Termobarisk bombe

En **termobarisk bombe**, også kalt **vakuumbombe** eller **aerosolbombe**, er en sprengladning hvor et brennstoff fordeles som en aerosol i luften, hvoretter brennstoffet antennes og reagerer med luftens oksygen. Bomben bruker dermed luftens oksygen for å oksidere brennstoffet, til forskjell fra konvensjonelle bomber, som inneholder oksidatorer. Termobariske bomber har derfor et høyere energiinnhold pr. masseenhet enn alminnelige bomber. Termobariske våpen gir en kraftig trykkbølge, men ingen, eller et meget begrenset antall, fragmenter. 

En termobarisk bombe inneholder normalt to sprengladninger; først en mindre som fordeler brennselet i luften, og deretter en som antenner brenselet. Visse nyere modeller har kun en enkelt ladning, men er utstyrt med en kraftigere brenselbeholder som forsinker spredningen inntil brenselet blir antent.

Dødsfall fra en termobarisk bombe skyldes hovedsakelig den intense trykkbølgen og ekstreme varmen som oppstår. Eksplosjonen skaper en høytemperatur, høytrykksbølge som kan utslette eller forårsake alvorlig forbrenning for alle som befinner seg nær anslagspunktet. Bomben forårsaker massive indre skader, spesielt på luftfylte organer som lunger og mage-tarmkanalen, noe som fører til sprengte og sammenfalte lunger, luftemboli og indre dødelige blødninger. Bomben sprenger trommehinner og knuser indre organer både på grunn av trykkbølgen og den påfølgende vakuumeffekten når oksygenet forbrukes. I lukkede rom reflekteres trykkbølgen fra overflater, noe som øker alvorlighetsgraden av skadene og dødeligheten.

Begrepet *termobarisk* brukes bare om bomber som virker gjennom både varme og trykk. Dette oppnås ved at ladningen inneholder metaller som brenner ved høy temperatur, som for eksempel magnesium eller aluminium. Ladninger uten disse tilsetningsstoffene har sin ødeleggende effekt bare gjennom trykkbølgen.

## Utvikling
De første forsøk med sprengning av denne typen bomber ble foretatt under andre verdenskrig i 1944 av Nazi-Tysklands Luftwaffe under ledelse av Mario Zippermayr. Under de tyske prøvesprengningene ble det benyttet kullpulver blandet med flytende oksygen.

Etter annen verdenskrig har særlig Sovjetunionen (og senere Russland) utviklet termobariske våpen. Det er utviklet våpen i form av granater til bruk i nærkamp, hvilket gir den fordel at sikkerhetsavstanden kan være ned til fire meter som følge av at det ikke spres spengningsfragmenter ved sprengningen av granaten. Det er også utviklet kraftige bomber med sprengkraft større enn de minste atomvåpen. 

I september 2007 foretok Russland en prøvesprengning av det kraftigste termobariske våpen noensinne. Sprengkraften var kraftigere enn de minste kjernevåpen. Russland kalte bomben *[[Father of All Bombs]]* som et svar på den amerikanske bomben GBU-43/B MOAB, også kalt *Mother of All Bombs*, som inntil da ble ansett som den kraftigste ikke-nukleære bombe noensinne. Den russiske bomben inneholder ca. 7 tonn flytende brennstoff, såsom etylenoksid blandet med nanopartikler av blant annet aluminium som ved sprengningen skapte en eksplosjon svarende til 44 tonn TNT.

Det russiske TOS-1 er dedikert til å bære termobariske våpen, og har 24 rør som er konstruert til å avfyre 220 mm (8,7 tommer) termobariske raketter.

## Bruk
Termobariske bomber har blant annet vært brukt av det russiske forsvaret under første og andre tsjetsjenske krig og av det amerikanske forsvaret under Irak-krigen og under Afghanistan-krigen.

Russiske styrker er rapportert å ha benyttet termobariske bomber under invasjonen av Ukraina i 2022.

Israel anklages for å brukt termobariske våpen i Gaza (2024–2026)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fuel/Air Explosive (FAE) 
* Thermobaric Explosive (Global Security)
* Thermobaric warhead for RPG-7 
* XM1060 40&nbsp;mm Thermobaric Grenade (Global Security)
* Defense Update: Fuel-Air Explosive Mine Clearing System
* Russia claims to have tested the most powerful "Vacuum" weapon