open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Morondava lufthavn

**Morondava lufthavn** (IATA: **MOQ**, ICAO: **FMMV**) er en lufthavn i Morondava på vestkysten av Madagaskar.

## Flyselskaper og destinasjoner
Madagascar Airlines opererer med innenlandstrafikk fra flyplassen. Selskapet har fem ukentlige flyvninger til hovedstaden Antananarivo, og én ukentlig flyvning til Toliara.

## Eksterne lenker
* Flightradar
Paul Sunde

**Paul Tjøstolsen Sunde** (1896-1958) var en norsk arbeider, motstandsmann og Arbeiderpartiet-politiker fra Arendal. Han var stortingsrepresentant fra valgkretsen Kjøpstedene i Telemark og Aust-Agder fylker i to valgperioder fra 1945 til 1953.

Han var sønn av en småbruker fra Nissedal. 15 år gammel tok han arbeid ved Treungenbanen og var så to år sysselsett med anleggsarbeid på Rjukan. I 1913 reiste han til sjøs ei tid og var omreisende anleggsarbeider. Han bosatte seg i Arendal i 1920, og var fra 1922 kommunearbeider der. Han døde i en sprengningsulykke.

Sunde satt i bystyret i Arendal 1931–40 og 1956–58; de to siste periodene også i formannskapet. Han var formann i Aust-Agder Ap 1935–46, og hadde også verv i kommunepartiet og som styreformann i avisen *[[Tiden (avis, Arendal)|Tiden]]*. Under krigen var han aktiv i illegalt arbeid, og ble til slutt arrestert og satt på Grini fra februar 1944 til mai 1945.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vi bare bjørner-filmen

***Vi bare bjørner-filmen*** er en amerikansk animert eventyrfilm fra 2020, basert på Cartoon Network-serien med samme navn. Filmen er produsert av Cartoon Network Studios og ble utgitt digitalt i Nord-Amerika av Warner Bros. Television Distribution den 30. juni 2020.

Regissert av seriens skaper Daniel Chong, med manus av Mikey Heller og Kris Mukai. Filmen har stemmene til seriens faste skuespillere Eric Edelstein, Bobby Moynihan og Demetri Martin, som de tre hovedkarakterene Grizzly, Panda og Isbjørn; sammen med Marc Evan Jackson som Agent Trout og Keith Ferguson som betjent Murphy.

Filmen fungerer som den avsluttende fortellingen i *Vi bare bjørner*-serien.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vi baby bjørner

***Vi baby bjørner*** er en amerikansk animasjonsserie utviklet av Manny Hernandez for Cartoon Network. Serien er en spinoff og forløper til *[[Vi bare bjørner]]* (2015–2019), som ble skapt av Daniel Chong. Serien er produsert av Cartoon Network Studios og hadde premiere 1. januar 2022. Den 31. januar samme år ble serien fornyet for en andre sesong, som hadde premiere 17. juni 2023.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bernhard Förster

**Bernhard Förster** (1843–1899) var en tysk lærer og antisemitt-aktivist. Han var gift med Elisabeth Förster-Nietzsche, søster til filosofen Friedrich Nietzsche.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Holmengråneset

**Holmengråneset** er et nes som ligger lengst nord på Holmengråhalvøya i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Det ligger mellom Kvalbukta i sør og Varangerfjorden i nord.

## Referanser
Eye Filmmuseum

**Eye Filmmuseum** er et filmarkiv, museum og kino i Amsterdam som bevarer og presenterer både nederlandske og utenlandske filmer vist i Nederland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fransk fotball 1991–1992

## Coupe de France
:*Utdypende artikkel: [[Coupe de France 1991–1992]]*

## Coupe de la Ligue
:*Utdypende artikkel: [[Coupe de la Ligue 1992]]*

## 1. divisjon
:*Utdypende artikkel: [[Fransk 1. divisjon 1991–1992]]*

## 2. divisjon
:*Utdypende artikkel: [[Fransk 2. divisjon 1991–1992]]*

## Landslag
### [[Frankrikes herrelandslag i fotball|Herrelandslaget]]
:*Utdypende artikkel: [[Liste over Frankrikes landskamper i fotball for herrer 1990–1999#Frankrikes landskamper 1992|Liste over Frankrikes landskamper i fotball for herrer 1992]]*

### B-landslaget menn

### U21-landslaget menn

## Referanser


## Kilder
*
Antonio García y García

**Antonio García y García** (1880–1953) var en spansk katolsk prelat og erkebiskop av Valladolid.
## Liv og virke
Han oppnådde doktorgrader i filosofi, teologi og kanonisk rett fra Det gregorianske universitet i Roma. Fra 1911 var han pønitentiar i Málaga bispedømme. I 1919 ble han generalvikar for bispedømmet Ávila, og fra 1923 til 1924 var han generalvikar for bispedømmet Madrid.
### Biskop av Tuy
Pave Pius XI utnevnte ham til biskop av Túy den 5. februar 1930. Han ble ordinert til biskop den 25. mai 1930 av den apostoliske nuntius til Spania, erkebiskop Federico Tedeschini. Medkonsekratorer var Francisco Frutos y Valiente, biskop av Salamanca, og Manuel González y García, biskop av Málaga.

### Erkebiskop av Valladolid
Den 4. februar 1938 ble han promovert til erkebiskop av Valladolid.

Som erkebiskop var Antonio García y García medvirkende til utvidelsen av katedralen i Valladolid. Han lot bygge «et monument til Jesu og Marias hellige hjerter for de spansktalende landene» etter tegninger av arkitekten Antonio Palacios. Han fikk også katedralen komplettert med en korsvei og et kapell basert på de opprinnewlige tegninger fra Juan de Herrera.

Erkebiskop Antonio García y García døde den 15. mai 1953, etter nesten 23 år i bispeembedet, og ble gravlagt i katedralen i Valladolid.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Kardinal Federico Tedeschini (1873-1959) *1921
* Erkebiskop *Antonio García y García* (1880-1953) *1930

## Referanser
Pønitentiar

**Pønitentiar** er i den katolske kirke den prest medlem av et domkapittel eller bispedømme som er blitt særlige fullmakter vedrørende botens sakrament. Han har fullmakt til å gi absolusjon i slike tungtveiende tilfeller som ellers er forbeholdt bispedømmets biskop (jfr. CIC kan. 508).
## Referanser
Arin Soltanpanah

**Arin Soltanpanah** (født 1999) er en norsk programleder og podkaster. Fra 3. februar 2025 er hun programleder for P3s morgenprogram *[[P3morgen]]*.

## Bakgrunn
Soltanpanah kommer fra Lørenskog, og var en av fire programledere i den tidligere podkasten *[[Hør’a]]* på NRK P3.
Hun har også vært deltager i *[[24-stjerners julekalender]]* i 2022, programleder i podkasten *Feriestemning*, deltager i *Gym* sesong 3 i 2023 og gjesteprogramleder i *[[P3aksjonen]]* 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Richard Joseph Fitzgerald

**Richard Joseph Fitzgerald** (1881–1956) var en irskfødt katolsk biskop av Gibraltar fra 1927 til 1956.
## Liv og virke
### Prest
Han ble presteviet den 15. august 1905 i Cobh i County Cloyne. Han tjente som *curate* i Macrrom i County Cork. Så var han viserektor ved Irish College i Salamanca i Spania.
### Biskop av Gibraltar
Han ble utnevnt til biskop av bispedømmet Gibraltar av pave Pius XI den 25. mai 1927. Hans innsettelse i bispedømmet fant sted den  9. oktober 1927. Hovedkonsekratoren var erkebiskop John Mary Harty, erkebiskop av Cashel; medkonsekratorer var James Roche, biskop av Ross,  og Peter Amigo av Southwark.

Biskop Richard Joseph Fitzgerald døde i embetet den 15. februar 1956, 74 år gammel.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1827
* Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
* Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
* Biskop Thomas (Alphonse) O'Callaghan O.P. (1839-1916) *1884
* Erkebiskop Thomas Fennelly (1845-1927) *1901
* Erkebiskop John Mary Harty (1884-1957) *1930
* Biskop *Richard Joseph Fitzgerald* (1881-1956) *1927

## Referanser
Francois Peron nasjonalpark

**Francois Peron nasjonalpark** er en nasjonalpark på Peronhalvøya i Vest-Australia, omtrent 726 kilometer nord for Perth. Nasjonalparken er en del av Shark Bays verdensarvområde. De nærmeste bosetningene til nasjonalparken er det lille tettstedet Denham langs parkens sørlige grense, samt havnebyen Carnarvon som ligger 80 kilometer mot nord.

## Historie
Aboriginere var de første innbyggerne i området, og de kom hit for over 26 000 år siden. De lokale aboriginerne som snakker malgana-språket, kaller området *Wulyibidi*.

Nasjonalparken er oppkalt etter den franske naturforskeren og oppdageren François Péron som var en zoolog ombord på Nicolas Baudins vitenskapelige ekspedisjoner til Vest-Australia mellom 1801 og 1803.

En leir ble satt opp ved Herald Bight på halvøya på 1880-tallet for å drive med perlefiske i Shark Bay. Skjellrestene ligger fortsatt strødd rundt på stranda.

Området ble brukt som en ranch med sauedrift fra begynnelsen av 1900-tallet. Eieren solgte eiendommen til delstatsregjeringen i 1990.

## Referanser
Collier Range nasjonalpark

**Collier Range nasjonalpark** er en nasjonalpark i regionen Pilbara i Vest-Australia, 878 kilometer nordøst for delstatshovedstaden Perth.

Den nærmeste større bosetningen til nasjonalparken er Newman som ligger rundt 166 kilometer mot nord. Parken er en av flere nasjonalparker i Pilbara, og den ble etablert i 1978.

Terrenget varierer fra lave åser til høye fjellrygger med bratte klipper.

## Referanser
Cape Range nasjonalpark

**Cape Range nasjonalpark** er en nasjonalpark i regionen Gascoyne i Vest-Australia, 1 105 kilometer nord for delstatshovedstaden Perth. Parken utgjør den vestlige halvdelen av North West Cape-halvøya og dekker et område på 47 tusen hektar. Det nærmeste tettstedet er den lille byen Exmouth, og rett utenfor kysten ligger Ningaloo-revet. Området preges av et slettelandskap med store kalksteiner, dype kløfter og uberørte strender.

## Oversikt
Cape Range er et kalksteinsplatå på nordvestkysten av delstaten. Platået når opp til en høyde på  og danner en «ryggrad» på halvøya.

Yardie Creek, en kjent spektakulær kløft hvor vannet fra en å fanges av en sandbanke, ligger i denne parken.

Det er funnet over 700 huler i parken, og trolig er det mange flere som ennå ikke er oppdaget. Rundt 630 arter med villblomster er kjent fra området, de fleste av disse blomstrer under siste halvdel av vinteren.

## Referanser
Olenecamptus siamensis

***Olenecamptus siamensis*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstor (14-22 millimeter), brokete farget trebukk. Denne gruppen utmerker seg særlig ved sin langstrakte kroppsform, pronotum er tydelig lengre enn bredt, uten pigger på sidene.
Antennene hos hannene er rundt dobbelt så lange som kroppen. Grunnfargen er mørkbrun, hodet har to trekantede, oransje flekker. Pronotum har en liten, hvit flekk i hvert hjørne. Dekkvingene har fire par store, mørk-kantede, oransje eller hvite flekker.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Indokina, Sumatra og Taiwan.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Dorcaschematini J. Thomson, 1860
******** Slekten *[[Olenecamptus]]* Chevrolat, 1835
********* ***Olenecamptus siamensis*** Breuning, 1936

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata

## Eksterne lenker
*
Emphytoecia alboliturata

***Emphytoecia alboliturata*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstore, avlang, brunsvart trebukk med hvite tegninger. Pronotum har hvit bakkant, dekkvingene har en hvit midtstripe foran og en hvitt tverrstripe litt bak midten, området bak denne kan være lysbrunt. Antennene er noe lengre enn kroppen, pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene parallellsidige.

## Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.

## Utbredelse
Artene er utbredt i Chile.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Pteropliini Thomson, 1860 
******** Slekten *[[Emphytoecia]]* Thomson, 1861
********* ***Emphytoecia alboliturata*** (Blanchard, 1851)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog over gruppen 

## Eksterne lenker
* Bilder av artene 
* 
*
Bjørn Iversen (forfatter)

**Bjørn Iversen** er en norsk barnebokutvikler. Med forankring i hjembyen Rjukans industrihistorie har han skapt barnebokserien *Hydrantheltene*, som føres i pennen av forfatteren Frode Eie Larsen og illustreres av Oscar Jansen. Utviklingen av bokserien har (per 2024) fått pengestøtte fra UNESCO, Telemark fylkeskommunes utviklingsselskap Telemark Utvikling og Kulturdepartementet.

## Konsept
De to barna Helle og Iver får hjelp av brannhydrantene i Rjukan til å løse problemer. De flinkeste problemløserne viser seg å være de eldste, røde brannhydrantene, som har blitt demontert og satt på lager.

Idéskaperen Bjørn Iversen var på slutten av 1990-tallet en av initiativtagerne til å bruke de historiske hydrantene som visuelt symbol for Rjukans kulturarv som industriby, og har videreført dette arbeidet ved å bruke hydrantene som helteskikkelser i en barnebokserie. Ifølge Iversen er målet med serien å formidle både kunnskap om den lokale industriarven og om betydningen av å ta vare på verdensarven.

## Bibliografi

### ''Hydrantheltene''-serien

* 2024: *Hydrantheltene:* *I fyr og flamme!* (barnebok), Telemark Stories

## Referanser
Fuld af kærlighed

***Fuld af kærlighed*** er en dansk dramafilm fra 2024 regissert av Christina Rosendahl etter eget manus. Den er produsert av Jonas Frederiksen for Nimbus Film.

Filmen er delvis selvbiografisk og handler om en familie på to voksne og tre barn hvor faren er alkoholiker. Han er aldri å se uten et vinglass i hånden og nå skal han motiveres til å komme på avvenning. Filmen skildrer især hvordan alkoholmisbruket påvirker familien, barna og deres omgivelser.

## Roller
* Stine Stengade – Helen, moren
* Lars Ranthe – Peter, faren
* Viilbjørk Malling Agger – Sofia, eldste datter

## Priser
Under Robertfesten 2025 mottok filmen syv priser, blant annet prisen for årets danske spillefilm. Regissør Rosendahl vant også prisen for årets regissør og Robertprisen for årets originale manuskript.

Under utdelingen av Bodilprisen i 2025 vant den prisen for beste birolle v/Lars Ranthe og prisen for beste ensemble.

## Referanser


 
 
 
 
 


## Eksterne lenker
*
Kalliope.org

**Kalliope.org** er navnet på et omfattende dansk diktarkiv på internett, grunnlagt i 1999 av Jesper Christensen, den gang student ved Aarhus Universitet. Arkivet er oppkalt etter musen for den episke diktingen, Kalliope.

## Se også
* Arkiv for dansk litteratur
* Projekt Runeberg

## Eksterne lenker
*
Tidsaand.no

**Tidsaand.no** er et norsk nettsted som har som mål å dokumentere perioden ca. 1814—1905. Prosjektet er støttet finansielt av Kulturrådet.

Nettsiden er lisensieret under en Creative Commons Navngivelse-IkkeKommersiell-DelPåSammeVilkår 4.0.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hårek Hansen

**Hårek Ludvig Hansen** (1901–1996) var en norsk politiker, fisker, bonde og handelsmann fra Bærøyvågen på Helgeland. Han var stortingsrepresentant for Nordland fylkes landdistrikter i perioden 1945–1949 og tilhørte Høyre.

## Familie og yrke på sjøen
Han vokste opp på handelsstedet Bærøyvågen i Tjøtta prestegjeld, der faren drev butikk med post- og dampskipsekspedisjon, fiskehandel, gårdsbruk og notbruk. Han var eldst av fire søsken.

Hårek Hansen var første gang på sildnotfiske som 15-åring og ble farens håndlanger. De drev først fiske med landnot. I 1930-årene dannet de partrederi, bygde om den gamle kutteren «Håbet I» til snurper og gikk over til å fiske med snurpenot.

Han giftet seg i 1927 med Emma Sørdal, som hadde vært lærerinne ute i fiskeværene. Hårek og Emma fikk seks barn, og hun tok hovedansvaret for en stor husholdning mens mannen var store deler året på fiske. De bodde på et småbruk på Bærøya frem til de overtok husene og virksomhetene i Bærøyvågen i 1948.

## Verv i fiskernes organisasjoner
Hårek Hansen var fra 1930-årene involvert i flere organisasjonsdannelser som skulle danne en motvekt til fiskekjøpernes markedsmakt. Han var formann i Helgeland og Salten sildnotfiskarlag (senere Nordland sildfiskarlag) fra 1945 til 1956, formann i Notfiskarsamskipnadens sildesalgslag fra 1950 til 1957 og formann i Feitsildfiskernes salgslag fra 1957 til 1968.

## Offentlige verv
Hårek Hansen hadde kommunale verv på Tjøtta før okkupasjonen, men var ikke medlem av noe parti. I 1945 ble han oppnevnt til ordfører av okkupasjonsmyndighetene, men protesterte ved forholde seg passiv. Etter frigjøringen ble han, uten å ha blitt spurt, nominert på andreplass på Høyres liste i Nordland fylkes landdistrikter. Partiet skal ha nøyd seg med en telefon til kona for å forvisse seg om at notbasen og småbrukeren på Bærøya ikke var arbeiderpartimann.

Hansen måtte melde forfall til det konstituerende stortingsmøtet, fordi han var på fiske. Han fikk plass i Stortingets post-, telegraf- og kystfartskomité, ikke Stortingets sjøfarts- og fiskerikomité, men tok likevel opp viktige saker for fiskerne. Andre viktige saker i hans stortingsperiode var gjenoppbyggingen av post- og telegrafverket, kraftutbygging i Nord-Norge og etableringen av Norsk Jernverk. Høyre-representantene fra Nord-Norge stemte med flertallet for å legge jernverket til Mo i Rana.

Hansen gav seg etter én periode på Stortinget av hensyn til familien og arbeidet hjemme.

I 1964, etter kommunesammenslåingen, ble han valgt inn i det første kommunestyret i Alstahaug for Høyre.

Han var nei-mann ved folkeavstemningene om Fellesmarkedet/EF i 1972 og 1994. I en biografisk skisse av Hansen het det: «Distriktspolitikken utøvde han mest via telefonsamtaler i øst og vest – ikke ved å engasjere seg offentlig».

## Oppbrudd på Bærøya
I 1960-årene ble sildefangstene mindre og avstanden til kjøperne lengre, og i 1970-årene begynte avfolkingen på Bærøya. Hansens partrederi ble oppløst i 1971 og gårdsbruket i Bærøyvågen nedlagt i 1974, men han ble boende på øya så godt som hele livet.

## Referanser
Neohebestola petrosa

***Neohebestola petrosa*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små, slanke, brune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er lange og parallellsidige.

## Utbredelse
Bortsett fra én art i det sørlige Brasil og én i Argentina finnes denne slekten bare i Chile.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Forsteriini Tippmann, 1960
******** Slekten *[[Neohebestola]]* Marinoni, 1977
********* ***Neohebestola petrosa*** (Blanchard in Gay, 1851)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
*
Alfonso Muzzarelli

**Alfonso Muzzarelli** (1749–1813) var en italiensk jesuitt og skolastisk teolog.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Alfonso Muzzarelli kom fra en adelsfamilie i Ferrara, og ble utdannet av jesuittene.
### Jesuitt
Han begynte i jesuittenes novisiat den 20. oktober 1768. Hans historie og skjebne ligner på mange måter historien til hans samtidige Luigi Mozzi. Etter den jesuittiske utdannelse ble han professor ved jesuitthøyskoler og underviste i grammatikk i Bologna og Imola. 

Etter undertrykkelsen av ordenen i 1773 mottok han et beneficium i Ferrara og ble kort tid etter utnevnt til direktør for *Seminario o Collegio dei Nobili* i Parma.  
### Prest
Han var ennå ikke prest da selskapet ble undertrykt. Så han fortsatte sine studier i teologi, ble ordinert til prest og begynte å produsere verk om teologi og spiritualitet.

Pave Pius VII kalte ham til Roma og gjorde ham til teolog ved *[[Penitenzieria Apostolica]]*. I likhet med pater Luigi Mozzi var han i Roma på begynnelsen av 1800-tallet og drev en intens intellektuell aktivitet der. Han ble medlem av det katolske religionsakademi. I likhet med pater Luigi Mozzi ble han anti-jansenist. Han er også anti-deist. I Roma grunnla han en kongregasjon for ungdom. Han er også en iherdig pådriver for devosjonen til Det hellige hjerte og for Maria-andakten knyttet til 1. mai.

I motsetning til Luigi Mozzi, sluttet han seg ikke til jesuittene da deres ordensfellesskap ble rekonstituert for en tid i kongedømmet Napoli i 1804. 

Da Pius VII måtte gå i eksil i 1809, ble også pater Muzzarelli tatt til fange og tvunget ut av Roma. Han ble da deportert til Paris, sammen med paven.  Han døde under husarrest i klosteret til Dames de Saint-Michel en måned før pater Luigi Mozzi, som også var blitt deportert til Paris.

Han skrev en rekke teologiske, filosofiske og asketiske verker. Hans mesterverk er han store samling av kirkelige avhandlinger, *Il buon uso della Logica in materia di Religione*, hvis siste posthume versjon (Firenze, 1821-1823) kom opp i elleve bind. Han dedikerte et par verker til å tilbakevise Jean-Jacques Rousseau, den ene mot hans *[[Emile – eller om oppdragelse|Émile, ou De l'éducation]]*, den andre mot hans *[[Du contrat social|Contrat social]]*. Ett av hans asketiske verker, *Il mese di Maria o sia di Maggio* (1785), fikk mer enn hundre utgivelser, ble oversatt til flere språk (engelsk, fransk, spansk, portugisisk, arabisk, tysk).

## Referanser
Luigi Mozzi

**Luigi Mozzi**  (født 26. mai 1746 i Bergamo i republikken Venezia, død 24. juni 1813 i Oreno nær Milano i Napoleons italienske kongedømme) var en italiensk jesuitt. filosof, teolog og kontroversialist.
## Liv og virke
Han gikk inn i jesuittordenen i 1763, og etter dens undertrykkelse ble han mottatt av bispedømmet Bergamo, hvor han kort tid ble gjort til kanikk, og utnevnt til erkeprest og eksaminator av kandidater til prestedømmet. Iveren som han motarbeidet jansenismens fremgang i Italia med ga ham betydelig ry, og pave Pius VI kalte ham til Roma, hvor han ble apostolisk misjonær.

Han ble valgt til medlem av *[[Accademia degli Arcadi]]*. I 1804 meldte han seg tilbake til jesuittene, som var blitt restaurert i Napoli. 

Han trakk seg tilbake til marquis Scottis bolig nær Milano, hvor han døde.
## Verker i utvalg

* *Vera idea del Giansenismo* (1781)
* *Trattenimenti familiari fra una dama cattolica e un theologo giansenista sopra la proibizione dei libri*, (1790)
* *Storia compendiosa dello scisma della Chiesa Nuova d'Utrecht*, (Ferrara, 1785)
* *Storia delle revoluzioni della Chiesa d'Utrecht*, (Venezia, 1787)
* *Compendio storico-cronologico... sopra il Baianismo, Giansenismo e Quesnellismo*, (Foligno, 1792)
* *Il falso discepolo di S. Agostino e di S. Tommaso convinto d'errore*, (Venezia, 1779)

Han oversatte fra engelske *Fifty Reasons for preferring the Roman Catholic Religion*, (Bassano 1789) av Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttel, og fra fransk *Les projets des incredules pour la ruine de la religion, dévoilés dans les oeuvres de Frédéric, roi de Prusse*, (Assisi, 1791).

## Litteratur
* Bassi Giacinto: *Vita del Padre Luigi Mozzi della Compagnia di Gesù*, Novara, 1823.
* Baraldi Giuseppe: *Notizia biografica sul Padre Lugi Mozzi*. i *Memorie di Religione, di Morale e di Letteratura*, vol. VIII, Modena, 1825.
* Altini Francesco: *Vita del P. Luigi Mozzi d.C.d.G.*, Bergamo, 1884.
* Foglieni Giuseppe: *Nel primo centenario della morte del Padre Luigi dei Conti Mozzi. Commemorazione letta nella cappella di Sottoriva*.
* Cividini Silvio: *Mozzi Luigi*, i *Enciclopedia Cattolica*, Roma, 1952.

## Referanser
Bitraf

**Bitraf** er et skaperverksted i Oslo som er drevet uten offentlig støtte som en ideell forening. Formålet med stedet er «å opprettholde et sosialt miljø og være en møteplass for kreativ bruk av datamaskiner og elektronikk, samt verktøy og andre maskiner foreningen har tilgjengelig».

Foreningen har i dag store lokaler langs Akerselva i Oslo, over utestedet Blå. Fordelt over 1200 m2 finner man verksteder for elektronikk-lab, 3D printing, laserkutting, kjemi, lakkering, tre, plast, metall, varme arbeider, biolab og mer. I 2024 arrangerte foreningens medlemmer mer enn 300 forskjellige kurs og aktiviteter . Foreningen er brukerstyrt og primært drevet på dugnad. I 2023 hadde foreningen rundt 380 betalende medlemmer.

#### Historikk
Foreningen ble startet i 2012  av Morten Hustvedt og andre medlemmer fra foreningen PING ved UiO. Bitraf startet som et rent Hackerspace, men har med årene utvidet til å også inkludere et stort skaperverksted (kalt *makerspace* på Engelsk).

## Referanser
The Ancient Highway

***The Ancient Highway*** er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Irvin Willat.

## Skuespillere
*Jack Holt som Cliff Brant
*Billie Dove som Antoinette St. Ives
*Montagu Love som Ivan Hurd
*Stanley Taylor som Gaspard St. Ives
*Lloyd Whitlock som John Denis
*William A. Carroll som Ambrose
*Marjorie Bonner som Angel Fanchon
*Christian J. Frank	som George Bolden

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Santo Bartolomeo Quadri

**Santo Bartolomeo Quadri** (1919–2008) var en italiensk prelat og katolsk erkebiskop av Modena. Han var medvirkende til utarbeidelsen av pastoralkonstitusjonen *[[Gaudium et Spes]]* (om kirken i den moderne verden) og dekretet *Apostolicam actuositem* fra Det andre Vatikankonsil.

## Liv og virke
### Prest
Santo Bartolomeo Quadri studerte teologi, kanonisk rett og samfunnsvitenskap. Han ble ordinert til prest den 6. mars 1943.

1955 ble han visegeneraldirektør for den katolske arbeiderbevegelsen i Italia (ACLI - *[[Associazioni Cristiane Lavoratori Italiani]]*). I 1959 ble han medlem av den forberedende komite til Det andre Vatikankonsil for dekretet *[[Apostolicam actuositem]]*, og i 1962 ble han medlem av komiteen.
### Hjelpebiskop i Pinerolo
Han ble utnevnt av pave Paul VI den 17. mars 1964 til titulærbiskop av *Villa Nova* og hjelpebiskop i bispedømmet Pinerolo. Han ble ordinert til biskop av kardinal Carlo Confalonieri den 7. mai 1964. Medkonsekratorer var erkebiskop Pietro Sigismondi, sekretær for Sacra Congregatio de Propaganda Fide, og biskop Luigi Civardi.

I 1967 ble han utnevnt til apostolisk administrator av Pinerolo. 
### Biskop av Terni-Narni-Amelia
Den 10. februar 1973 ble han utnevnt til biskop av Terni-Narni-Amelia.

Han var spesielt interessert i temaene for arbeids- og samfunnsverdenen, spesielt i sammenheng med det store Terni-stålverket og på sin neste bispepost med den håndverksmessige, industrielle og avanserte tertiære omorganisering av Modena, og skapte viktige broer og kontakter med sivilsamfunnet.

### Erkebiskop av Modena
Den 31. mai 1983 utnevnte pave Johannes Paul II ham til erkebiskop av Modena-Nonantola.

Biskop Quadri representerte *Kommisjonen for pastoral omsorg for familie og arbeid* i Den italienske bispekonferanse. Han publiserte en rekke tekster, som *Appunti di etica sindacale* og *L’uomo e le cose. Il lavoro come risposta a un comando di Dio* (Mennesket og tingene. Arbeid som et svar på en befaling fra Gud).

Pave Johannes Paul II innvilget hans aldersbetingede avskjedssøknad den 12. april 1996.

Han ble gravlagt i katedralen i Modena.

## Episkopalgenealogi

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Kardinal Carlo Confalonieri (1893-1986) *1941
* Erkebiskop *Santo Bartolomeo Quadri* (1919-2008) *1964

## Referanser
Stiftelsen 10. august

**Stiftelsen 10. august** er et freds- og menneskerettighetssenter som ble etablert etter drapet og terrorangrepet i Bærum den 10. august 2019. Stiftelsen har som formål å forebygge radikalisering og ekstremisme gjennom forskjellige former for undervisning og dialog. Stiftelsen har opprettet og drifter et minne- og læringssenter i Al-Noor-moskeen i Bærum. I senteret kan ungdom snakke om og lære om radikalisering og ekstremisme. 

Stiftelsen 10. august jobber for å ivareta minnet om drapsofferet Johanne og  mennene som befant seg i moskeen den dagen, og for å forebygge at lignende hendelser skjer igjen. Ved å tilrettelegge for kunnskapsbasert dialog skal stiftelsen bidra til økt handlingskompetanse knyttet til forebygging av radikalisering og ekstremisme. Stiftelsen arrangerer en årlig minnemarkering.
## Historie
Stiftelsen 10. august ble etablert 9. april 2020. Arbeidet med minne- og læringssenteret ble påbegynt i 2020, parallelt med etableringen av stiftelsen, og ble ferdigstilt i desember 2022. Kunnskapsdepartementet og Bærum kommune har bidratt med driftstilskudd. Gjensidigestiftelsen og Sparebankstiftelsen har bidratt med tilskuddsmidler til oppbygging av minne- og læringssenteret, samt til utvikling av det pedagogiske opplegget, samt bidratt med ressurser til kurateringsgruppen som har bistått i arbeidet med å utforme minne- og læringssenteret og tilhørende utstilling. 

I prosessen med å opprette senteret og etablere en stiftelse har HL-senteret, Utøya, 22. juli-senteret, Nansen Fredssenter, Det Europeiske Wergelandsenteret og Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn vært viktige partnere og støttespillere. Av disse har flere utgjort en kurateringsgruppe som har bistått underveis i etableringen av Stiftelsen. Arbeidet med minne- og læringssenteret ble påbegynt i 2020, parallelt med etableringen av Stiftelsen 10. august. Minne- og læringssenteret til Stiftelsen er også et tiltak i handlingsplanen mot muslimfiendtlighet. I september 2023 lanserte Stiftelsen sitt første undervisningstilbud «10. august 2019». Siden lanseringen har flere tusen, flertallet skoleelever, besøkt minne- og læringssenteret. 

I 2025 vedtok Regjeringen at Stiftelsen 10. august skal bli ett av Norges åtte freds- og menneskerettighetssentre.

## Minne- og læringssenter
Stiftelsen 10. august drifter et minne- og læringssenter hvor ungdom kan snakke og lære om radikalisering og ekstremisme. Der kan besøkende se sporene etter terrorangrepet, som er blitt bevart i utstillingen. Utstillingen presenteres som en del av en kronologisk fremstilling av hendelsene 10. august 2019. Det er dedikert tre søyler til Johanne Zhangjia Ihle-Hansen, Mohammed Iqbal og Muhammad Rafiq. Det er også dedikert en minnevegg til Johanne.

Undervisningen i minne- og læringssenteret foregår i en dialogsirkel hvor elevene deltar i ulike øvelser som utfordrer dem til å reflektere over temaer som radikalisering og ekstremisme. Målet er å øke elevenes handlingskompetanse, slik at de bedre kan håndtere hatefulle ytringer.

## Se også

* Drapet og moskéangrepet i Bærum 2019

## Referanser


## Eksterne lenker
Offisielt nettsted
K’inich Janaab’ Pakal

**K'inich Janaab' Pakal**, eller **Pakal den store**, født 24. mars 603 og døde 31. august 683 (både fødselsdato og dødsdato varierer fra oppslagsverk til oppslagsverk) var konge i mayasamfundet Palenque mellom 615 og 683.

Hans far var K'an Mo' Hix og mor Sak K'uk'. Hans forgjenger i embetet var hans mor og hans etterfølger hans sønn  K'inich Kan B'alam II. Han ble gravlagt i inskriptionstemplet i Palenque.

I 1952 oppdaget den meksikanske arkeologen Alberto Ruz Lhuillier graven hans, noe som ga ny innsikt i begravelsesritualene av Mayaene.

Pacal etterlot seg et stort antall bygninger, som Olvidado-tempelet, inskriptionstemplet og flere huser i palass-komplekset. Hans tid var en tid med viktige utviklinger innen arkitektur. Tilnavnet 'den store' er et navn arkeologene har gitt han og er antagelig basert på størrelsen på byggearbeidene hans. Hvorvidt storheten til Pacal besto av noe annet enn et stort byggelyst og en stor krypt er ukjent den dag i dag.

På slutten av 1960- og i 1970-årene ble det, i forbindelse med interessen for antikke astronauter, viet mye oppmerksomhet til Pakals grav. Erich von Dänikens bestselger *Chariots of the Gods?* på Norsk ''Erindringer om fremtiden: om fortidens uløste gåter'', omtalte utsmykningene av sarkofaglokket og sammenlignet Pakals positur med Mercury-astronautene på 1960-tallet. Von Däniken tolket tegninger med Pakal som raketter, og brukte sarkofaglokket som et mulig bevis på en utenomjordisk innflytelse på de gamle Mayaene. En slik tolkning blir nesten universelt fordømt av arkeologer, epigrafer og kunsthistorikere fra Mayaene, som påpeker at von Dänikens påstand utelukkende er avhengig av det visuelle, og tar verken hensyn til den bredere arkeologiske konteksten eller et vell av forskning på klassisk Mayakultur.


Fil:Grosser Tempel in Palenque.jpg|Palasset i Palenque
Fil:Tumba de pakal, Chiapas.JPG|Inskriptionstemplet i Palenque
Fil:Palenque - Grabschmuck des Pakal.jpg|Begravelsessmykker til K'inich Janaab' Pakal
Fil:Libro Los Viejos Abuelos Foto 62.png|Sakrofaglokket er 2,2 m bredt, 3,6 m langt og veier 7 tonn
Fil:Palenque Palacio Tablero.jpg|Relieff av K'inich Janaab' Pakal


## Referanser
Franco Gualdrini

**Franco Gualdrini** (1923–2010) var italiensk katolsk biskop av Terni-Narni-Amelia.

## Liv og virke
### Prest
Franco Gualdrini studerte ved Bagnacavallo Faenza-seminaret og ved *[[Almo Collegio Capranica]]* i Roma. Han ble ordinert til prest den 1. mars 1947. 

Fra 1947 til 1953 var han pastor og rektor ved Bagnacavallo Faenza-seminaret, senere rektor ved *Almo Collegio Capranica*, det eldste av de romerske presteseminarene.
### Biskop av Terni-Narni-Amelia
Han ble utnevnt til biskop av bispedømmet Terni-Narni-Amelia av pave Johannes Paul II i 1983. Han ble ordinert til biskop av kardinal Sebastiano Baggio den 22. oktober 1983. Medkonsekrerende var erkebiskop Santo Bartolomeo Quadri av Modena (og Nonantola), og kurieerkebiskop Achille Silvestrini. 

Under hans spiskopat tilkom *San Valentino*-stifetelsen, ledet av Antonino Zichichi, og den nasjonalt betydningsfulle begivenhet *Inedito per Maria* ble etablert. I 1988 ble bispedømmemisjonen til Ntambwe i Zaire etablert.

Hans forespørsel om få fratre av aldersgrunner ble akseptert av pave Johannes Paul II i 2000. 

Han var kannik i Liberianum-kapittelet i patriarkalbasilikaen *[[Santa Maria Maggiore]]*.  I 2003 ble han tildelt æresborgerskap i byen Terni.

Biskop Franco Gualdrini ble etter requiemmesse i katedralen forrette av kardinal Bernard Francis Law og den stedlige biskop  Vincenzo Paglia, gravlagt i krypten til katedralen i Terni.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1827
* Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
* Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
* Kardinal Antonio Agliardi (1832-1915) *1896
* Kardinal Basilio Pompilj (1858-1931) *1911 
* Kardinal Adeodato Giovanni Piazza (1884-1957) *1930 
* Kardinal Sebastiano Baggio (1913-1993) *1953
* Biskop *Franco Gualdrini* (1923-2010) *1983

## Referanser
Viilbjørk Malling Agger

**Viilbjørk Malling Agger** (født 1997) er en dansk skuespiller.

Hun hadde hatt flere roller i julekalendre og TV-serier inntil hun fikk den kvinnelige hovedrollen som René i *[[Asfalt (film)|Asfalt]]*
i 2023. Her spilte hun mot Michael Asmussen.

I 2024 hadde hun rollen som den eldste datteren Sofia i 
*[[Fuld af kærlighed]]*. Hun mottok Robertprisen for årets kvinnelige hovedrolle for sin innsats i 2025.

## Filmografi
### Filmer
* 2024:  *Fuld af kærlighed*
* 2023:  *Asfalt*
* 2023:  *[[Ustyrlig]]*

### TV-serier
* 2024: *[[Bullshit (TV-serie)|Bullshit]]*
* 2022: *Tinka og Sjælens Spejl* (julekalender)
* 2022: *Nordland '99*
* 2020–2021: *Puls*, ungdomsserie på TV 2
* 2019: *Tinka og Kongespillet* (julekalender)

## Familie
Agger er datter av skuespillerne Søren Malling og Petrine Agger.

## Fotnoter

## Referanser


 
 
 


## Eksterne lenker
*
SM Caen i 1991–92

Stade Malherbe de Caen endte sesongen 1991/92 på 5. plass i fransk 1. divisjon.

## Tabell

## Kamper
### [[Coupe de France]]

## Spillerstatistikk

## Spillere på landslag
Kun landskamper spilt mens klubbsesongen pågikk er medregnet.

## Referanser


## Kilder
* 

## Se også
*Fransk fotball 1991–1992
Den vesle jenta og den store tyven

***Den vesle jenta og den store tyven*** er en norsk barnebok skrevet av Kari Vinje. Boken ble utgitt på Nomi Forlag i , og er den første i en serie på fire bøker om Kamilla.

Historien følger den unge jenta Kamilla, som etter å ha blitt foreldreløs, møter tyven Sebastian. Til tross for hans kriminelle bakgrunn utvikler de et nært vennskap, og boken utforsker temaer som tilgivelse, vennskap og personlig vekst.

Boken ble filmatisert i  under tittelen *[[Kamilla og tyven]]*, regissert av Grete Salomonsen Hynnekleiv. Filmen ble en stor suksess i Norge og førte til en oppfølger i , *[[Kamilla og tyven II]]*.

## Referanser
Cornelius de Wit

**Cornelius de Wit** (1922–2002) var en nederlandsk ordensgeistlig, biskop-prelat av San Jose de Antique på Filippinene, og generalsuperior for Mill Hill-misjonærene.
## Liv og virke
### Prest
Cornelius de Wit trådte inn i ordensfellesskapet Missionary Society of St. Joseph av Mill Hill, og ble ordinert til prest den 14. juli 1946.
### Biskop-prelat av San Jose de Antique
Pave Johannes XXIII utnevnte ham til prelat av San Jose de Antique og titulærbiskop av *Amisus* den 12. april 1962. Den apostoliske nuntius til Filippinene, erkebiskop Salvatore Siino, ordinerte ham til biskop dden 19. juni samme år. Medkonsekratorer var Juan Nicolasora Nilmar, hjelpebiskop i Jaro, og Anthony Denis Galvin M.H.M., apostolisk vikar i Miri (Malaysia).

Han deltok på alle sesjoner i Det andre Vatikankonsil. 

Den 18. februar 1978 ga han avkall på sitt titulære bispedømme i samsvar med de nye tildelingsretningslinjene fra den romerske kurie.

### Generalsupierior fror Mill Hill-misjonærene
Den 3. august 1982 ble han valgt til generalsuperior for *Missionary Society of St. Joseph av Mill Hill*. Han trakk seg da fra embedetn som prelat i San Jose de Antique den 9. august 1982. Den 22. januar 1983 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Respecta*.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
* Erkebiskop Salvatore Siino (1904-1963) *1953
* Kardinal *Cornelius de Wit* M.H.M (1922-2002) *1962

## Referanser
Adapa

**Adapa** var en mesopotamisk mytisk figur skapt av Ea og kjent for sin store visdom.

Adapa var en viktig skikkelse i mesopotamisk religion og navnet hans ble også et eponym for en klok hersker. I likhet med Gilgamesj mistet han sjansen til evig ungdom og evig liv for seg selv og barna da han ikke spiste maten som ville gitt ham dette.

Historien, vanligvis kjent som «Adapa og den sørlige vinden», er kjent fra fragmentariske tavler fra Tell el-Amarna i Egypt (rundt 1300-tallet f.Kr.) og fra funn fra biblioteket i Ashurbanipal, Assyria (rundt 700-tallet f.Kr.). Den eldste tradisjonen om ham er fra Me-Turan/Tell Haddad-tavlene (rundt 19-16. århundre f.Kr.), som er skrevet på sumerisk. Historien  Adapa, en fisker og vismann i tjeneste hos guden Ea, fisket på sørhavet da han møtte en voldsom vind, Den sørlige vinden. I raseri over at vinden hadde veltet båten hans, brøt Adapa vindenes vinger, slik at den stoppet opp. Dette førte til at Adapa ble innkalt til Anu, himmelens gud, for å svare for sin handling. Guden Ea rådet Adapa til å innta et spesielt antrekk og oppføre seg ydmykt når han møtte Anu. Ea advarte også Adapa om ikke å spise eller drikke noe som ble tilbudt ham i himmelen, da det kunne være giftig. Når Adapa ankom Anus palass, ble han møtt av himmelens portvakter, Dumuzi og Gishzida, som Anu hadde bedt om å være vennlige mot Adapa. Anu, imponert over Adapas visdom, tilbød ham mat og drikke. Adapa, tro mot Ea's råd, avslo alt, selv om det faktisk var mat og drikke av udødelighet. Som et resultat ble Adapa sendt tilbake til jorden, fortsatt dødelig, men med Anu's medfølelse.

Navnet hans blir brukt til å påkalle makt i eksorsisme-ritualer.

## Referanser
Theodor Bergmann Holst

**Theodor Bergmann Holst** (1799–1889) var en norsk kjøpmann og skipsreder som på midten av 1800-tallet var en av Tromsøs ledende menn. Han var byens ordfører i 1841.

## Personlig liv
Holst var født på Røros 22. juli 1799. Han var eldste sønn barn av Søren Schjelderup Holst og Anna Ursilla Kløver og sønnesønn av Theodorus Bergmann Holst. Holst var først gift med Hedvig Marie Floer (1805–1836), datter av eidsvollsmannen Richard Floer, og deretter med Anna Bergithe Wilhelmine Sæther (1843–1912). 

Han fikk handelsutdannelse og praksis i Trondheim og virka blant annet som «reisende faktor», noe som førte ham til Tromsø, der han første gang er registrert i tollboka i 1822.

Holst døde i Tromsø 15. april 1889.

## Forretningsdrift
Til Tromsø kom han i slutten av 1820-åra og tok borgerskap i 1827. I 1828 etablerte han forretning i det som i nyere tid er betegna som Anderson-gården ved Stortorget (Storgata 87). Han bygde seg i 1835 bolig vis-a-vis, i Storgata 94, det som seinere ble den katolske bispegården.

Holst blei medeier i skonnerten «Alexander» og galeasen «Ægir» i 1844 og medreder av skonnerten «Polarstjernen» i 1846. Han eide også jekta «Bergithe Marie» og jakta «De tvende Brødre». Skipene gikk i så vel nasjonal fart som på fjernere strøk (Nord-Europa og Middelhavet).

I 1845 kjøpte Holst gården Storsteinnes, tidligere kirkegods, og blei derved eier av store deler av det som i dag er tettstedet Tromsdalen inkludert husmannsplassene Reinen og Hungeren. Han anla blant annet ei kornmølle i Tromsdalselva. Han grunnla også et teglverk her. Rundt 1848 engasjerte han seg sterkt i driften av Kvænangen kobbergruve.

Holst var en av bidragsyterne ved stiftelsen av Tromsø Sparebank, og han satt en periode i bankens direksjon. 

## Tillitsverv
Holst var visekonsul for Storbritannia så vel som Danmark. Han var medlem av Tromsø stiftskomite av Det norske Bibelselskap fra 1849 til 1889.

Han var medlem av byens formannskap i noen år og ordfører i 1841.

## Referanser
Norsk fangesamband

**Norsk fangesamband**, egentlig **Norsk samband av politisk fanger**, ble stiftet etter frigjøringen i 1945. Sambandet ble stiftet av juristene og motstandsmennene Axel Middelthon (1911–1998) og Hans Cappelen (1903–1979) og magister Odd Thorson (1909–1978). Medlemmene var tidligere fanger fra nazistiske fengsler og konsentrasjonsleire. Bare i Norge utgjorde det rundt 40 000 mennesker. Hovedformålet med foreningen var å opprette kartotek over de politiske fangene – og ivareta deres, eller deres pårørendes, interesser, blant annet gjennom å drive sosialt og humanitært arbeid.

Det ble opprettet underavdelinger av fangesambandet flere steder i landet.

Sambandet engasjerte seg også i arbeid mot tortur. Axel Middelthon, som da var viseformann i sambandet, ledet dette arbeidet, og  dette medførte at han i 1972 ble utnevnt til Ridder av første klasse av St. Olavs Orden for humanitært virke.

I et møte i april 1948 ble det vedtatt, med 37 mot 15 stemmer, å gi det nye hovedstyret fullmakt til å oppløse sambandet, uten å innkalle til nytt landsmøte, når arbeidet for fangenes sosiale og økonomiske interesser anses avsluttet.

## Referanser