Gertrud Kolmar

**Gertrud Kolmar** (født **Gertrud Käthe Chodziesner**; 1894–1943) var en tysk poet av jødisk opprinnelse. Hun levde i Berlin hele sitt liv, fra hun ble født i 1894, til hun ble deportert til Auschwitz og drept i 1943. Det meste av hennes forfatterskap ble utgitt posthumt. Hun var kusinen til Walter Benjamin.   

## Biografi
Kolmar ble født inn i en intellektuell middelklassefamilie i Berlin, 10. desember 1894. Hennes far var forvarsadvokaten Ludwig Chodziesner, hennes mor het Elise Schönflies Chodziesner. Kolmar var eldst av fire barn. Hun utviklet et spesielt tett bånd med sin yngste søster, Hilde (født 1905). Hennes korrespondanse med søsteren er en av kildene til kunnskap om Kolmars liv.   

Kolmar var skolert innen flere språk. Som svært ung arbeidet hun i en barnehage, mens hun studerte russisk. Etterpå tok hun en grad i fransk og engelsk, hvorpå hun arbeidet som tolk for militæret i 1916. Hun ble flere ganger ansatt privat som lærer for døve barn.  

I 1917 ble hun gravid etter en skuffende romanse og instruert av sine foreldre til å abortere. Flere mener, blant andre Kirsten Krick-Aigner, at dette kan ha forårsaket den tilbakevendende benyttelsen av barnløse kvinner som motiv i Kolmars lyrikk.

Da Kolmars foreldre ble gamle og syke, forpliktet hun seg til å ta vare på dem. Til tross for nazismens fremvekst og den systematiske antisemittismen, ble Kolmar værende hos sin gamle far i Berlin, til han ble sendt til Theresienstadt i 1942. Kolmar skal ha gjort noen forsøk på å dra til England eller Palestina og studerte hebraisk med tanke på å dra til Palestina, men måtte ha en jobb der for å få visa. I 1940 ble hun beordret til å jobbe i rustningsindustrien, før hun tre år senere, den 27. februar 1943, ble innsamlet av nazistene under deres *[[Fabrikaktion]]* og transportert med tog til Auschwitz-Birkenau den 2. mars, hvor det antas at hun ble drept neste dag da toget ankom leiren.

## Litterære utgivelser (utvalg)
Kolmar debuterte med diktsamlingen *Im Herbst* (*Om høsten*) i 1917, på oppfordring fra sin far.   

I 1930–1931 skal Kolmar ha skrevet romanen *Die Jüdische Mütter* (*Den jødiske moren*) som først ble publisert posthumt i 1978.   

I 1938 publiserte forlaget Jüdischer Buchverlag Erwin Loewe diktsamlingen *Die Frau und Die Tiere* (*Kvinnen og beistene*). Samlingen inneholder blant annet hennes selvbiografiske dikt «Die Dichterin» («Den kvinnelige poeten»). De trykte opp eksemplarer til  medlemmer, men ettersom det var et jødisk forlag, ble de stengt et par måneder senere, i november under en pogrom. Det er usikkert om forlaget rakk å sende ut alle bøkene.    

Til tross for gode tilbakemeldinger på det som ble offentliggjort, skrev Kolmar svært mye gjennom sitt liv uten å publisere. Fortsatt er det arbeider av henne som ikke er utgitt. En del av hennes manuskripter skal være å finne i Gertrud Kolmar-arkivene i Marbach, i Tyskland.     

## Litteraturhistorisk plassering
Stilmessig blir Kolmar ofte sett på som uavhengig av sine omgivelser. Ordet 'barokk' er ofte å finne. Hun frekventerte heller ikke miljøer med andre diktere og deltok ikke i noen estetisk skole, selv om hun kan erkjenne påvirkning fra fransk symbolisme. Brigitte M. Goldstein sier hun ofte antas å ha vært påvirket av Rainer Maria Rilke, men Kolmar selv skal ha sagt at hun oppdaget Rilke, som hun riktignok beundret, for sent til å være formet av ham i sin egen poesi. Goldstein beskriver Kolmar som en «lyrisk poetl, som «bare skjer». 

Tematisk sett, leser Kirsten Krick-Aigner Kolmar i forbindelse med jødisk identitet. Hun setter henne i sammenheng med andre tysk-jødiske forfattere, som Else Lasker-Schüler, Nelly Sachs og Rose Ausländer, som alle, sier Krick-Aigner, hadde sin jødiske arv som sentral innflytelse i sin litteratur. Hun mener at Kolmar, i sine senere dikt, uttrykker den overveldende fortvilelsen og maktesløsheten de tyske jødene opplevde i forbindelse med Shoah, ved hjelp av sitt symbolske billedspråk. 

Kolmar blir ofte omtalt som spirituell, med et overveldende, rikt indre liv som synliggjøres gjennom den språksikre og eksotiske symbolikken. For eksempel utdyper Wera Sæther dette i etterordet til sin oversettele av Kolmars *Welten* (*Verdener*) som kom ut på norsk i 2004.

## Referanser