open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Turid Haaland (arkitekt)

**Turid Haaland** (født 1941) er en norsk arkitekt. Hun er mest kjent for byggesystemet «Bete/Beitski», som hun vant en arkitektkonkurranse med i 1965.

Haaland har sin utdannelse fra Norges tekniske høgskole (NTH, siden 1996 del av NTNU). Hun var ferdig utdannet arkitekt i 1964. Senere har hun tatt videreutdannelse i Roma (1967), Kyoto (1975) og Stockholm.(1994–1995.

Etter utdannelsen arbeidet hun en tid hos Oslo-arkitektene Trond Eliassen og Birger Lambertz-Nilssen. 

Hun startet eget firma i 1967 og utarbeidet byggesystemet Bete/Beitski for Ål Hyttebygg AS. 

Hun arbeidet hos IS Skjettenprosjektering og var med på prosjekteringen av Skjettenbyen, det mest kjente store, norske boligprosjektet rundt 1970 på grunn av sine fleksible rekkehus, industriell fremstilling og brukerinnflytelse.

I perioden 1971–1978 var Haaland ansatt ved Arkitekthøgskolen i Oslo under professor Sverre Fehn, først som assistent, deretter førsteamanuensis. Hun var ansatt som sjefarkitekt og prosjektleder ved Kommunalavdeling Kultur og Byuvikling i Stavanger kommune i 33 år (1978–2010), og var sentral i arbeidet med å få lagt biltrafikken foran Stavanger domkirke over i tunnel. Hun var også engasjert i planlegging og opparbeidelse av de sentrale uterommene i byen. Hun var prosjektleder for den første *Kommunedelplan Stavanger Sentrum 1994–2005 med «Stedsanalyse Stavanger Sentrum».* Planen ble vedtatt i 1996.

Haaland har hatt mange faglige verv, blant annet har hun vært sensor ved NTH i perioden 1973–1979, sittet i juryer for arkitektkonkurranser og vært leder av juryen for tildeling av Statens byggeskikkpris i perioden 2001–2004.

Hun er mor til komponisten Kyrre Sassebo Haaland.

## Bete/Beitski
I 1966 utlyste Ål kommune en arkitektkonkurranse om «Bedre hyttetyper for fjellområder». Det kom inn 164 utkast til konkurransen. Turid Haaland seiret med sitt forslag med mottoet «Bete/Beitski». Dette ble senere navnet på byggesystemet da det kom i produksjon. Hytta er en modulisert stolpekonstruksjon med utfyllende veggfelter og tverrgående rammer.

## Heder
I 1969 ble Bete/Beitski kåret til «Årets hytte» av tidsskriftet *Nye Bonytt*.

I 1972 mottok Haaland og produsenten Ål hyttebygg AS Den norske Designpris for Bete/Beitski.

I 1974 kåret det danske månedsmagasinet *Bo Bedre* Bete/Beitski til «Årets fritidshus».

I 1975 ble Haaland tildelt Houens fonds diplom for byggesystemet. Houens fonds diplom er en av Norges fremste utmerkelser innen arkitektur og byggeskikk.

I 1990, mens Haaland var sjefarkitekt i Stavanger kommune, ble to anlegg hun var prosjektleder for, tildelt Vakre vegers pris. Det gjaldt to store fotgjengerunderganger under E18 i Stavanger sentrum.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Agametis

***Agametis*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). 

## Utseende
Små til middelsstore snutebiller med lang snute og lange til svært lange bein. Hodet har en lang, sylindrisk snute og store fasettøyne som dekker det meste av hodet. På farge er de gjerne nokså brokete, med rødlige, brunlige, gule og hvite tegninger. De knebøyde antennene sitter festet langt ute på snuten.

## Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *[[Cecropia]]*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae    (= Zygopinae)
******* Stammen Mecopini Lacordaire, 1865
******** Slekten ***Agametis*** Pascoe, 1870 
********* *[[Agametis aeruginosa]]* Faust, 1899
********* *[[Agametis agrestis]]* Pascoe, 1871
********* *[[Agametis bifasciata]]* Lea, 1910
********* *[[Agametis bifenestrata]]* Heller, 1938
********* *[[Agametis delata]]* Pascoe, 1871
********* *[[Agametis festiva]]* Pascoe, 1870
********* *[[Agametis javana]]* Heller, 1938
********* *[[Agametis lineoligera]]* Heller, 1925
********* *[[Agametis miniata]]* (Heller, 1896)
********* *[[Agametis morata]]* Pascoe, 1871
********* *[[Agametis ortyx]]* Pascoe, 1871
********* *[[Agametis proba]]* Heller, 1922
********* *[[Agametis pulchra]]* Kirsch, 1887
********* *[[Agametis rosea]]* Heller, 1893
********* *[[Agametis segnis]]* Faust, 1893

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Rhadinocerus

***Rhadinocerus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). Conoderinene kan særlig kjennes på at fasettøynene er uvanlig store, og øyesnutebiller ville være et godt norsk navn på denne gruppen. Gruppen er meget artsrik i tropene, men de fleste artene er sannsynligvis ennå ikke beskrevet. I de siste årene er det blitt samlet inn store mengder materiale fra trekroner i tropene, som foreløpig ikke er taksonomisk utredet.

## Utseende
Små, kompakte, mørkfargede snutebiller med langt snute og store fasettøyne. Beina er forholdsvis lange. De har gjerne tegninger av lyse skjell.

## Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i det sørlige Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae    (= Zygopinae)
******* Stammen **[[Lobotrachelini]]** Lacordaire
******** Slekten ***Rhadinocerus*** Schönherr, 1847 
### Liste over artene

* *[[Rhadinocerus afflictus]]* Fåhraeus, 1871
* *[[Rhadinocerus aflictus]]* Schoenherr, 1848
* *[[Rhadinocerus albopictus]]* Faust, 1899
* *[[Rhadinocerus albus]]* Hustache, 1931
* *[[Rhadinocerus angolensis]]* Hustache, 1931
* *[[Rhadinocerus bilineatus]]* Hustache, 1932
* *[[Rhadinocerus collarti]]* Hustache, 1939
* *[[Rhadinocerus conicollis]]* Schoenherr, 1848
* *[[Rhadinocerus dispar]]* Hartmann, 1906
* *[[Rhadinocerus dispersus]]* Hustache, 1938
* *[[Rhadinocerus euphorbiae]]* Hustache, 1936
* *[[Rhadinocerus flavicornis]]* Schoenherr, 1847
* *[[Rhadinocerus fulvomaculatus]]* Hustache, 1931
* *[[Rhadinocerus fuscus]]* Marshall, 1955
* *[[Rhadinocerus grisescens]]* Hoffmann, 1968
* *[[Rhadinocerus lineatus]]* Schoenherr, 1847
* *[[Rhadinocerus moerens]]* Schoenherr, 1847
* *[[Rhadinocerus paetulus]]* Marshall, 1936
* *[[Rhadinocerus signifer]]* Schoenherr, 1847
* *[[Rhadinocerus suturalis]]* Schoenherr, 1847

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Liam Liljenborg

**Liam Liljenborg** (født 18. april 2006) er en svensk alpinist, som representerer klubben IFK Falun Alpin.

## Idrettskarriere
Han deltok i sitt første FIS-renn den 19. november 2022 i Kåbdalis, og ble der nummer 43 i slalåm. Han deltok i svensk mesterskap i alpint 2023, og ble der nummer åtte i utfor, nummer sju i super-G, nummer 13 i storslalåm og nummer 19 i slalåm.

Han fikk bronse i kombinasjonen under Vinter-OL for ungdom 2024, bak Zak Carrick-Smith fra Storbritannia og Alexander Ax Swartz fra Sverige. Han ble nummer fem i super-G.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Liam Liljenborg – Sveriges olympiske komité
Sheep, Dog ’n’ Wolf

***Sheep, Dog 'n' Wolf*** er et hjernetrim- og plattformspill utviklet av Infogrames Lyon House. Det kom ut i 2001 til Windows og PlayStation.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Werner Thissen

**Werner Thissen** (1938–2025) var emeritert katolsk erkebiskop av Hamburg.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Etter å ha fullført gymnasium ved *Collegium Augustinianum Gaesdonck*, begynte Werner Thissen å studere økonomi i Köln.  Til slutt studerte han katolsk teologi og filosofi ved Universitetet i Münster.

### Prest
Den 29. juni 1966 ble Thissen presteviet i Münster. Deretter var han kapellan ved *St. Josef* i Dorsten til 1969, spiritual ved *Collegium Johanneum* i Ostbevern fra 1969 til 1971, og subrektor ved Münsters prestseminar fra 1971 til 1977. I 1974 tok han doktorgrad med en avhandling om Markusevangeliet. 

Fra 1977 ledet han sjelesorgsavdelingen i generalvikariatet i Münster. I 1984 ble han utnevnt til katedralkapittelet ved Hohen Dom i Münster. I 1986 utnevnte biskop Reinhard Lettmann ham til generalvikar. Thissen medvirket også i ARD-programmet *Das Wort zum Sonntag* i nesten ti år.

### Hjelpebiskop i Münster
Pave Johannes Paul II utnevnte Thissen til titulærbiskop av *Scampa* og hjelpebiskop i Münster den 16. april 1999. Han ble ordinert til biskop frm 24. mai 1999 av biskopen av Münster, Reinhard Lettmann; medkonsekratorene var hjelpebiskopene i Münster, Alfons Demming og Heinrich Janssen. I bispedømmet Münster var Thissen regionalbiskop med ansvar for Borken-Steinfurt-regionen.

### Erkebiskop av Hamburg
Den 22. november 2002 utnevnte pave Johannes Paul II ham til erkebiskop av Hamburg. Innsettelsesseremonien fant sted den 25. januar 2003.

Hans aldersrelaterte avskjedssøknad sendte han inn før han fylte 75 år, og den ble innvilget av pave Frans den 21. mars 2014. 

Som pensjonist bosatte Thissen seg i St. Georg-distriktet i Hamburg med vilje til å bidra i det pastorale arbeid.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782–1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802–1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819–1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852–1934) *1898
* Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873–1946) *1922
* Kardinal Josef Frings (1887–1978) *1942
* Biskop  Michael Keller (1896–1961) *1947
* Biskop Heinrich Tenhumberg (1915–1979) *1958
* Biskop Reinhard Lettmann (1933–2013) *1973
** Erkebiskop *Werner Thissen* (1938–2025) *1999

## Referanser
Sotpraktbille

**Sotpraktbille** (*Melanophila acuminata*) er en art praktbiller som lever og formerer seg i trær som er drept under skogbrann. Den er en sårbar art som er sjelden i Norge.

## Utbredelse
Sotpraktbille lever og legger egg i soleksponerte, nylig brente, stående, døde eller døende trær. Larven utvikles mellom barken og veden og nær bunnen av stammen eller på stammens synlige røtter. Den foretrekker furu, men kan også ta opphold i gran og bjørk. 

Det har blitt funnet larver av billen i ubrente stokker av gran i Canada.

Billens opprinnelige utbredelsesområde er den holarktiske sone, et samlebegrep for økosonene kalt den palearktiske sone og nearktis. Den finnes altså over det meste av Nord-Amerika, hele Europa, Asia nord for India, og i den nordligste delen av Afrika.

I Norge er sotpraktbille vurdert som «sårbar» på Norsk rødliste for arter 2021. Årsaken er at det antas at den har forekommer over et svært begrenset areal og at forekomstene er kraftig spredt. Habitatet er i nedgang og siden branner naturlig forekommer ujevnt varierer populasjonene veldig i størrelse.

## Galleri

Fil:Melanophilini (53129368442).jpg|alt=bilde av billens larve på en trestamme av furu|Billelarven
Fil:Melanophila acuminata (De Geer, 1774) (23201868195).png|alt=bilde av billen sett ovenfra|Sett ovenfra
Fil:Skogsbränna Grössjön.jpg|alt=bilde av brent skog, billens habitat|Billens habitat
Fil:Lick Fire on the Umatilla National Forest burning at night.jpg|alt=bilde av en skogbrann, billens økologiske nisje|Noen trenger skogbranner


## Brannspesialister
Sotpraktbillen er en art som tilhører en gruppe organismer man kaller «brannspesialister» eller «pyrofile». Det er minst 8 arter insekter i Norge som går under denne etiketten.

Slike insekter er raske til å finne områder ødelagt av brann, ofte mens det fortsatt brenner, slik at de oppnår en konkurransefordel. En av de første observasjonene av dette fenomenet ble beskrevet i 1885 av den amerikanske entomologen Lucius Edgar Ricksecker, som fant hundrevis av sotpraktbiller og *[[Melanophila consputa|M. consputa]]* som svermet på et lite område av forbrent douglasgran. I forbindelse med en annen observasjon fra 1964 ble det bemerket at det største antallet svermet i løpet av de første 2 dagene, og ble raskt borte når brannen var slukket.

Sotpraktbillen har høy toleranse for temperatur, har antenner som er spesielt følsomme for et fenol i røyken av brennende ved. En sammenligning med to andre arter som ikke er i gruppen av «brannspesialister» ble det vist at følsomheten for stoffet guaiacol var over 100 ganger sterkere. 

Det har blitt antatt og repertert mange ganger at et organ på bakkroppen som er følsomt for infrarød stråling kunne hjelpe denne billen med å finne branner mange kilometer unna. Etter nærmere undersøkelser er anslagene mye mer forsiktige, og det antas at disse organene er til hjelp i forbindelse med navigasjon etter ankomst. 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Syphon Filter 2

***Syphon Filter 2*** er et tredjepersonsskytespill utviklet av Eidetic til PlayStation. Det kom ut i 2000. Det er det andre spillet i *[[Syphon Filter]]*-serien og oppfølgeren til *[[Syphon Filter (videospill)|Syphon Filter]]* fra 1999.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dancing Stage Fusion

***Dancing Stage Fusion*** er et dansespill gitt ut av Konami til PlayStation og PlayStation 2 i *[[Dancing Stage]]*-serien. Det kom ut i 2004. I 2005 kom en arkadeversjon av spillet ut.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gavin Higgins

**Gavin Higgins** (født 18. april 1983 i Gloucestershire) er en britisk komponist. 

Higgins studerte horn og komposisjon ved Chetham’s School of Music, The Royal Northern College of Music og Royal College of Music.

I 2023 ble Higgins tildelt Iles-medaljen for betydelige bidrag til brassbandbevegelsen.

## Utvalgte verk
* *Ivory Ghosts* (2006)
* *Fanfares and Love Songs* (2009)
* *Destroy, Trample, As Swiftly As She* (2011)
* *Prophecies* (2016-2017)
* *So Spoke Albion* (2019)

## Referanser


## Eksterne lenker
* gavinhiggins.comHjemmeside
Mesterligafinalen i fotball for menn 2021/22

**Mesterliga-finalen 2021/2022** var den siste kampen i UEFA Champions League 2021–22, den 67. sesongen av UEFAs klubbfotballturnering, og den 30. sesongen siden den ble omdøpt fra European Champion Clubs' Cup til UEFA Champions League. Finalen ble spilt lørdag 28. mai 2022 mellom  og  på Stade de France i Saint-Denis. Dette var tredje gang de to lagene møttes i en mesterligafinale, første gang i 1981 og andre gang fire år tidligere, i 2018. Kampen endte 0-1 til , som dermed vant turneringen for 14. gang. Det er dobbelt så mange ganger som nest beste klubb, AC Milan med 7 titler.

Dette var den første finalen som ikke hadde restriksjoner på antall tilskuere siden finalen i 2019, ettersom de to foregående finalene ble berørt av Covid-19-pandemien. Finalen skulle opprinnelig spilles på Allianz Arena i München, men etter utsettelsen og flyttingen av 2020-finalen, ble alle finale-vertene forskjøvet ett år, slik at 2022-finalen ble gitt til Krestovskij stadion i St. Petersburg. Etter den russiske invasjonen av Ukraina 24. februar valgte imidlertid UEFA å flytte finalen til Stade de France. Den russiske andrepsspilleren Andrej Arshavin skulle ha vært UEFAs offisielle finale-ambassadør, men han ble frattat oppgaven etter flyttingen til Saint-Denis.

Avspark i finalekampen ble utsatt i 36 minutter på grunn av billettkaos ved inngangene til stadion.

Dette var Liverpoolmanageren Jürgen Klopps fjerde mesterligafinale, etter å ha tapt med Borussia Dortmund i 2013, tapt med Liverpool i 2018 og vunnet med Liverpool i 2019. For Carlo Ancelottis del var dette hans femte mesterligafinale. Som manager for AC Milan vant han i 2003 og i 2007, mens han tapte i 2005 for nettopp Liverpool. I tillegg vant han i 2014, da han var manager for Real Madrid. Med Real Madrids seier over Liverpool i denne finalen ble Ancelotti den første manageren med fire mesterligatitler.

**Banens beste:**
 Thibaut Courtois 

**Assistentdommere:**
Nicolas Danos (Frankrike)
Cyril Gringore (Frankrike)
**Fjerdedommer:**
Benoît Bastien (Frankrike)
**VAR dommer:**
Jérôme Brisard (Frankrike)
**VAR assistentdommere:**
Willy Delajod (Frankrike)
Massimiliano Irrati (Italia)
Filippo Meli (Italia)

## Referanser
Generalstaben (Ukraina)

**Generalstaben i Ukraina** (Ukrainsk: Генеральний штаб Збройних сил України) er den militære staben i Ukrainas forsvar. 

Det er det sentrale organet til Forsvarsadministrasjonen og fører tilsyn med den operative ledelsen av de væpnede styrkene under Ukrainas forsvarsdepartement.

Sjefen for generalstaben for Ukrainas forsvar utnevnes av Ukrainas president, som er øverstkommanderende for de væpnede styrkene. Den 28. mars 2020 ble stillingen som øverstkommanderende for de væpnede styrker i Ukraina skilt fra stillingen til sjefen for generalstaben. 

Anatoliy Barhylevych ble utnevnt til sjef for generalstaben i februar 2024 og Oleksandr Syrskyi til forsvarssjef. 

Generalstaben ble opprettet i 1991–92 på grunnlag av Kyiv militærdistrikts hovedkvarter for det tidligere sovjetiske forsvaret.

## Organisasjon
*  Ukrainas forsvarssjef
*  Sjef for generalstaben i Ukraina
* Felles operasjonsstab for Ukrainas forsvar

* Direktoratet for juridisk støtte
* Avdeling for Generaldirektoratet for etterretning
* Økonomistyring
* Kontor for assistenter til sjefen for generalstaben
* Nestleder for generalstaben
** Generaldirektoratet for personalledelse, Generaldirektoratet for moralsk og psykologisk støtte
** Generaldirektoratet for personell (J-1)
** Generaldirektoratet for operasjoner (J-3)
** Generaldirektoratet for logistikk (J-4)
** Generaldirektoratet for forsvar og mobiliseringsplanlegging av generalstaben (J-5)
** Generaldirektoratet for informasjons- og kommunikasjonssystemer for generalstaben (J-6)
** Generaldirektoratet for opplæring av Forsvaret (J-7)
** Leder for Militærmedisinsk direktorat (J-8)
** Sentralt sikkerhetsdirektorat for militærtjenesten
** Overkommandosenter
** Direktoratet for spesialoperasjoner
** Generaldirektoratet for operativ støtte
** Direktoratet for verifikasjon
** Sentraldirektoratet for informasjonssikkerhet og kryptologi
** Generaldirektoratet for militært samarbeid og fredsbevarende operasjoner
** Vitenskapelig direktorat for generalstaben  
** Militærmusikkdirektoratet
** Administrasjonsdirektoratet
** Leder for økonomisk og finansiell styring

## Referanser
Mats Mogeland

**Mats Arne Mogeland** (født 1967) er en norsk skuespiller og programleder.

## Filmografi
* *[[Børning 2]]* ()
* *[[Maniac (TV-serie)|Maniac]]*, TV 2 ()
* *[[Hodejegerne (film)|Hodejegerne]]* ()
* *[[Andreaskorset]]* ()
* *[[Fia og klovnene]]* ()
* *[[Farlig farvann]]* ()

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Øyvind Dunsæd

**Øyvind Dunsæd** er en norsk offiser i Sjøforsvaret. Han ble 26. januar 2024 utnevnt til flaggkommandør og sjef for Kystvakten, der han formelt tiltrådte 13. februar 2024.

Dunsæd gikk Sjøkrigsskolen 1999–2002.

## Referanser
Farhad Katouei Zadeh

**Farhad Katouei Zadeh** (født 1994) er en iransk komponist.

## Filmografi

## Diskografi

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Irland under VM i svømmesport 2024

**[[Irland]]** deltok under **[[VM i svømmesport 2024]]** i Doha i Qatar fra 2. til 18. februar 2024.
## Medaljevinnere (utvalg)

## Referanser
Svømming under VM i svømmesport 2024 – 50 meter brystsvømming menn

**50 meter brystsvømming menn** var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2024 i Doha, Qatar 13. og 14. februar 2024.
## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene startet 13. februar klokken 09:32.

### Semifinaler
Semifinalene startet 13. februar klokken 19:34.

### Finale
Finalen fant sted 14. februar klokken 20:01.

## Referanser
Oviraptoridae

se egen seksjon

**Oviraptoridae** er en familie med tobente løpedinosaurer med lang hals. I levende live kan de ha minnet om moderne store bakkelevende fugler som struts og emu, med raggete, pelsaktig fjærdrakt og armene holdt inntil kroppen. Hodet til oviraptoridene hadde et nebb uten tenner og var sannsynligvis altetere. Hodet bar en kam dekket av keratin. Selv om de fleste artene var middelsstore, kunne noen av slektene, som *[[Gigaraptor]]* fra Mongolia, kunne bli opp mot to ton.

## Biologi
Familien har fått navn etter det første funnene av *[[Oviraptor]]*. Skjelettet ble funnet sammen med egg, og det ble tolket som at dyret hadde forsøkt å forsyne seg med egg av *[[Protoceratops]]*, som til da var den eneste dinosauren i området man hadde funnet egg fra. Navnet *Oviraptor* betyr «eggtyv». Senere funn av slekten *[[Citipati]]* viste imidlertid at dyrene i stedet lå på eggene i rugeposisjon. Studier av isotoper av karbon i fossile egg tyder på at oviraptoridene har hatt en jevn, høy kroppstemperatur på rundt 28°C. I levende live har oviraptorene hatt fjær for å holde seg varm, og lange fjær på armene, som den kan ha brukt til å holde eggene varme.

## Egg og reir
Eggene til oviraptorider og andre liknede grupper ligger to og to i reirene. Dette viser at disse dinosaurene hadde to funksjonelle eggstokker og la egg i par, i motsettning til dagens fugler som bare har én funksjonell eggstokk og legger egg én og én. Oviraptoridene hadde ekstra store egg i forhold til kroppstørelsen. De største eggene av noen dinosaurer som er funnet er fra en oviraptorid eller nær slektning, og kunne bli opp til 60 cm i lengde, og ble trolig lagt av *Gigantoraptor*, *[[Beibeilong]]* eller en annen stor oviraptorid eller nær slektning av dem.

## Slekter
Oviraptorer har blitt funnet flere steder i Mongolia og Nord-Kina. Mange av funnene er fragmentariske, og det er usikkerhet knyttet til om en del av funnene er egne slekter og arter,eller om det er eldre eller yngre utgaver av arter funnet andre steder, eller om det kan skyldes kjønnsdimorfisme.

***Ekte oviraptorider**
***[[Citipati]]*
***[[Corythoraptor]]*
***[[Huanansaurus]]*
***[[Oviraptor]]*
***[[Rinchenia]]*
***[[Conchoraptor]]*
***[[Ganzhousaurus]]*
***[[Heyuannia]]*
***[[Jiangxisaurus]]*
***[[Khaan]]*
***[[Machairasaurus]]*
***[[Nemegtomaia]]*
***[[Oksoko avarsan|Oksoko]]*

***Grupper med usikker tilhørighet**
***[[Banji]]*
***[[Gobiraptor]]*
***[[Luoyanggia]]*
***[[Nankangia]]*?
***[[Nomingia]]*?
***[[Shixinggia]]*
***[[Tongtianlong]]*
***[[Yulong mini|Yulong]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
A3-problemløsning

**A3-problemløsning** eller **A3-metoden** er en strukturert metode for problemløsning og kontinuerlig forbedring som består av en rekke spørsmål. Spørsmålene og svarene fikk opprinnelig plass på et ISO A3-papirark, men har senere blitt mer vanlig på digital form.

Metoden ble først brukt hos Toyota, og er mye brukt innen strømlinjeformet produksjon. Den gir en enkel og streng prosess som veileder arbeidere i problemløsing. Et eksempel på en adapsjon er *systemorientert A3* (S-A3).

## Se også
* Fiskebeindiagram
* Kvalitetssikring
* Kvalitetsstyring
* Problemløsing
* Rotårsaksanalyse 
* Shewhart-syklusen
* Verdistrømskartlegging 

## Referanser
Christopher Gunning

**Christopher Gunning** (født 5. august 1944 i Cheltenham, død 25. mars 2023 i Hertfordshire) var en engelsk komponist av konsertverk og musikk for film og TV.

Gunnining studerte komposisjon, piano og perkusjon ved Guildhall School of Music and Drama under Richard Rodney Bennett og Edmund Rubbra.

Gunning var en av Storbritannias mest allsidige komponister. Hans lange karriere tok inn arrangementer for popstjerner, kjente kommersielle kampanjer, TV-kreditter, filmer inkludert *La Vie en Rose* (som han vant en BAFTA for) og temaet for TV-serien Poirot, med David Suchet i hovedrollen. Gunning skrev også 13 symfonier, en rekke konserter og andre konsertverk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paul-Siméon Ahouanan Djro

**Paul-Siméon Ahouanan Djro** (født 19. desember 1952 i Bingerville i Elfenbenskysten i Fransk Vest-Afrika, død 12. februar 2024 i Abidjan) var en ivoriansk katolsk geistlig og erkebiskop av Bouaké.

## Liv og virke
### Prest
Paul-Siméon Ahouanan Djro sluttet seg til fransiskanerordenen og ble etter sin teologiske opplæring ordinert til prest den 19. juli 1981.

### Biskop av Yamoussoukro
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Yamoussoukro den 6. desember 1995. Han ble ordinert til biskop av den emeriterte erkebiskop av Abidjan, kardinal Bernard Yago, den 16. mars året etter; medkonsekratorer var Vital Komenan Yao, erkebiskop av Bouaké, og Luigi Ventura, apostolisk nuntius til Elfenbenskysten.

### Koadjutorerkebiskop av Bouaké
Den 12. januar 2006 utnevnte pave Benedikt XVI ham til koadjutorerkebiskop av Bouaké.

### Erkebiskop av Bouaké
Da Vital Komenan Yao døde den 22. september samme år, etterfulgte han ham som erkebiskop av Bouaké.

Erkebispedømmet Bouaké var i en av regionene spesielt hardt rammet av sosiale og militære kriser, og erkebiskop Ahouanan Djro ble jevnlig bedt om å fungere som mekler. I 2015 ble Ahouanan Djro utnevnt av president Alassane Ouattara til å lede den nasjonale kommisjon for forsoning og kompensasjon av ofre (*Commission Nationale pour la Réconciliation et l'indeminsation des Victimes* - Conariv) for å hjelpe og kompensere ofrene for volden etter valget i 20110-2011. Hans oppgave var å «fullføre arbeidet til den oppløste kommisjon for dialog, sannhet og forsoning (Cdvr)». I Cdvr-kommisjonen var han nestleder sammen med tidligere statsminister Charles Konan Banny, som var leder for denne institusjonen fra september 2011 til desember 2014. Etter å ha fullført disse oppgavene ble han oppført av *Association des conseils en lobbying et affaires publiques de Côte d'Ivoire* (Aclap-Ci) på listen over de hundre mest innflytelsesrike mennesker i landet.

Paul Siméon Ahouanan Djro døde 12. februar 2024 i Abidjan i sitt 72. år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
* Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
* Kardinal Giovanni Tacci Porcelli (1840-1895) *1876
*Pave Johannes XXIII (1881-1963) *1924
* Kardinal Bernard Yago (1916-1997) *1960
* Erkebiskop *Paul-Siméon Ahouanan Djro*, O.F.M. (1952-2024) *1996

## Referanser
Taishō Tripiṭaka, seksjon 15

**Taishō Tripiṭaka, seksjon 15** er den 15. seksjonen av den øst-asiatiske buddhistiske tekstsamlingen Taishō Tripiṭaka. Seksjonen har tittelen 瑜伽部, som er *yújiā bùlèi* på kinesisk og *yuga-burui* på japansk. Seksjonen inneholder inneholder inneholder tekster fra skolen yogachāra. Den befinner seg i fra slutten av bind 30 til bind 31 i Taishō Tripiṭaka, og omfatter tekstene nr 1579–1627.

### Bind 30 (上), del 1

### Bind 31 (下), del 2
Japan Skating Federation

**Japan Skating Federation** (japansk: 日本スケート連盟) er det nasjonale idrettsforbundet i Japan for idrettene: kunstløp, hurtigløp på skøyter og kortbaneløp. Forbundet ble grunnlagt i 1929.

Den nåværende presidenten (siden 2019) er Akihisa Nagashima, medlem av Representantenes hus i Japan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Offisielle resultater og data
Taishō Tripiṭaka, seksjon 14

**Taishō Tripiṭaka, seksjon 14** er den 14. seksjonen av den øst-asiatiske buddhistiske tekstsamlingen Taishō Tripiṭaka. Seksjonen har tittelen 中觀部, som er *zhōngguān bùlèi* på kinesisk og *chūgan-burui* på japansk. Seksjonen inneholder inneholder inneholder tekster fra skolen mādhyamaka. Den befinner seg i første del av bind 30 i Taishō Tripiṭaka, og omfatter tekstene nr 1564–1578.
Taishō Tripiṭaka, seksjon 13

**Taishō Tripiṭaka, seksjon 13** er den 13. seksjonen av den øst-asiatiske buddhistiske tekstsamlingen Taishō Tripiṭaka eller *Taishō shinshū daizōkyō* (大正新脩大藏經).

Seksjonen har tittelen 毘曇部, som er *pítán bù* på kinesisk og *bidon-bu* på japansk. Seksjonen inneholder skolastiske avhandlinger (abhidharma) fra de indiske skolene *[[sarvāstivāda]]*, *[[vaibhāṣika]]*, *[[dharmaguptaka]]* og *[[sautrāntika]]*. Den befinner seg i bind 26–29 i Taishō Tripiṭaka, og omfatter tekstene nr 1536–1563.

### Innhold
Tekstene 1536–1544 er de syv abidharmatekstene til sarvāstivāda, to av dem i to oversettelser (1541–1542 og 1543–1544).

Tekst nr 1545 er en abhidharmatekst fra skolen vaibhāṣika, som også finnes i to delvise oversettelser (1546–1547).

Tekst nr 1548 er en abidharmatekst fra skolen dharmaguptaka.

Tekst nr 1549 er primært en sarvāstivādatekst, men inneholder også idéer fra andre buddhistiske skoler såvel som fra katha upanishad.

Den neste teksten er en sarvāstivādatekst og finnes i tre oversettelser (1550–1552).

Også tekst nr 1553 er en sarvāstivādatekst.

Tekst nr 1554 er skrevet av som en introduksjon til en tekst skrevet av Vasubandhu.

Sistnevnte finnes i fire oversettelser (1558–1561) og er en kondensert fremstilling av sarvāstivāda-skolens abhidharma; fremstillingen er ikke uten kritikk, og inntar holdninger som er assosiert med skolen sautrāntika.

Tekst nr 1555 og 1556 er en sarvāstivādatekst i to oversettelser.

Tekst nr 1557 var den første abidharmateksten som ble oversatt til kinesisk.

Tekst nr 1562 er et motargument mot noe av det som presenteres i den ovennevnte tekst av sautrāntika; kritikken uttrykkes fra perspektivet til sarvāstivāda.

Den siste teksten (nr 1563) er ytterligere kommentarer til sautrāntika's abhidharma fra den ortodokse posisjonen til sarvāstivāda.

### Bind 26 (一), del 1

### Bind 27 (二), del 2

### Bind 28 (三), del 3

### Bind 29 (四), del 4

## Referanser




## Litteratur
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Se også
* Abhidhamma pitaka, abhidharmatekstene til theravādaskolen i pāḷikanonen
Cause for Divorce

***Cause for Divorce*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Hugh Dierker.

## Handling
Den unge konen Laura Parker blir forfulgt av en tidligere college-kjæreste, den velstående Martin Sheldon. Men han bryr seg ikke om at hun allerede er gift med en annen mann. 

Sheldon er uvitende om at datteren hans Ruth - som allerede er gift med en ung advokat - har blitt forelsket i den kriminelle Lorenz. Ruth planlegger å forlate ektemannen sin for ham, og dette fører til en rekke problemer.

## Skuespillere
* Helen Lynch som Ruth Metcliffe
* Fritzi Brunette som Laura Parker
* Pat O'Malley som Howard Metcliffe
* James O. Barrows som Prof. Williams
* Peter Burke som Lorenz
* David Butler som Tom Parker
* Charles Clary som Martin Sheldon

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svømming under VM i svømmesport 2024 – 200 meter ryggsvømming menn

**200 meter rygg menn** var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2024 i Doha, Qatar 15. og 16. februar 2024.
## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene startet 15. februar klokken 09:56.

### Semifinaler
Semifinalene startet 15. februar klokken 20:33.

### Finale
Finalen fant sted 16. februar klokken 19:59.

## Referanser
Svømming under VM i svømmesport 2024 – 200 meter ryggsvømming kvinner

**200 meter rygg kvinner** var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2024 i Doha, Qatar 16. og 17. februar 2024.
## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene startet 16. debruar klokken 09:52.

### Semifinaler
Semifinalene startet 16. februar klokken 19:20.

### Finale
Finalen startet 17. februar klokken 19:16.

## Referanser
Can a Woman Love Twice?

***Can a Woman Love Twice?*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av James W. Horne.

## Handling
Mary Grant, som ble enke på grunn av krigen, prøver å forsørge seg selv og barnet sitt ved å jobbe for en kabaret. Hun får et tilbud fra Abner Grant om å bo på ranchen hans, og han tror feilaktig at hun er kona til hans egen sønn som døde under første verdenskrig. Men uventet kommer denne sønnen tilbake i live, og til slutt Mary og sønnen hans et ordentlig ektepar.

## Skuespillere
* Ethel Clayton som Mary Grant
* Muriel Frances Dana som Thomas Jefferson Grant
* Kate Lester som Mrs. Grant
* Fred Esmelton som Coleman Grant
* Victory Bateman
* Wilfred Lucas som Franklyn Chase

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Canyon of the Fools

***Canyon of the Fools*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Val Paul.

## Handling
Robert McCarthy reiser med tog til en avsidesliggende gruve-leir som ligger i nærheten av et uutforsket område kalt Canyon of the Fools. Underveis oppdager Robert at hans tidligere kjæreste May på det samme toget, etter å ha lovet å gifte seg med Jim Harper som hun skal møte ved den samme leiren. Robert blir lagt merke til av sheriff Maricopia Jim (spilt av Jack Curtis) kort tid etter ankomst til leiren.

Sheriffen ansetter ham snart som assisterende sheriff, for å håndtere en fredløs gjeng som opererer i området deres. Men Robert ønsker også å hevne seg på en mann som heter Torrance, som tidligere hadde fått ham urettmessig dømt for en forbrytelse. Men det viser seg at Jim Harper, som May etter planen skal gifte seg med, er lederen for disse kjeltringene. Etter en rekke eventyr redder han May, og blir kvitt alle de kriminelle.

## Skuespillere
* Harry Carey som Robert 'Bob' McCarthy
* Carmen Arselle
* Marguerite Clayton som May
* Jack Curtis som Sheriff Maricopia Jim
* Mignonne Golden som Aurelia
* Joe Harris som Terazaz
* Charles Le Moyne som Swasey

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svømming under VM i svømmesport 2024 – 100 meter brystsvømming kvinner

**100 meter brystsvømming kvinner** var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2024 i Doha, Qatar 12. og 13. februar 2024.
## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene startet 12. februar klokken 10:04.

### Semifinaler
Semifinalene startet 12. februar klokken 19:28.

### Finale
Finalen fant sted 13. februar klokken 20:45.

## Referanser
Milano–Torino 2024

**Milano–Torino 2024** var et endags sykkelritt i Italia. Rittet var for mannlige, profesjonelle syklister, og var en del av UCI ProSeries 2024.

Rittet ble vunnet av Alberto Bettiol.
## Lag

## Resultater

## Startliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
*
Maserati Indy

**Maserati Indy** er en luksuriøs grand tourer familiebil laget av italienske Maserati mellom 1969 og 1975. 

Navnet kommer av fabrikkens seier med Maserati 8CTF tretti år tidligere (1939) i Indianapolis 500.

Indy ble utformet av karosseribyggeren Vignale som en coupe, med to dører og fire seter, samt et romslig bagasjerom med stor bakluke.

Indy har bakhjulsdrift med 4,2 liters V8 bensinmotor bygget i amulinium, med fire forgassere, som yter 265 hestekrefter. En femtrinns manuell girkasse fra tyske ZF Friedrichshafen var standard, men man kunne på bestilling få tretrinns automat fra amerikanske Borg-Warner.

Motoren vokste til 4,7 liter i 1970 da man også gikk over til innsprøytning av drivstoff, og en effektøkning til 290 hestekrefter. Året etter kom **Indy America** med 4,9 liter og 320 hestekrefter.  

Etter at Citroën kjøpte fabrikken i 1973 gikk Indy over til hydrauliske bremser. 

I alt laget man 1 104 Indy.

## Referanser
Peleropsella

***Peleropsella*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae).

## Utseende
Små (2 – 7&nbsp;mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell. **Hodet** er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. **Dekkvingene** har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". **Beina** er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.

## Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *[[Cecropia]]*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Øst-Afrika (Zanzibar).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae    (= Zygopinae)
******* Stammen Peloropodini Hustache, 1932 	  				
******** Slekten ***Peleropsella*** Hustache, 1931 
********* *[[Peleropsella zanzibarica]]* Hustache, 1931

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Vårscenefest

**Vårscenefest** er en scenekunstfestival i Tromsø. Festivalen ble for første gang arrangert i 2010 og har siden den gang blitt arrangert årlig i månedsskiftet april/mai. Festivalen er en arena for ulike retninger innen scenekunst; dans, teater, performance og musikkteater, og målet er å presentere et mangfoldig og risikovillig program for publikum. Festivalen ble etablert av RadArt og Rådstua Teaterhus og ble i 2019 en egen organisasjon med styre og et programråd som kuraterer festivalen. 

Festivalen presenterer scenekunstopplevelser fra det frie scenekunstfeltet og vil tilby publikum nye perspektiver på tvers av sjanger. De tar i bruk mange utradisjonelle scenerom og har et særlig fokus på å presentere kunst fra de nordlige områdene; i 2022 hadde de ekstra fokus på samisk kunst.  

Vårscenefest samler regionale, nasjonale og internasjonale scenekunstnere og blir ansett som et viktig møtepunkt for scenekunstfeltet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hankyu

**Hankyu Corporation** (阪急電鉄株式会社, Hankyū Dentetsu Kabushiki-gaisha) er et jernbaneselskap i Japan, grunnlagt i 1907.
## Statistikk
* Passasjerer per år (2023): 571,6&nbsp;mill.
* Jernbanelengde: 138&nbsp;km 
* Stasjoner: 90
* Stasjon med størst persontrafikk:Osaka-Umeda(542&nbsp;000)
* Ansatte: 3&nbsp;063

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjon om Hankyu
Anna Karoline Bjelvin

**Anna Karoline Løseth Bjelvin** (født i 1992) er en norsk skuespiller .

Hun er utdannet musikalartist ved Bårdar Akademiet og Kulturama Akademien i Stockholm.  Hun har også utdanning fra Complete Vocal Institute i København. Bjelvin har siden 2017 hatt sin base i Tromsø hvor hun har vært tilknyttet Hålogaland Teater  i tillegg til å ha roller som sanger og skuespiller ved andre nordnorske teatre og kompanier som Nordland Teater, Tromsø Byteater og Katma.

Bjelvin har gjort visekonserter, dubbing og film som blant annet live Dub for TIFF jr, NRK *Dypet* og *Ho Mamma e Dau for helvete.* 

Bjelvin har medvirket i forestillinger som *Snøfall, Bølgebrus, Pinocchio* og *Ronja Røverdatter*. I tillegg til å være utøver har hun også vært instruktør for Lille Hålogaland Teater, hatt regi på julemusikalen *Jul i Hjertet* og er konferansier for allsangskonserten Sangskatten med Arktisk Filharmoni.

I 2019 ble hun nominert til Gulljerven i kategorien "Årets kabeltrekker", og i 2023 mottok hun statens kunstnerstipend. 

## Roller

* 2024: *Skjervøykongen,* Arktisk Filharmoni
* 2024: *Little Shop of Horrors,* Hålogaland Teater
* 2023: *Kjære Albert,* Hålogaland Teater
* 2023: *PUSSYCATS!,* Hålogaland Teater
* 2022: *Splæsj!,* Hålogaland Teater, Katma
* 2022: *Takk for alt* Hålogaland Teater, Katma
* 2021: *Snøfall,* Hålogaland Teater
* 2021: *Bølgeburs,* Hålogaland Teater/ Katma
* 2021: *Så som i himmelen,* Nordland Teater
* 2020: *Bare Bremnes,* Hålogaland Teater
* 2020: *Pinoicchio- du er bra nok, treskalle!,* Hålogaland Teater
* 2019: *Ritsj,* Katma (scenemester, inspisient, tunréleder)
* 2019: *Opretten om Mack,* Hålogaland Teater
* 2018: *Et juleeventyr,* Hålogaland Teater
* 2018: *Tilde og kampen om Era,* Tromsø Byteater
* 2017: *The Sound of Music,* Hålogaland Teater
* 2017: *Robin- en røverhisorie,* Tromsø Byteater

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peltophorus

***Peltophorus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). Conoderinene kan særlig kjennes på at fasettøynene er uvanlig store, og øyesnutebiller ville være et godt norsk navn på denne gruppen. Gruppen er meget artsrik i tropene, men de fleste artene er sannsynligvis ennå ikke beskrevet. I de siste årene er det blitt samlet inn store mengder materiale fra trekroner i tropene, som foreløpig ikke er taksonomisk utredet.

## Utseende
Middelsstore (ca. 8 millimeter) snutebiller, kroppsformen avlang. Grunnfargen er mørk, men med gulhvite tegninger. Fasettøynene er store og flate, den middels lange snuten kan foldes inn under brystet.

## Levevis
Larvene lever i stilker og frø av agaver.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og det sørligste Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae  Schönherr, 1833  (= Zygopinae)
******* Stammen **[[Zygopini]]** Lacordaire, 1865
******** Slekten ***Peltophorus*** Schönherr, 1845
********* *[[Peltophorus commidendri]]* Decelle, 1972
********* *[[Peltophorus jordani]]* Heller, 1895
********* *[[Peltophorus polymitus]]* Boheman, 1845

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Acamptopsis

***Acamptopsis*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.

## Utseende
Små, sylindriske, matt brunlige snutebiller. Kroppen er gjerne kledt med litt oppstående skjell og virker noe "rufsete".

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Noen arter kan også forekomme i bygningstømmer, men dette er da infisert av sopp. 

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika og Karibia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], [[Cossoninae]]** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Acamptini]]** LeConte, 1876
******** Slekten ***Acamptopsis*** Champion, 1909
********* *[[Acamptopsis cubanus]]* Champion, 1909
********* *[[Acamptopsis encaustus]]* Champion, 1909
********* *[[Acamptopsis eucanotus]]* Champion, 1909

## Referanser




## Eksterne lenker
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter https://bugguide.net/node/view/277130
*
Mastersinella

***Mastersinella*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.

## Utseende
En liten, slank, halvblank, brunrød snutebille. Snuten er ganske lang, de knebøyde antennene sitter festet midt på denne. Hodet er lite, men fasettøynene forholds store. Pronotum er rundet, grovt og tett punktert. Dekkvingene er jevnbrede med rader av grove punktgroper. Beina er forholdsvis korte.

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Disse billene er knyttet til primitive bartrær (kransgraner) og konglepalmer.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det østlige Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], Cossoninae** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Araucariini]]** Kuschel, 1966
******** Slekten ***Mastersinella*** Lea, 1896 - én art
********* *[[Mastersinella octoarticulata]]* Lea, 1896

## Referanser




## Eksterne lenker

*