dyrene er temmelig skjøre. Antennene er ganske lange og sagtakkede eller kamformede. **Hodet** er ganske lite og gjerne ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Antennene er 11-leddete og når minst til midten av brystskjoldet, hos noen arter er de lengre enn kroppen. De fleste av leddene har et side-utskudd slik at antennen blir mer eller mindre sagtakket eller kamformet. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske lite og kort, sterkt tilsmalnet framover. **Dekkvingene** er brede og flate, ofte med dype punktstriper. **Beina** er slanke, føttene er tynne og fem-leddete. **Larvene** ("water pennies") er flate med ovalt omriss. Oversiden er fullstendig dekket av brede, overlappende ryggplater, glatt og jevn. På undersiden sitter tre par kraftige bein. Bakkroppen har en del lange hår.

## Levevis
Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
**** Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
***** Underfamilien Eubrianacinae
****** Slekten ***Eubrianax*** Kiesenwetter, 1874
******* *[[Eubrianax edwardsii]]* (LeConte, 1874)
******* *[[Eubrianax granicollis]]* Lewis, 1895
******* *[[Eubrianax illiesi]]* Sato
******* *[[Eubrianax manakikikuse]]* Sato, 1964
******* *[[Eubrianax meridianus]]* Lee, Sato & Yang, 1999
******* *[[Eubrianax niger]]* Lee & Yang, 1990
******* *[[Eubrianax nobuoi]]* Sato, 1965
******* *[[Eubrianax pellucidus]]* Lewis, 1895
******* *[[Eubrianax ramicornis]]* Kiesenwetter, 1874
******* *[[Eubrianax secretus]]* (Lee, Sato & Yang, 1999)
******* *[[Eubrianax serratus]]* Lee, Yang & Sato, 2001
******* *[[Eubrianax tarokoensis]]* Lee & Yang, 1990

## Eksterne lenker

* Larve, «water penny» 
* Eubrianacinae: ''Eubrianax'' sp.
*
Sant’Ambrogio di Torino

**Sant'Ambrogio di Torino** er en by og kommune i Storbyområdet Torino i regionen Piemonte i Nordvest-Italia. Kommunen hadde 4555 innbyggere 1. januar 2022.

Sant'Ambrogio di Torino grenser til kommunene Caprie, Villar Dora, Chiusa di San Michele, Avigliana og Valgioie. Den historiske tusen år gamle klosteret Sacra di San Michele, grunnlagt i perioden 983–987, ligger i kommunen, på toppen av Pirchiriano-fjellet. Byen øvrige severdigheter omfatter flere tårn fra middelaldere, et slott og bymurer fra 1200-tallet samt et romansk klokketårnet fra 1100-tallet og rester av den samtidige San Pietro-kirken.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Sacra di San Michele

**Sacra di San Michele** er et historisk klosterkompleks på Pirchiriano-fjellet, på sydsiden av Val di Susa. Det ligger i kommunen Sant'Ambrogio di Torino i Storbyområdet Torino i Piemonte i det nordvestlige Italia. Klosteret ble anlagt i perioden og var for det meste underlagt Benediktinerordenen. I dag tilhører det Rosminianerordenen. 

Klosteret ruver 26 meter og ligger 960 meter over havet. Det har utsikt mot toppen av fjellet Pirchiriano, på grensen mellom De cottiske Alper og Posletten. Klosteret har historie tilbake til 983, og det hadde sin storhetstid fra 1100-tallet til 1400-tallet. I denne perioden var det et hovedsenter for Benediktinerordenen i Italia. På 1800-tallet ble kongregasjonen til de rosminske fedre etablert der.

En egen lov slår fast at klosteret er Piemonte-regionens «symbolske monument», og det er en av regionens mest eminente religiøse bygninger. I 2016 hadde det monumentale klosterkompleksets museum over  besøkende. Klosteret var også en av inspirasjonskildene til romanen *[[Rosens navn]]* av Umberto Eco.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andrew Davies (forfatter)

**Andrew Wynford Davies** (født 1936) er en walisisk romanforfatter og manusforfatter. Som manusforfatter har han primært skrevet for fjernsyn, deriblant serier som *[[House of Cards (miniserie)|House of Cards]], Vanity Fair, [[Stolthet og fordom (1995)|Stolthet og fordom]], Middlemarch, Bleak House* og *Krig og fred.* Han var også en av manusforfatterne for filmen *[[Bridget Jones’ dagbok (film)|Bridget Jones's Diary]]* (2001) og dens oppfølger fra 2004. Han har også skrevet to skuespill for scene.

Han romandebuterte i 1978 med *Conrad's War* og har totalt skrevet fire bøker.

Davies har vunnet flere priser, deriblant to Emmy-priser og fire BAFTA-priser.

## Filmografi som manusforfatter (utvalg)

* ''House of Cards'' (1990)
* *The Old Devils* (1992)
* *Middlemarch* (1994)
* *Circle of Friends* (1995)
* *[[Stolthet og fordom (1995)|Stolthet og fordom]]* (1995)
* *Vanity Fair* (1998)
* *Hustruer og døtre* (1999)
* *Skredderen i Panama* (2001)
* *[[Bridget Jones’ dagbok (film)|Bridget Jones' dagbok]]* (2001, med Helen Fielding og Richard Curtis)
* *Doctor Zhivago* (2002)
* *Tipping the Velvet* (2002)
* *Bridget Jones: På randen* (2004, med Helen Fielding)
* *Bleak House* (2005)
* *Fanny Hill* (2007)
* *Sense and Sensibility* (2008)
* *Lille Dorrit* (2008)
* *Gjensyn med Brideshead* (2008)
* *Mr Selfridge* (2013–16)
* *Krig og fred* (2016)
* *Sanditon* (2019)

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Miramare slott

**Miramare slott** (italiensk: *Castello di Miramare*; tysk: *Schloss Miramar*; slovensk: *Grad Miramar*) er et slott fra 1800-tallet ved Triestebukten nær Trieste i det nordøstlige Italia.

Slottet ble oppført 1856–1860 etter tegninger av den østerrikske arkitekten Carl Junker. Bygherren var erkehertug Maximilian av Østerrike og hans kone, Charlotte av Belgia. De to ble i 1864 utnevnt til keiser Maximilian av Mexico og keiserinne Carlota de México.

Etter Maximilians død i 1867, og Charlottes retur til Belgia, ble slottet og den tilhørende parken et yndet tilfartssted for habsburgerne. Den østerriksk-ungarske tronfølgeren erkehertug Franz Ferdinand bodde på slottet 9. mars–11. april 1914, kort tid før han ble drept i Sarajevo.

Da første verdenskrig var slutt, annekterte Italia Trieste i 1920. Under krigen hadde Østerrike flyttet mye av slottets innbo og kunst til Wien, men etter krigen inngikk regjeringene i Italia og Østerrike en avtale der Østerrike returnerte slottets innbo i 1925–26. Slottet ble da brakt tilbake til sin opprinnelige stand, og deler av slottet og slottshagen ble åpnet for publikum 24. mars 1929.

To år senere overlot den italienske regjeringen Miramare til Amadeus av Aosta, som bodde der med sin familie frem til 1937, da han ble utnevnt til generalguvernør i Italiensk Øst-Afrika.

Slottet er i dag museum.

[thumb|left|[Antonio Rotta, La caritá|180x180px]]
## Referanser


## Eksterne lenker

*
Jean-Claude Grumberg

**Jean-Claude Grumberg** (født 1939) er en fransk dramatiker. Flere av hans skuespill beskriver generasjonen av franske jøder som mistet sine nærmeste under Holocaust. Han er mest kjent for skuespillet *L'Atelier* (1979), der han skildrer hverdagen i en liten konfeksjonsbedrift like etter krigen. Stykke ble blant annet oppført i det norske Fjernsynsteatret i 1987 under tittelen *Systuen.* Han har også skrevet flere skuespill for barn.

Grumberg har også skrevet for film og TV. Blant annet så skrev han manus til den franske dramafilmen *[[Siste trikk]]* (1980).

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Athol Fugard

**Athol Fugard** (fullt navn **Athol Harold Lannigan Fugard**, 1932–2025) var en sørafrikansk dramatiker, forfatter, skuespiller og regissør. Han gjorde seg bemerket med flere skildringer av apartheid-systemet i Sør-Afrika. Som forfatter er han mest kjent for boka *Tsotsi* (1980), som ble filmatisert i 2005*.* Blant hans skuespill er blant andre *Blood Knot* fra 1961 og *"Master Harold"...and the Boys* fra 1982. Han var ansett som Sør-Afrikas betydeligste dramatiker. Han har også hatt noen biroller på film.

Fugard arbeidet en stund ved en spesiell domstol for svarte i Johannesburg, The Native Commissioner's Court, og erfaringene derfra gjorde at han begynte å skrive dramatikk om forholdene i de svarte bydelene. De første stykkene hans, *No-Good Friday* (1958) og *Nogogo* (1958), henter mye av stoffet fra livet townshipen Sophia Town. 

Fugard har blitt tildelt en rekke priser, deriblant Ikhamanga-ordenen og en «Lifetime achievement» under Tony-prisutdelingen i 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tor Aune

**Tor Aune** (født 25.&nbsp;mars 1944 i Trondheim) er en norsk programleder, sportsjournalist og reporter. 

Han vokste opp i Oslo og er bosatt i Ski. 

Aune er utdannet cand.mag. ved Universitetet i Oslo. Han ble ansatt i NRK i 1971 og var i flere år tilknyttet NRKs sportsredaksjon som reporter, kommentator og programleder. Han startet i sportsavdelingen i NRK-radio hvor han arbeidet til han i 1980 begynte i Sportsrevyen i fjernsynet. I 1985 begynte han som programleder i Frokost-TV, og sluttet i NRK året etter. Et par år senere ble han programleder for sportmagasinet *Arena 3* på TV3. I 1990 ble han ansatt i Lillehammer olympiske organisasjonskomité (LOOC) som pressesjef, og senere som informasjons- og mediedirektør.

I 1995 returnerte han til NRK og en lederstilling i NRK Sporten. Han var også visepresident i EBUs sportskomité i åtte år. Han ble værende i NRK til han gikk av med pensjon i 2012.

Han ble tildelt den svenske Torsten Tegnérs minnepris i 1995.

## Referanser
Henrik Andreas Tønder

**Henrik Andreas Tønder** (1696–1773) var en dansk-norsk offiser. Han deltok i slaget i Dynekilen i 1716.

## Bakgrunn
Tønder var født på Stadsbygd prestegård ved Trondheim, som sønn av premierløytnant Raphael Andersen Tønder (1663–1700) og Margrethe Henrichsdatter Tønder (1670–1712) født Bull. Faren var av slekten Tønder.

Sønnen Raphael Henrich Tønder (1740–1814) ble kontreadmiral i den dansk-norske marinen.

## Militære virke
Tønder ble underoffiser i 1711. I 1715 fulgte han med i 1. Trondhjemske infanteriregiment, senere ble han kommandert til den dansk-norske flåten. I flåten deltok Tønder i slaget utenfor Stralsund under admiral Sehersted.

Som secondløytnant deltok han under slaget i Dynekilen i 1716. Tønder ble kommandert med arméen til Pommern i 1716. Han ble fra 1718 premierløytnant og deltok i kampen mot Carl Gustaf Armfeldt nordenfjells i Norge.

I slutten av karrien var Tønder oberst og sjef for det Vesterlenske nasjonale infanteriregiment. Han døde i Kristiansand i 1773.

## Referanser
12 stoler

***12 stoler*** (originaltittel: *12 стульев*) er en sovjetisk krimkomedie fra 1971, regissert av Leonid Gajdaj.

## Handling
Kort tid etter ankomst til Stargorod møter Ostap Bender en adelsmarskalk ved navn Ippolit "Kisa" Vorobjaninov, som er på leting etter et sett med 12 stoler som skal ha tilhørt svigermoren hans. Kort tid før hun døde skal svigermoren ha tilstått at det skal ha vært skjult diamanter i en av disse tolv stolene.

Men denne innrømmelsen blir imidlertid overhørt av pastor Fjodor, som også leter etter stolene i håp om å få tak i diamantene. Ostap og Kisa bestemmer seg for å samarbeide under letingen, og de reiser derfor rundt i Russland hvor de opplever en rekke eventyr og uhell.

## Skuespillere
* Archil Gomiashvili som Ostap Bender
* Sergej Filippov som Ippolit Matvejevitsj Vorobjaninov
* Mikhail Pugovkin som Fjodor
* Natalja Kratsjkovskaja som Gritsatsujeva
* Igor Yasulovitsj som Ernest Sjtsjukin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Proverka na dorogakh

***Proverka na dorogakh*** (originaltittel: *Проверка на дорогах*) er en sovjetisk krigsfilm fra 1986, regissert av Aleksej German. Innspilt i 1971, men ikke utgitt før 1986.

## Handling
Dramaet finner sted i desember 1942 under nazistenes okkupasjon av Sovjetunionen under andre verdenskrig. Det dreier seg om tidligere sersjant Lazarev fra Den røde armé, som blir tatt til fange i sin tyske uniform av en sovjetisk partisan-gruppe.

Lenge før dette hadde Lazarov blitt tatt til fange av tyske soldater, og begynte deretter som kollaboratør for fienden.

## Skuespillere
* Rolan Bykov som Ivan Egorovich Lokotkov
* Anatoly Solonitsyn som Igor Leonidovich Petushkov
* Vladimir Zamansky som Alexander Ivanovich Lazarev
* Oleg Borisov som Victor Mikhailovich Solomin
* Fyodor Odinokov som Erofeich
* Anda Zaice som Inga, en partisan
* Gennadi Dyudyayev som Dmitry Mit'ka, en ung partisan
* Maya Bulgakova som en bonde-kvinne
* Nikolai Burlyayev som en ung politimann
* Victor Pavlov som Kutenko, en politimann

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Torstein Myhre

**Torstein Myhre** (født 25. august 1938) er en norsk kommandørkaptein. Han var sjef for Kystvaktskvadron Sør i 1989–1990 og sjef for Kystvaktskvadron Nord i 1990–1995. (Kystvaktens landorganisasjon ble reorganisert fra 1. januar 2012).

## Yrkesliv
### Sjøforsvaret og Kystvakten
Myhre innledet sin karriere i Sjøforsvaret som befal på marinefartøy i 1960. Fra 1961 gjorde han tjeneste i Det sjømilitære fiskerioppsyn, forløperen til Kystvakten, der han fra 1974 var skipssjef. I 1984 var han skipssjef på KV «Andenes» på en tre måneders ekspedisjon til Antarktis med forskere fra Norsk Polarinstitutt.

Torstein Myhres periode som kystvaktsjef ble preget av bl.a. torskekrigen med Island, konflikt om fiskeressursene i Smutthullet og fiskevernsonen ved Svalbard, overfiske i Barentshavet og aksjoner fra ulike miljøorganisasjoner mot selfangst av hvalfangst, bl.a. Sea Shepherd.

Myhre markerte seg som en uvanlig frittalende kystvaktsjef med hyppige utspill i mediene, ofte i strid med kutymen i Forsvaret, der kritikk og personlige meninger helst skal formidles internt og tjenestevei. Ifølge avisintervjuer skal Myhres motto som kystvaktsjef ha vært: «Det er lettere å få tilgivelse, enn tillatelse».

Denne egenskapen gjorde Myhre til en populær samfunnsaktør blant norske journalister. I 1994 fikk han «Snill Gutt-prisen» fra Hålogaland Journalistlag. Da Myhre i 1995 sluttet i Kystvakten, ble det publisert intervjuer og kommentarer i flere aviser, med titler som «Vaktbikkja går av» (Fiskeribladet 28. september), «En høvding går i land» (Lofotposten 29. september) og «Skryt og tilgivelse da Myhre gikk av» (Fiskaren 3. oktober).

I avskjedsintervjuet med Lofotposten uttaler Myhre på spørsmål om fremtiden for Kystvakten: «Jeg tror kystvakta kan ende som en miniutgave av den amerikanske Coastguard, der én enkelt etat har det overordnede ansvar for for å regulere og kontrollere all maritim virksomhet i fredstid. I dag sorterer vi under mange ulike departement – det må bort. Vi trenger en spydspiss som kan gjøre jobben.»

### Norges Råfisklag
Etter avsluttet karriere i Sjøforsvaret jobbet Torstein Myhre som rådgiver i kontrollavdelingen til Norges Råfisklag fra 1995 til 2003.

## Politisk virke
Etter å ha sluttet i Sjøforsvaret ble Myhre aktiv lokalpolitiker for Senterpartiet, med to perioder i Tromsø kommunestyre. Han har også vært medlem av programkomiteen til Senterpartiet.

## Referanser
Francisco Austregésilo de Mesquita Filho

**Francisco Austregésilo de Mesquita Filho** (født 4. mars 1924 i Reriutaba i Brasil; død 7. oktober 2006 i Recife) var en brasiliansk katolsk prelat og biskop av Afogados da Ingazeira.

## Liv og virke
### Prest
Fra 1946 til 1951 studerte han filosofi og teologi i Fortaleza. Den 8. desember 1951 mottok han prestevielsens sakrament. Han ble etterhvert rektor ved presteseminaret i Sobral og som professor i teologiske studier der.
### Biskop
Den 25. mai 1961 ble han utnevnt til biskop av Afogados da Ingazeira av pave Johannes XXIII. Han ble bispeviet den 24. august samme år av sin forgjenger João José da Mota e Albuquerque, biskop av Sobral. Medkonsekratorer var koadjutorerkebiskopen av Maceió, Adelmo Cavalcante Machado, og biskopen av Garanhuns, Juvéncio de Brito. 

Han deltok på alle fire sesjoner av Andre Vatikankonsil. Under konsilet undertegnet han også katakombepakten. I tillegg fullførte han journalistisk utdanning og var mangeårig programleder for radioprogrammet «Nossa Palavra» (*Vårt budskap*). Han var veldig engasjert i sin region og dens lokalbefolkning, spesielt de mindre heldig stilte.

Den 13. juni 2001 ga pave Johannes Paul II ham tillatelse til å gå av som biskop på grunn av høy alder.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
* Kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti (1850-1930) *1890
* Erkebiskop Sebastião Leme da Silveira Cintra (1882-1942) *1911
* Biskop Ricardo Ramos de Castro Vilela (1887-1958) *1919
* Biskop João José da Mota e Albuquerque (1913-1987) *1957
* Biskop *Francisco Austregésilo de Mesquita Filho* (1924-2006) *1961

## Referanser
Vinni-Pukh idjot v gosti

***Vinni-Pukh idjot v gosti*** (originaltittel: *Винни-Пух идёт в гости*) er en sovjetisk animert kortfilm fra 1971 regissert av Fjodor Khitruk.

## Skuespillere
* Vladimir Osenev
* Jevgenij Leonov
* Ija Savvina
* Anatolij Sjtsjukin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jegor Bulytsjov i drugije

***Jegor Bulytsjov i drugije*** (originaltittel: *Егор Булычов и другие*) er en sovjetisk dramafilm fra 1971 regissert av Sergej Solovjov.

## Skuespillere
* Mikhail Uljanov som Jegor Bulytsjov
* Maja Bulgakova som Ksenija
* Jekaterina Vasiljeva som Aleksandra
* Zinaida Slavina som Varvara
* Anatolij Romasjin som Zvontsov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ty i ja

***Ty i ja*** (originaltittel: *Ты и я*) er en sovjetisk dramafilm fra 1971 regissert av Larisa Sjepitko.

## Skuespillere
* Leonid Djatsjkov som Pjotr
* Jurij Vizbor som Sasja
* Alla Demidova som Katja
* Natalja Bondartsjuk som Nadja
* Leonid Markov som Sergej

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ekhali v tramvaje Ilf i Petrov

***Ekhali v tramvaje Ilf i Petrov*** (originaltittel: *Ехали в трамвае Ильф и Петров*) er en sovjetisk filmkomedie fra 1972, regissert av Viktor Titov. Filmen er produsert for TV.

## Handling
Filmen består av en rekke korte komedier, basert på humoristiske anekdoter, historier eller notatbøker fra de kjente satiriske skribentene Ilya Ilf og Yevgeni Petrov. Disse komediene beskriver hverdagen til Moskva og byens innbyggere i løpet av 1920-tallet og 1930-tallet.

Komedienes emner er like forskjellige som livet selv. For eksempel skremmer en kontorist Kapitulov konstant sin kone, eller hans kollegaer, på grunn av hans dårlige helse. Som et resultat blir alle husholdningsplikter pålagt hans kone. Kollegene hans på jobb gjør alle Kapitulovs plikter - samtidig som han selv ofte sover i nærheten, sittende på en stol.

## Skuespillere
* Innokenty Smoktunovsky som trikk-passasjer
* Vladimir Basov som en trikk-passasjer
* Svetlana Starikova som trikk-passasjer
* Emmanuil Geller som trikk-passasjer
* Nicholas Gorlov som trikk-passasjer
* Yevgeny Leonov som Vitaly Kapitulov
* Nina Agapova som Vera, Kapitulovs kone
* Nicholas Grabbe som redaktør for avisen
* Grigory Shpigel som en ansatt ved avisen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Viktor Titov

**Viktor Abrosimovitsj Titov** (russisk: Ви́ктор Абро́симович Тито́в; født 1939 i Stepanakert i Sovjetunionen, død 2000 i St. Petersburg i Russland) var en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespiller.

## Filmografi (utvalg)
* 1972 – *[[Ekhali v tramvaje Ilf i Petrov]]* (Ехали в трамвае Ильф и Петров)
* 1974 – *[[Tsjudo s kositsjkami]]* (Чудо с косичками)
* 1975 – *[[Zdravstvujte, ja vasja tjotja!]]* (Здравствуйте, я ваша тётя!)
* 1999 – *[[Kadril]]* (Кадриль)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tsipollino

***Tsipollino*** (originaltittel: *Чиполлино*) er en sovjetisk barnefilm fra 1973 regissert av Tamara Lisitsian.

## Skuespillere
* Gianni Rodari
* Aleksandr Jelistratov som Tsjipollino
* Vladimir Basov som Lemon
* Rina Zeljonaya som Cherry
* Aleksandra Panova

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tamara Lisitsian

**Tamara Nikolajevna Lisitsian** (født 1923 i Tbilisi i Sovjetunionen, død 2009 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.

## Filmografi (utvalg)
* 1972 – *[[Tsipollino]]* (Чиполлино)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Komandir stsjastlivoj sjtsjuki

***Komandir stsjastlivoj sjtsjuki*** (originaltittel: *Командир счастливой 'Щуки*') er en sovjetisk action-krigsfilm fra 1973, regissert av Boris Voltsjek.

## Handling
I 1942, når de tyske troppene forbereder seg på å erobre Murmansk, bestemmer den sovjetiske kommandoen seg for å intensivere aktivitetene til Nordflåten. Mannskapet på den sovjetiske ubåten Щ-721 ødelegge fiendens transport, som inneholder flere soldater og mer ammunisjon. Men når de skal gjennomføre et nytt oppdrag, må de også ta om bord i ubåten det evakuerte mannskapet fra en annen sovjetisk ubåt.

Men til slutt havner ubåten deres i en veldig desperat situasjon. De havner på bunnen av havet, nesten uten oksygen. Kommandør Aleksei Strogov, som er sjef for ubåten, må deretter redde ubåten deres og hele mannskapet - for enhver pris.

## Skuespillere
* Pyotr Velyaminov som Kaptein Aleksei Petrovich Strogov
* Donatas Banionis som Kommissær Viktor Ionovich Sherknis
* Elena Dobronravova som ingeniør Svetlana Ivanovna Vedenina
* Vladimir Ivanov som torpedo-operatør Golik
* Mikhail Volkov som Valery Rudakov, leder for ubåt 703
* Vladimir Kashpur som Nosov
* Stanislav Borodokin som radio-operatør Sergei Shukhov
* Shota Mshvenieradze som sersjant Shota Kharadze
* Konstantin Raikin som Bulkin, en kokk
* Nikita Astakhov som en sovjetisk sjømann
* Anatoly Borisov som en tysk admiral
* Pavel Makhotin som vise-admiral, og kommandør for Nordflåten
* Svetlana Sukhovey som Oksana
* Valentina Berezutskaya som en butikk-ansatt
* Yevgeny Yevstigneyev som Stepan Lukich
* Lyubov Sokolova som Tante Dusya

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Boris Voltsjek

**Boris Izrailevitsj Voltsjek** (russisk: Бори́с Изра́илевич Во́лчек; født  i Vitsiebsk i Sovjetunionen, død 1974 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør.

## Filmografi (utvalg)
* 1972 – *[[Komandir stsjastlivoj sjtsjuki]]* (Командир счастливой 'Щуки')

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tsjudak iz pjatogo B

***Tsjudak iz pjatogo B*** (originaltittel: *Чудак из пятого 'Б*') er en sovjetisk barnefilm fra 1972 regissert av Ilja Frez.

## Skuespillere
* Andrej Vojnovskij som Borja Zbanduto
* Roza Agisjeva
* Tatjana Pelttser
* Nina Kornienko
* Jevgenij Vesnik

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stille ved daggry

***Stille ved daggry*** (originaltittel: *А зори здесь тихие*) er en sovjetisk krigsfilm fra 1972, regissert av Stanislav Rostotskij.

## Handlingsreferat
Historien er lagt til sommeren 1942, midt under den andre verdenskrig et stykke bak de sovjetiske frontlinjene på østfronten. Sersjant Major Vaskov blir uventet tildelt en gruppe unge kvinner som skal ta hånd om luftvern ved en jernbane-stasjon langt bak frontlinjen. Vaskov er ikke vant til å kommandere kvinner, og havner snart i diskusjoner angående daglige situasjoner. Under et luft-angrep skyter en av kvinnene, Rita Osyanina, ned et fiendtlig fly og blir dekorert for denne hendelsen. Dialog og en rekke tilbakeblikk begynner å avsløre mer av bakhistoriene til de forskjellige kvinnene. Det kommer også frem at Rita regelmessig sniker mat tilbake til moren og babyen sin, som befinner seg nærmere frontlinjen.

En dag kommer Rita, som i all hemmelighet har fraktet rasjoner til familien sin i løpet av natten, over to tyske fallskjermsoldater på vei tilbake til en garnison. Vaskov velger fem frivillige: Rita, Zhenya, Lisa, Galya og Sonia, til å legge ut sammen med ham på et oppdrag for å eliminere denne fienden. De bestemmer seg for å krysse en myr for å avskjære tyskerne, men dette går sakte fremover, og Galya mister en støvel underveis. Når de endelig kommer frem til et område som Vaskov tror at de tyske fallskjermsoldatene må passere, legger de seg på lur.

Men de oppdager snart at det egentlig var snakk om seksten tyske fallskjermsoldater, i stedet for bare to. Vaskov sender Lisa tilbake til basen, i håp om å skaffe forsterkninger. Men Sonia blir drept av en kniv, og Galya blir skutt og dør umiddelbart av skadene. Vaskov blir skutt i armen, men klarer å komme seg unna tyskerne. Når han innser at forsterkningene ikke har kommet, hallusinerer Vaskom om Lisa - som forteller ham at hun mislyktes i oppgaven sin, fordi hun druknet i det våte myrlandet.

## Skuespillere
* Andrey Martynov som sersjant Vaskov
* Yelena Drapeko som Lisa Britschkina
* Yekaterina Markova som Galya Chetvertak
* Olga Ostroumova som Zhenya Komelkova
* Irina Shevchuk som Rita Osyanina
* Irina Dolganova som Sonia Gurvich
* Lyudmila Zaytseva som sersjant Kiryanova
* Alla Meshcheryakova som Maria Nikiforovna
* Igor Kostolevsky som Misha

## Referanser


## Eksterne lenker
*