Vinkenti Pejov

**Vinkenti Pejov** OFMCap (bulgarsk: * Викенти Пѣевъ*, nyere *Винкенти Пеев*, også **Cletus Vincent Pejov**, født den 11. november 1884 i bulgarske Baltadzji i Bulgaria, død den 2. mars 1941 i Sofia) var en bulgarsk katolsk ordensgeistlig som var apostolisk vikar av Sofia og Plovdiv.
## Liv og virke
### Bakgrunn
I 1885 begynte han på det katolske seminaret i byen Plovdiv. Etter at han ble uteksaminert fra seminaret i 1889, ble Vikentie sendt til 'Det orientalske kapusinske institutt i Buja* ved [[Izmir|Smyrna]] for å fortsette utdannelsen. Deretter studerte han filosofi og teologi ved *San Stefano*-seminaret.

===Prest===
Den 15. mai 1897 ble han ordinert til prest i [[kapusinerordenen]] av  [[Andrei Timoni]], erkebiskopen av Smyrna. Etter å ha fullført utdannelsen, ble Vikenti Pejov ved spesialdekret fra [[Kongregasjonen for troens utbredelse]] utnevnt til misjonær. Samme år ble han valgt til professor i teologi og juss ved Instituttet, hvor han arbeidet i nesten 18 år. 
===Titulærbiskop, koadjutor til den apostoliske vikar av Sofia og Plovdiv===
Den 13. desember 1912 ble han utnevnt til koadjutor til den apostoliske vikar av Sofia og Plovdiv, og til [[titulærbiskop]] av *Lyrbe*. Den 3. februar 1913 ble han bispeviet i kirken *San Lorenzo av Brindisi* av kardinal [[Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte]], erkebiskop [[Dominique Jacquet (Jaquet)]] OFMConv. og biskop [[Raffaele Virili]]. 

===Apostolisk vikar av Sofia og Plovdiv===
Han etterfulgte erkebiskop [[Roberto Menini]] den 14. oktober 1916 som den apostoliske vikar for Sofia og Plovdiv.

Til å begynne med var det store konflikter med sekularprestene, som igjen hadde problemer med kapusinermisjonærene. Om denne delen av sitt liv skulle Vinkenti senere si: *«Det jeg er, skylder jeg kapusinerfedrene. Jeg vil være dem evig takknemlig i ord og gjerning. Dette hindrer meg imidlertid ikke i å si at som biskopen av alle, inkludert lekprestene, er mine bekymringer rettet til akkurat dette presteskapet og deres rettigheter må respekteres. Jeg uttrykker min overbevisning om at med gjensidig kjærlighet kan problemer løses og alle bør kjenne sine rettigheter og plikter.»*

På 1920-tallet gjorde han mislykkede forsøk på å gjenopprette seminaret for opplæring av sekularprester. I løpet av hans tid samlet representanter for den katolske intelligentsia i Bulgaria seg på en kongress i Sofia og bestemte seg for å utgi et katolsk organ. Den 8. mai 1924 ble den første utgaven av avisen «Istina» på bulgarsk publisert. Den katolske pressen blomstret under hans administrasjon. Den ubestridte ære for dette går til forlaget «Dobr Petsjat» ledet av fader dr. Damian Gjulov.

Biskop Vinketi Pejov døde 2. mars 1941 i hovedstaden Sofia, og ble gravlagt den katolske katedralen i Plovdiv.

== Episkopalgenealogi ==
Hans [[episkopalgenealogi]] er:
* Kardinal [[Scipione Rebiba]] (1504-1577) 
* Kardinal [[Giulio Antonio Santori]] (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal [[Girolamo Bernerio]] (1540-1611) *1586
* Erkebiskop [[Galeazzo Sanvitale (erkebiskop)|Galeazzo Sanvitale]] (1566-1622) *1604
* Kardinal [[Ludovico Ludovisi]]  (1595-1632) *1621
* Kardinal [[Luigi Caetani]] (1595-1642) *1622
* Kardinal [[Ulderico Carpegna]] (1595-1679) *1630
* Kardinal [[Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni]] (1623-1698) *1666
* [[Pave Benedikt XIII]] (1649-1730) *1675
* [[Pave Benedikt XIV]] (1675-1758) *1724
* [[Pave Klemens XIII]] (1693-1769) *1743
* Kardinal [[Alessandro Mattei]] (1744-1820) *1767
* Kardinal [[Pietro Francesco Galleffi]] (1770-1837) *1819
* Kardinal [[Giacomo Filippo Fransoni]] (1775-1856) *1822
* Kardinal [[Carlo Sacconi]] (1808-1889) *1851
* Kardinal [[Edward Henry Howard of Norfolk]] (1829-1892) *1872
* Kardinal [[Mariano Rampolla del Tindaro]] (1843-1913) *1882
* Kardinal [[Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte]] (1851-1948) *1899
* Biskop *Cletus Vincent Pejov'' OFMCap (1884-1941) *1913

## Referanser