open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
23rd Street

**23rd Street** er en bred gate som løper øst–vest på Manhattan i New York.

I likhet med andre «tverrgående» gater på Manhattan, deles den i en østlig og vestlig seksjon ved Fifth Avenue. Gaten løper fra Avenue C og FDR Drive i øst til Eleventh Avenue i vest.

I 23rd Street ligger flere kjente hoteller, inkludert Fifth Avenue Hotel og Hotel Chelsea, samt flere teatre. Der er også flere skyskrapere, inkludert Flatiron Building, Metropolitan Life Insurance Company Tower og One Madison.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Magnus Carlsen Chess Tour 2020

**Magnus Carlsen Chess Tour 2020** bestod av en rekke online sjakkturneringer med noen av verdens beste spillere og hadde en premiepott på $1 million. Touren hadde fire *superturneringer* (elitekonkurranser), og vinnerne i disse spilte i finalen i august 2020.

## Format
Touren bestod av fem turneringer.

### Kalender

## Resultater

### Turneringer
#### Magnus Carlsen Invitational
Resultatlisten etter de innledende rundene var som følger.

#### Lindores Abbey Rapid Challenge

Resultatlisten etter de innledende rundene var som følger.

#### Chessable Masters

Resultatlisten etter de innledende rundene var som følger.

*Gruppe A*

*Gruppe B* 

#### Legends of Chess

Resultatlisten etter de innledende rundene var som følger.

#### Magnus Carlsen Chess Tour Finals benefiting Kiva

## Noter

## Referanser
Dalen naturreservat

**Dalen naturreservat** ligger i den bratte dalsiden på østsiden av Moselva, mellom Sagfossletta og kryssende kraftlinje sør for Haukerud i Jevnaker.

Det dominerende landskapselementet er den dype elveskjæringen som følger en forkastningssone. Berggrunnen består av sedimentær bergart av typen slamstein.

Vegetasjonen består for det meste av blåbærgranskog og småbregnegranskog, men det er også forekomster av høgstaudegranskog, som er en rødlistet naturtype. Skogen er stedvis gammel, og ellers med lite spor av nyere inngrep. Det finnes mye død ved i ulike nedbrytningsstadier.

Dyreliv og vegetasjon er vernet mot skade og ødeleggelse, men det er tillatt å sanke bær og matsopp. Jakt er også tillatt i samsvar med annet regelverk. Men motorisert ferdsel er forbudt. Videre er også sykling og bruk av hest forbudt utenom eksisterende sti.

## Referanser
Venus of the South Seas

***Venus of the South Seas*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av James R. Sullivan.

## Skuespillere
*Annette Kellerman som Shona Royal
*Roland Purdie som John Royal
*Norman French som John Drake 
*Robert Ramsey som Robert Quane

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Avskrekkelse og beroligelse

**Avskrekkelse og beroligelse** var den norske regjeringens strategiske kommunikasjonspolitikk overfor Sovjetunionen under den kalde krigen.

Norges medlemskap i NATO skulle fungere som avskrekkelse, det vil si at medlemslandene i felleskap fremsto som så sterke at de ville skremme Sovjetunionen fra å invadere eller angripe. Avskrekkelsen skulle balanseres med beroligelse, som innebar å signalisere til Sovjetunionen at man ikke hadde til hensikt å true dem.

Også i langtidsplanen for Forsvaret fra 2020 pekte regjeringen på «balanse mellom avskrekking og beroligelse» som Norges strategiske hovedlinje.

## Se også
* Baseerklæringen
* Appeasement

## Referanser
Svenådalen naturreservat

**Svenådalen naturreservat** ligger i de bratte dalsidene i nedre del av Svenådalen, sørøst for Hauger/Haugerenga i Jevnaker. Området representerer rike skogtyper i lavlandet, og inneholder død ved i alle nedbrytningsstadier. Her finnes også mange sårbare plantearter.

Dyreliv og vegetasjon er vernet mot skade og ødeleggelse, men det er tillatt å sanke bær og matsopp. Jakt er også tillatt i samsvar med annet regelverk. Motorisert ferdsel er forbudt, med enkelte unntak, herunder bruk av eksisterenede bilvei (Svenåveien) gjennom reservatet.

## Referanser
Octaviano Márquez y Tóriz

**Octaviano Márquez y Tóriz** (22. mars 1904 i Tlaxcala de Xicohténcatl i Tlaxcala i Mexico; død 24. september 1975) var katolsk erkebiskop av Puebla de los Ángeles i Mexico.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Foreldrene hans var advokat Ignacio Márquez og fru Guadalupe Toriz. Han fullførte sine grunnleggende studier ved Lasalle-skolen *San Pedro y San Pablo* i byen Puebla og senere hos piaristfedrene. I 1916 brgynte han på det palafoxianske presteseminar. I 1921 ble han sendt til *[[Colegio Pío Latinoamericano]]* i Roma og oppnådde senere doktorgrad i kanonisk rett, filosofi og teologi ved Det pavelige gregorianske universitet.

### Prest
Octaviano Márquez y Tóriz mottok presteordinasjonens sakrament den 31. oktober 1926.
### Erkebiskop av Puebla de los Angeles
Den 14. desember 1950 utnevnte pave Pius XII ham til erkebiskop av Puebla de los Angeles. Erkebiskopen av Morelia, Luis María Altamirano y Bulnes, ordinerte ham til biskop den 3. februar 1951. Medkonsekratorer var biskopen av Chiapas, Lucio Torreblanca y Tapia, og biskopen av Cuernavaca, Alfonso Espino y Silva.

Erkebiskop Márquez deltok på det Det andre Vatikankonsil..

Under hans episkopat fant San Miguel Canoa-massakren sted i hans bispedømme den 14. september 1968; det var en lynsjing som førte til fire døde og tre sårede, og den lokale sognepresten ble ansett å ha oppildnet  nahuatltalende landsbybeboeere til å lynsje en gruppe bergbestigere som de feilaktig trodde var kommunistiske agitatorer. Myndighetene fant ikke grunnlag for å straffe presten; erkebiskopen forflyttet ham. Hendelsen kom uansett nesten umiddelbart i skyggen av en annen, med hundrevis - kanskje tusenvis - av ofre, som sugde til seg oppmerksomheten: Tlatelolcomassakeren den 2. oktober, ti dager før åpningen av Sommerlekene i 1968 i Mexico by.

Erkebiskop Octaviano Márquez y Tóriz  døde i sitt embede den 24. september 1975, i en alder av 71 år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1827
* Biskop Jose Maria Ignacio Montes de Oca y Obregón (1840-1921) *1871
* Biskop Próspero María Alarcón y Sánchez de la Barquera (1827-1908) *1892
* Erkebiskop Leopoldo Ruiz y Flores (1865-1941) *1900
* Erkebiskop Luis María Altamirano y Bulnes (1887-1970) *1924
* Erkebiskop *Octaviano Márquez y Tóriz* (1904-1975) *1951

## Referanser
Luis María Altamirano y Bulnes

**Luis María Altamirano y Bulnes** (1887–1970) var en meksikansk katolsk prelat og erkebiskop av Morelia.

## Liv og virke
### Prest
Luis María Altamirano y Bulnes mottok presteordinasjonens sakrament den 22. mars 1913.
### Biskop av Huajuapan de León
Den 3. august 1923 utnevnte pave Pius XI ham til bBiskop av Huajuapan de León. Erkebiskopen av Michoacán, Leopoldo Ruiz y Flóres, ordinerte ham til biskop den 19. mars 1924. Medkonsekratorer var biskopen av Zamora, Manuel Fulcheri y Pietrasanta, og hjelpebiskop i Mexico by, Maximino Ruiz y Flores. 
### Biskop av Tulancingo
Den 13. mars 1933 utnevnte Pius XI ham til biskop av Tulancingo. Innsettelsen fant sted den 4. juni samme år.
### Koadjutorerkebiskop av Morelia
Den 1. mai 1937 utnevnte Pius XI ham til titulærerkebiskop av *Bizya* og til koadjutorerkebiskop av Morelia. 
### Erkebiskop av Morelia
Altamirano y Bulnes ble erkebiskop av Morelia den 12. desember 1941, etterfølgende avdøde Leopoldo Ruiz y Flóres.

Luis María Altamirano y Bulnes deltok i alle fire sesjonene iav Det andre Vatikankonsil.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1827
* Biskop Jose Maria Ignacio Montes de Oca y Obregón (1840-1921) *1871
* Biskop Próspero María Alarcón y Sánchez de la Barquera (1827-1908) *1892
* Erkebiskop Leopoldo Ruiz y Flores (1865-1941) *1900
* Erkebiskop *Luis María Altamirano y Bulnes* (1887-1970) *1924

## Referanser
Virtue’s Revolt

***Virtue's Revolt*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av James Chapin.

## Skuespillere
* Edith Thornton som Streisa Cane
* Crauford Kent som Bertram Winthrope
* Betty Morrissey som Ruth Cane
* Charles Cruz som Tom Powers
* Florence Lee som Mrs. Cane
* Eddie Phillips som Elton Marbridge 
* Melbourne MacDowell
* Niles Welch som Steve Marbridge

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Virtuous Liars

***Virtuous Liars*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Whitman Bennett.

## Skuespillere
* David Powell som Norman Wright 
* Edith Allen som Edith Banton 
* Maurice Costello som Josiah Wright 
* Dagmar Godowsky som Juanita 
* Ralph Kellard som Jack Banton 
* Naomi Childers som Julia Livingston 
* Burr McIntosh som Livingston

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Samuel Gustaf Hermelin

**Samuel Gustaf Hermelin** (4. april 1744, Stockholm – 4. mars 1820) var en svensk friherre, gruveekspert, forretningsmann, diplomat og kartograf. Han er kjent for sine topografiske kart over Sverige.

Hermelin var sønn av riksråd Carl Hermelin (1707–1789) og barnebarn av statsmannen Olof Hermelin. Han studerte gruvedrift ved Universitetet i Uppsala med bergverkseksamen i 1761. Han studerte mineralogi, kjemi og metallurgi og besøkte Norge i 1768 for å studere geologi, metallbearbeiding og bergverk. I 1771 ble han valgt som medlem nummer 191 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Fra 1782 til 1784 var han på kongelig oppdrag på studiereise til USA, for å vurdere hvilken betydning landets uavhengighet kunne få for den svenske handelen, spesielt med jern. Han fikk også diplomatiske fullmakter på vegne av kongen til å representere handelsinteressene, noe som måtte gjøres med skjønn på grunn av Sveriges gode forhold til England. Oppholdet ble langvarig og medførte blant annet at Hermelin etablerte diplomatiske forbindelser for Sverige med det nye landet. Han ble godt mottatt i vitenskapelig interesserte kretser, for eksempel av Benjamin Franklin, og i 1784 ble han utenlandsk æresmedlem av American Academy of Arts and Sciences. I 1785 ble han valgt som internasjonalt medlem av American Philosophical Society i Philadelphia. På turen besøkte han også England, Nederland, Frankrike og Tyskland.

Da han kom tilbake til Sverige dro han i gang gruvedriften i Norrbotten, hovedsakelig ved Gällivare malmberg og Ruotevare, forekomster som ble funnet tidligere på 1700-tallet. På grunn av avstanden ble det et tapsprosjekt, og det var først da jernbanen sto ferdig på 1800-tallet at gruvedriften ble mer lønnsom. Innsatsen hans førte imidlertid til at store områder i regionen ble nybygd og folk flyttet dit fra sør. Til tross for de økonomiske tilbakeslagene var han svært populær, og ble kalt «Lapplandskungen».

Fra 1796 til 1818 publiserte han en serie geografiske kart over Sverige og organiserte registreringen av dem. Hans primære mål var å forbedre deres utnyttelse gjennom geografisk og statistisk informasjon om naturressurser i Sverige. Han publiserte derfor også kart med mineralogisk og geologisk informasjon. Han investerte også mye av sine egne penger i prosjektet. I 1815 trakk han seg tilbake som embetsmann.

## References
Apache OpenNLP

**Apache OpenNLP** er et verktøysett som utnytter Maskinlæring for Natural Language Processing (NLP). Det støtter de vanligste oppgavene innen NLP, for eksempel språk deteksjon, tokenisering, setnings segmentering, part-of-speech labelling, named entity extraction, chunking, parsing og coreference resolution. Denne typen oppgaver er vanligvis nødvendig for å utvikle mer avanserte tekstbehandlingstjenester.

Biblioteket er skrevet i Java og kan enkelt integreres i Java-prosjekter eller prosjekter som bruker Java Virtual Machine (JVM).

## Detaljer
* Språkdeteksjon: «LanguageDetector» krever en trent modell. OpenNLP tilbyr den fullt trente modellen *langdetect-183.bin* for nedlasting. Den kan identifisere 103 språk .
* Setningsgjenkjenning: «SentenceDetector» gjenkjenner om et punktum markerer slutten på en setning, eller om det har en annen betydning. Også her er det nødvendig å spesifisere en trent mal. OpenNLP tilbyr maler for ulike språk, for eksempel *opennlp-no-ud-bokmaal-sentence-1.3-2.5.4.bin* for setningsgjenkjenning i norske tekster..
* Tokenisering: Tokenizeren deler en tegnstreng inn i tokens. Tokens er vanligvis ord, tegnsetting, tall osv.
* Part-of-speech labelling: OpenNLP har et utvalg av forhåndstrenede maler for 36 språk (tysk, engelsk, spansk, portugisisk, dansk osv.). Disse malene kan brukes til automatisk merking av et tekstkorpus på et hvilket som helst av disse språkene.
* Uttrekking av navngitte entiteter: «TokenNameFinder» kan gjenkjenne navngitte entiteter og tall i tekst. Det kreves en mal for å gjenkjenne entiteter. Malen avhenger av språket og typen entitet den er trent for. OpenNLP-prosjektet tilbyr en rekke forhåndstrente modeller som har blitt trent på ulike fritt tilgjengelige korpus. De kan lastes ned fra nedlastingssiden for maler.

## Se også
* Apache Software Foundation
* Apache License

## Referanser
Tidemann Evensen

**Tidemann Flaata Evensen** (1905–1969) var en norsk Arbeiderpartiet-politiker og kontorist fra Solum. Han var stortingsrepresentant for Telemark i to perioder 1945–1953, ordfører i Solum i tre perioder 1947–1959 og fylkesmann i Telemark 1959–1969.

Han tok artium i 1925 og handelsskole i 1927, og arbeidet som fullmektig i Solum kommune 1930-1945, fylkeskasserer i Telemark 1945-1953 og fylkesarbeidssjef i Telemark 1953-1959 før han ble fylkesmann. I ungdommen var han et år på selfangst ved Kerguelen 1926, og drev et transportfirma i 4 år.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arbeidsstue

**Arbeidsstue** er en betegnelse på et verksted der det tilbys opplæring i ulike typer håndverk, fortrinnsvis som et sosialt tiltak for dem som mottar opplæringen.

I Norge går det et hovedskille mellom arbeidsstuer for barn og arbeidsstuer for voksne.

## Arbeidsstuer for barn
Den første arbeidsstuen for barn skal ha blitt startet i Oslo (daværende Kristiania) i 1886. Dette skal ha vært starten på et landsdekkende nettverk av arbeidsstuer der frivillige voksne lærte barn å sy, strikke, snekre eller lignende. Det overordnede formålet var å gi barna sunne ferdigheter og interesser slik at de ikke streifet om på gaten og ble fristet til å gjøre ugagn eller til og med bli kriminelle.

Allerede i første halvdel av 1800-tallet testamenterte imidlertid handelsmannen Johan Fredrich Biermann (1771–1852) sin bopel i Kristiania til beste for barn og unge i bydelen Sagene.

## Se også

* Arbeidsstuer for barn i Bergen

## Referanser
Suorvadammen

**Suorvadammen** er en demningskompleks i Luleälven i Sverige. Den demmer opp reguleringsmagasinet Akkajaure og vannstanden reguleres mellom 423 og 453 meter over havet. Suorvadammen er hovedmagasin for alle vannkraftverkene i Luleälven.

Demningen ble anlagt ved Lilla Sjöfallet nedenfor Suorvasjøene. Her gikk elva i to separate løp på hver side av øya Jiertasuoloj, med 1,5 kilometers avstand mellom dem. Det måtte derfor bygges en demning på hver side av øya, henholdsvis den østre og den vestre demningen. Ved utbyggingen i 1942–1944 ble det nødvendig med en tredje demning mellom disse, kalt Sågviksdemningen.

Området som demningene og magasinet omfatter var opprinnelig en del av Stora Sjöfallets nasjonalpark, som ble opprettet i 1909. Men selv ikke nasjonalparker kunne være til hinder for vannkraftutbyggingen under første verdenskrigs krisetider, med mangel på brensel og mat. For å kunne utnytte det store innsjøsystemet i Stora Sjöfallets nasjonalpark tok riksdagen i 1919 området ut av nasjonalparken. Før det mente Vetenskapsakademien, som hadde ansvaret for tilsynet med landets nasjonalparker, at en oppdemming ville skade naturen i området alvorlig, men motsatte seg likevel ikke en utnyttelse fordi de nasjonaløkonomiske gevinstene ble vurdert til å være for store.

## Referanser
Lampett

En **lampett** er en type liten vegglampe som monteres på vegg. De kan brukes for å lage generell rombelysning eller skape interessepunkter. Ofte brukes de i ganger og korridorer, men kan plasseres i de fleste rom. Vannbestandige lampetter kan brukes som utelys på utvendige vegger. Lyset er vanligvis, men ikke alltid, rettet oppover og utover, i stedet for ned.

## Historie

Moderne lampetter har vanligvis elektrisk belysning, men veggmonterte lysarmaturer har lang historie og tradisjonelt har det vært brukt lignende lykter basert på fakkel, stearinlys og oljelamper festet på samme måte.

## Betydning for interiør
Interiørmessig kan lampetter brukes for å ramme inn døråpninger eller markere en gang. En lampett, gjerne med svingarm, kan plasseres ved siden av en seng for å gi oppgavebelysning for lesing.

## Montering
Det finnes ulike retningslinjer for hvordan lampetter bør monteres. Ofte monteres de i par eller flere for symmetri. Eksempler på faktorer som kan tas i betraktning er takhøyden, type rom, dører, annen dekorasjon i rommet, og funksjonen til lampen.

I korridorer festes de gjerne litt høyere, for eksempel i 75% av veggens høyde målt fra gulv til tak eller hodehøyde. Noen kilder foreslår 150 cm til 180 cm fra gulvet, eller 190 cm til 210 cm.

Lampetter langs en vegg kan gjerne plasseres i symmetri. Avstanden mellom lampettene kan for eksempel tilsvare den enkelte lampett sin avstand til gulvet. Lampettene monteres ofte vekselvis på hver side av passasjen.

Ved senger kan lampetter monteres lavere, eksempelvis 1 meter fra gulvet.

## Se også
* Wallwashing, teknikk for belysning av vegger

## Referanser
Wakhan

**Wakhan**, eller **Vakhan**, er en elv i Afghanistan. Den er den venstre tilløpselva til elva Pjandzj.

Elven har sin opprinnelse i grenseområdet mellom Hindukush- og Pamirfjellene i provinsen Badakhshan helt nordøst i Afghanistan nær bosetningen Baza'i Gonbad i en høyde på rundt  moh. fra foreningen av to fjellelver:

*Den mindre høyre elva stammer fra isfelt i en høyde på ca.  meter og renner først sørvestover. Når den kommer ned i den brede øst–vestløpende høyfjellsdalen i Wakhankorridoren deler den seg ut i en stor alluvial vifte. Den venstre grenen renner via morenereservoaret Chaqmaqtin inn i den nordøstflytende Aksu (øvre del av elva Bartang). Høyre arm flyter med navnet Wakhan i motsatt retning. Begge renner imidlertid ikke ut i forskjellige hav, men møtes igjen ved Bartangs munning i Pjandzj.
*Den større venstre kildeelven, Wakhjir, er dannet av smeltevannet fra flere isbreer nær Wakhjirpasset, som er innrammet av nesten  meter høye fjellkjeder, og renner i en rett kurs gjennom en høyfjellsdal omkranset av omfattende morener fra siste istids isbreer. Sammen med denne hovedkildeelven har Wakhan en lengde på 220 kilometer.

Wakhan slutter seg til Pamir for å danne Pjandzj, sørøst for det  meter høye fjellet Pik Karl Marx nær grensen til Tadsjikistan ved landsbyen Langar i en høyde av  meter.

En vannkraftstasjon ble bygget nær Langar, som allerede ligger i Tadsjikistan i en trang dal mellom Hindukush og Pamir.

## Referanser
De satte livet inn

***De satte livet inn*** (originaltittel: *Støt står den danske sømand*) er et dansk krigsdrama fra 1948, regissert av Bodil Ipsen og Lau Lauritzen jr. etter manus av Grete Frische. Filmen handler om danske sjøfolk under andre verdenskrig og deres betydning for landets motstandskamp. De fremste rollene spilles av Poul Reichhardt, Lisbeth Movin, Lau Lauritzen jr., Jørn Ording og Johannes Meyer. 

Filmen mottok Bodilprisen for beste danske film i 1949. Johannes Meyer fikk samtidig Bodilprisen for beste mannlige birolle.

## Referanser

 


## Eksterne lenker
*
Carine Mathea Thrane

**Carine Mathea Thrane** (1803–1875) var en norsk forfatterinne, halvsøster til komponisten Waldemar Thrane. 

Hun var datter av handelsmann og justisråd Paul Olsen Thrane og hans annen hustru, Judithe Abigael Clausen (d. 1833). Hun mottok privatundervisning i språk av memoarforfatterinnen Conradine Dunker. I 1814 kjøpte faren Borregaard, et av de største godsene i Norge. Her ble Carine boende til hun i 1828 giftet seg med adjutant for den svenske kronprinsen, Gustav Christian von Rehbinder. 

Carines memoarer ble utgitt av hennes døtre posthumt under titlen *Barndoms og Ungdoms Erindringer, nedskrevne af Oberstinde Rehbinder födt Thrane* (Kristiania, 1915). Boken dekker årene fra omkring 1814, de første årene i Stockholm og frem til 1837.

## Litteratur
Aasen, Elisabeth (1986). Carine Rehbinder f. Thrane, i Aasen, Elisabeth. *Kvinners spor i skrift*. Oslo: Samlaget, s. 54-55.

## Referanser
Samsjøberga naturreservat

**Samsjøberga naturreservat** ligger helt nordvest i Jevnaker kommune, på åsen mellom Randsfjorden og Ådalen.

Berggrunnen består av gneis, som gir surt jordsmonn. Vegetasjonen er overveiende fattig, men det finnes også enkelte partier med noe rikere vegetasjon. I søkk og fuktigere steder finnes blåbærgranskog og sumpgranskog, mens på høydedrag og tørre partier er furu dominerende. Det er mye gammel skog i området, og det er påvist furutrær med alder opp mot 380 år. Alle de eldste furutrærne har overlevd en tidligere skogbrann, da de alle har brannlyrer. Det antas at brannen fant sted for omkring 200 år siden.

Dyreliv og vegetasjon er vernet mot skade og ødeleggelse, men det er tillatt å sanke bær og matsopp. Jakt er også tillatt i samsvar med annet regelverk. Men motorisert ferdsel er forbudt. Videre er også sykling og bruk av hest forbudt utenom eksisterende sti.

## Referanser
Gårtjejávrre

**Gårtjejávrre** (tidligere også skrevet *Kårtjejaure*) er en innsjø i Gällivare og Jokkmokk kommune i Norrbottens län i Sverige. Den er en del av Luleälvens vassdrag og ligger 412 meter over havet. Sjøen har et areal på 7,09 km².

Ved sjøens utløp mot øst ligger fossen Stora Sjöfallet, som går direkte ned til innsjøen Langas. Ved Suorva like vest for Gårtjejávrre lå tidligere også Lilla Sjöfallet, hvor Suorvademningen nå ligger. Etter byggingen av demningen, som dannet kraftmagasinet Akkajaure, blir vannføringen i Luleälven ført forbi Gårtjejávrre til Vietas kraftverk .

## Referanser
Henrich Essemann

**Henrich Essemann** (–1744) var amtmann i Bratsberg Amt fra 1731 til 1744. 

Hans far, løytnant Hans David Essemann (d. 1736) var opprinnelig fra Mecklenburg, moren Magdalene Grevia (d. 1696), var presteddatter. Henrich Essemann gjorde som faren karriere innenfor det militære; han var blant annet i engelsk-hollandsk tjeneste i Brabant, og vendte siden hjem til Danmark igjen. Fra 1731 var han oberstløyntant, og samme år fikk han stillingen som amtmann i Bratsberg Amt. Han var gift med frøken Lovise Franck. Essemann døde i Gjerpen i 1744.

## Referanser
Svenstadlia naturreservat

**Svenstadlia naturreservat** er et todelt område på nedsiden av fylkesvei 33 nord i Eidsvoll kommune, i Feiring på vestsiden av Mjøsa. Den sørligste delen er minst, og omfatter en odde og en liten holme. På odden finnes et gravfelt med to rundrøyser.

Den nordlige delen er større og rommer flere forskjellige rike og sjeldne skogtyper. Sentralt finnes gråor-heggeskog samt storvokst granskog. Langs Trilterudbekken vokser rik edelløvskog, og mot øst finner vi gråor-askeskog. Et større område er i feltsjiktet dominert av gulveis, og dette utgjør en sjelden og særpreget skogtype.

Nord i området består berggrunnen av granittisk gneis og monzodioritt. I sør er det grafittskifer. 

Dyreliv og vegetasjon er vernet mot skade og ødeleggelse, men det er tillatt å sanke bær og matsopp. Jakt er også tillatt i samsvar med annet regelverk. Men motorisert ferdsel er forbudt. Videre er også sykling og bruk av hest forbudt utenom eksisterende traktorvei.

## Referanser
Cyclommatus splendidus

***Cyclommatus splendidus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor til stor, blank, mørkt bronsefarget hjortebille. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har lange, nokså rette mandibler med én stor tann i den indre delen. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet er stort og bredt, uten side- eller tverrkjøler, kraftig punktert på sidene, U-formet innbuktet foran. Pronotum utvider seg forover og er omtrent dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er uten synlig punktering. Beina er slanke, samme farge som kroppen.  Hunnen er mye mindre enn hannen, mørkbrun, uten forstørrede kjever, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert.

## Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

## Utbredelse
Arten lever på øyer øst for Ny-Guinea og på Salomonøyene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Cyclommatini]]*
******* Slekten *[[Cyclommatus]]* Parry, 1863 – 55 arter
******** Underslekten *Cyclommatus* (i snever forstand) 
********* ***Cyclommatus splendidus*** Schenk, 2000 

## Kilder
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker
* Bildegalleri over en del arter
* Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
* Nettside om arten
* 
*
Carl Anton Pettersson

**Carl Anton Pettersson** (1818–1863) var en svensk marineoffiser, navigasjonslærer, kunstner og tegner.

Han var sønn av skipsbyggermester Carl Daniel Pettersson og Antoinette Sophie Fürst og fra 1849 gift med Hilda Amanda Katarina Lundberg. Etter å ha fullført studiene ved Karlskrona lærested bestemte han seg for å bli sjømann. Han foretok et par turer med forskjellige handelsskip, avla sjøoffiserseksamen i 1837 og ble i 1847 lærer ved navigasjonsskolen i Gøteborg. Han ble utnevnt til kapteinløytnant i 1856 men forlot marinen i 1858 og arbeidet deretter som navigasjonslærer og til slutt som inspektør for alle navigasjonsskoler i Sverige. I løpet av denne tiden ga han ut en rekke lærebøker i navigasjon og ga et banebrytende bidrag til undervisningen i navigasjon.

Han ble i 1859 utnevnt til å utføre astronomiske beregninger i Jokkmokk- og Kvikkjokks lappmarker. I fire somre streifet han rundt i de stort sett uutforskede ødemarkene. Praktverket *Lapland, dess natur och folk* ble utgitt posthumt i 1864-1866, hvor han illustrerte teksten og illustrerte boken med 21 plater i fargelitografi. Under en periode med vandringene i Lapplandet fulgte Gustav Albert Hyttling ham og dette resulterte i dagboken *Resa till Lappland tillsammans med Kapt:s Löjt. C.A. Petterson*, som nå er på Kungliga biblioteket i Stockholm. Pettersson var representert på utstillingen *Stockholmsliv genom konstnärsögon* som ble vist på Stockholms stadsmuseum i 1924 og flere av tegningene hans er gjenpublisert i ulike bøker. Pettersson er representert på Nasjonalmuséet i Stockholm.

## Litteratur
**Svenskt konstnärslexikon*, bind IV side 414, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
**Svenska konstnärer, Biografisk handbok*, Väbo förlag, 1987, side 419, 
*

## Referanser
Oncosalpingus

***Oncosalpingus*** er en slekt av nebbiller som har den fremre delen av hodet trukket ut til en mer eller mindre lang snute. De kan minne sterkt om enkelte snutebiller, men kan skilles fra disse på at snuten er flat, ikke rund i tverrsnitt (som et andenebb), og at for-og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. I motsetning til hos snutebillene er ingen av fotleddene tolappede. Nebbillene er skogsinsekter, de fleste av artene lever i morken ved eller under bark, der de er rovdyr som blant annet jakter på barkbiller. 

## Utseende
Små (2,5-3,5 millimeter), avlange, blanke, fint hårete, brunlige nebbiller med lite eller ingenting metallglans. Hodet er bredt forlenget foran, fasettøyne små og utstående. Antennene er perlekjede-formede, omtrent så lange som hode + pronotum. Hode og pronotum er grovt og tett punktert. Pronotum er nærmest tønne- til hjerteformet, lengre enn bredt, dekkvingene jevnbrede, finbt og tett punkert uten tydelige punktrader.

## Levevis
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.

## Utbredelse
Slekten er endemisk for Chile.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga 
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
****** Underfamilien **[[Salpinginae]]** Leach, 1815
******* Slekten ***Oncosalpingus*** Blair, 1919
******** *[[Oncosalpingus minor]]* Solervicens, 2022
******** *[[Oncosalpingus sulcatus]]* Solervicens, 2022 
******** *[[Oncosalpingus variegatus]]* (Fairmaire & Germain, 1861)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Trichosalpingus

***Trichosalpingus*** er en slekt av biller knyttet til død ved.

## Utseende
Små til middelsstore (ca. 5 millimeter), avlange, fint hårete, gulbrune til svarte biller. Gruppen utmerker seg ved store fasettøyne.

## Levevis
De fleste av artene er trolig knyttet til død ved, men biologien deres er ikke godt kjent. Noen arter synes å være særlig knyttet til palmer. En *Hemipeplus*-art lever i bladslirene til storvokste gress. Den tynne og flate kroppsformen er en tilpassing til dette miljøet. De voksne billene kan av og til finnes på blomster, særlig tistler.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[Mycterider]]**, Mycteridae Blanchard, 1845
****** Underfamilien **[[Eurypinae]]** Thomson, 1860
******* Slekten ***Trichosalpingus*** Blackburn, 1891
******** *[[Trichosalpingus brunneus]]* Blackburn, 1891
******** *[[Trichosalpingus fumatus]]* (Champion, 1895)
******** *[[Trichosalpingus gracilicornis]]* (Pic, 1927)
******** *[[Trichosalpingus lateralis]]* Lea, 1895
******** *[[Trichosalpingus laticollis]]* Lea, 1920
******** *[[Trichosalpingus longicollis]]* Lea, 1920
******** *[[Trichosalpingus major]]* Lea, 1925
******** *[[Trichosalpingus niger]]* Lea, 1920
******** *[[Trichosalpingus obscurus]]* Blackburn, 1893
******** *[[Trichosalpingus ornatus]]* Lea, 1895
******** *[[Trichosalpingus pallipes]]* Lea, 1895
******** *[[Trichosalpingus planatus]]* Champion, 1916
******** *[[Trichosalpingus quadrinotatus]]* Champion, 1916
******** *[[Trichosalpingus variabilis]]* Lea, 1917

## Eksterne lenker
*
Amblyderus

***Amblyderus*** er en slekt av små biller som ofte ligner på maur. De lever på bakken der de løper omkring, og er sannsynligvis altetende.

## Utseende
Små til middelsstore sandbiller, kroppen tydelig oppdelt i hode, bryst og bakkropp med markerte innskjæringer mellom. På farge er de oftest gulbrune eller brune. Oversiden er fint og sparsomt hårete. **Hodet** er stort og gjerne mer eller mindre firkantet. Fasettøynene er ganske små og runde. Antennene er 11-leddete, ganske lange og mer eller mindre trådformede. De ytterste leddene kan være sterkt forlengede. Bakerst er hodet kraftig innsnevret, og disse billene har en tydelig, smal "hals", noe som er karakteristisk for familien. **Brystskjoldet** (pronotum) er temmelig lite, høyst så bredt som hodet og minst så langt som bredt. Ofte er det timeglass-formet sett ovenfra. Pronotums fremkant har en skjeformet utvekst som nesten dekker hodet sett ovenfra. **Dekkvingene** er mye bredere enn pronotum, parallellsidige eller ovale, tydelig punkterte, men vanligvis uten markerte punktrekker. **Beina** er temmelig lange og slanke, men lårene er ofte fortykkede. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. På alle beina er det nest ytterste fotleddet tolappet.

## Levevis
Sandbillene ser ut til å være altetere som kan leve på mange ulike slags føde. De spiser blant annet små leddyr, sopp og pollen. Det antas at noen kan leve av andre insekters egg. De er særlig vanlige mellom råtnende plantedeler som komposter eller lignende, og på varme, soleksponerte steder. De løper omkring med kvikke, brå bevegelser og man tar dem gjerne ved første øyekast for små maur. Det er vist at sandbiller blir tiltrukket til giftstoffet cantharidin, som visse andre biller produserer. Man tror at de spiser dette for selv å bli usmakelige for rovdyr. Denne slekten lever i sanddyner.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, Asia og Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[sandbiller]]**, Anthicidae Lacordaire, 1825
****** Underfamilien **[[Anthicinae]]** Lacordaire, 1825
******* Stammen Anthicini
******** Slekten ***Amblyderus*** La Ferté-Sénectère, 1849 
********* *[[Amblyderus brunneus]]* Pic, 1893
********* *[[Amblyderus granularis]]* (LeConte, 1850)
********* *[[Amblyderus mitis]]* van Hille, 1971
********* *[[Amblyderus obesus]]* Casey, 1895
********* *[[Amblyderus owyhee]]* Chandler, 1999
********* *[[Amblyderus pallens]]* (LeConte, 1850)
********* *[[Amblyderus parviceps]]* Casey, 1895
********* *[[Amblyderus scabricollis]]* (La Ferté-Sénectère, 1847)
********* *[[Amblyderus spiniger]]* Motschulsky, 1863
********* *[[Amblyderus triplehorni]]* Weismann & Kondratieff, 1999
********* *[[Amblyderus werneri]]* Weismann & Kondratieff, 1999

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Telnov, D. *Gallery of beetles of the family Anthicidae* (Billedgalleri). http://www.zin.ru/Animalia/Coleoptera/eng/anthigal.htm
Wanderer of the Wasteland

***Wanderer of the Wasteland*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Irvin Willat.

## Skuespillere
* Jack Holt som Adam Larey
* Noah Beery som Dismukes
* George Irving som Mr. Roderick Virey
* Kathlyn Williams som Magdalene Virey
* Billie Dove som Ruth Virey
* Jim Mason som Guerd Larey
* Richard Neill som Collishaw

## Referanser


## Eksterne lenker
*
HMNZS «Manawanui»

**HMNZS «Manawanui»** var et orlogsfartøy i Royal New Zealand Navy, spesialisert innen hydrografi.

Skipet ble satt i tjeneste i 2020 og skulle etter planen være operativt i 15 år. I oktober 2024 gikk det imidlertid på grunn utenfor kysten av Upolu, og skipssjefen, Yvonne Gray, beordret hele mannskapet på 75 til å gå i livbåtene. Det oppsto brann om bord, og skipet kullseilte og sank.

HMNZS «Manawanui» er det første newzealandske orlogsfartøyet til å synke siden annen verdenskrig og det første til å gå tapt i fredstid.

New Zealands marinesjef nedsatte umiddelbart en granskningskomité, som etter fem uker fremla en foreløpig rapport. Komiteen konkluderte med at menneskelig svikt var skyld i grunnstøtingen. Marinesjefen kunngjorde at det ville bli iverksatt en separat disiplinærprosedyre overfor tre offiserer, inkludert skipssjefen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rimaderus

***Rimaderus*** er en slekt av små biller som ofte ligner på maur. De lever på bakken der de løper omkring, og er sannsynligvis altetende.

## Utseende
Små til middelsstore, avlange, brunlige, maurlignende sandbiller. Antennene er trådformede og tynne. Pronotum er vanligvis kraftig innsnevret i midten (timeglass-formet).

## Levevis
Disse billene er altetere og kan finnes på skogbunnen i regnskog, i hule trær, ved vann, eller sammen med maur. Det finnes både dag- og nattaktive arter.

## Utbredelse
Slektene er utbredt i Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[sandbiller]]**, Anthicidae Lacordaire, 1825
****** Underfamilien **[[Tomoderinae]]** Bonadona, 1961
******* Slekten ***Rimaderus*** Bonadona, 1978 
******** *[[Rimaderus besucheti]]* Bonadona, 1978
******** *[[Rimaderus bonadonai]]* Telnov, 2018
******** *[[Rimaderus burckhardti]]* Uhmann, 1989
******** *[[Rimaderus loebli]]* Bonadona, 1978
******** *[[Rimaderus loeblianus]]* Uhmann, 1990
******** *[[Rimaderus meaticollis]]* Bonadona, 1978
******** *[[Rimaderus montivagus]]* Telnov, 2003
******** *[[Rimaderus mussardi]]* Bonadona, 1978
******** *[[Rimaderus sahyadri]]* Telnov, 2018

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Telnov, D. *Gallery of beetles of the family Anthicidae* (Billedgalleri). http://www.zin.ru/Animalia/Coleoptera/eng/anthigal.htm
Syzetonellus

***Syzetonellus*** er en slekt av små øyebiller som minner om små maur. De ligner sterkt på sandbiller (Anthicidae), men kan skilles fra disse på at hodet er bredere enn langt, fasettøynene svært store med en innskjæring i fremkanten for å gi plass til antennefestet, og på at det nest ytterste fotleddet er svært lite.

## Utseende
Små biller (1 – 4&nbsp;mm), kan ved første øyekast minne om maur. Hodet er sterkt innskåret bak slik at de har en tydelig "hals". På farge er de gulaktige, brune eller svarte, og oversiden er fint hårete. **Hodet** er stort og tydelig bredere enn langt. Fasettøynene er uvanlig store, med grove fasetter, hårete, og med enn innskjæring i fremkanten der antennene sitter festet. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som resten av dyret, og mer eller mindre trådformede. Bakerst er hodet kraftig innsnevret. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske lite, vanligvis omtrent så bredt som hodet og mye smalere enn dekkvingene, omtrent så langt som bredt, med avrundede sidekanter. Det er ganske grovt og tett punktert. **Dekkvingene** er ovale, sterkt hvelvede, tett punkterte uten markerte punktrekker. **Beina** er nokså lange og slanke. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire, men på alle er det nest ytterste leddet svært lite og vanskelig å se. Det tredje-ytterste leddet er tolappet.

## Levevis
Larvene lever gjerne i morken, død ved der de trolig spiser sopp. Noen arter har larver som lever i tuene til maur eller termitter, der de trolig får vertene til å fore seg. De voksne billene er trolig mer eller mindre altetende, og kan ofte finnes oppe i vegetasjonen. I likhet med sandbillene (Anthicidae) er øyebillene kvikke og livlige.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[øyebiller]]**, Aderidae Winkler, 1927
****** Stammen Aderini
******* Slekten ***Syzetonellus*** Blackburn, 1891
******** *[[Syzetonellus alpicola]]* Blackburn, 1891
******** *[[Syzetonellus humeralis]]* Lea, 1895
******** *[[Syzetonellus sordidus]]* Lea, 1895
******** *[[Syzetonellus subelongatus]]* Pic, 1911

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Elaine Munthe

**Elaine Munthe** (født 1958) er en amerikansk-norsk forsker og professor i pedagogikk.

Hun er dr. polit. i pedagogikk fra Universitetet i Oslo på avhandlingen *Teachers’ professional certainty*. Hun ble cand.polit. samme sted i 1998 og hadde før det et mellomfag i engelsk fra Rogaland Distriktshøgskole og i allmenlærerutdanning fra Stavanger Lærerhøgskole. Hun emigrerte til Norge fra USA i 1969.

Hun var forskningsassistent ved Stavanger Lærerhøgskole 1985 til 1988. Ifølge egen jobbeside ble hun i 1995 tilsatt ved Høgskolen i Stavanger som førsteamanuensis ved Senter for atferdsforskning (nå: Læringsmiljøsenteret). Høgskolen ble fra 2004 til Universitetet i Stavanger. Fra 2007 var Munthe ansatt ved Institutt for allmennlærerutdanning, idrett og spesialpedagogikk. Der var hun instituttleder 2008 til 2010.  

Munthe ble professor i pedagogikk i 2010 (gjeldende fra 2007). Hun var dekan ved Fakultet for utdanningsvitenskap og humaniora fra 2013 til 2019 og leder for Kunnskapssenter for utdanning fra 2019 til 2024, der hun også er professor. I 2018 søkte hun på den ledige rektorstillingen ved Universitetet i Stavanger. Hun ble valgt som styreleder (preses) for Vitenskapsakademiet i Stavanger i 2022 og på nytt i 2024. Vitenskapsakademiet ble stiftet i 2004 da Universitetet ble etablert.

Elaine Munthe ledet den fem-årige følgeevalueringen av lærerutdanningsreformen som ble innført i 2010 (Følgegruppen). Hun ledet ekspertpanelet som evaluerte den danske lærerutdanningen i 2018, og hun ledet det sakkyndige utvalget som evaluerte grunnskolelærerutdanningene i perioden 2022–2024 sammen med NOKUT.

Elaine Munthe hadde i desember 2024 en h-index på 27. En h-index er et bibliometrisk mål på en forskers vitenskapelige publisering og innflytelse innen faglitteraturen.

Hun har bak seg forskningsopphold i USA og Australia og yrkeserfaring fra Curaçao i Karibien, Pakistan og Laos.

### Æresutnevnelser
* 2024: Utnevnt som den fjerde *Dr. Ruth Wong Professor in teacher education* ved National Institute of Education, Nanyang University, Singapore.
* 2026: Utnevnt som æresdoktor ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Elaine Munthe hos UiS
*  Elaine Munthe hos ResearchED Nederland
*
Sphingocephalus

***Sphingocephalus*** er en slekt av biller som er vanlige å finne på blomster.  Larvene lever i død ved.

## Utseende
Små (ca. 2 millimeter), avlange, gulbrune biller. Oversiden er kledt med korte hår og er matt på grunn av kraftig mikroskulptur. Billenes underside er mer hvelvet enn oversiden, sett fra siden kan de nærmest beskrives som bananformede. **Hodet** er forholdsvis lite og rundt og holdes nedoverrettet, slik at det er lite synlig ovenfra når billen er i live (biller i samlinger er som oftest preparert med hodet fremstrakt). Fasettøynene er ovale, hos underfamilien vedblomsterbiller er de innskåret i fremkanten. Antennene er omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen, 11-leddete, fortykkede mot spissen, men uten en tydelig kølle. Hos underfamilien blomsterbiller (Anaspidinae) er de svarte med gul rot. Hodet er skarpt innsnevret bakerst, særlig hos underfamilien blomsterbiller, som har en tydelig "krage". **Brystskjoldet** er vanligvis bredere enn langt, ved roten like bredt som dekkvingene. Sidene er rundede, sidekantene er antydede bakerst, men helt utvisket lenger framme. **Dekkvingene** er avlange og noe flate. I motsetning til hos broddbiller (Mordellidae) dekker de hele bakkroppen. De mangler punktrekker, men har som oftest en markert, tverr-rynket mikroskulptur. **Beina** er nokså lange, særlig føttene (tarsene). For- og mellomføttene er fem-leddet, bakføttene fire-leddet. Hos underfamilien blomsterbiller (Anaspidinae) har mellom- og bakbeina avflatede, brede lår og legger. Leggene har et par lange, lyse sporer ytterst. Bakføttene (metatarsi) er lengre enn leggene (tibiae), fotleddene er sylindriske og gradvis smalere og kortere utover. Det innerste fotleddet alene er nesten like langt som leggen. På forføttene er to av leddene tolappede. **Larvene** er avlange, lyse, med nokså lange bein.

## Levevis
Larvene lever i morken, død ved eller under barken på døde trær. De voksne billene finner man ofte på blomster, for eksempel ulike skjermplanter og mjødurt, der de spiser pollen. Disse små, slanke billene er livlige og kjappe. 

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[blomsterbiller]]**, Scraptiidae Mulsant, 1856
****** Underfamilien Blomsterbiller, Anaspidinae Mulsant, 1856 (=Anaspidae)
******* Stammen Pentariini Franciscolo, 1954
******** Slekten ***Sphingocephalus*** J.E. Liljeblad, 1945
********* *[[Sphingocephalus ovalis]]* J.E. Liljeblad, 1945

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Jillenn-Njaarken sijte

**Jilenn-Njaarken sijte** er et sørsamisk reinbeitedistrikt i Nordland reinbeiteområde. Det strekker seg fra Røsvatnet i øst til Mindland og Hamnøya i vest. Området er delvis sammenfallende med Lomsdal-Visten nasjonalpark.

Distriktet ble etablert i 1998 da Brønnøy/Kvitfjell og Brurskanken reinbeitedistrikt ble slått sammen.

Det grenser i nord mot Røssåga/Toven reinbeitedistrikt og Ildgruben reinbeitedistrikt og i sør mot Voengelh-Njaarke reinbeitedistrikt. 

Reinen flyttes og trekker mellom ulike områder ut fra blant annet beitetilgang. På vinteren er reinen på kystbeiter, mens den kalver i de lavereliggende fjellområdene og trekker høyere opp i fjellet utover sommeren.

Distriktet har to driftsgrupper. Den ene har vår-, sommer- og høst-beiter i østre del og vinterbeiter ved kysten. Den andre har alle årstidsbeiter i vestre del.

## Referanser
Sophronus

***Sophronus*** er en slekt av soppsnutebiller som lever av sopp som vokser på død ved. 

## Utseende
Små (1,7-2,4 millimeter), avlange og sylindriske, brunlige, mer eller mindre tett skjellkledte soppsnutebiller. Snuten er kort og bredt, antennene rundt halve kroppslengden, ikke knebøyde. Fasettøynene er ganske store.

## Levevis
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 

## Utbredelse
Slekten er endemisk for Ny-Caledonia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[soppsnutebiller]], [[Anthribidae]]** Billberg, 1820
****** Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
******* Stammen **[[Basitropidini]]** Lacordaire, 1865
******** Slekten ***Sophronus*** Kuschel, 1998 
********* *[[Sophronus binalis]]* Kuschel, 1998
********* *[[Sophronus doensis]]* Kuschel, 1998
********* *[[Sophronus ducalis]]* Kuschel, 1998
********* *[[Sophronus medialis]]* Kuschel, 1998
********* *[[Sophronus pygidialis]]* Kuschel, 1998
********* *[[Sophronus quaternalis]]* Kuschel, 1998
********* *[[Sophronus tibialis]]* Kuschel, 1998

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Røssåga/Toven reinbeitedistrikt

**Røssåga/Toven reinbeitedistrikt** er et reinbeitedistrikt i Nordland reinbeiteområde. Det strekker seg fra Bleikvasslia i Hemnes kommune og vestover til Norskehavet. Det grenser mot Hestmannen/Strandtindene reinbeitedistrikt i nordvest, Ildgruben reinbeitedistrikt i nordøst, Byrkijen sijte i øst og Voengelh-Njaarke reinbeitedistrikt i sør og øst. 

Distriktet ble opprettet den 27. april 1999 og har sin adresse i Bukkliveien 4 i Bleikvasslia.

Det har et totalt areal på ca. 2371 km². Det strekker seg fra Røssvatnet på innlandet i øst til Norskehavet i vest. Distriktet har ingen fastsatte beitetider, men følger reinens naturlige migrasjon mellom sesongbeitene.

## Referanser