Edward White Benson

**Edward White Benson** (født 14. juli 1829 i Birmingham i England, død 11. oktober 1896 i Hawarden i Flintshire) var en britisk teolog og kirkemann i Church of England. Benson var erkebiskop av Canterbury 1883-96. 

Han var far til seks barn, blant annet Arthur Christopher Benson, Edward Frederic Benson, Margaret Benson  og Robert Hugh Benson.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Edward White Benson ble født på *72 Lombard Street* i Birmingham som sønn av kjemisk produsent Edward White Benson den eldre. Familien flyttet til Wychbold da faren ble manager av *British Alkali Works* i Stoke Prior i Worcestershire.

Han studerte ved Trinity College i Cambridge, hvorfra han ble uteksaminert i 1852. Hans karriere begynte på *Rugby School* i Warwickshire samme år.

### Anglikansk prest
Kort tid etter ble han diakon før han ble ordinert til prest i 1857. 

I 1859 utnevnte prins Albert ham til *master* ved Wellington College i Berkshire, som ble bygget til minne om Arthur Wellesley, den første hertugen av Wellington.

Han hadde ansvaret for Lincolnkatedralen fra 1872 til 1877.

### Biskop av Truro
Edward White Benson var første biskop av Truro fra 1877 til 1882. I 1880 grunnla han *Truro High School for Girls*. Han påbegynte også byggingen av katedralen i Truro.

Benson er berst kjent for å stå bak julegudstjenesten *[[Festical of Nine Lessons and Carols]]*, som første gang fant sted i Truro-katedralen på juleaften 1880. Den ble senere omarbeidet vesentlig av Eric Milner-White for King's College, den versjon som senere skulle bli kringkastet hver juletid rundt om i verden.

### Erkebiskop av Canterbury
Benson virket som erkebiskop av Canterbury ivrig for å styrke Kirkens innflytelse og gjøre den til en aktiv faktor i nasjonens liv. Han opprettholdt også nære forbindelser med kirkene i Orienten, men deltok ikke i tilnærmingen til den katolske kirke. Han ble kritisert for sin forbindelse til den såkalte «Lincoln-saken», der han hva gjaldt hovedanklagen frikjente biskop Edward King av Lincoln, beskyldt for ritualisme i strid med Book of Common Prayer. Erkebiskop Bendson hadde foregrepet den da vanlige juridiske fremgangsmåte ved å føre saken for sin egen erhebiskoppelige domstol; dette var mulig skjønt domstolen hadde vært inaktiv siden 1699 og ble rekonstituert for anledningen.

Som teolog tok han en mellomposisjon uten markant å følge noen spesiell retning innen anglikanismen.

I september samme år utstedte pave Leo XIII det pavelige skriv *[[Apostolicae curae]]*, som benektet gyldigheten av anglikanske ordinasjoner. Erkebiskop Benson begynte på å utarbeide et svar på dette, men ble ikke ferdig med det. Han holdt sin siste preken ved *St Patrick's Cathedral* i Armagh den 27. september: det er et minnesmerke over ham i nordgangen der. Han ble syk mens han deltok på søndagsgudstjeneste i *St Deiniol's Church* i Hawarden i  Wales den 11. oktober 1896, under et besøk hos den tidligere statsministeren, William Ewart Gladstone. Hans død ble tilskrevet hjertesvikt.

Bemerkelsesverdige blant hans verker som forfatterer *Cyprian* (1897) og *The Apocalypse* (1900).

## Verker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Litteratur
* 
*  Reprinted in paperback as 
* Gwen Watkins, *E. F. Benson & His Family and Friends* (2003)
* G. Palmer, N. Lloyd, *Father of the Bensons* (1998)
* David Williams, *Genesis and Exodus: A Portrait of the Benson Family* (1979)
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser