open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Benny Mario Travas

**Benny Mario Travas** (født 1966) er en pakistansk katolsk geistlig og erkebiskop av Karachi.
## Liv og virke
### Prest
Benny Mario Travas ble presteviet for erkebispedømmet Karachi den 7. desember 1990.

Etter syv år i menighetspastoralt arbeide, tok han lisensiat i kanonisk rett fra Det pavelige universitet Urbaniana i Roma i 1997. Etter hjemkomsten ble han generalvikar for erkebispedømmet Karachi og samtidig rektor for gutteseminaret og professor ved *National Catholic Institute of Theology* i Karachi. Han var også bispedømmedommer og medlem av konsultorkollegiet og erkebispedømmets presteråd. I 2014 ble biskop Andrew Francis av Multan alvorlig skadet i en bilulykke, og fikk fratre sitt embete. I løpet av den ni måneder lange vakansen der, var fader Benny Mario Travas apostolisk administrator av bispedømmet Multan frem til han selv ble utnevnt til biskop der.

### Biskop av Multan
Den 29. mai 2015 utnevnte pave Frans ham til biskop av Multan. Han ble ordinert til biskop av den apostoliske nuntius til Pakistan, erkebiskop Ghaleb Moussa Abdalla Bader, den 15. august samme år. Medkonsekratorer var erkebiskopen av Karachi, Joseph Coutts, og erkebiskopen av Lahore, Sebastian Francis Shaw O.F.M.

Den 13. juni 2020 åpnet han *St. Peter's CSS Academy* i Multan. Akademiet oppmunter og forbereder katolikker som tar sikte på å ta Central Superior Services (CSS)-eksemener som kvalifiserer til arbeide i føderale adminisrtratiove stillinger. Dette var første gang det ble foretatt et målrettet tiltak for å fremme katolikkers inntreden i offentlig tjeneste.

I 2020 undergikk biskop Travas isolasjon etter å ha testet positiv for covid-19.

### Erkebiskop av Karachi
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop og metropolitt av Karachi den 11. februar 2021. Innsettelsen i embetet fant sted 11. april samme år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Patriark Michel Sabbah  (1933-) *1988
* Patriark Fouad Twal (1940-) *1992
* Erkebiskop Ghaleb Moussa Abdalla Bader (1951-) *2008
* Erkebiskop *Benny Mario Travas* (1966- ) *2015

## Referanser
Andrew Francis

**Andrew Francis** (1946–2017) var en pakistansk katolsk biskop av Multan.
## Liv og virke
### Prest
Andrew Francis, som var punjabi, gikk på *St. Mary’s Convent school* i Adha og *St Francis High School* i  Lahore. Han studerte til prestetjenesten ved *Christ the King Seminary* i Karachi og ble presteviet den 10. januar 1972.

### Biskop av Multan
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Multan den 3. desember 1999. Han ble ordinert til biskop den 26. februar 2000 i Lahore av erkebiskop Alessandro D'Errico, apostolisk nuntius til Pakistan; medkonsekratorer var Simeon Anthony Pereira, erkebiskop av Karachi, og Joseph Coutts, biskop av Faisalabad. 

Andrew Francis var medlem av det pavelige rådet for interreligiøs dialog, den internasjonale kommisjonen for engelsk i liturgien (ICEL) og minoritetskommisjonen til regjeringen i Pakistan.

Andrew Francis var styreleder for *Center for Legal Aid, Assistance, and Settlement* (CLAAS), en menneskerettighetsorganisasjon som gir juridisk beskyttelse til ofre for blasfemilover i Pakistan. Senteret driver blant annet *Apna Gah* i Lahore, et krisesenter for kristne og muslimske jenter.  
Som representant for den pakistanske bispekonferanse for interreligiøs og interkirkelig dialog, var han for forsoning av kristne, muslimer og hinduer siden 2001, spesielt med tanke på den forestående krigen i Afghanistan. Han opprettet over 40 skoler der barn av alle religioner ble undervist og fikk et daglig måltid.

Biskop Andrew Francis overlevde et attentat i Lahore i 1996. 

Etter en bilulykke i 2013 var han lam og avhengig av rullestol.

Biskop Andrew døde 6. juni 2017, i en alder av 70 år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Erkebiskop Alessandro D'Errico (1950- ) *1999
* Biskop *Andrew Francis* (1946-2017) *)

## Referanser
Sebastian Francis Shaw

**Sebastian Francis Shaw** O.F.M. (født 1957) er en pakistansk ordensgeistlig og katolsk erkebiskop av Lahore.
## Liv og virke
### Prest
Sebastian Francis Shaw gikk inn i fransiskanerordenen og ble presteviet den 6. desember 1991. Før han sluttet segtil fransiskanerne hadde han vært lærer.

Han var rektor for franiskanernes juniorat og postulantat ved *Dar ul Naim Seminary *i Lahore fra 1991 til 1995, underviste ved *St. Mary's Minor Seminary* i Lahore, og ble også provinsial for fransiskanerne i Pakistan.

Shaw har mastergrad i *Guidance and Counselling* fra De La Salle University i Manila.

### Hjelpebiskop i Lahore
Den 14. februar 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av *Tinum* og til hjelpebiskop i Lahore. Erkebiskopen av Lahore, Lawrence John Saldanha, ordinerte ham til biskop den 25. april samme år; medkonsekratorer var biskopen av Faisalabad, Joseph Coutts, og biskopen av Hyderabad i Pakistan, Max John Rodrigues.
### Erkebiskop av Lahore
Den 14. november 2013 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Lahore etter at han tidligere hadde administrert erkebispedømmet som apostolisk administrator under vakansen som var inntrådt der. 

Fra 11. april 2021 til 2. februar 2023 ledet Shaw dessuten det vakante bispedømmet Multan som apostolisk administrator.

Den 15. august 2024 ble Shaw suspendert av Vatikanet.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
* Kardinal Arthur Hinsley (1865–1943) *1926
* Biskop John Reesinck M.H.M. (1881-1963) *1938
* Biskop Nicholas Hettinga M.H.M. (1908-1973) *1947
* Erkebiskop Simeon Anthony Pereira (1927-2006) *1971
* Erkebiskop Lawrence John Saldanha (1936- ) *2001
* Erkebiskop *Sebastian Francis Shaw* (1957-) *2009

## Referanser
Enevold Sørensen

**Enevold Frederik Adolf Sørensen** (1850–1920) var en dansk journalist, redaktør, skolemann og politiker (Venstre).

I begynnelsen av sin politiske karriere var han kommunalpolitiker i Kolding. Han ble innvalgt i Folketinget første gang i 1897 og var senere kongevalgt medlem av Landstinget.

Etter systemskiftet i 1901 ble han innenriksminister i Venstre-regjeringen Deuntzer som satt 24. juli 1901–14. januar 1905. Deretter var han kultusminister (Kirke- og undervisningsminister) sammenhengende fra 14. januar 1905 til 28. oktober 1909 i regjeringene J.C. Christensen I, J.C. Christensen II, Neergaard I og Holstein-Ledreborg.

## Referanser


 


## Eksterne lenker
*
Hans von Schiller

**Hans von Schiller** (1891–1976) var en tysk marineoffiser og luftskipper.

## Liv
Hans von Schiller ble født som sønn av godseieren Paul Philipp Heinrich von Schiller (1851–1930) og hans ektefelle Henriette, født von Weckbecker (1856–1919). Han gikk på gymnasiet på slottet Plön. I 1912 begynte han som søkadelot i den keiserlige marine. Ved begynnelsen av første verdenskrig ønsket han som fenrik til sjøs ikke å vente på det planlagte utseilingen av krigsskipet sitt. Han klarte å komme seg over på en torpedobåt – som kort tid etter avgikk i havari. Uten å rådføre seg med overordnede meldte han seg deretter til marineflyvningen. På grunn av denne "faneoverløpningen" til et fyrtårn ble han straffet og oppnådde på ti dager patent som telegrafist. I mars 1915 besto han luftskipfører-eksamenen foran Hugo Eckener. Ferdinand von Zeppelin lærte han personlig å kjenne.

Som oberleutnant til sjøs, kom han på flyplassen i Friedrichshafen, flystasjonen Nordholz, August-Euler-flyplassen, flyplassen i Devau, flyplassen i Ahlhorner Heide og i Hage og Tondern med fem marine-luftskip på 221 starter. Hans kaptein var Horst Treusch von Buttlar-Brandenfels.

Etter krigen ble han en pioner innen luftreiser. På 24 Zeppelinene tilbakela han 1.000.000 km. Han reiste til Arktis, rundet 1929 som navigasjonsoffiser under Eckener verden og foretok utallige reiser til Sør-Amerika og USA. Fra 1935 til 1937 var han kommandant på LZ 127 „Graf Zeppelin“.[3] På grunn av en forsinkelse i Rio de Janeiro nådde han i 1937 ikke LZ 129 „Hindenburg“ i Friedrichshafen, som reiste til Lakehurst og havarerte ved landing den 6. mai.

Som major i luftvåpenet ble han i 1940 kommandant for flyplassen Köln-Butzweilerhof. Med sin familie overlevde han Operasjon Millennium. Befordret til oberstløytnant, var han fra 4. desember 1943 til 19. august 1944 sjef for redningstjenesten 5 i Oslo. I 1945 hjalp han i Köln med opprydding etter Rhin. I 1948 ble han utnevnt av byen som direktør for Kölns Rhinhavner.

Se også: Luftskip#Tyskland og Liste over zeppeliner

## Vignettbærer
Om bord på et Zeppelin var en vinge laget av aluminium fra Julius Blüthner pianofortefabrikk. På sine mange overflyvninger av Nord-Atlanteren fant Leopold Godowsky tilsynelatende glede i ham og v. Schiller; han dedikerte ham en (venstrehendt) studie av Chopin-etydene.

## Litteratur

* Berthold Hamer: *Luftschiffkapitän Hans von Schiller (1891–1976) aus Buckhagen*. In: *Jahrbuch des Heimatvereins der Landschaft Angeln.* Jg. 70 (2006), S. 184–191.
* Bernd Philipsen: *Hans von Schiller: 1929 mit einem Luftschiff unter dem Meeresspiegel*. In: *Jahrbuch des Heimatvereins der Landschaft Angeln.* Jg. 65 (2001), S. 158–167.

## Nettlenker

* Hans von Schiller: ''Das Zeppelin-Luftschiff im Dienste der Marine'' (1925)
* ezeptalk.de 
* Polarfahrt von LZ 127 Graf Zeppelin (1931) bei www.histoarktis.de  abgerufen am 27. Januar 2016
* Bild v. Schillers
* Zeitungsartikel über Hans von Schiller in den Historischen Pressearchiven der ZBW

## Referanser
Oskar Schomburg

**Heinrich Oskar Schomburg** (1897–1973) var en tysk sjøkaptein i Kriegsmarine, blant annet ubåtkaptein og leder for U-Båtene Ost under invasjonen av Polen.

## Liv
Oskar Schomburg trådte inn i den keiserlige marine i oktober 1915 og var til februar 1916 under utdanning ved Marineskolen og på Freya. Til juni 1916 var han som sjøkadett i bordutdanning på Prinzregent Luitpold. Deretter deltok han i flere utdanningskurs frem til mars 1917, før han ble satt inn som vaktoffiser på G 92 frem til juli 1918. Han gjennomførte et kurs for torpedooffiserer frem til oktober 1918. Med rangtjenestealder fra 13. desember 1917 ble han løytnant til sjøs. Frem til krigens slutt var han vaktoffiser på S 146.

Etter krigen ble han overført til Reichsmarine. Her ble han 1. januar 1921 oberløytnant til sjøs og 1. oktober 1928 kapteinløytnant. I 1931 ble han satt til disposisjon for Inspeksjonen for marinens utdanningsvesen i Kiel. Den 2. oktober 1933 ble 2. mineringsskvadron med fem M-båter og en gammel torpedobåt satt i tjeneste under hans ledelse, og skvadronen ble underlagt lederen av mineringsbåtene.

Den 1. april 1935 ble han forfremmet til korvettkaptein, og i 1936 var han i Marinehusavdelingen (E) i OKM og samtidig i Marineutdanningsavdelingen (A IV) ved Marinekommandoens kontor.

Fra 1. oktober 1938 til august 1939 var han kommandant for U 26 og også til disposisjon for lederen av ubåtene. Som fregattkaptein ble han i august 1939 leder for U-Båtene Ost, en nyopprettet enhet som ble oppløst allerede i måneden etter. Han var ansvarlig for ti ubåter under invasjonen av Polen. I oktober 1939 var han sektorkommandant Hela og ble deretter til april 1940 sjef for staben til kommandanten for sikkerheten i Nordsjøen. Den 1. januar 1940 ble han forfremmet til kaptein til sjøs. I april 1940 ble det etter den tyske besettelsen av Norge opprettet en admiral for den norske vestkysten, og Schomburg var her sjef for staben frem til april 1941. Han ble deretter til februar 1943 avdelingssjef i sjøkrigskommanden og var til januar 1945 sjef for staben ved Sperrwaffeninspektionen i Kiel. Fra januar 1945 til krigens slutt var han som etterfølger av kontreadmiral Clamor von Trotha kommandant for sjøforsvaret i Bergen. Etter dette var han i krigsfangenskap frem til 8. oktober 1947.

Om hendelsene i Bergen skrev han i 1945 boken *Die Kriegsmarine in den Kämpfen bei der Eroberung des Raumes um [[Bergen]]*.

I 1926 hadde han giftet seg med Hanna Elisabeth Bauch.

Etter hennes død var han gift med Doris Paula Marianne Schomburg, født Hoberg.

## Trivia
I *[[Jakten på den forsvunne skatten]]* (1981) brukes en ubåt med betegnelsen U 26 til å transportere paktens ark. Schomburg er kommandant for ubåten og blir portrettert av Michael Sheard.

## Litteratur

* Lebenslauf von Oskar Schomburg. In: Rainer Busch, Hans-Joachim Röll: *Der U-Boot-Krieg, 1939–1945: Die deutschen U-Boot-Kommandanten*. Mittler &amp;amp; Sohn, 1996, S. 214.
* Marine-Offizier-Verband (Hrsg.), Albert Stoelzel: *Ehrenrangliste der Kaiserlich Deutschen Marine. 1914–18.* Thormann & Goetsch, Berlin 1930, S. 542.

## Referanser
Mikulov

**Mikulov** (tysk: Nikolsburg) er en by i Syd-Mähren i Tsjekkia. Den ligger ved grensen til den østerrikske delstaten Niederösterreich. 

Mikulov ligger mellom høydedragene Pavlovské vrchy og Milovická pahorkatina der det også finnes enkelt karstformasjoner. En av den er den såkalte Turold-hulen. 

Den såkalte *Jakobsweg Weinviertel* (Jakobsveien vinområde) strekker seg fra fjellet *Svatý kopeček u Mikulova* (fritt oversatt fra tysk: Det hellige fjell ved Mikulov), og videre til Krems an der Donau. 

## Se også

* Vindyrking i Tsjekkia

## Referanser
Moustafa Mahmoud

**Moustafa Mahmoud** (født 2001) er en egyptisk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast. Han ble egyptisk mester i spydkast i 2023.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris i spyd og ble slått ut med en 29. plass i kvalifiseringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans Schwalm

**Hans Schwalm** (1900–1992) var en tysk geograf og SS-Ahnenerbe-forsker.

## Liv
I sin ungdom var Schwalm en vandrer. Han studerte ved Technische Hochschule Berlin-Charlottenburg og deretter ved Humboldt-Universität zu Berlin, hvor han studerte geografi, geologi, fysikk og matematikk. Han ble deretter assistent ved Universitetet i Heidelberg. Han studerte i tillegg historie, kunsthistorie, økonomi og filosofi og ble i 1927 doktor i filosofi med avhandlingen *Klima, Besiedlung und Landwirtschaft in den peruanisch-nordbolivianischen Anden*.

I 1926 ble Schwalm vitenskapelig sekretær ved Stiftung für deutsche Volks- und Kulturbodenforschung i Leipzig. Hans hovedinteresser var geopolitikk og situasjonen for de tyske minoritetene i Europa. Sammen med forskerne Jan Petersen, Otto Scheel og andre ga han ut aviser for de tysktalende i Tysklands naboland. Han var medredaktør og hovedredaktør for *Handwörterbuch des Grenz- und Auslanddeutschtums*, som ble utgitt i Breslau i 1932.

Etter Hitlers maktovertakelse ble Schwalm medlem av NSDAP 1. mai 1933 og ble engasjert i partiets kontrollkommisjon for å beskytte NS-skriftutgivelsen. Fra 1933 til 1936 arbeidet han i SA i Kiel og påtok seg lederoppgaver i Hitlerjugend, hvor han steg til rang som bannführer (til 1938). Fra 1934 til 1935 var han dosent i tysk folkloristikk ved Universitetet i Kiel og flyttet deretter til Berlin. I 1938 begynte han å arbeide i forskningsfellesskapet Deutsches Ahnenerbe i SS som nærmeste medarbeider til SS-Hauptsturmführer og litteraturviter Hans Ernst Schneider. Vinteren 1939/1940, etter Hitler-Stalin-pakten og starten på andre verdenskrig, fulgte han Schneider på Ahnenerbe-forskning i Baltikum for å evaluere arkiver.

I februar 1941 ble Schwalm ekstraordinær professor (fra 1. april 1941 ordinær professor) i folkekultur, grense- og tysk minoritetsforskning ved Reichsuniversität Posen. Fra oktober 1941 til juni 1942 ledet han, som nå var SS-Untersturmführer, Ahnenerbe-kommisjonen for Kultur i Unterkrain (Kulturkommisjonen ved den tyske omsorgsfullmektig for provinsen Laibach), som skulle evaluere arkiver og kirkebøker angående den tyske minoriteten i Slovenia og forberede hjemsendelsen av tyskerne. Kommisjonen arbeidet i tillegg med Sør-Tirol.

Høsten 1942 ble Schwalm som SS-Hauptsturmführer overført til Oslo for å lede Ahnenerbe-underavdelingen i Norge. Dermed var han praktisk talt Heinrich Himmlers personlige representant i Norge.

Ved krigens slutt kom Schwalm tilbake til Niedersachsen via Lübeck og Schleswig. Han arbeidet deretter ved den nedersaksiske akademiet for overordnet arealplanlegging i Hannover og senere ved Bundesforschungsanstalt für Landeskunde und Raumordnung i Bonn.

Fra 1959 til 1968 var Schwalm ekstraordinær professor i Øst-Europas geografi ved Universitetet i Tübingen.

Han var æresmedlem av studentforeningen AV Virtembergia Tübingen.

## Nettlenker
* 

## Referanser
Alfred Schimmel

**Alfred Schimmel** (1906–1948) var en tysk jurist, SS-Sturmbannführer og Gestapo-medarbeider.

## Liv
Alfred Schimmel fullførte etter endt skolegang et studie i rettsvitenskap. Schimmel ble medlem av NSDAP i 1931 (medlemsnummer 400.086). Fra 1935 arbeidet han som Regierungsassessor ved politidireksjonen i Ludwigshafen og ble i 1936 overført til Bayerische Politische Polizei i München. Etter at Bayerische Politische Polizei ble omorganisert til Geheime Staatspolizei, ble han i 1937 utnevnt til Regierungsrat. Fra 1938 var han avdelingsleder (II B) ved Staatspolizeileitstelle München. I september 1938 mottok han angrepsgrad som SS-Sturmbannführer (SS-Nr. 280.336).

Under andre verdenskrig ledet han fra 1942 under befalet til sikkerhetspolitiet og SD (BdS) i Strasbourg Gestapo og ble fra juni 1944 utplassert ved BdS i Norge med tjenestested i Oslo.

Som en del av flygerprosessene ble Schimmel den 1. juli 1947 i Hamburg anklaget sammen med syttene andre tiltalte for en britisk militærdomstol. Schimmel ble i saken "The Strasbourg Gestapo Case (Killing of Flight Lieutenant Hayter, R.A.F.)" beskyldt for å ha gitt ordre om å drepe en britisk krigsfange, en løytnant i Royal Air Force ved navn Hayter, i april 1944. Han ble 3. september 1947 funnet skyldig og dømt til døden. Dommen ble fullbyrdet den 26. februar 1948 i fengselet i Hameln.

## Litteratur

* Ernst Klee: Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945. 2. Auflage. Fischer-Taschenbuch-Verlag, Frankfurt am Main 2007, . 
* Alfred Streim: *Die Behandlung sowjetischer Kriegsgefangener im „Fall Barbarossa“.* Müller Juristischer Verlag, Heidelberg 1981, ISBN 3-8114-2281-2.
* United Nations War Crimes Commission (Hrsg.): *Law reports of trials of war criminals, selected and prepared by the United Nations War Crimes Commission*, London, Band 11 der Originalausgabe von 1947 bis 1949 (pdf; 5,9&nbsp;MB)

## Referanser
Frankrike i Eurovision Young Musicians

**Frankrike** har offisielt deltatt i den biennale, klassiske musikkonkurransen **[[Eurovision Young Musicians]]** elleve ganger siden debuten i . I  vant Frankrike konkurransen for første gang, med bratsjisten . I  ble konkurransen avholdt i Montpellier.

## Deltakelser

### Deltakelser ved instrument
Per 2024 har Frankrike deltatt med seks forskjellige instrumenter. Under er en oversikt over antall ganger instrumentene har deltatt for Frankrike i Eurovision Young Musicians:

## Eurovision Young Musicians i Frankrike

## Se også
* Frankrike i Eurovision Song Contest
* Frankrike i Junior Eurovision Song Contest

## Referanser
Kultusministeriet (Danmark)

**Kultusministeriet** (offisielt **Ministeriet for Kirke- og Undervisningsvæsenet**) var et dansk ministerium som eksisterte i perioden 1848–1916. I 1916 ble det delt i Kirkeministeriet og Undervisningsministeriet.

Ditlev Gothard Monrad var den første som hadde tittelen kultusminister, han var minister i Regjeringen Moltke I i tidsrommet 22. mars 1848–16. november 1848. 

## Referanser
Miriam Rivera

**Miriam Rivera** (1981–2019), kjent under mononymet **Miriam**, var en meksikansk transperson som var modell, TV-personlighet og reality-kjendis.

Rivera ble internasjonalt kjent etter sin deltakelse i den britiske reality-serien *There's Something About Miriam* og sin gjesteopptreden på *[[Big Brother]] Australia* i 2004. Hun er omtalt som den første åpne reality transperson TV-stjerne.

Rivera ble funnet død i februar 2019 i sin leilighet i Sonora, Mexico. Dødsårsak ble bekreftet selvmord, men hennes ektemann mente at hun var drept.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rudolf Weber-Lortsch

**Rudolf Weber-Lortsch** (1908–1976) var en tysk administrasjonsjurist og føderal dommer.

## Liv
Weber-Lortsch bestod artium i 1926 og begynte å studere rettsvitenskap ved Philipps-Universität Marburg. Samme år ble han medlem av Corps Hasso-Nassovia. Som inaktiv student byttet han til Friedrich-Wilhelms-Universität Berlin. Etter å ha bestått den første eksamenen i 1930, var han dommerfullmektig i Witzenhausen og Kassel. Der var han fra 1933 også dommerassessor. I årene 1934–1936 jobbet han i administrasjonen til Bezirksverband Hessen-Kassel.

I 1936 byttet han til den generelle og indre administrasjonen i Fristaten Preussen. Fra 1937 var han regjeringsassessor og fra 1938 regjeringsråd i provinsene Hannover og Schlesien.

Etter invasjonen av Polen var han stedfortredende politipresident i Katowice, Chorzów og Sosnowiec. Under den tysk-sovjetiske krigen ble han utnevnt til SS- og politisjef i Nikolajew. I 1942 ble han som overregjeringsråd sjef for kontoret for administrasjon og rett under den øverste SS- og politisjefen i Norge. Fra juni 1943 var han leder av sentralavdelingen ved hovedavdelingen for administrasjon i Reichskommissariat Norwegen under Josef Terboven.

Fra 1952 var han overdommer ved Hessischer Verwaltungsgerichtshof, og i 1958 ble han utnevnt til dommer ved Bundesverwaltungsgericht i Berlin. Der var han blant annet involvert i en avgjørelse fra den andre senat den 6. februar 1975, som fastslo at medlemskap i DKP ikke var forenlig med stillingen som tjenestemann. Siden 1963 var han også medlem av Corps Marchia Berlin. Gesetzlose Gesellschaft zu Berlin valgte ham i november 1966 til den 19. Zwingherr. Dette æresvervet hadde han i over ti år, frem til sin død. I en nekrolog står det:

«Liten og spinkel av vekst, humoristisk og med en fortryllende vennlighet, holdt han likevel tømmene fast i hånden. […] Utstyrt med en omfattende historisk kunnskap, allsidig begavet og noen ganger sprudlende livlig, var han det stimulerende midtpunktet i selskapet. Hans lager av opplevelser og historier, som han ofte fremførte i anekdotisk form og med utmerket beherskelse av forskjellige dialekter, virket uuttømmelig.»

– Gesetzlose Gesellschaft

Weber-Lortsch giftet seg den 28. juni 1941 på Schloss Jannowitz i Schlesien med Helene Gräfin zu Stolberg-Wernigerode (* 22. november 1911 i Hirschberg; † 2. juni 1999 i München), datteren til Eberhard Graf zu Stolberg-Wernigerode (1873–1929) og Erika Gräfin zu Solms-Sonnenwalde (1880–1970).

## Verker

* mit Horst Arndt und Herbert Heinrich: *Richterliche Rechtsfortbildung*. Köln 1970, ISBN 3-452-17090-X.

## Referanser
XXI. Army Corps (Wehrmacht)

**XXI. Armeekorps** i den tyske Wehrmacht, med full tittel **Generalkommando XXI. Armeekorps**, var betegnelsen for den tilsvarende kommandomyndigheten, men også for forbandet bestående av flere divisjoner og egne korpsstyrker, som ble ledet av denne generalkommandoen og som oftest sto under kommandoen av en armé eller armégruppe.

## Opprettelse, oppdrag og organisasjon
XXI. Armeekorps ble opprettet den 10. august 1939 i Wehrkreis I. Kommanderende general siden 26. august 1939 var generalløytnant og senere generaloberst Nikolaus von Falkenhorst.

Under invasjonen av Polen var forbandet underlagt 3. armé under generalen av artilleriet Georg von Küchler, som tilhørte armégruppe Nord under generaloberst Fedor von Bock.

Ved åpningen av felttoget rykket XXI. Armeekorps fram med 228. og 21. infanteridivisjon på den østlige bredden av Weichsel fra Marienwerder (Kwidzyn) mot Graudenz (Grudziądz) og møtte i løpet av dagen motstand fra 16. polske infanteridivisjon. Den 2. september kunne Ossa krysses. Den tyske infanterien møtte betydelig motstand nord for byen, men klarte neste dag å oppnå et smalt gjennombrudd i den første forsvarslinjen rundt Graudenz. Den 4. september trengte tyske tropper inn i den indre festningsringen.

Med erobringen av Graudenz var forbindelsen til 4. armé etablert, og 3. armé forsterket sin venstre flanke ved å trekke XXI. Korps ut av fronten og omplassere det til området Johannisburg (Pisz) – Lyck (Ełk). De lot 228. infanteridivisjon bli i sin posisjon og overførte kommandoen til II. Armeekorps fra 4. armé, som fra Kulm (Chelmno) utvidet brohodet på den østlige bredden av Weichsel.

### Videre innsats
XXI. Armeekorps ble den 1. mars 1940 forberedt for innsats i Norge som Arme-Gruppe XXI, direkte underlagt overkommandoen til Wehrmacht, og ble i januar 1941 omgjort til Armeeoberkommando Norwegen."

## Litteratur

* Arolsen Archives: *Sammlung von Akten der Armeekommandos - XXI. und XXII. (Gebirgs) Armeekorps* (Scans von Mikrofilm) link (Originale in Washington, National Archives USA)
* French L. Maclean: Unknown Generals - German Corps Commanders in World War II - The War College Series -. Ingram Content Group UK Ltd, Milton Keynes 2015,  (Reprint). 
* Georg Tessin: Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939–1945. 2. Auflage. Band 4: Die Landstreitkräfte 15–30. Biblio-Verlag, Osnabrück 1976, .
210. infanteridivisjon (Wehrmacht)

Den **210. infanteridivisjon (Wehrmacht)** var en tysk infanteridivisjon under andre verdenskrig. kystforsvarsdivisjon ble opprettet fra en divisjon zbV-stab (et ad hoc hovedkvarter som kunne brukes til å danne en divisjon rundt) i juli 1942, og ble sendt nordover for å forsvare havnen i Petsamo i Arktisk Finland. På slutten av 1944 flyttet den vestover for å påta seg forsvaret av Vardø i den norske Finnmark.

Divisjonen hadde en ikke-standard organisasjon, bestående av flere bataljoner med festningsinfanteri og kystartilleri.

## Organisasjon
Divisjonen hadde følgende struktur i løpet av sin eksistens:

* Hovedkvarter i Trondheim
** 661. festningsbataljon
** 662. festningsbataljon
** 663. festningsbataljon
** 664. festningsbataljon
** 665 festningsbataljon
** 37. armé kystforsvarsartilleriregiment
*** 448. armé kystforsvarsartilleribataljon
*** 478. armé kystforsvarsartilleribataljon
*** 480. armé kystforsvarsartilleribataljon
*** 773. armé kystforsvarsartilleribataljon
** Bataljon, 67. fjellsignalbataljon (Ble senere 210. signalkompaniet)
** 210. divisjonssupplygruppe
** *(Senere lagt til - 9. motorsykkelbataljon)*

## Kommandører
Divisjonen hadde kun 2 kommandører i løpet av sin tid:

* Generalløytnant Karl Wintergerst (15.07.1942 – 01.02.1944)
* Generalløytnant Kurt Ebeling (01.02.1944 – 08.05.1945)

## Referanser
Jordan Crooks

**Jordan Crooks** (født 2002) er en caymansk svømmer.

Han representerte landet sitt i VM i svømmesport 2023 i Fukuoka, Japan i 50 meter fri, der han kom på 6. plass i finalen.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 50 meter fri der han kom på 8. plass i finalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thomas Fannon

**Thomas Fannon** (født 1998) er en irsk svømmer.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 50 meter fri der han ble utslått etter en 10. plass i semifinalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Admiral av den norske vestkysten

**Admiral av den norske vestkysten**, fra februar 1943 **Kommanderende Admiral av den norske vestkysten**, var betegnelsen på en militær tjenestestasjon i den tyske Kriegsmarine og dens befalsherre. Den ble opprettet i april 1940 etter den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Hovedkvarteret var plassert i Bergen. Overordnet tjenestestasjon var Kommanderende Admiral Norge, som ble omdøpt til Øverstkommanderende av Marinehovedkvarteret Norge den 1. februar 1943.

Befalingsområdet strakte seg opprinnelig fra Jøssingfjord i sørøst i provinsen Rogaland nordover til Vinjefjord ved Kristiansund. Ved oppløsningen av tjenestestasjonen for Admiral av den norske sørkysten i august 1940 ble grensene flyttet sørover, og området strakte seg nå fra Langesund i sør til halvøya Stadlandet i nord.

Admiral av den norske vestkysten var samtidig kystkommandør og kommandør for de sikkerhetsstyrkene som var utplassert i hans område. I tillegg var den stasjonerte hærens kystartilleri taktisk underlagt ham.

Etter den tyske kapitulasjonen i 1945 besto tjenestestasjonen i noen måneder til for å føre de tyske troppene tilbake til hjemlandet. Den Kommanderende Admiral Otto von Schrader ble tatt til fange i juli 1945.

## Ledelse
Den eneste admiral, eller Kommanderende Admiral av den norske vestkysten, var fra 1940 til 1945 Viseadmiral, og fra 1943 Admiral, Otto von Schrader.

Som stabssjef var følgende personer innsatt:

* Kaptein til sjøs Oskar Schomburg (tidligere Guide av ubåter Østersjøen, senere Marinesjef Bergen), April 1940-April 1941
* Kaptein til sjøs Ludolf von Hohnhorst (senere Seekommandant Bergen, Kommandørkaptein Kirkenes og Stabssjef For Norges Kommanderende Admiral), April 1941-September 1942
* kontreadmiral Bernhard Liebetanz, September 1942-April 1943
* Kaptein til sjøs Friedrich-Karl Wesemann, April 1943-Mars 1944
* Kaptein på havet D. R. Georg Wildemann (tidligere den første Admiral Staff Officer Avdelingen), April 1944-Oppløsning av avdelingen

## Organisering 1944

* 23. Minensuchflottille
* 30. Minensuchflottille
* 11. U-Bootsjagdflottille
* 17. U-Bootsjagdflottille
* Minenräumschiff 25

## Tjenestestasjoner
Under Admiralen av den norske vestkysten var følgende tjenestestasjoner underlagt:

* Kommandør Av Sjøforsvaret Molde (til August 1940, deretter til kontoret til Admiraler Fra Nord-Norge)
* Kommandør For Sjøforsvaret I Bergen
* Kommandørkaptein For Marinens Forsvar Stavanger
* Forsvarssjefen Kristiansand-Sør
* Kriegsmarinewerft Bergen
* Festningssjef Kristiansand-Sør (fra desember 1944 til krigens slutt, kaptein til sjøs Erich Heymann)

## Kystforsvarsforbund
Admiralen av den norske vestkysten hadde følgende flotiljer til kystforsvar underlagt:

* 51. Vorpostenflottille
* 52. Minensuchflottille
* 53. Vorpostenflottille
* 54. Minensuchflottille
* 55. Vorpostenflottille

Forbundsjef var fra midten av 1940 til slutten av 1942 Kapitänleutnant Hans Bartels.

## Litteratur

* Walter Lohmann, Hans H. Hildebrand: *Die deutsche Kriegsmarine 1939–1945*. Sammelwerk in drei Bänden. O.O. 1956. Band II, Hauptkapitel XII, Kapitel 3

## Referanser
280. infanteridivisjon (Wehrmacht)

Den **280. infanteridivisjon** (tysk: 280. Infanterie-Division) var en infanteridivisjon i den tyske Heer under andre verdenskrig. Den første oppsettelsen av 280. infanteridivisjon ble beordret i mai 1940, men ble avbrutt i juni samme år. Divisjonen ble satt opp igjen i 1942 og tjenestegjorde i okkuperte Norge frem til 1945.

## Historie

### Første oppsettelse, 1940
Den 22. mai 1940 ble divisjonene fra den tiende oppsettelsesbølgen, inkludert 280. infanteridivisjon, beordret til å være klare til 1. juli i påvente av en langvarig kampanje i vest. Imidlertid, da Frankrike gikk med på en våpenhvile den 22. juni, ble divisjonene fra den tiende bølgen ikke lenger nødvendige, og deres oppsettelse ble avbrutt. Regimentene som opprinnelig var tiltenkt 280. infanteridivisjon, Infanteriregimentene 556, 557 og 558, samt Artilleridetachement 280, returnerte til sine reserveformasjoner.

### Andre oppsettelse, 1942 – 1945
En annen divisjon med navnet 280. infanteridivisjon ble oppsatt den 22. april 1942 i vestre del av okkuperte Norge, i Stavanger-sektoren. Den opprinnelige kommandoen for 280. infanteridivisjon var Karl Beeren, utnevnt den 27. april 1942.

Divisjonen var dårlig utstyrt gjennom hele sin historie; den hadde ingen rekognoserings-, Panzerjäger- eller feltutskiftingsformasjoner, og dens artilleri bestod av fire erobrede franske 100mm kanoner.

I september 1943 besto 280. infanteridivisjon av følgende elementer:

* Festningsbataljon 655
* Festningsbataljon 657
* Festningsbataljon 666

I september 1944 ble divisjonskommandoposten flyttet fra Stavanger til Bergen.

Den 10. november 1944 ble Beeren erstattet som divisjonskommandant av Johann de Boer.

Tidlig i 1945 besto 280. infanteridivisjon av følgende elementer:

* Bataljon 645
* Bataljon 655
* Bataljon 658
* Bataljon 666
* Bataljon 1015
* Fortress Bataljon"A"
* Signal Company 280
* Forsyningsstyrker 280
* Panzer Company Bergen

Den 9. mai 1945, dagen etter den tyske overgivelsen, kapitulerte divisjonen uten å ha vært involvert i noen større kamper mellom 1942 og 1945.

## Overordnede formasjoner

## Viktige personer

* Karl Beeren divisjonssjef mellom 27. april 1942 og 10. november 1944.
* Johann de Boer divisjonssjef mellom 10. november 1944 og 9. mai 1945.

## Referanser
Pyjamas for to

***Pyjamas for to*** (originaltittel: *Lover Come Back*) er en amerikansk romantisk komedie fra 1961, med Rock Hudson, Doris Day, and Tony Randall i hovedrollene.

## Medvirkende
* Rock Hudson - Jerry Webster 
* Doris Day - Carol Templeton
* Tony Randall - Peter 'Pete' Ramsey 
* Edie Adams - Rebel Davis 
* Jack Oakie - J. Paxton Miller 
* Jack Kruschen - Doktor Linus Tyler 
* Ann B. Davis - Millie, Carols sekretær
* Joe Flynn - Hadley 
* Howard St. John - Mr. John Brackett 
* Karen Norris - Kelly, Jerrys sekretær
* Jack Albertson - Fred 
* Charles Watts - Charlie 
* Donna Douglas - Deborah, Peters sekretær

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bali (skip)

**"Bali"** var et norsk kombinasjonsskip som under andre verdenskrig ble rekvirert av den tyske Kriegsmarine og brukt som minesveiper. Det opprinnelig engelske skipet avsluttet sin karriere i 1955 på et skjær i Bengalbukta.

## Bygging og tekniske data
Skipet ble bygget i 1928 av Swan, Hunter & Wigham Richardson Ltd. i Wallsend ved Newcastle upon Tyne med byggnummer 1268 og ble sjøsatt den 6. mars 1928 fra deres Helling Neptune Yard i bydelen Low Walker. Det ble levert til Tyne Tees Steam Shipping Co. i Newcastle i april 1928 og satt i drift under navnet Alnwick. Skipet var 77,42 m langt og 11,76m bredt, hadde 4,37 m dypgang og var målt til 1406 BRT og 610 NRT. Lastekapasiteten var 1449 tdw. En tre-sylindret triple ekspansjons dampmaskin fra Swan, Hunter & Wigham Richardson utviklet 392 nominelle HK og muliggjorde en hastighet på opptil 14 knop via en skrue.

## Historie
Alnwick seilte frem til 1932 i rutetjeneste mellom Newcastle og Rotterdam, deretter frem til 1935 mellom Newcastle og London. Denne tjenesten kunne ikke opprettholdes på grunn av økende konkurranse fra busser, og skipet ble i 1935 solgt til det norske aksjeselskapet Ganger Rolf, et datterselskap av rederiet Fred. Olsen & Co. i Kristiania/Oslo. Det ble omdøpt til Bali og satt i rutetjeneste mellom Oslo og Kristiansand til Rotterdam og tilbake.

Etter Tysklands okkupasjon av Norge ble Bali i juli [1940] beslaglagt av Kriegsmarine. Skipet ble ombygget, utstyrt med ti små motorbåter for minesveiping og flere luftvernkanoner, og ble 26. mars 1941 satt i tjeneste under betegnelsen MRS 3 med sitt tidligere navn som et såkalt minesveipingsskip, egentlig som morskip for ti minesveipingsbåter, under kommandoen til admiral for den norske nordkysten. Skipet utførte ikke selv minesveiping, men satte ut de små båtene fra dekk, som besetningene på disse båtene bodde om bord i. I tillegg til minesveipingsoppgaver ble Bali også brukt til eskortetjeneste i Nord-Norge. Den unnslapp 7. november 1941 et torpedoangrep fra den britiske ubåten Trident nord for Laksefjorden ved ♁71° 6′ N, 26° 57′ Ø, øst for Nordkapp.

Ved tidspunktet for den tyske kapitulasjonen i Norge den 8. mai 1945 befant skipet seg i Sandnessjøen. Det ble 16. juli 1945 tilbakeført til den rettmessige eieren, Fred. Olsen & Co., og ble deretter brukt frem til 1951 på ruten Oslo-Newcastle, og deretter på ruten Oslo-Antwerpen.

I 1952 ble skipet solgt til det statlige Burmese Shipping Board i Burma, som omdøpte det til Pyidawtha. Med hjemhavn Rangun fraktet Pyidawtha stykkgods og passasjerer i den burmesiske kystfarten i Bengalbukta. Den 6. mai 1955, på en reise fra Rangoon til Sittwe, grunnstøtte den nær Kyaukpyu ved ♁[19° 27′ N, 93° 31′ Ø] og måtte erklæres som totalvrak.

## Nettlenker

* Tyne Built Ships
* Minenräumschiffe (Minenräumbootsmutterschiffe) – MRS
* D/S Bali (mit Foto)
* warsailors.com
Æresskjold av Norsk Luftdistriktskommando

**Æresmerket for Luftgaukommando Norwegen** var en ikke-bærbar utmerkelse fra det tyske Luftwaffe under andre verdenskrig, som ble stiftet av General der Flieger Karl Kitzinger i 1941 for medlemmene av Luftgau-Kommandos Norwegen.

## Utseende av første form
Den laget av sinkstøp plaketten er 152 mm høy, 110 mm bred og viser i sin øvre tredjedel Luftwaffes heraldiske emblem i hevet preg samt den firelinjede inskripsjonen: 

*FÜR BESONDERE LEISTUNGEN / DER KOMMANDIERENDE GENERAL / UND BEFEHLSHABER IM / LUFTGAU NORWEGEN*. 

Under inskripsjonen er det runde symbolet av en naken mann som rir på ryggen av et reinsdyr. Med venstre hånd holder han seg fast i gevirene, mens han med høyre hånd holder en liten kniv. Det er fortsatt uklart om dette symbolet er en slags selvlaget Luftgau-merk. Baksiden av plaketten er, bortsett fra det påstemplede nummeret og produsentens betegnelse K OSLO, glatt og viser en opphengsinnretning øverst, gjennom hvilken en spiker eller lignende kan settes inn. Den hittil fastsatte maksimale tildelingsantallet for første form er 6990.

## Utseende av andre form
Æresmerket av andre form er også laget av sinkstøp, høyrektangulært og viser innenfor en kant av 42 sammenvevde hakekors Luftwaffes heraldiske emblem med den overliggende tolinjede inskripsjonen: FÜR BESONDERE / LEISTUNG og under ørnen den avsluttende femlinjede inskripsjonen: DER / KOMMANDIERENDE / GENERAL UND BEFEHLS- / HABER IM FELDLUFT- / GAU NORWEGEN. Baksiden av plaketten er også her, bortsett fra det påstemplede nummeret og opphengsinnretningen, tom.

## Tildelingsantall

* 25. juli 1941: 548
* 2. februar 1942: 2277
* 4. april 1942: 3796

* mai 1944: 7225
* august 1944: 8144

## Referanser
Pilotleder Lofoten

**Fliegerführer Lofoten** var fra desember 1941 betegnelsen på en tjenestestilling eller en kommandomyndighet på brigadenivå i det tyske luftvåpenet under andre verdenskrig. Den ble oppkalt etter Lofoten, en del av en øygruppe utenfor kysten av Nord-Norge, som består av omtrent 80 øyer, inkludert Austvågøya, Skrova, Gimsøya, Vestvågøya, Flakstadøy, Moskenesøy, Værøy og Røst. Fra juni 1944 ble den omdøpt til ***Fliegerführer 5.***

## Historie
Deres etatisering skjedde i desember 1941 fra deler av staben til Fliegerführer Nord. Kommandoen var først i Bardufoss, senere Trondheim i Norge. I juni 1944 ble betegnelsen endret til Fliegerführer 5. Frem til 20. september 1944 var tjenestestellen under Luftflotte 5 og deretter underlagt den kommanderende generalen for det tyske luftvåpenet i Finland. Den 8. mai 1945, etter den ubetingede kapitulasjonen til Wehrmacht, ble den oppløst.

Flygerføreren var underlagt ledelsen av de Luftwaffe-enhetene som var under hans kommando. Hovedfokus for operasjonene var støtten til det tyske angrepet på Murmansk 1941 og den 20. Gebirgsarmee fra 1942, samt bekjempelsen av Nordmeer-konvoiene i Nordishavet og Barentshavet fra 1942 til 1944

## Pilotleder

## Insinuasjon

## Underordnede foreninger

Notater


## Litteratur

* Georg Tessin: *Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939–1945, Vierzehnter Band, Die Landstreitkräfte: Namensverbände/Die Luftstreitkräfte (Fliegende Verbände)/Flakeinsatz im Reich 1943–1945*, Biblio Verlag Osnabrück 1980, ISBN 3-7648-1111-0
* John Pimlott: *Die Luftwaffe – Die Geschichte der deutschen Luftwaffe im Zweiten Weltkrieg.* Neuer Kaiser Verlag, 2010, ISBN 978-3704360403

## Nettlenker

* ''Seefliegerverbände''. Württembergische Landesbibliothek

## Referanser
Břeclav

**Břeclav** (tsjekkisk uttale: [ˈbr̝ɛtslaf] ; tysk: Lundenburg) er en by i regionen Syd-Mähren i Tsjekkia.

## Jernbaneknutepunkt
Břeclav er et viktig jernbaneknutepunkt i den paneuropeiske samferdselskorridor IV, med hovedlinjer i fire retninger: 

* Brno – Praha – Dresden i Tyskland
* Přerov (Prerau) – Ostrava (Mährisch Ostrau) – Kraków henholdsvis Katowice i Polen,
* Kúty (Kutti) – Bratislava i Slovaki – Budapest i Ungarn – Beograd i Serbia,
* Wien, videre til Wiener Neustadt og til internasjonale forbindelser sør i Østerrike. Linjen Praha – Graz betjenes av Railjet-tog, som er ÖBBs høyhastighetstog.

En lokalbane forbinder Břeclav med Znojmo.
## Referanser
Robert Fuchs (offiser)

**Robert Fuchs** (1895–1977) var en tysk generalmajor i Luftwaffe under andre verdenskrig.

## Liv
Fuchs meldte seg frivillig til 1. Garde-Ulanen-Regimentet i den preussiske hæren ved starten av første verdenskrig i august 1914. Der ble han utnevnt til reserve-løytnant den 7. august 1915. Etter krigens slutt ble han overført til den aktive offisersstanden og forble i den nyopprettede Reichswehr, hvor han ble forfremmet til oberløytnant den 1. april 1925. Fra mars 1926 gjennomgikk han flygeropplæring ved det private luftfartsselskapet Magdeburg og studerte luftfartsteknikk ved Teknisk høyskole i Berlin-Charlottenburg.

Den 30. september 1932 fullførte han studiene sine som diplomingeniør. I mellomtiden hadde han også fått graden av kaptein. Etter at han i oktober 1932 ble sjef for en kompagni i infanteriregiment 17, byttet han den 1. oktober 1933 til Reichsluftfahrtministerium (RLM) som referent i det tekniske kontoret. Den 1. oktober 1934 overtok han en stilling som instruktør ved Flieger-Technik-Schule Jüterbog (flyplass Altes Lager), før han den 1. april 1935 som skvadronssjef overtok 4. skvadron av Kampfgeschwader 153 (senere Kampfgeschwader 3) i Finsterwalde. Etter å ha blitt forfremmet til major den 1. november 1935, ble han som gruppesjef leder for III. Gruppe av dette skvadronen, som var stasjonert i Altenburg.

Fra 1. november 1936 deltok han som kommandør for Kampfgruppe 88 i Legion Condor under den spanske borgerkrigen. Her ble han forfremmet til oberstløytnant den 1. mars 1937, før han ble overført til Führerreserve RLM/Ob.d.L. den 15. august 1937. Den 1. november 1938 ble han forfremmet til oberst, og den 1. februar 1939 overtok han stillingen som inspektør for troppe-teknisk opplæring i RLM. Den 29. september 1939, da andre verdenskrig hadde begynt, overtok han som skvadronkommodore for Kampfgeschwader 26. Dette skvadronet, med sine to-motorers bombefly av typen Heinkel He 111, førte han i den vestlige felttoget som begynte den 10. mai 1940.

Den 6. april 1940 mottok han som den første soldaten i bombeflyvåpenet Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes. Den 16. oktober 1940 ble han igjen overført til Führerreserve, med en kortvarig avbrytelse hvor han fungerte som den midlertidige skvadronkommodoren for Kampfgeschwader 26 fra november til desember 1940. Først den 28. desember 1942 overtok han kommandoen som kommandør for Luftwaffen-Jäger-Regiment 33 i den 17. Luftwaffen-Felddivisionen.

Den 1. juli 1943 ga han fra seg denne kommandoen og ble divisjonskommandør for den 22. Luftwaffen-Felddivisionen og fra august for den 20. Luftwaffen-Felddivisionen. Den 1. september 1943 ble han forfremmet til generalmajor, og kort tid etter overtok han 1. Fliegerdivision, som han ledet frem til 8. mai 1945. Etter den ubetingede kapitulasjonen av Wehrmacht ble han tatt til fange.

## Referanser


## Kilder

* Henry L. deZeng IV, Douglas G. Stankey: Luftwaffe Officer Career Summaries, Section A–F. (PDF) 2016, S. 818, abgerufen am 5. Mai 2017 (englisch).
EM i orientering 2024

**EM i orientering 2024** ble arrangert i Mór i Ungarn fra 16. til 20. august 2024.

## Medaljevinnere

### Menn

### Kvinner

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eirik Langedal Breivik

**Eirik Langedal Breivik** (født 1998) er en norsk orienteringsløper som representerer NTNUI.

Han vant 11 NM-gull i perioden 2018–2025.

Han vant EM-gull på mellomdistanse og stafett i 2024.
Han vant VM-gull på mellomdistanse i 2025.

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Leif Utne

**Leif Utne** (1919–2004) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig og senere lege.

## Tidlig liv
Utne ble født i Bergen som sønn av en lege. Han fullførte videregående skole i 1938 og begynte på medisinstudier ved Universitetet i Oslo samme år.

## Andre verdenskrig
Da andre verdenskrig nådde Norge 9. april 1940, med den tyske invasjonen, meldte Utne seg frivillig og kjempet for Norge i kampene i Sør-Norge. Etter at Norge kapitulerte, var han medstifter av motstandsgruppen "Theta". Gruppen ble selvinitiativt startet i en vennegjeng, men de manglet kontakter, kunnskap og materiell for å faktisk drive etterretningsarbeid. Andre medlemmer av gruppen som drev "Theta" var Bjarne Thorsen, Kristian Ottosen, Helmer Dahl, Hagbarth Schjøtt Jr. og Jan Dahm. To medlemmer ble sendt til Storbritannia: Leif Utne og Bjarne Thorsen. Utne reiste via Sverige, mens Thorsen krysset Norskehavet. Thorsen returnerte med nødvendig utstyr, og en radiostasjon ble til slutt satt opp i desember 1941, med hovedkvarter ved det kjente sjøstedet Bryggen.

På den tiden hadde imidlertid Leif Utne blitt stasjonert i Skottland som en del av den Kongelige Norske Marine i eksil. Han opererte ut fra Lerwick i en motortorpedobåtskvadron, blant andre sammen med Hugo Munthe-Kaas. Utne ble dekorert med den norske krigsmedaljen.

## Senere karriere
Etter krigen gjenopptok Utne sine medisinstudier. Han ble uteksaminert med cand.med.-graden i 1950. Fra 1961 var han spesialist i hudsykdommer. Han arbeidet ved Haukeland universitetssykehus, i sin egen klinikk samt ved St. Franciscus Hospital i Florida, Bergen. Han underviste også studenter tilhørende Universitetet i Bergen. Han fortsatte også å arbeide med marinen og nådde graden kommandør i 1976.

Han ledet den lokale avdelingen av Den norske legeforening fra 1974 til 1975. Han var også aktiv i *Doktorklubben* av 1959, Nasjonalhjelpen og idrettsklubben Bergens TF. Han var gift og hadde to døtre. Han døde i august 2004 på Haukeland universitetssykehus.

## Referanser