Andrej Sjeptytskyj

**Andrej Sjeptytskyj** (ukrainsk: ; polsk: **'; født 29. juli 1865 i Prylbykhi i [[Kongedømmet Galicia og Lodomeria]] i [[Habsburgmonarkiet]], død 1. november 1944 i [[Lvov]]) var metropolitianerkebiskop (erkeepark) av [[den ukrainske gresk-katolske kirke]] fra 1901 til sin død i 1944. Hans embetsperiode spente over to verdenskriger og syv politiske regimer: [[Østerrike-Ungarn|Østerriksk]], [[Det russiske keiserdømmet|russisk]], [[ukrainsk|Den ukrainske folkerepublikk]], [[andre polske republikk|polsk]], [[sovjetunionen|sovjetisk]], deretter under det tyskestyrte [[Generalguvernementet|Generalguvernementet for de okkuperte polske områder]], og så atter [[Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk|sovjetisk]] styre.

==Liv og virke==
===Bakgrunn===
Han ble født som greve ''Roman Aleksander Maria Sjeptytskyj (Szeptycki)'' i landsbyen Prylbycki 40&nbsp;km vest/nordvest for [[Lviv|Lemberg]], i det [[Habsburgmonarkiet|østerriksk]]-styrte kronlandet [[kongedømmet Galicia og Lodomeria]].

Sjeptytskyjslekten tilhørte den [[rutenere|rutenske]] adelsstand, og på 1700-tallet var slekten blitt polsktalende og latinsk-katolsk. På morssiden var han av Fredro-slekten, som var av den polsk [[szlachta]]-adelen. Bakover i slekten var det en rekke viktige kirkefolk, blant annet to metropolitter av Kyiv, Atanasiy og Lev. Hans morfar var den polske forfatter [[Aleksander Fredro]]. En av hans brødre, Klymentij Sjeptytskyj, M.S.U., ble [[studitter]]munk, og en annen, [[Stanisław Szeptycki]], ble general i [[den polske armé]]. Han var 2 m 10&nbsp;cm høy.

Sjeptytskyj fikk sin utdannelse først i hjemmet, og deretter i [[Kraków]]. Etter sine eksamener begynte han å tjenestegjøre i [[den østerriksk-ungarske armé]]. Men etter noen måneder ble han syk, og ble nødt til å oppgi denne karriereveien. Istedet studerte han [[juss]] i Kraków og [[Breslau]], og fikk doktorgraden i 1888. I løpet av sine studier besøkte han [[Italia]], der han ble mottatt i audiens av [[pave Leo XIII]] i [[Vatikanpalasset]]. Han besøkte også [[Kyiv]] i det ukrainske kjerneområdet, som den gang var under tzarrussisk styre, og der møtte han noen av tidens mest prominente ukrainske personligheter. Han besøkte Bosnia i 1908 for å establere Apostol vikariat for katolikker av østlig ritus der, og i Moskva og Petersburg (1907-1908) og Belarus (1912) for å hjelpe å establere katolsk kirke av østlig ritus.  

===Munk===
Trass i motstand fra faren ble Sjeptytskyj munk i det [[Order of Saint Basil the Great|basilianske]] [[kloster]] i [[Dobromyl]] (1888) - han vendte med dette tilbake slektens røtter, til det som ble betraktet som den bondske ukrainske gresk-katolske kirke. Han tok klosternavnet ***Andrij**' etter [[apostelen Peter]]s lillebror, [[apostelen Andreas|Andreas]], som tradisjonelt betraktes som grunnlegger at den bysantinske kirke og særdeleshet vernehelgen for dens ukrainske kirkelige forgrening. Han studerte deretter ved [[jesuittene]]s seminar i Kraków, og der tok han doktorgrad i teologi i 1894.

===Prest===
I 1892 ble han presteviet i [[Przemyśl]]. Han ble utnevnt til rektor for klosteret St. Onupfius i [[Lwów]] (Lemberg, Lviv) i 1896.
===Biskop, så erkebiskop===
I 1899, etter Lwows kardinal [[Sylvester Sembratovytsj]]s døde og Julian Sas-Kuilovskiy overtok der, ble Sjeptytskyj nominert av [[Frans Josef I av Østerrike-Ungarn|keiser Franz Josef]] til å innta den vakante ukrainske gresk-katolske bispestol i Stanislawow/Stanyslaviv (senere [[Ivano-Frankivsk]]), og [[pave Leo XIII]] approberte dette. Han ble bispeviet i Lwow den 17. september 1899 av metropolitt [[Julian Sas-Kuilovsky]], assistert av gresk-ukrainske biskop [[Konstantyn Tsjekhovytsj (Czechowicz)|Konstantyn Tsjekhovytsj]] (av Przemyśl, Sambor og Sanok) og av biskop  [[Józef Weber]] C.R., [[hjelpebiskop]] i det latinske katolske bispedømmet Lwow.

Ett år etter, den 12. desember 1900, og etter at også Sembratovytsjs etterfølger døde, ble den 26-årige biskop Sjeptytskyj utnevnt til gresk-katolsk metropolitanerkebiskop av Lwow; han ble intronisert den 17. januar 1901.

Sjeptytskyj besøkte Nord-Amerika i 1910 der han oppsøkte grsk-katolske immigrantgrupper i USA, deltok på den 21. internasjonale eukaristiske kongress i [[Montreal]]; reiste rundt til ukrainske bosettinger i Canada, og inviterte prester tilhørende [[redemptoristordenen]] og som fulgte bysantinsk ritus til å komme til Ukraina.

Etter utbruddet av [[Første Verdenskrig]] ble erkebiskop Sheptytskij arrestert av den keiserlige russiske regjering. Han var deportert til [[Novgorod|Nyzjni Novgorod]] og holdt fengslet i [[Sankt Euthymius-klosteret]] i [[Suzdal]] (1914-1917). Erkebiskop Sheptytskij bestemte seg for personlig å reise til [[Vatikanstaten|Vatikanet]] for å fortelle [[Pave|paven]] om de grusomheter og prøvelser som det ukrainske folket opplevde på den tiden. På dette tidspunktet var det ingen annen måte å komme seg til [[Roma]] på enn å reise via [[Finland]] til [[Stockholm]]. I [[Stockholm]] han ventet han på visum til [[Tyskland]].  Det finnes intervju av Sheptytskij i svenske [[Dagens Nyheter]] fra den tiden. Derfor fikk Sheptytsky beskjed gjennom kardinal Gasparri om at paven ikke kunne garantere metropolittens sikkerhet på italiensk territorium. Etter [[Hamburg]], [[Lausanne]] og [[Wien]] vendte Sheptytskij tilbake til [[Lviv]] september 1917.  [[Bolsjeviker]] ødela hans foreldrehjem i landsbyen i Prylbykhi der han var blitt født. Da gikk samtidig familiens arkiver tapt.

I sommer av 1918 erkebiskop Sheptytskij deltok i forhandlingene for en solid blokk og en sterk allianse mellom Tyskland, Østerrike-Ungarn, Polen og Ukraina.  

Da han var student hadde Sjeptytskyj studert [[hebraisk]] for bedre å kunne relatere til de jødiske samfunn. Under pastoralbesøk i jødiske landsbyer ble han noen gangre tatt i mot med [[torá|Toraen]]. Under [[Andre Verdenskrig]] huset han hundrevis av jøder i sin egen residens og i gresk-katolske klostre. Han utsendte også hyrdebrevet Не убий! -*«Du skal ikke slå ihjel»*, som protesterte mot nazistenes forbrytelser mot jødene. Han talte åpent ut til forsvar av de forfulgte jøder. Han sendte et offisielt brev til [[Adolf Hitler|Hitler]] og [[Heinrich Himmler|Himmler]] der han protesterte mot ødeleggelsen av jødene. I et eget hyrdebrev rettet til ukrainske troende forbød ham dem strengt, under trussel om ekskommunikasjon, å ta del i ødeleggelsen av jødene. I tillegg gav han hemmelige instrukser til sitt presteskap, sekulærgeistligheten og munkene, som beordret dem å assistere jøder ved å skjule dem i kirkelige bygninger, sørge for mat til dem, og smugle dem ut av landet. En av de [[rabbi]]ere som ble berget av metropolitt Sjeptytskyj, [[David Kahane]], fastslo senere: *«Andrew Sheptytsky deserves the undying gratitude of the Jews and the honorific title 'Prince of the Righteous'»*.

I denne perioden konsekrerte han i hemmelighet [[Josyf Slipyj]] slik at han skulle bli hans fremtidige etterfølger.

Sjeptytskij gikk i sine tidlige år som biskop sterkt inn for at det østlig-katolske presteskap skulle være sølibatært. Det sies imidlertid at han endret oppfatning etter år i keiserlig-russiske fengsler der han ble vitne til den troskap som preget gifte russiske og ukrainske prester og deres hustruer og familier. Etter dette motsatte han seg latinske katolske kirkelederes forsøk på å påtvinge sølibatskravet på det østlig-katolske presteskap.

Sjeptytskyj fremmet også kunstnere og studenter, hvorav mange ortodokse kristne, og han motsatte seg Den polske republikks fremferd med tvangslatinisering av polske gresk-katolske troende. Han etterstrebet forsoning mellom etniske grupper og skrev ofte om sosiale spørsmål og spiritualitet. Han grunnla også studittiske og ukrainske redemptoristordener, et hospital, et [[Lviv nasjonalmuseum|nasjonalmuseum]], og et teologisk akademi. Han støttet aktivt forskjellige ukrainske organisasjoner slik som [[Prosvita]] og i særdeleshet den ukrainske speiderorganisasjonen [[Plast (organisasjon)|Plast]], og donerte til den et leirsted ved navn *Sokil* i [[Karpatene]].

Sjeptytskyj døde i 1944, og ble begravet i [[St. Georgskatedralen i Lviv|St. Georgskatedralen]] i Lviv. I 1958 ble hans helligkåringsprosess innledet; den ble imidlertid stanset (satt på pause) etter initiativ fra kardinal [[Stefan Wyszynski]]. [[Pave Frans]] approberte hans *heroiske dyder* den 16. juli 2015, og erklærte ham med dette *venerabile*.

Jøder som ble berget takket være Andrij Sjeptytskyj øvde påtrykk mot [[Yad Vashem]] i årevis for at han skulle ble erklært *Righteous Among the Nations*, akkurat som hans bror [[Klymentij Sjeptytskyj]] var blitt. Men Yad Vashem har så langt ikke fulgt opp dette, mest fordi erkebiskopen til å begynne med trodde at de tyske invaderende styrker ville vise seg innvarsle noe være bedre for Ukraina enn [[Sovjetunionen]] hadde vært. Han mistet imidlertid slike illusjoner, og informerte [[pave Pius XII]] om nazismens nesten djevelske karakter (*quasi diabolica*, brev av 29. august 1942).

==Annet==
Ifølge kirkehistorikeren [[Jaroslav Pelikan]] var «metropolitt Andrej Sjeptytskyj den mest innflytelsesrike skikkelse ...i den ukrainske kirkes historie i hele det tyvende århundre»n. Lvivs nasjonalmuseum, grunnlagt av Sjeptytskyj i 1905, bærer hans navn.

==Episkopalgenealogi==
Hans [[episkopalgenealogi]] er:

* Erkebiskop [[Mikael Rohoza|Mykhajlo Rohoza]] (1540-1599) *bispeviet 1589 av (den ortodokse) patriark [[Jeremias II av Konstantinopel]] 
* Erkebiskop [[Hipacy (Ipatij) Pociej (Potij)]] (1541-1613) *1593
* Erkebiskop [[Josyf Veliamyn Rutski]] (1574-1637) *1613
* Erkebiskop [[Anastazy Antoni Seljava (Sielawa)]] (1583-1655) *1624
* Erkebiskop [[Gabriel (Havrylo) Kolenda]] (1606-1674) *1652
* Erkebiskop [[Kyprian Żochowski (Zhokhovskyj)]] (1635-1693) *1671
* Erkebiskop [[Lew Ślubičz Załęnski]] (1648-1708) *1678
* Erkebiskop [[Jurij Havryjil (Jerzy) Vynnyc’kyj (Winnicki)]] (1660-1713) *1700
* Erkebiskop [[Lev (Luka) Kiszka (Kyška)]] (1663-1728) *1711
* Erkebiskop [[György (Hennadiy) Bizánczy (Bizantsiy)]] (1657-1733) *1716
* Erkebiskop [[Ioan Inocențiu Klein (Micu)]] (1692-1768) *1730
* Biskop [[Mihály Emánuel Olsavszky]] (1697-1767) *1743
* Biskop [[Vasilije Božičković (Bosicskovich)]], (1719-1785) *1759
* Biskop [[Grigore Maior]] (1714-1785) *1773
* Biskop [[Ioan (Janos) Bob (Babb)]] (1739-1830) *1784
* Biskop [[Samuel Vulcan]] (1760-1839) *1807
* Biskop [[Ioan Lemeni]] (1780-1861) *1833
* Erkebiskop [[Spyrydon Lytvynovyč (Litwinowicz)]] (1810-1869) *1857
* Erkebiskop [[Josyf Sembratowicz (Sembratovyc)]] (1821-1900) *1865
* Erkebiskop [[Sylwester Sembratowicz (Sembratovyc)]] (1836-1898) *1879
* Erkebiskop [[Julian Kuiłovskyi]] (1826-1900) *1890
* Erkebiskop *Andrij Aleksander Sjeptytskiy'' (1865-1944) *1899

## Referanser