Alexander Macdonell (biskop av Kingston)

**Alexander Macdonell** (født 17. juli 1762 i Glen Urquhart i Skottland, død 14. januar 1840 i Dumfries i Skottland), en klansmann av Clan MacDonell of Glengarry, var den første katolske biskop av Kingston i Øvre Canada. Han virket også politisk både i hjemlandet og i det britiske Canada.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Alexander Macdonell ble født i Glen Urquhart i Inchlaggan ved bredden av Loch Ness i Skottland den 17. juli 1762. Han tilhørte Highlander-klanen *[[Clan MacDonell of Glengarry|MacDonell (of Flengarry)]]*. Hans tidlige utdannelse var ved Bourblach i Loch Morar. Rundt 1775 gikk han på de skotske kollegier i Paris og i Valladolid.

### Prest
Han ble ordinert til prest 16. februar 1787 i Valladolid. Da han returnerte til hjemlandet, utøvde han prestetjeneste i gælisktalende menigheter i Badenoch i fem år i Lochaber, hvor han var kjent som «Big Sandy» eller «Mr. Alistair».

Klanenes gamle økonomiske og sosiale struktur hadde da begynt å rakne.Befolkningen tilhørende hans klan var blant de adskillige som ble rammet av tvangsflyttinger (Highland Clearances). Macdonell klarte å anbringe et stort antall av sine sognebarn i den voksende bomullsindustrien i Glasgow. Han dro selv dit som deres kapellan i 1792. Den franske handelsblokaden under den første koalisjonskrig ødela deres økonomiske grunnlag allerede i 1793.

Samme år kontaktet Macdonell den protestantiske klanhøvding Alexander Ranaldson Macdonell av Glengarry, og sammen utviklet de planen om et *[[fencibles]]*regiment, bestående av deres arbeidsledige landsmenn, klart for utplassering utenfor England og Skottland. Regjeringen i London var positive til prosjektet, og *Glengarry Fencibles* ble dannet under kommando av Alexander Ranaldson Macdonell. Alexander Macdonell ble tildelt dem som militærkapellan i 1794 – den første katolske militærkapellan i en britisk hær siden reformasjonen.

Etter å ha blitt stasjonert på Guernsey, ble *Glengarry Fencibles* sendt til Irland for å kjempe i opprøret i 1798, hvor de kjempet på kongens side mot de katolske opprørerne. Macdonell tok også til orde for omsorgen for fangede opprørere og restaureringen av profanerte katolske kirker.

Etter freden i Amiens i 1802 ble *Glengarry Fencibles* oppløst, og mennene var igjen uten inntekt. Alexander Ranaldson Macdonell ga også presten skylden for den akkumulerte gjelden, noe som resulterte i at presten ble fengslet i flere måneder. Etter løslatelsen i januar 1803 arbeidet han med å bosette mennene sine i Britisk Øvre Canada, hvor noen klanmedlemmer som hadde kjempet på britisk side i den amerikanske revolusjonskrigen allerede hadde grunnlagt Glengarry County. Han dro nytte av forbindelsene han hadde knyttet under sin tjeneste i Irland og av sin urokkelige lojalitet til kongen.

Han kom selv til Canada i 1803 og ble umiddelbart satt inn ved Saint-Raphaël-misjonene i Øvre Canada. I 1807 sendte biskopen av Quebec ham utnevnelsesbrev som generalvikar.

### Titulærbiskop, apostolisk vikar av Øvre Canada
Den 12. januar 1819 ble han utnevnt av pave Pius VII til titulærbiskop av *Rhesin in Mesopotamia* og apostolisk vikar av Øvre Canada (Upper Canada). Han ble bispeviet i Ursulinerkirken i Quebec by den 31. desember 1820 av erkebiskop Joseph-Octave Plessis av Quebec, med presten Joseph Signay som assisterende.

Fra 1823 til 1825 oppholdt biskop Macdonell seg i London. Han fortsatte forhandlingene om lønnsspørsmål og etableringen av uavhengige katolske bispedømmer utskilt fra moderbispedømmet Quebec. Han frarådet den planlagte forening av provinsene Nedre og Øvre Canada. I Skottland møtte han John Galt, ga ham verdifull informasjon om bosettingsforholdene i Canada, og fikk til gjengjeld en fremtredende plass i Guelph for en katolsk kirke.

Som et resultat av Macdonells lojalitet og forhandlingsevner ble de tre bispedømmene Kingston (1826), Charlottetown (1829) og Halifax/Nova Scotia (1842) opprettet, og Quebec ble opphøyet til et erkebispedømme. Macdonell ble den første bispedømmebiskopen av Kingston.

### Biskop av Kingston
Etter at Øvre Canada slik ble gjort til et bispesete av pave Leo XII den 14. februar 1826, ble McDonell utnevnt til dette bispesetet med tittelen biskop av Kingston. Dette byen ble valgt som bispesete fordi den var ved begynnelsen av St. Lawrence River og munningen av Cataraqui River og sørenden av den påtenkte kanalen mot den senere Bytown/Ottawa; selv om den var langt fra det geografiske sentrum av Øvre Canada, var den gunstig ut fra datidens befolkningstyngdepunkter og kommunikasjonslinjer til flere hovedretninger innover i provinsen. Thomas Weld var blitt utnevnt til hans koadjutor med tittelen biskop av *Amyclae (in partibus)*; men etter at denne prelaten var blitt forfremmet til kardinal, utnevnte pave Gregor XVI i 1833 i stedet Rémi Gaulin til koadjutorbiskop av Kingston. Det var Macdonnell som hadde bedt om nettopp ham: Den fransk-kanadiske Rémi Gaulin - dermed verken irsk eller skotsk - var godt egnet til å formidle mellom de skotske og det stadig økende antallet irsk-katolske immigranter.

Politisk fortsatte han å handle i en ånd av ubetinget lojalitet, og konkurrerte med protestantisk-lojale, irsk-katolske og opposisjonelle krefter rundt William Lyon Mackenzie. Hans oforflytning og til slutt suspendering av den irske presten William John O’Grady, som han hadde utnevnt til sin generalvikar i 1830, forårsaket offentlig oppstyr på grunn av O’Gradys personlige oppførsel og politiske tilbøyeligheter. Statsmyndighetene som O’Grady appellerte til, støttet imidlertid biskopen.

Biskop Macdonells lojalitet til de britiske myndigheter, og hans grundige kunnskap om landet og dets folk, samt hans store administrative evner, gjorde hans råd ettertraktede for regjeringen, og den 12. oktober 1831 ble han kalt inn i det lovgivende råd i Upper Canada.

Han grunnla kirker og skoler, og i 1839 etablerte han *Regiopolis College* i Kingston, som tilbød akademisk og teologisk opplæring til katolsk ungdom. 

Sommeren 1839 reiste han til London, Irland og Skottland for å promotere sitt presteseminar for biskopene og animere til katolsk innvandring til Canada, som han tidligere hadde lagt grunnsteinen til. I Irland fikk han lungebetennelse. Alexander McDonell døde i Dumfries den 14. januar 1840, i en alder av 78 år. Hans levninger, som førstvar blitt gravlagt i *St. Margaret*-kapellet i Edinburgh, ble overført til *St. Mary's Cathedral* i Kingston i Canada den 26. september 1861.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X ( 1475-1521) *1513 
* Pave Paul III (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621 *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625
* Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663) *1644
* Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
* Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
* Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644-1723) *1699
* Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
* Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
* Biskop Charles-Gilbert de May de Termont (1712-1776) *1753
* Biskop Jean-Olivier Briand (1715-1794) *1766
* Biskop Jean-François Hubert (1739-1797) *1786
* Biskop Pierre Denaut (1743-1806) *1795
* Erkebiskop Joseph-Octave Plessis (1763-1825) *1801
* Biskop *Alexander Macdonell* (1762-1840) *1820

## Referanser