Paul Lowe

**Paul Edward Lowe** (født 27. september 1936 i Homer i Louisiana) er en tidligere halfback i amerikansk fotball som spilte for Los Angeles / San Diego Chargers og Kansas City Chiefs i American Football League (AFL) fra 1960 til 1969. Han vant en AFL-tittel med Chargers i 1963 og et Super Bowl med Chiefs i 1969. Han spilte college football for Oregon State Beavers.

## TIdlig liv
Lowe ble født i Homer i Louisiana og vokste opp i Los Angeles. Han gikk på Centennial High School i Compton i California, hvor han skilte seg ut i amerikansk fotball, friidrett og basketball.

## College
Lowe gikk på Oregon State University og spilte for skolelaget Oregon State Beavers under hovedtrener Tommy Prothro. Som sophomore i 1956 var han andre tailback bak starteren Joe Francis i Ducks’ single-wing offense. Lowe hadde 113 løp for 407 yards og seks touchdowns og fullførte 13 av 26 pasningsforsøk for 293 yards. Han var en honorable mention for All-America fra United Press, som også valgte ham inn på sitt andrelag for All-Coast. Oregon State vant divisjonen, ble rangert #11 nasjonalt og spilte i Rose Bowl 1957 hvor de tapte mot Iowa Hawkeyes. Etter å ha tatt en pause fra idretten som junior var han tilbake som reserve som senior, med 100 yards på 6 fullførte pasninger av 17 forsøk samt 62 løp for 162 yards og to touchdowns.

## Profesjonell karriere
Etter studietiden gikk Lowe udraftet gjennom NFLs draft i 1959. Han spilte for San Francisco 49ers under sesongoppkjøringen 1959, men ble løslagg før sesongstart etter å ha pådratt seg en ankelskade.  Han flyttet tilbake til Los Angeles i California for å finne seg en jobb og støtte sin kone, Sophia Lowe. Han tok en stilling i postrommet til Carte Blanche Credit Card Corporation, som var eid av Hilton-familien.

I 1960 var Barron Hilton, sønn av hotellmogulen Conrad Hilton, den originale eieren av Los Angeles Chargers i den nye ligaen American Football League. Chargers’ general manager Frank Leahy spurte Lowe om å besøke lagets treningsleir på bakgrunn av Lowes tid med Orgeon State Beavers. Lowe endte opp med å bli signert som en free agent. Hans første berøring i AFL var en 105-yard touchdown i Chargers’ første treningskamp. I 1960 endte Chargers sesongen 10–4 og som divisjonsmestere i AFL Western Division. Han ledet laget med 855 yards på 136 løp og satte en personlig rekord med 6,3 yards per løp, og hadde også 23 mottakelser for 377 yards. Lowe var nummer to i ligaen på løp, 20 yards bak Dallas Texans’ Abner Haynes, og ble utnevnt til All-AFL førstelag som halfback. I American Football League Championship Game 1960 hadde Lowe 165 yards på løp.

I sesongåpningen 1961 mot Texans hadde Lowe Chargers’ lengste play fra scrimma med et løp på 87 yards, en rekord som fremdeles er stående. Han måtte stå over 1962-sesongen etter å ha brukket armen. I 1963 var han tilbake, løp 1 010 yards og ble utnevnt AFL Comeback Player of the Year av Associated Press. I tittelkampen hadde Lowe 94 yards på 12 løp, inkludert en 58-yard touchdown, da Chargers vant 51–10 over Boston Patriots. En muskelskade hindret Low i 1964, og han løp totalt for 496 yards i løpet av sesongen.

I 1965 ble Lowe utnevnt AFL MVP av *[[The Sporting News]]* da han satte en ligarekord med 1 121 yards på løp og seks touchdowns. Han ble den første spilleren i AFL til å ha 1 000 yards på løp to sesonger etter å ha løpt for 99 yards da Chargers sikret lagets femte divisjonstittel på seks år etter en 37–26 seier over Houston Oilers. I sesongfinalen mot Oakland Raiders slo han Clem Daniels’ sesongrekord på 1 099 yards på løp som han satte i 1963. Han ble igjen utnevnt AFL Comeback Player of the Year, og delte andreplass med lagkamerat Lance Alworth i avstemningen for UPI AFL-AFC Player of the Year.

Low hadde 643 yards på løp i 1966 og kun 71 yards (2,5 per løp) i 1967. Etter å ha løp for ni yards på kun ett løp i sesongåpningen i 1968 ble han waived. Han var kun 27 yards fra å nå totalt 5 000 yards på løp. Lowe signerte med Kansas City Chiefs etter at alle lagets seks running backs ble skadet. Han spilte emd Chiefs i to sesonger og vant en Super Bowl-ring da de i 1969 slo Minnesota Vikings 23–7 i Super Bowl IV.

## Arv
Lowe ble utnevnt All-AFL fire gagner, inkludert to ganger på første lag, og var en AFL All-Star to ganger. Han hadde i snitt 4,9 yards per løp i karrieren, som er en lagrekord for Chargers og best i AFL. Han satte en rekord på profesjonelt nivå ved å ha 100+ yards på 14 eller færre løp seks ganger. Hans 4 995 yards på løp totalt var nest flest i AFL. Han ledet Chargers på løp fem ganger, og hadde to sesonger med over 1 000 yards. Hans 4 972 yards med Chargers forble en lagrekord frem til 2004, da den ble slått av LaDainian Tomlinson. Lowe enten ledet eller var nummer to i AFL i touchdowns på løp fire ganger. Han er også en av kun 20 spillere som spilte i AFL gjennom alle ligaens ti sesonger.

I 1970 valgte Pro Football Hall of Fame Lowe som running back på All-Time All-AFL Team. I 1979 ble han innlemmet i Los Angeles Chargers Hall of Fame.

## Karrierestatistikker i NFL

### Seriespill

## Helse
Lowe har hatt øresus siden 1965. Etter en CT-scan i 2017 fant en nevrolog at bildene «showed atrophy of frontal lobes, and his testing showed...moderate dementia». I 2018 fikk Lowe $25 000 fra NFL for massesøksmål relatert til hjernerystelse.

## Referanser