Sebastian Sailer

**Sebastian Sailer** (opprinnelig *Johann Valentin Sailer*, født 12. februar 1714 i Weißenhorn i Schwaben i det habsburgske Vorderösterreich, død 7. mars 1777 i Obermarchtal i Vorderösterreich) var en tysk katolsk prest tilhørende premonstratenserne. Han var predikant og forfatter, særlig kjent for sine komedier på schwabisk. Han skerv også historiske og historiske skrifter. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Johann Valentin Sailer Sailer var sønn av en skriver for Fugger-grevene i Weißhorn. Allerede i barndommen gikk han inn i det premonstratensiske klosteret Obermarchtal. I 1730 tok han ordensnavnet *Sebastian*, i 1732 avla han sine ordensløfter.

### Prest
I 1738 ble han ordinert til prest. Fra 1732 var har han professor ved Obermarchtal klosterskole, blant annet i kanonisk rett. Han var ogsåsogneprest i landsbyene Seekirch am Federsee og Reutlingendorf (den tiden understilt Obermarchtal).

### Diktning
1700-tallets offentlighet skal ha respondert eller reagert spesielt sterkt på hans type humor, spesielt med tanke på at den kom fra en premonstratensisk munk. Fror eksempel fra hans skrift om skapelsen (*Die Schwäbische Schöpfung*): Adams utrop av irritasjon etter å ha bitt i eplet (*Dar Tuifel hôt is b'schissa; o hätt i itt drei' bissa*; Djevelen har driti oss ut; jeg skulle ønske han ikke hadde bitt av det) ville provosert mange også mang en moralens vokter etter barokken også. 

Det faktum at Sailer fikk lov til å skrive hyllestkantater til i det minste den senere dronning i Frankrike, tyder på at i det minste hans munkemedbrødre i Frankrike godtok hans svkrivende virke, og ikke hindret ham.

*Die Schwäbische Schöpfung*, utgitt etter forfatterens død, ble satt stor pris på av forfattere som Johann Wolfgang von Goethe, som syntes pater Sailer var veldig underholdende, og Eduard Mörike, som leste den med stor glede og ofte siterte forfatteren. Imidlertid skrev verken Goethe (som var fra Hessen) eller Mörike (som var schwabisk) noen gang på dialekt, selv om Goethe skrev i Dichtung und Wahrheit: «enhver provins elsker sin dialekt: for det er elementet som sjelen skaper sin pust i.» Likevel ser Martin Stern (1956) *Den schwabiske skapelsen* som et oppspill til Goethes egne farser.

Forfatteren Wilhelm Schussen skrev i 1924 at man bør lære seg «schlesisk av kjærlighet til Gerhart Hauptmann, nedertysk av kjærlighet til Fritz Reuter og bayersk av kjærlighet til Ludwig Thoma. Man bør også lære schwabisk for kjærlighet til den praktfulle Sailer.»

## Bibliografi (i utvalg)

### Verk skrevet på schwabisk dialekt
**Schöpfung der ersten Menschen, der Sündenfall und dessen Strafe* (oftest kalt *Die Schwäbische Schöpfung*) 1743
**Der Fall Luzifers* etter 1738 online (projekt-gutenberg.org) 
**Die sieben Schwaben, oder: Die Hasenjagd* omkring 1756
**Beste Gesinnungen Schwäbischer Herzen*  1770
**Die Schultheißenwahl zu Limmelsdorf* 1770
**Die schwäbischen heiligen drei Könige* 1771
**Bauernhochzeit*
**Peter als Gott Vater*

### Teologiske og historiske arbeider
**Vier Sendschreiben wider H. P. Aug. Dornblüth*, publisert under pseudonymet Benastasii Liares, 1755-1756
**Das Marianische Orakel* 1763
**Kempensis Marianus* 1764
**Geistliche Reden*, tre bind, 1766-1770
**Das jubilierende Marchtall* 1771
**Geistliche Schaubühne* 1774

## Litteratur
*Hans Albrecht Oehler: *Sebastian Sailer. 1714-1777. Chorherr, Dorfpfarrer, Dichter*. Marbacher Magazin, Vol. 76. Deutsche Schillergesellschaft, Marbach am Neckar 1996, 

## Referanser


## Eksterne lenker
*Sailer Museum in Dieterskirch