«Los-von-Rom»-bevegelsen

**Los-von-Rom-Bewegung** (*Bort fra Roma*-bevegelsen) var en antikatolsk og protestantisk bevegelse som ble grunnlagt i 1897 i Linz i Østerrike.
## Historie
Den ble drevet frem av tysknasjonale krefter. Brudd med den katolske kirke ble fremkalt eller gikk vind i seilene av språkforskriftene utstedt av statsminister grev Badeni i 1897. Disse bestemte at alle embetsmenn i kronlandene Böhmen og Mähren skulle være tospråklige (tysk/tsjekkisk). Dette dekretet ble sterkt motarbeidet av de tyske nasjonalistene. Men anliggendet men fant støtte fra det østerrikske *[[Katholische Volkspartei (Österreich)|Katholische Volkspartei]]* og mange tsjekkiske katolske prester.

Pregende av selve uttrykket *Los von Rom* var medisinstudenten Theodor Georg Rakus (senere lege og kongelig svensk visekonsul i Salzburg), en disippel av den østerrikske godsherre og politiker Georg von Schönerer. Schönerers slagord (tysk: *«Ohne Juda, ohne Rom wird gebaut Germanias Dom»* =*«Unten verken jødedom eller Roma, skal Germanias katedral bygges!»*) demonstrerer en typisk samkjøring av antikatolisisme med xenofobi. Under en samling av tyske nasjonalister i Wien, den såkalte *tyske folkekongress* (Deutscher Volkstag), ba de østerriksk-tyske nasjonalistene sine tilhengere om å forlate den katolske kirke i masser, og Schönerer fremførte det ekstra slagordet «Los von Rom!» -*Bort fra Roma!*

Hovedelementene for bevegelsen var også antiliberalisme, antiklerikalisme og antisemittisme. Bevegelsen støttet ellers konkret en adskillelse den østerrikske kirke fra den katolske kirken i Rom, og avviste enhver innblanding eller påvirkning fra sistnevnte i det politiske og økonomiske liv i Østerrike-Ungarn.

I 1899 tok denne bevegelsen form av masseutmeldelser fra den katolske kirke (mer enn 10.000 personer uttrådte i perioden januar 1899 til mars 1900). Bevegelsen hadde kontakt med Gustaf-Adolfs-foreningene i Tyskland, og prestene til de nye evangelisk-lutherske menighetene ankom for det meste fra Tyskland.

På katolsk hold organiserte i 1902 en katolsk aksjonskomité sag i Wien, og pave Pius X rettet i mars 1905 en inntrengende formaning til det østerrikske bispekollegium om å verne den katolske tro. Inntil 1904 hadde 33.000 personer i Østerrike gått over til protestantismen, og minst 10.000 personer hadde i samme periode latt seg bevege til å gå over til gammelkatolikkene. Særlig utbredt var bevegelsen i visse deler av Böhmen (industribyer nær grensen til Sachsen) og i Steiermark. Nord-Bøhmiske byer der bevegelsen i særlig grad grep om seg var Saaz, Turn (senere bydel i Teplitz), Komotau, Trautenau, Karbitz, Klostergrab, Dux, Trebnitz og Haida. 

Bevegelsen ble senere svakere, hvortil også politiske grunner bidro, og den katolske motagitasjonen ble bedrevet med stor iver av den i 1903 nyorganiserte Bonifatiusforeningen. 

Bevegelsen, tydelig inspirert av den *[[Kulturkampf]]* som var startet i 1871 i keiserdømmet Tyskland, ble støttet av de østerrikske protestantiske menigheter, som i et land der hele befolkningen overveiende var av katolsk tro fra motreformasjonens tid, utgjorde en minoritet, og oppsto med toleranseediktet gitt i 1781 av keiser Josef II av det tysk-romerske rike.

Konverteringsbevegelsen spredte seg også til det tyske naborike, hvor det var en betydelig økning i konverteringer til den protestantiske kirke. Denne trenden var spesielt utpreget i kongedømmet Sachsen.

## Litteratur
* Vladimir Dedijer: *Sarajevo 1914*. Prosveta, Beograd, 1966.
* Brigitte Hamann: *Hitlers Wien. Lehrjahre eines Diktators.* Piper, München / Zürich 1996/2001, ISBN 3-492-03598-1, Kapitel&nbsp;8: *Politische Leitbilder.*
* Bernard Mees: ''The science of the swastika'', Central European University Press, Budapest, New York City, 2008, ISBN 978-1-4356-6508-8
* Karl-Reinhart Trauner: *Die Los-von-Rom-Bewegung. Gesellschaftspolitische und kirchliche Strömung in der ausgehenden Habsburgermonarchie.* Szentendre 1999, ISBN 963-229-575-7; 2. opplag 2006, ISBN 963-550-774-7.

## Referanser