Lucy Atkinson

**Lucy Sherrard Atkinson,** født **Finley** (1817–1893) var en engelsk oppdagelsesreisende og forfatter som reiste gjennom Sentral-Asia og Sibir på midten av 1800-tallet.

Lucy Finley ble født 15. april 1817 i Sunderland, som da lå i Durham. Hun kom fra en familie som i mange år var involvert i den baltiske handelen, blant annet med handelsskip inn til St. Petersburg. Hun dro til St. Petersburg på slutten av 1830-tallet, hvor hun i åtte år bodde og arbeidet som guvernante i husstanden til general Mikhail Nikolajevitsj Muravjov-Vilenskij. Der ble hun kjent med Thomas Witlam Atkinson i 1846, etter at han kom tilbake fra sin første omfattende reise i Russland. Etter lengre tids brevveksling giftet de seg i Moskva i 1848. Mellom 1848 og 1853 fulgte hun ektemannen på hans reiser «i land der en engelsk dame aldri hadde blitt sett før», gjennom Sibir, sørover til de kasakhstanske steppene og østover så langt som til Irkutsk og den kinesiske grensen, før de returnerte til Storbritannia i 1858. 

Tidlig på reisen, like etter hun forlot Moskva, ble Lucy gravid. I november 1848, ved den lille russiske militære utposten Kapal, i det som nå er østlige Kasakhstan, fødte hun en sønn som de kalte Alatau Tamchiboulac Atkinson. Fornavnet hans, Alatau, kom fra de nærliggende Alatau-fjellene og Tamchiboulac kom fra Tamshybulak-kilden i Kapal, kjent for sine helbredende egenskaper. Familien fortsatte sine reiser etter seks måneders hvile i Kapal. Da de returnerte til England i 1858 hadde de reist over 60&nbsp;000&nbsp;km i noen av de mest ugjestmilde landskapene i verden. Thomas skrev senere to bøker om sine reiser, men ingen av de omtalte Lucy eller deres sønn. Dette var fordi han allerede var gift før ekteskapsinngåelsen med Lucy. Hans første kone Rebecca, som han var separert fra mange år før han nådde Russland, levde fortsatt og bodde i London. Lucy trodde Thomas var enkemann, først etter hans død i 1861 ble Lucy informert om at hun ikke var hans rettmessige hustru.

I 1863, to år etter ektemannens død, publiserte Lucy boken *Recollections of Tartar Steppes and Their Inhabitants,* sannsynligvis en av de tidligste reisebøkene skrevet av en kvinne. Lucys beretning om deres reiser skiller seg fra ektemannens skildringer; der han diskuterte vitenskapelige og kunstneriske emner, beskrev hun eventyrene deres, og spesielt de som påvirket henne selv, som en ensom engelsk kvinne med et lite barn i armene. Boken hennes var et av de første publiserte verkene med fokus på folket på den eurasiske steppen, og ikke kun floraen og faunaen.

I motsetning til sin mann snakket Lucy flytende russisk, dette var nok svært viktig når de skulle reise over steppen og til de avsidesliggende områdene i Sibir. Hun hadde lite relevant reiseerfaring, verken med å være på hesteryggen eller å leve utenfor sivilisasjonen. Hun hadde kjøpt seg en vakker damesal som hun ble advart mot å bruke. Hun valgte derfor å heller ri iført bukser, noe som var uvanlig for kvinner på den tiden, men hun skrev selv at å gjennomføre reisen iført skjørt hadde vært umulig. Hun ble etter hvert en dyktig hestekvinne og skytter, hun håndterte kranglete hester, kameler og okser, og forhandle priser med Kosakker og listige posthuseiere. Dette var ferdigheter som hun ble mye beundret for av de russiske folkene hun møtte.

## Referanser


## Kilder

* Fielding, Nick (2020). *Travellers in the Great Steppe: From the Papal Envoys to the Russian Revolution* (på engelsk). Signal Books. ISBN 9781909930865