open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Coleomerus

***Coleomerus*** er en slekt av biller som hører til familien snutebiller (Curculionidae).. 

## Utseende
Små til middelsstore, kraftige snutebiller, gjerne balnke og skinnende metallisk fargede. **Snuten** er lang, slank og krum og normalt rettet mer eller mindre nedover. Antennene sitter festet i snutens ytre halvdel, ofte nær spissen. De er middels lange, knebøyde, og antenneskaftet (det innerste leddet) er noe kølleformet. **Brystskjoldet** (pronotum) er avrundet, bakerst like bredt som dekkvingene, og sterkt punktert. **Dekkvingene** har tydelige punktrader, og **beina** er temmelig korte.

## Levevis

## Utbredelse
Slekten er utbredt i den Nye verden.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[glanssnutebiller]], [[Baridinae]]** Schönherr, 1839
******* Stammen Baridini Schönherr, 1836 – ca. 160 slekter
******** Understammen Colemerina
********* Slekten ***Coleomerus*** Schönherr, 1836
### Liste over artene

* *[[Coleomerus abdominalis]]* Hustache, 1950
* *[[Coleomerus aenescens]]* Faust, 1896
* *[[Coleomerus atrolucens]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus boliviensis]]* Hustache, 1950
* *[[Coleomerus brevicollis]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus columbicus]]* Hustache, 1950
* *[[Coleomerus conicicollis]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus ebeninus]]* Gyllenhal, 1836
* *[[Coleomerus intermedius]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus isthmicus]]* Champion, 1907
* *[[Coleomerus laevissimus]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus lugubris]]* Boheman, 1844
* *[[Coleomerus merula]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus obsidianus]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus puncticeps]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus punctulatus]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus rivularis]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus rotundatus]]* Champion, 1907
* *[[Coleomerus rufulicollis]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus sparsus]]* Casey, 1922
* *[[Coleomerus subviolaceus]]* Hustache, 1950
* *[[Coleomerus vicinus]]* Hustache, 1950

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Hoffmannista

***Hoffmannista*** er en slekt av biller som hører til overfamilien snutebiller (Curculionoidea). Noen inndelinger regner dem som en underfamilie av snutebiller (Curculionidae). Brachyceridene er korte, brede, høyt hvelvede snutebiller som vanligvis har påfallende knøler eller pigger på oversiden. De kan også kjennes på at antennene er forkortet, og ikke knebøyde. 

## Utseende
Middelsstore, korte og brede, høyt hvelvede snutebiller. På farge er de gjerne brunlige, mer eller mindre kledt med lyse skjell. Oversiden har som oftest mange kraftige knøler som ofte ender i en spiss og i ekstreme tilfeller er utviklet til lange, skarpe pigger. **Hodet** er forholdsvis stort og bredt, med en kort, bred snute (rektangulær sett ovenfra). Antennene sitter festet nær spissen av snuten og er korte og rette, ikke knebøyde. Der er gjerne ni-leddete og ender i en stor, en-leddet kølle, men hos underfamilien Microcerinae er de ytterligere redusert til små knopper. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, gjerne kraftig punktert. Sideranden har ofte en kraftig vinkel eller tann midt på. **Dekkvingene** er ovale på form, høyt hvelvede, med rekkevis ordnede knøler eller pigger. Noen ganger er knølene smeltet sammen og danner kontinuerlige, bølgende lengdelister. **Beina** er kraftige, føttene er (i alle fall tilsynelatende) fire-leddete uten tolappede ledd. Hos underfamilien Microcerinae er fotleddene redusert.

## Levevis

## Utbredelse
Arten er utbredt på Komorene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[Brachyceridae]]**
****** Underfamilien Brachycerinae
******* Stammen **[[Brachycerini]]** Billberg, 1820
******** Slekten ***Hoffmannista*** Richard, 1951
********* *[[Hoffmannista mohelii]]* Richard, 1959
********* *[[Hoffmannista parcegranatus]]* (Fairmaire, 1893)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William Yang

**William Yang** (født 1998) er en australsk svømmer.

Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2024 i Paris på 4 × 100 meter fri stafett i forsøksheatet, der laget vant sølvmedalje.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thyreophora cynophila

***Thyreophora cynophila*** er en europeisk flueart. Kroppen har en skinnende, metallisk, mørkeblå farge, og hodet er oransje.

Voksne individer oppsøker kadavre etter store pattedyr som hjort, rådyr, villsvin, hund, sau, storfe og hest, som har kommet til ulike stadier i nedbrytingsprosessen. Hunnene legger egg på kadavrene, og larvene ernærer seg antagelig på beinmarg. Disse fluene er mest aktive i den kjølige årstida, seint om høsten, seint om vinteren og tidlig på våren, men forsvinner helt når marka er dekket av snø.

Arten ble vitenskapelig beskrevet fra et eksemplar funnet på kadaveret av en hund i Tyskland i 1798. Seinere ble den funnet i Frankrike, Østerrike og kanskje Algerie. Ingen funn ble gjort etter 1850, og en trodde at arten var utdødd.

I 2009 ble *Thyreophora cynophila* overraskende oppdaget på to ulike steder i Spania, henholdsvis i De iberiske fjell og i Sierra de Guadarrama. I De iberiske fjell i La Rioja er arten nå kjent fra 11 steder i skogkledte fjell 800–1400&nbsp;moh. Den er tallrik der og kan sannsynligvis være vanlig også i andre spanske fjellområder.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Hadroplontus

***Hadroplontus*** er en slekt av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller. 

## Utseende
Små (ofte 2 – 3&nbsp;mm), sterkt hvelvede, ovale snutebiller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte delvis dekket av lyse, gjerne metallfargede skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen. De er ofte røde på farge.

## Levevis
Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene minerer inne i stenglene, særlig på planter i skjermplantefamilien. Av og til kan det dannes en galle.

Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa og Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[småsnutebiller]], [[Ceutorhynchinae]]** Gistel, 1856
******* Stammen **[[Ceutorhynchini]]** Gistel, 1856
******** Slekten ***Hadroplontus*** C. G. Thomson, 1859
********* *[[Hadroplontus ancora]]* (Roelofs, 1875)
********* *[[Hadroplontus litura]]* (Fabricius, 1775)
********* *[[Hadroplontus trimaculatus]]* (Fabricius, 1775)

## Referanser




## Litteratur

## Eksterne lenker
*
Midje

Ei **midje**, eller et **liv**, brukes om menneskekroppens midtparti. Midjemålet er et godt indirekte mål for grad av bukfedme. 

For å finne midjemålet gjør man følgende:
* Finn nedre kant av ribbeina og toppen av hoftekammen.
* Ta målebåndet rundt midjen midt mellom disse to punktene.
* Pust naturlig ut før måling gjøres. 
* Målingen skal ikke gjøres utenpå klær.

Midje-høyde-ratio (ved KMI
Nødvarslingssystem

Et system skm brukes til å “varsle befolkningen om akutte og alvorlige hendelser som truer liv og helse” .

I Norge finnes det flere enheter og systemer som håndterer ulike typer tilstander, hendelser og formidlingskanaler:

* Nødvarsel på mobil, driftet av Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap.
* Nasjonalt sireneanlegg, driftet av Sivilforsvaret.
* System for ekstremværvarsel, driftet av Meteorologisk institutt.
* System for varsling om smittsom sykdom, driftet av Folkehelseinstituttet.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Nødvarsel
* Varsling av befolkningen
* Ekstremværvarsler og andre farevarsler
* Meldingssystem for smittsomme sykdommer (MSIS)/
Søndervig

**Søndervig** er en by som ligger åtte kilometer vest for den gamle markedsbyen Ringkøbing i Danmark. Byen ligger ved Nordsjøen på en drenert havbunn og i århundrer har hovednæringen vært jordbruk og delvis fiske. De siste tiårene har imidlertid fisket vært konsentrert i Hvide Sande, ca. 15 km mot sør. Sørøst for Søndervig ligger Ringkøbing Fjord.

Nå er Søndervig en ferieby, med hundrevis av feriehus og noen hoteller. I byen finner turister kjøpesenter, supermarked, bowlinghall og badeland, fasiliteter som ikke fantes i Søndervig så sent som på midten av 1980-tallet. Det er anlagt en golfbane på de tidligere jordene øst for byen og det er planer om å bygge et velværesenter og hotell i 2009.

På stranden utenfor Søndervig finnes flere tyske bunkere som ble bygget som en del av den tyske okkupasjonsmaktens kystfestning under andre verdenskrig.

## Eksterne lenker
*
Selma Brovold

**Selma Brovold** (født 2007) er en norsk judoutøver fra Stadsbygd som representerer Trondheim Judokwai.

Hun vant tre NM-gull for senior i perioden 2023–2025, i tillegg har hun vunnet fire NM-gull i aldersbestemte klasser. 
Hennes søsken Filippa Brovold og Gustav Brovold er også judoutøvere.

## Idrettskarriere
Hun begynte å trene judo i ung alder sammen med sine eldre søsken Filippa Brovold og Gustav Brovold med sin far Erlend Brovold som trener.
### 2021
Hun var bare 14 år da hun stilte opp i NM for første gang i 2021, og det endte med NM-gull i U18 -48 kg, gull i U21 -48 kg, 
og sølv i senior -52 kg der hun tapte mot storesøster Filippa i finalen.
### 2022
I NM 2022 vant hun gull i U18 -52 kg, mens det ble sølv i seniorklassen, igjen tapte hun finalen mot Filippa.
I nordisk mesterskap ble det nok et sølv etter finaletap mot Filippa.
### 2023
Brovold deltok igjen i nordisk mesterskap, som endte med gull i U18 -48kg, sølv i U21 -52 kg, og bronse i senior -52 kg.
Hun deltok i Sommer-EYOF 2023 i Slovenia, der hun ble utslått etter tap i første kamp.
Hun deltok i Europacup i U18 -48 kg, der hun endte på 7.-plass i Portugal og 3.-plass i Latvia.
I NM 2023 vant hun gull i U18 -48 kg, sølv i U21 -57 kg og gull i senior -48 kg.

## Medaljer i norske seniormesterskap

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Selma Brovold – ijf.org
Da Ding av Shang

**Da Ding** eller **Tai Ding** var den eldste sønnen til kong Tang av Shang og keiser i det kinesiske Shang-dynastiet.

## Noter
Barry E. Wilmore

**Barry Eugene Wilmore** (født 1962) er en amerikansk marineoffiser, jagerflyver, testflyver, ingeniør og astronaut. Han har (per september 2024) vært på tre romferder.

Han ble født i Murfreesboro i Tennessee til foreldrene Faye og Eugene, og vokste opp i Mount Juliet sammen med en bror. Han er gift med Deanna Wilmore (født Newport) og har to døtre.

Wilmore har en master of science i elektroteknikk fra Tennessee Tech, og en master of science i flyteknikk fra University of Tennessee. Han var lagkaptein på fotballaget da han studerte ved Tennessee Tech.

Wilmore har mer enn 8000 flytimer og 663 landinger på hangarskip, alt med taktiske jetfly. Han har fullført fire operative deployeringer med A-7E og F/A-18 fra hangarskipene «Forrestal», «Kennedy», «Enterprise» og «Eisenhower». Han har fløyet oppdrag under operasjonene Desert Shield, Desert Storm and Southern Watch over Irak, samt oppdrag over Bosnia for USA og NATO. Under operasjon Desert Storm fullførte han 21 vellykkede tokt fra USS «John F. Kennedy».

Han er utdannet testflyver fra U.S. Naval Test Pilot School, og deltok i utviklingen av T-45 Goshawk, herunder sertifisering for operasjoner fra hangarskip. Han har også vært utvekslingsinstruktør på U.S. Air Force Test Pilot School.

I juli 2000 ble Wilmore valgt ut av NASA som astronautkandidat, hvorpå han gjennomgikk to års opplæring og evaluering.

I 2009 var han pilot på romfergen Atlantis på romferden STS-129 til Den internasjonale romstasjonen. Han returnerte til romstasjonen i september 2014 med en russisk romkapsel og oppholdt seg der frem til mars 2015.

I juni 2024 returnerte han til romstasjonen for tredje gang, med Boeing CST-100 Starliner på prøveferden Boeing Crew Flight Test.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nattoptikk

**Nattoptikk** er optiske hjelpemidler som brukes for å se i mørket. Disse fordeles i to hovedkategorier av teknologi: Bildeforbedring og termisk avbildning. Bildeforbedring forsterker eksisterende lys (visuelt og nær-infrarødt lys) mens termisk avbildning bruker forskjell i varmesignatur (termisk IR-stråling) for å generere et bilde.

## Bildeforbedring

Bildeforbedringoptikk forsterker eksisterende lys som befinner seg i det nær-infrarøde (typisk lys fra verdensrommet) og visuelle spektret.

Lys forsterkes på følgende måte:

# Fotoner i nevnte spekter entrer nattbrillenes linse.
# Fotonene går videre inn i et bildeforsterker-rør *(image-intensifier tube)* som inneholder en fotokatode. Fotokatoden frigir elektroner når den treffes av fotoner.
# Etter som elektronene reiser fra katoden, treffer de en strømsatt plate (*microchannel plate, MCP*). Dette er en liten skive av glass med millioner av mikroskopiske hull/mikrokanaler i seg. MCP befinner seg i et vakuum og har elektroder på hver side av platen. Hver mikrokanal er ca 45 ganger så lang som den er vid, og fungerer som en elektronmultiplikator som øker antall elektroner tusenvis av ganger. Etter som elektronene treffer veggene på tur gjennom en mikrokanal blir antallet elektroner mangedoblet. I enden av MCP treffer disse elektronene en fosforskjerm. Fosforet emitterer lys (fotoner) når elektronene treffer, og et «lysforsterket» bilde blir presentert for brukeren.

## Termisk avbildning

Termisk avbildning benytter forskjell i varmesignatur i det som observeres for å generere et bilde. Til forskjell fra bildeforbedring-/lysforsterker-optikk, som benytter seg av lyset som blir reflektert i omgivelsene, benytter termisk avbildning energi i form av infrarød stråling som blir emittert av objekter i omgivelsene.

# Strålingen i område som observeres treffer linsen og blir etter dette skannet av elektronisk styrte IR detektorer som har tusenvis av observasjonpunkt.
# Detektorene skaper et detaljert temperaturmønster kalt et termogram.
# Termogrammet blir omgjort til elektriske impulser som sendes til en dataenhet, bestående av signal-behandlingsenhet og kretskort, som omgjør informasjonen til digital data.
# Data blir sendt til og presentert på en skjerm, som presenterer det observerte i form av forskjellige farger som samsvarer med temperaturforskjellen på det som observeres.

Det finnes to hovedtyper teknologi for termisk avbildning: Ikke-avkjølte og avkjølte

Ikke-avkjølt optikk er den mest utbredte, billigste, men mist nøyaktige. Avkjølte enheter er mye mer kostbare, men også ekstremt nøyaktige.

Termisk avbildning brukes brukes blant annet av forsvar, politi, redningstjenester, jegere eller ofte som et verktøy i undersøkelse av bygninger for å avdekke kuldebroer, i elektriske anlegg for å oppdage varmgang eller på andre områder der temperaturforskjeller kan gi en indikasjon på problemer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ulvådalen

**Ulvådalen** er en dal i Elverum kommune i Innlandet. Dalføret følger elva Ulvåa, som den har fått navn etter. Ulvådalen er rammet inn av fjelltopper på 700-800 meter i nord, og flates ut i sør mot Ulvåas samløp med Vesleflisa.

En rekke større myrområder ligger i dalen, inkludert de to naturreservatene Ulvåkjølen og Røtkjølen. De sørøstlige delene av dalen ligger innenfor Elverum Finnskog, og er tilknytta den skogfinske kulturen. I nordenden av dalen ligger fjellet Raskiftet (809 moh), som er Elverums høyeste punkt. Riksveg 25 mellom Elverum og Trysil krysser dalen på tvers ved Ulvåstrendene.

## Referanser
Nicolas Gestin

**Nicolas Gestin** (født 2000) er en fransk padler.

Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor han tok gull i C1 slalåm.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pau Echaniz

**Pau Echaniz** (født 2001) er en spansk padler.

Han representerte Spania under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor han tok bronse i K1 slalåm.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Noah Hegge

**Noah Hegge** (født 1999) er en tysk padler.

Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor han tok bronse i kajakkcross.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Parisocordylus

***Parisocordylus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). 

## Utseende
Små, avlange, brune til svarte snutebiller. Disse artene har gjerne en nokså smal, sylindrisk kroppsform. Bakbeina er ofte karakteristisk fortykkede, med tykke, kraftige lår og legger, lårene gjerne med en kraftig tann. Artene kan derfor minne overflatisk om små gresshopper.

## Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *[[Cecropia]]*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae    (= Zygopinae)
******* Stammen **[[Campyloscelini]]** Schönherr, 1845
******** Understammen Campyloscelina
********* Slekten ***Parisocordylus*** Faust, 1895
********** *[[Parisocordylus bifasciatus]]* Faust, 1895
********** *[[Parisocordylus gabonicus]]* Faust, 1895
********** *[[Parisocordylus pilosellus]]* Hustache, 1924

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilder av noen arter

*
Elena Lilik

**Elena Lilik** (født 1998) er en tysk padler.

Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok sølv i C1 slalåm.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Noemie Fox

**Noemie Fox** (født 1997) er en australsk padler.

Hun representerte Australia under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok gull i kajakkcross.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Josh Matheny

**Josh Matheny** (født 2002) er en amerikansk svømmer.

Han representerte USA under VM i svømmesport 2023 i Fukuoka i Japan, der han vant to medaljer. Han var med på laget som tok gull på 4 x 100 meter medley stafett.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ji Bowen

**Ji Bowen** (født 2002) er en kinesisk padler.

Han representerte Kina under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor han tok gull i C2 500 meter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pierre van der Westhuyzen

**Pierre van der Westhuyzen** (født 2003) er en australsk padler.

Han representerte Australia under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor han tok sølv i K4 500 meter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Angèle Hug

**Angèle Hug** (født 2000) er en fransk padler.

Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok sølv i kajakkcross.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sloan MacKenzie

**Sloan MacKenzie** (født 2002) er en canadisk padler.

Hun representerte Canada under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok bronse i C2 500 meter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sára Fojt

**Sára Fojt** (født 2003) er en ungarsk padler.

Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok to bronsemedaljer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Olivia Brett

**Olivia Brett** (født 2001) er en newzealandsk padler.

Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok gull i K4 500 meter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Qatar under Paralympiske sommerleker 2024

**[[Qatar]]** deltok under de paralympiske sommerleker 2024 i Paris i Frankrike fra 28. august til 8. september 2024. De vant ingen medaljer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kırkpınar

**Kırkpınar**, eller **kırkpınar-oljebryting** (fra tyrkisk «kırk» (*[[førti]]*), «pınar» (*[[Kilde (vann)|kilde]]*): *kırkpınar yağlı güreşleri*), er en årlig turnering og festival for tyrkisk oljebryting. Turneringen regnes som verdens lengstlevende sportslige begivenhet, med en historie som går tilbake til midten av 1300-tallet. Siden 1924 har konkurransene blitt avholdt i den tyrkiske byen Edirne, nær grensen til Hellas. I 2008 ble kırkpınar-området og Edirne tildelt EUs «European Destinations of Excellence»-pris, og den 16. november 2010 ble kırkpınar-oljebryting innskrevet i UNESCOs liste over menneskehetens immateriele kulturarv.

## Bakgrunn

Kırkpınar har, ifølge legenden, opphav fra 1357, under Orhan Ghazis kampanje for å beleire Rumelia. Ghazis sønn, Süleyman Paşa, erobret Edirne, og hans fortropp på førti soldater tar en pause nær Samona i nåtidens Hellas. De førti soldatene begynte å bryte i timesvis. For de to brødrene Ali og Selim var det ikke mulig å slå hverandre. Noen år senere brøt de to brødrene i Ahıköy, nær Edirne, til de døde av utmattelse. De ble gravlagt på stedet, som senere fikk navnet «Kırkpınar» til minne om brødrene, og det ble avholdt årlige bryterturneringer på stedet.

Etter Balkankrigene i 1913, ble området tapt til Hellas og turneringene ble avholdt i Virantekke, som ligger mellom Edirne og Mustafapaşa. Etter opprettelsen av Den tyrkiske republikk har turneringen siden 1924 blitt arrangert på Sarayiçi-halvøya i Edirne. Turneringen har blitt avholdt hvert år - med unntak av i 2020 som følge av koronapandemien - vanligvis mot slutten av juni, og varer normalt i én uke.

## Turneringen
Turneringen åpnes av lederen, *kırkpınar aga*, med en seremoni med band som spiller  og zurna. Et belte av gull bæres i prosesjon gjennom byen, etterfulgt av bønner i Selimiye-moskéen. Bryterne introduseres for publikum og oljes opp.
Bryterne, *pehlivan*, kjemper for å vinne gullbeltet og tittelen «hoved-pehlivan». Vinneren av turneringen vinner gullbeltet i ett år. Brytere som har vunnet turneringen tre år på rad, beholder sitt gullbelte. Å bli eier av gullbeltet er høydepunktet i en oljebryters karriere. Beltet er består av  gull av .

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Kırkpınar oljebrytingfestival på UNESCOs hjemmesider.
*  Edirne kırkpınar
Leave It to Gerry

***Leave It to Gerry*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Arvid E. Gillstrom.

## Skuespillere
* Billie Rhodes som Geraldine Brent
* William Collier Jr. som Dan Forbes
* Claire McDowell som Mrs. Brent
* Kate Lester som Mrs. Turner-Prescott
* Joseph W. Girard som Pettijohn
* Allan Cavan som Mr. Burton
* Billy Lord

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anthobaphus

***Anthobaphus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae)..

## Utseende
Små (2 – 7&nbsp;mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell, kan også ha skinnende metallfargede skjell. **Hodet** er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. **Dekkvingene** har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". **Beina** er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.

## Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *[[Cecropia]]*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

## Utbredelse
Slekten er kjent fra Madagaskar og Komorene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae    (= Zygopinae)
******* Stammen **[[Coryssopodini]]**  				
******** Slekten ***Anthobaphus*** Faust, 1899	
********* *[[Anthobaphus alboniger]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus cervinopictus]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus conicicollis]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus crassus]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus meyeri]]* Faust, 1899
********* *[[Anthobaphus oberthuri]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus pentaspilotus]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus rubicundus]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus rubrobasalis]]* Hustache, 1939
********* *[[Anthobaphus rufotinctus]]* Hustache, 1924
********* *[[Anthobaphus rufovittatus]]* Hustache, 1924

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilde av et eksemplar

*
Psomus

***Psomus*** er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae).. 

## Utseende
Små, korte og brede, brunlige snutebiller. Fasettøynene er store og flate, snuten forholdsvis lang og litt krum, de knebøyde antennene er festet omtrent midt på. Beina er ikke påfallende fortykkede.

## Levevis

## Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae    (= Zygopinae)
******* Stammen **[[Lechriopini]]**
******** Slekten ***Psomus*** Casey, 1892 
********* *[[Psomus armatus]]* (Dietz, 1891)
********* *[[Psomus caseyi]]* Champion, 1906
********* *[[Psomus politus]]* Casey, 1892
********* *[[Psomus quadrinotatus]]* Champion, 1906
********* *[[Psomus violaceus]]* Champion, 1906

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Melvin Rykhus

**Melvin Rykhus** (født 1942) var ordfører i Dovre for Arbeiderpartiet, i perioden 1992–1995. Han overtok på kort varsel på ordfører Harald Hammerstad omkom.

## Referanser
Lobesia botrana

***Lobesia botrana*** er en sommerfugl.

Den har et vingespenn på 12–15&nbsp;mm. Larvene til denne arten lever inne i ulike typer frukt og bær. De er funnet på berberis,  tysk klematis, villkornell, *[[Daphne gnidium]]*, eføy, liguster, oliven, arter i leddved- og ripsslektene, rosmarin, filtkorsved, ekte vinranke og kinajujube. Arten er sammen med trollheggpraktvikler et betydelig skadedyr på vindruer.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Prionarthrus

***Prionarthrus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.

## Utseende
Små, sylindriske, matt brunlige snutebiller. Kroppen er gjerne kledt med litt oppstående skjell og virker noe "rufsete".

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Noen arter kan også forekomme i bygningstømmer, men dette er da infisert av sopp. Slekten *Rhyncolus* lever på døde røtter av bartrær, og finnes sjelden over bakkenivå. Noen arter på den sørlige halvkule er funnet på hannkongler av konglepalmer (Cycadales), og det er mulig at de spiller en rolle som pollinatorer av disse.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Brasil.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], [[Cossoninae]]** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Acamptini]]** LeConte, 1876
******** Slekten ***Prionarthrus*** Marshall, 1949 - én art
********* *[[Prionarthrus parvipes]]* Marshall, 1949

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Araucarius

***Araucarius*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.

## Utseende
Små, sylindriske, matt brunlige snutebiller.

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Disse billene er knyttet til primitive bartrær (kransgraner) og konglepalmer. Levemåten ligner sterkt på biller i gruppen barkbiller.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], Cossoninae** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Araucariini]]** Kuschel, 1966
******** Slekten ***Araucarius*** Kuschel, 1966 - 8 arter
********* *[[Araucarius brasiliensis]]* Kuschel, 1966
********* *[[Araucarius chilensis]]* Kuschel, 1966
********* *[[Araucarius crassipunctatus]]* Mecke, 2000
********* *[[Araucarius kuscheli]]* Mecke, 2000
********* *[[Araucarius major]]* Kuschel, 1966
********* *[[Araucarius medius]]* Kuschel, 1966
********* *[[Araucarius minor]]* Kuschel, 1966
********* *[[Araucarius ruehmi]]* Kuschel, 1966

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Coprodema

***Coprodema*** er en slekt av biller, som tilhører undergruppen vedsnutebiller i den artsrike familien snutebiller (Curculionidae).

## Utseende
Middelsstore, sylindriske, slanke, mørkbrune snutebiller. Snuten er nokså lang, de knebøyde antennene er festet litt utenfor midten. Pronotum er ovalt, tett og kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede med markerte punktrader.

## Levevis

## Utbredelse
Slekten er kjent fra Andamanene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen Biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen Cucujiformia
**** Overfamilien Snutebiller, Curculionoidea
***** Familien Snutebiller, Curculionidae
****** Underfamilien Vedsnutebiller, Cossoninae
******* Stammen Cossonini
******** Slekten ***Coprodema*** Wollaston, 1873
********* *[[Coprodema bealei]]* Osella, 1981
********* *[[Coprodema calandraeforme]]* T.V.Wollaston, 1873

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Amaurorhinus

***Amaurorhinus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved. 

## Utseende
Små (gjerne 2,5-3 millimeter), sylindriske vedsnutebiller, brunlige, blanke uten påfallende hår eller skjell, sterkt punkterte. **Hodet** er forholdsvis stort og bredt, snuten middels lang. Antennene er knebøyde og middels lange. Fasettøynene er gjerne reduserte og kan mangle helt. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, og så bredt som dekkvingene. Sidene er avrundede, og oversiden er dekket av grove, men grunne punktgroper. **Dekkvingene** er avlange og rundede med markerte punktrekker. Flygevinger mangler. **Beina** er ganske korte og kraftige, en tilpasning til å bevege seg i ganger i treet. Vedsnutebillene ligner på barkbiller, men skiller seg fra disse på at de har mer markert snute. De er også typisk noe slankere enn barkbillene.

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Denne slekten finnes oftest på drivved som er vasket opp på strender.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet, på Kanariøyene og Madeira.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], [[Cossoninae]]** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Dryotribini]]** LeConte, 1876
******** Slekten ***Amaurorhinus*** Fairmaire, 1860
********* *[[Amaurorhinus bewickianus]]* (Wollaston, 1860)
********* *[[Amaurorhinus caoduroi]]* Osella & Pogliano Osella, 1986
********* *[[Amaurorhinus cesaraccioi]]* Osella & Gregori, 1989
********* *[[Amaurorhinus clermonti]]* Desbrochers, 1908
********* *[[Amaurorhinus dalmatinus]]* Folwaczny, 1972
********* *[[Amaurorhinus folwacznyi]]* Osella & Giusto, 1985
********* *[[Amaurorhinus gardinii]]* Osella, 1981
********* *[[Amaurorhinus hauseri]]* Osella, 1983
********* *[[Amaurorhinus incognitus]]* Folwaczny, 1972
********* *[[Amaurorhinus mediterraneus]]* Folwaczny, 1972
********* *[[Amaurorhinus minimus]]* Folwaczny, 1972
********* *[[Amaurorhinus monizianus]]* (Wollaston, 1860)
********* *[[Amaurorhinus nitens]]* G.H.Horn, 1873
********* *[[Amaurorhinus obscuripennis]]* Pic, 1905
********* *[[Amaurorhinus paganettii]]* Ganglbauer, 1903
********* *[[Amaurorhinus pietrovalentii]]* Magrini, Paladini & Benelli, 2020
********* *[[Amaurorhinus punctipennis]]* Osella & Giusto, 1985
********* *[[Amaurorhinus rossellae]]* Abbazi & Forbicioni, 2019
********* *[[Amaurorhinus sardous]]* Folwaczny, 1972
********* *[[Amaurorhinus viti]]* Osella & Giusto, 1985

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Pseudomesitodes

***Pseudomesitodes*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.

## Utseende
Bittesmå til små (0,75-4 millimeter), mer eller mindre pæreformede, mørke snutebiller. 

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Noen arter kan også forekomme i bygningstømmer, men dette er da infisert av sopp. 

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], Cossoninae** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Nesiobiini]]** Alonso-Zarasaga & Lyal, 1999
******** Slekten ***Pseudomesitodes*** Voss, 1953 - 6 arter
********* *[[Pseudomesitodes costulatus]]* Marshall, 1958
********* *[[Pseudomesitodes kabweensis]]* Voss, 1962
********* *[[Pseudomesitodes occultus]]* Voss, 1953
********* *[[Pseudomesitodes pinguis]]* Marshall, 1955
********* *[[Pseudomesitodes striatoperlatus]]* Voss, 1962
********* *[[Pseudomesitodes subdentatus]]* Voss, 1953

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Parazygops

***Parazygops*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). Conoderinene kan særlig kjennes på at fasettøynene er uvanlig store, og øyesnutebiller ville være et godt norsk navn på denne gruppen. Gruppen er meget artsrik i tropene, men de fleste artene er sannsynligvis ennå ikke beskrevet. I de siste årene er det blitt samlet inn store mengder materiale fra trekroner i tropene, som foreløpig ikke er taksonomisk utredet.

## Utseende
Små (2 – 7&nbsp;mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell. **Hodet** er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. **Dekkvingene** har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". **Beina** er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.

## Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *[[Cecropia]]*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[sandsnutebiller]]**, Conoderinae  Schönherr, 1833  (= Zygopinae)
******* Stammen **[[Zygopini]]** Lacordaire, 1865
******** Slekten ***Parazygops*** Desbrochers, 1890
********* *[[Parazygops atridorsum]]* Desbrochers, 1910
********* *[[Parazygops impressiventris]]* Desbrochers, 1910
********* *[[Parazygops luctuosa]]* Desbrochers, 1890
********* *[[Parazygops octomaculata]]* Desbrochers, 1910

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Coptus (bille)

***Coptus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved. 

## Utseende
Små, avlange, sylindriske, blinde, brunsvarte snutebiller. Artene mangler fasettøyne.

## Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. 

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], [[Cossoninae]]** Schönherr, 1825
******* Stammen Rhyncolini Gistel, 1848 
******** Slekten ***Coptus*** Wollaston, 1873
********* *[[Coptus anamalainus]]* Marshall, 1938
********* *[[Coptus brevirostris]]* Omar, Zhang & Davis, 2017
********* *[[Coptus congoanus]]* Hustache, 1937
********* *[[Coptus exilis]]* Champion, 1909
********* *[[Coptus latiusculus]]* Champion, 1914
********* *[[Coptus minor]]* Wollaston, 1873
********* *[[Coptus oculatus]]* Wollaston, 1873
********* *[[Coptus subcarinatus]]* Faust, 1898
********* *[[Coptus vitreous]]* Omar, Zhang & Davis, 2017

## Referanser




## Eksterne lenker
*
The Legend of Hollywood

***The Legend of Hollywood*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Renaud Hoffman.

## Skuespillere
* Percy Marmont som John Smith
* Zasu Pitts som Mary Brown
* Alice Davenport som Mrs. Rooney
* Dorothy Dorr

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lend Me Your Husband

***Lend Me Your Husband*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Christy Cabanne.

## Skuespillere
* Doris Kenyon som Aline Stackton
* David Powell som Henry Seton
* Dolores Cassinelli som Mrs. Seton
* J. Barney Sherry som Burrows Stackton
* Violet Mersereau som Jenny MacDonald
* Burr McIntosh som Fergus MacDonald
* Cornelius Keefe som Robert Towers
* Coit Albertson som Ferrari
* Helena D'Algy

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Let Not Man Put Asunder

***Let Not Man Put Asunder*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av J. Stuart Blackton.

## Skuespillere
* Pauline Frederick som Petrina Faneuil
* Lou Tellegen som Dick Lechmere
* Leslie Austin som Harry Vassall
* Helena D'Algy som Felicia De Proney
* Pauline Neff som Lady De Bohun
* Barbara Leonard som Polly De Bohun
* Maurice Costello som Sir Humphrey
* Martha Petelle som Mrs. Vassall
* Gladys Frazin som Gentian Tyrell
* Homer Lynn som Chaillot

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brachytemnus

***Brachytemnus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.

## Utseende
Små (ca. 3 millimeter), avlange, sylindriske, mørkbrunlige snutebiller. Oversiden er spredt kledt med nokså lange, fine hår. Snuten er bred og omtrent så lang som resten av hodet. Antennene er knebøyde, forholdsvis korte, men en en-leddet klubbe. Pronotum er tønneformet, omtrent så bredt som langt, grovt og tett punktert. Dekkvingene er avlange, kraftig punkterte. Beina er korte og kraftige, leggene på alle beinpar med kraftige, krumme pigger i spissen.

## Levevis

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa inkludert Kanariøyene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[vedsnutebiller]], [[Cossoninae]]** Schönherr, 1825
******* Stammen **[[Onycholipini]]** Wollaston, 1873
******** Slekten ***Brachytemnus***  Wollaston, 1873 
********* *[[Brachytemnus pinipotens]]* (Wollaston, 1867)
********* *[[Brachytemnus porcatus]]* (E.F.Germar, 1823)
********* *[[Brachytemnus ruptus]]* Marshall, 1928

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Borghild Synnæs

**Borghild Synnæs** (1882–1939) var en norsk arkitekt. Hun var en viktig bidragsyter for gruppen som sto for planleggingen av Ullevål hageby prosjektet- alt fra tegninger, byggledelse, vei- og beplantningsanlegg. I tillegg var hun involvert i flere viktige arbeider for Oslo Kommune.

## Utdanning
Hun ble utdannet ved Den Kongelige Tegneskole ved bygningslinjen fra 1901–1903. Hun deltok også på flere kurs og hadde flere studiereiser til utlandet. 

## Liv og virke
Synnæs fikk i 1908 jobb som assistent ved arkitekt Holger Sinding-Larsen kontor, og var assistent der frem til 1916. Hun fikk så muligheten til å jobbe for boligdirektørens arkitektkontor, og der var hun med på å utvikle Ullevål hageby- prosjektet. Men Synnæs tegnet også flere villaer og sommerhus i denne perioden, som hovedsakelig ligger i Aker område i Oslo. Én av villaene befinner seg på Grimelund, som Nasjonalmuseet har et fotografi av i deres samling. Hun ble i forvaltningen i 11 år. Samtidig drev hun med private oppdrag. 

Senere spesialiserte hun seg på gamlehjem og hybelbygg for kvinner. Da hun var 46 år åpnet hun egen arkitektpraksis. I 1936 åpnet Kvinnenes hus 2/ Vestkantkvinnenes hus som besto av tre etasjer i funksjonalismens stil med Synnæs som arkitekt. Bakgrunnen for bygget var at på 1920-tallet opprettet høyesterettsadvokat Elise Sem «Kvindernes Boligselskab», som var en stor bygning med 56 leiligheter for aleneboende kvinner. Formålet var å gjøre det enklere for kvinner å ha eiendom i eget navn. I tillegg var hun arkitekt for Cathinka Guldbergs gamlehjem på Lovisenberg, Barnehjem for Sebbelows Stiftelse og Betanien sykehus. Rett før sin død i 1939 fullførte hun Barnas Hus i Oslo.   

## Referanser
Life’s Greatest Game

***Life's Greatest Game*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Emory Johnson.

## Skuespillere
* Tom Santschi som Jack Donovan
* Jane Thomas som Mary Donovan
* Johnnie Walker som Jackie Donovan Jr.
* Gertrude Olmstead som Nora Malone
* David Kirby som Mike Moran
* Dicky Brandon

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thiril Erichsen

**Thiril Rækstad Erichsen** (født 2004) er en norsk fotballspiller som spiller for Aalesund.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sjal

**Sjal** (fra persisk شال *shāl*) er et større tøystykke til å ha løst rundt skuldrene, eventuelt over armene eller på hode som et skaut. Det er et enkelt ofte rektangulært tøystykke og brettet til en trekant, men kan også være laget som en trekantet. Sjalet er vanligvis av et ganske tynt stoff og bæres av mange kvinner.

Det opprinnelige ordet kommer fra Persia og det arabiske ordet schál har samme betydning som på norsk. Sjalet opphav regnes å være i Asia, der de ble brukt som en del av mannsdrakten i India og Persia. Men sjal og skaut finnes også langt tilbake i tid som en del av norske kvinnebunader, kvendrakter og samedrakter. I Skandinavia brukte man først store ullsjal, ofte med frynser. Blant samene ble sjal en del av drakten på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. Senere fikk man importerte stoffer av damask og silke å begynte også å bruke dette. Sjalene og silkeskjerfene ble ofte krysset på bryste å festet i en ring eller spenne, eller krysset og festet i linningen.

Sjal ble etter hvert importert til Europa fra Asia og ble et moteplagg for kvinner. På slutten av 1700-tallet begynte man også å produsere sjal i Europa. Lange sjal, båret rundt skuldrene eller rundt halsen, ble mote i vestlig kultur på 1920-tallet, og sjal var et populært tilbehør til aftenkjoler på 1950-tallet.

I noen kristne tradisjoner, som blant ortodokse og katolske kvinner, er det vanlig å bære et sjal under gudstjenester. I Norden dekker noen fromme læstadianer kvinner også i dag håret med sjal i gudstjenester. I jødedommen bærer menn et bønnesjal, tallit, over skuldrene eller hode. Også som en del av folkedrakter til både kvinner og menn flere steder i verden er sjal en del av drakten, som det spanske sjalet mantilje og de russiske orenburg sjalene.

## Se også
* Skjerf
* Skaut
* Slør

## Referanser