open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Samtidig prosjektering

**Samtidig prosjektering** (også kjent som *integrated concurrent engineering*, **ICE**) er en arbeidsmetodikk som har som mål å bidra til at prosjekter gjennomføres effektivt og smidigere enn tradisjonelt. Arbeidsmetodikken fremmer tverrfaglig samarbeid og gode beslutninger i et prosjekt. Det er en videreutvikling av begrepet «concurrent design» som opprinnelig ble utviklet innenfor fly- og romfartsindustrien. Essensen i metoden er at utførende ressurser og beslutningstakere samles i et rom for en «sesjon», med fortløpende prosjektering og beslutninger i sanntid. Dette står i kontrast til tradisjonelle prosjektering med avklaringsmøter og høringsrunder, hvor det ofte er lang behandlings- og svartid mellom hver enhet som skal behandle saken. Dette gir potensial for betydelig reduksjon av total gjennomføringstid.  
  
Norske samferdselsprosjekter har i dag store utfordringer med lange plan- og behandlingsprosesser. Både på politisk nivå, etatsnivå, og i bransjen generelt er det ønskelig å redusere realiseringstiden for denne type prosjekter.

## Prosjekterfaring

Prosjektet Tønsbergprosjektet fra Sykehuset i Vestfold benytter metodikken  og satser stort på bruken av BIM i kombinasjon med samtidig prosjektering. Tønsbergprosjektet vant i 2017 åpenBIM konkurransen for utstrakt bruk av nye metoder og verktøy.

Initiativet Bygg21 anbefaler at det benyttes samtidig prosjektering konsekvent og at dette bidrar til god flyt i byggeprosessen. Det bør videre legges til rette for en samhandlingsplattform som muliggjør samtidig prosjektering.

## Hovedpilarer i Samtidig prosjektering

## Samtidig prosjektering og VDC
Samtidig Plan og Prosjektering (SPP) og Virtual Design and Construction (VDC) er to kompletterende metoder som bygger på mange av de samme prinsippene. SPP er utviklet spesifikt for å imøtekomme behovet for gjennomføring av norske samferdselsprosjekter.

* SPP er en praktisk tilnærming tilpasset norske forhold, og gir konkrete verktøy og metoder som kan brukes i prosjekter i alle faser. 
* SPP har et sterkt fokus på beslutningsprosessen. Dette er understøttet av konkrete metoder og verktøy som støtter opp under beslutningsprosesser, spesielt i tidligfase. 
* SPP baserer seg på en trinnmodell for planlegging av sesjoner (ICE) for å sikre at riktige beslutninger blir tatt av de rette personene, til riktig tid, med riktig beslutningsunderlag. 
* SPP stiller tydelige krav til gjennomføringen av en sesjon, herunder forberedelser, deltagere, fasiliteter og leveranser. 
* Metoden er utviklet gjennom konkrete erfaringer fra noen av de største samferdselsprosjektene i Norge de siste årene.

## Referanser




## Eksterne lenker
*https://www.tu.no/artikler/i-fire-ar-har-de-forsket-pa-hvordan-man-kan-effektivisere-veiplanlegging-na-er-svaret-klart/476399
*https://www.tu.no/artikler/metoden-ga-200-kilometer-vei-pa-seks-dager-na-skal-den-halvere-tidsbruk-i-store-jernbaneprosjekter/366788
*https://www.samtidigprosjektering.no/
Vostok-2018

Vostok 2018 (russisk: Восток 2018 - på norsk "Øst 2018") var en russisk militærøvelse som ble holdt fra 11. til 15. september 2018 i Sibir og resten av Østre militærdistrikt. I slutten av august 2018 sa forsvarsminister Sergej Sjojgu at øvelsen kommer til å bli den største siden den sovjetiske Zapad-81, der omkring 100 000 soldater var involvert. Senere sa han at nesten 300 000 soldater skulle delta sammen med 36 000 kjøretøy og 1000 fly og vil omfatte Den russiske hæren, Den russiske marinen og De russiske luft- og romfartsstyrkene. Kina og Mongolia vil også delta i **Vostok 2018**, og at også Tyrkia ble inviterte til deltagelse.. 


Vostok2018-03.jpg|Mil Mi-8
Vostok2018-06.jpg|Type-96


## Referanser
Zapad-81

**Militærøvelsen Zapad-81** (russisk Запад-81, 'Vest-81') var den største militærøvelsen som noen gang ble gjennomført av Sovjetunionen. Øvelsen begynte den 4. september 1981, varte i 8 dager i området rundt Østersjøen,  inkluderte alle forsvarsgrener i Sovjetunionen med over 100 000 soldater og også mellomdistansemissil av typen RT-21M.

## Referanser
Gerd Hagen

**Gerd Hagen** (født 6. desember 1928, død 9. oktober 2007) var norsk barnevernsarbeider og foregangskvinne innen sosialt arbeid og utviklingen av norsk barnevern.
## Liv og virke
Hagen var rektor ved Norges kommunal- og sosialhøgskole fra 1978 til 1983, og byråsjef ved Barnevernskontoret i Sosialdepartementet i perioden 1975–1978.

Hagen var en iherdig pådriver av å etablere et hovedfag i sosialt arbeid, og da dette ble gjennomført var det hun som ledet hovedfagsutdanningen fra 1991 til 1997.

Etter at Hagen ble pensjonist forsket hun på barnevernets historie og utga blant annet boken *Barnevernets historie – Om makt og avmakt i det 20. århundret.*

## Ettermæle
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet Gerd Hagens auditorium.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anna Felber

**Anna Felber**, også kalt **Annichen Jacobsdatter Felber** og **Anna Krefting d.e.** (født 9. september 1634, død 19. desember 1701), var en norsk industrieier og eiendomsbesitter. Felber eide og drev Bærums Verk fra 1674 til 1701, og kjøpte opp mer enn 60 gårder til verket i Asker, Bærum og på Romerike.

## Liv og virke
Felber var datter av Jacob Felber (1605–1688), opprinnelig fra Preussen, og Anna Barbara Helmich (ca. 1605–ca. 1676). 30. mai 1652 giftet hun seg med jernverkseier Johan Krefting (1618–1674) i Christiania. De bodde på Gommerud gård og fikk 14 barn. Felber drev Bærums Verk fra Johan Krefting døde i 1674 til sin egen død i 1701, og hennes eldste sønn Herman Krefting overtok. Hennes svigerdatter, Anna Paulsdatter Vogt Krefting, tok over driften etter ektemannens bortgang i 1712. I årene 1672 til 1682 kjøpte Felber opp mer enn 60 gårder til verket. Blant disse var Kjørbo, som var hovedsete for middelalderens storgods Nesøygodset.

## Ettermæle
Anna Kreftings vei på Rykkinn er oppkalt etter henne og hennes svigerdatter Anna Paulsdatter Vogt Krefting (1683–1766).

I 2018 ble flere bygninger og auditorier ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt nye navn. Oslomet har en tradisjon med å gi bygningene navn etter historiske personer, og da primært kvinner som har betydd mye for fagområder ved universitetet. Et av auditoriene (PH131) ved studiestedet Pilestredet ble gitt navnet Anna Felbers auditorium, og ligger i Ellen Gleditschs hus (P35).

## Referanser
Siss Schjoldager

**	Sigrid «Siss» Schjoldager** (født 9. juli 1930 i Bærum som *Sigrid Astrup*, død 28. april 2002 i Oslo) var en norsk journalist og kunsthistoriker. Hun var kulturredaktør i Morgenbladet i perioden 1969 til 1975, og hun var redaktør for flere kunstbøker og publikasjoner. 

Hun opprettet Gallerirunden, først gjennom Friundervisningen, senere som selvstendig. 

I 1956 giftet hun seg med Harald Schjoldager.

## Referanser
Anja Bredal

**Anja Bredal** er forsker ved Velferdsforskningsinstituttet NOVA, seksjon for forskning om Barndom, familie og barnevern, ved Oslomet – storbyuniversitetet.

## Liv og virke
Bredal er ph.d. i sosiologi fra Universitetet i Oslo (2004). Avhandlingen hennes handlet om unge med innvandrerbakgrunn, arrangerte ekteskap og familiens betydning. Hennes forskningsfelt er etniske minoriteter, familie, kjønn og generasjon, herunder studier av offentlig politikk, hjelpeapparatet og innvandringsregulering. Bredal har hatt flere forskningsoppdrag om tvangsekteskap og æresrelatert vold, og deltar blant annet i NOVAs forskningsprogram om vold i nære relasjoner.

## Forskningsprosjekter

* Voldsprogrammet: Forskningsprogram om vold i nære relasjoner – Forskningsprogrammet Vold i nære relasjoner ved NOVA på OsloMet strekker seg over ti år (2014–2024) og er finansiert av Justis- og beredskapsdepartementet og Kunnskapsdepartementet.
* Gjennomganger av saker i fylkesnemnda
* Følgeevaluering av Handlingsplan mot tvangsekteskap, kjønnslemlestelse og alvorlige begrensninger i unges frihet 2013–2016 – Prosjektets formål var å undersøke og vurdere om tiltakene i handlingsplanen, og handlingsplanen som sådan, har ønsket effekt, i tillegg til å gi innspill og anbefalinger til gjennomføringen.
* Dialog og tvangsekteskap

## Referanser
Randi Laubek

**Randi Laubek** (født 30. juli 1973 i Voerså) er en dansk sanger og låtskriver. Hun debuterte i 1997 med *Ducks and Drakes* og fikk i 1998 tre grammy for denne utgivelsen, dels som *Årets danske sangerinde*, *Årets danske sangskriver* og for *Årets danske album*. I 2000 mottok hun igjen en grammy som *Årets danske sangerinde*.

Laubek sang duett med Kasper Eistrup på nummeret "The Ghost Of No One" fra Kasjmirs *Home Dead* EP fra 2001.

Laubeks musikkstil er en blanding av pop, soul og jazz, men er egentlig vanskelig å sette i bås. Hennes tekster er lyriske og underbygges av den gode stemmen.

## Diskografi
; Album
* *Ducks and Drakes*, 1997
* *Almost Gracefully*, 2000
* *The Wedding of All Things*, 2003
* *Figures of Eight*, 2005
* *Sun Quakes*, 2009
* *Letter #to the World*, 2012
* *Pow Wow*, 2016
* *Inner Seas Outer Fields*, 2016

; Medvirker på
* *Motello Soundtrack* (med Tango Orkestret), 2002
* *D'damer & Allan Olsen Live* (med Allan Olsen, Annika Aakjær, Marie Bergman, Maria Timm Wachmann, Dorthe Gerlach), 2014

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Randi Laubeks hjemmeside
Ellen Gleditschs hus

**Ellen Gleditschs hus** er en bygning ved Oslomet – storbyuniversitetet og ligger i Pilestredet 35. Den er oppkalt etter kjemikeren og kvinnesaksforkjemperen Ellen Gleditsch, som var Norges andre kvinnelige professor, ved Universitetet i Oslo.
Noura Alktebi

**Noura Alktebi** (født 3. desember 1992) er en emiratarabisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F32. Dette er en klasse for sittende utøvere i parafriidrett. Hun representerer klubben Al Ain Club for the Disabled. 

## Idrettskarriere
Alktebi deltok i Para-VM i friidrett 2013 i Lyon, og kom der på 12.-plass i klubbekast. Hun deltok igjen i Para-VM i friidrett 2015, og kom der på fjerdeplass i kulestøt og sjetteplass i klubbekast. Under Paralympiske sommerleker 2016 fikk hun sølv i kulestøt, bak Maroua Brahmi fra Tunisia, og hun kom på sjetteplass i klubbekast. 

Under Para-VM i friidrett 2017 kom hun på fjerdeplass i kulestøt og femteplass i klubbekast. Hun deltok under Para-VM i friidrett 2019, og kom der på fjerdeplass i klubbekast. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Profil hos IPC
*  Profil hos Para-VM 2019
Vitenskapsåret 1545

**Vitenskapsåret 1545** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1545.

## Oppdagelsesreiser
* Jacques Cartier fikk publisert beretningen «Brief recit, et succincte narration, de la nauigation faicte es ysles de Canada, Hochelage et Saguenay et autres, auec particulieres meurs, langaige et cerimonies des habitans d'icelles:fort delectable à veoir» (*Kort fortelling og kortfattet historie om reisen til øyene i Canada, [[Hochelaga-arkipelet|Hochelage]] og [[Saguenay (elv)|Saguenay]] og andre, med spesielle skikker, språk og seremonier blant innbyggerne der: svært sjarmerende å se*), om hans andre ekspedisjon til Canada 1535−1536. Paris.

## Navigasjon
* Pedro de Medina fikk publisert læreboken «Arte de navegar» (*Kunsten å navigere*), den første av sitt slag i Europa. Valladolid.

## Matematikk
* Gerolamo Cardano fikk publisert verket «Artis Magnæ, Sive de Regulis Algebraicis Liber Unus» (*Bok én om den store kunst, eller algebraens regler*), med de første publiserte løsningene av tredjegradsligninger og fjerdegradsligninger. Milano.
* Johannes Scheubel fikk publisert læreboken «De Nvmeris et Diversis Rationibvs seu Regulis computationum Opusculum» (*Om tall og på ulike måter eller om reglene for mindre beregninger*). Leipzig.

## Medisin og fysiologi
* Charles Estienne fikk publisert verket «De dissectione partium corporis humani, libri tres» (*Tre bøker om disseksjon av menneskelige kroppsdeler*), med en første beskrivelse av leverens vene-ventiler.
* Ambroise Paré får publisert sin første bok: «La méthode de traicter les playes faictes par hacquebutes et aultres bastons à feu et de celles qui sont faictes par flèches, dardz et semblables» (*Metoden for å behandler skadene forårsaket av [[arkebuse]] og andre skytevåpen, og slike som er forårsaket av piler, småpiler og lignende*). Paris.
* Thomas Geminus publiserte verket «Compendiosa totius anatomie delineatio, aere exarata» ("En komplett avgrensning av hele anatomien gravert i kobber"). London.

## Institusjoner
* De botaniske hagene Orto botanico di Padova og Orto Botanico di Firenze ble etablert.

## Fødsler
* 11. januar – Guidobaldo del Monte (død 1607), italiensk matematiker.
* Ukjent dato −
** John Gerard (død 1611 eller 1612), engelsk botaniker.
** Rumold Mercator (død 1599), geograf.

## Dødsfall
* Ukjent dato −
** Christoph Rudolff (født 1499), tysk matematiker.
** Sancho de Tovar (født om lag 1470), portugisisk oppdagelsesreisende.
** Francisco de Orellana (født 1511), spansk oppdagelsesreisende.

## Referanser
Gudrun Skretting

**Gudrun Skretting** (født 11. juni 1971) er en norsk forfatter og pianist. Hun er utdannet ved Norges musikkhøgskole og Norsk barnebokinstitutts forfatterutdanning.

Hun debuterte som barnebokforfatter i 2016 med boken *Anton og andre uhell.* For denne fikk hun Kulturdepartementets debutantpris og Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres (NBU) debutantpris Trollkrittet. NBUs jury begrunnet tildelingen blant annet slik: «Dette er i tillegg herleg godt skrive av debutant Gudrun Skretting. Ho blandar pinlighetane med små kvardagsfilosofiske stikk, utan å moralisere og undervise. Det er berre feel-good heile vegen. Du blir varm og god inni deg når du les, og du ler høgt fleire gonger. Gapskrattar til og med».  Oppfølgeren *Anton og andre flokkdyr* kom i 2017, og denne vant ARKs barnebokpris. Tredje bok i serien, *Anton den store,* kom i 2018. 

Skretting ga i 2020 ut sin første roman for voksne; *Tre menn til Vilma*. Andre bok om Vilma Veierød, *Din Vilma*, kom i 2022. Den tredje boken i serien ble utgitt i 2024. I desember 2024 hadde også filmatiseringen av *Tre menn til Vilma* premiere på norske kinoer.  

## Bibliografi

* 2016: *Anton og andre uhell* (barnebok)
* 2017: *Anton og andre flokkdyr* (barnebok), Aschehoug, ISBN 9788203262753
* 2018: *Anton den store* (barnebok)
* 2020: *Tre menn til Vilma* (roman)
* 2020: *Struts og Ada får en lillebror* (bildebok) – illustrert av Inga H. Sætre
* 2022: *Din Vilma* (roman)
* 2024: *Vilma for alltid* (roman)

## Priser

* Kulturdepartementets debutantpris 2016, for *Anton og andre uhell*
* NBUs debutantpris Trollkrittet 2016, for *Anton og andre uhell*
* ARKs barnebokpris 2017, for *Anton og andre flokkdyr*

## Privatliv
Gudrun Skretting er gift med musikeren Arve Moen Bergset.

## Referanser
Gamla kyrkan i Tammerfors

**Gamla kyrkan i Tammerfors** (finsk: *Vanha kirkko*) er en kirke i Tammerfors i Finland. Den er sognekirke for både Tammerfors domkyrkoförsamling og Tammerfors svenska församling i Den evangelisk-lutherske kirke i Finland. Domkirkemenigheten holder sine engelskspråklige gudstjenester i Gamla kyrkan, og hører til Tammerfors stift, mens den svenske menigheten hører til Borgå stift sammen med de andre svenskspråklige menighetene i Finland. Gamla kyrkan er også en populær bryllupskirke.

Bygningen er en korskirke i tre. Den ble reist i 1824 i nyklassisistisk stil etter tegning av arkitekt Charles Bassi. Den var datidens viktigste landemerke i byen. Det frittstående klokketårnet ble bygget mellom 1828 og 1829 etter tegning av Carl Ludvig Engel. Altertavlen ble malt i olje på lerret av Robert Wilhelm Ekman i 1831, og forestiller Jesus i Getsemane. Kirkeorgelet ble bygget i 1848 av Anders Thulé, som grunnla Kangasala orgelfabrik.

Kirken ble snart for liten, og ble først utvidet i 1847, og så avløst som sognekirke av Aleksanderskirken i 1881.

Kirken har 310 sitteplasser.

## Referanser
Klubbekast

**Klubbekast** er en kastdisiplin innen friidrett, der hensikten er å kaste en treklubbe lengst mulig. Øvelsen er hovedsakelig i bruk innen parafriidrett (handikappidrett), der den er en av øvelsene det konkurreres i under Paralympiske sommerleker. Øvelsen kan ses på som motstykket til sleggekast innen friidrett for funksjonsfriske. 

## Verdensrekorder
Verdensrekorder i klubbekast pr 11. november 2019:

## Referanser


## Eksterne lenker
* Encyclopedia of sports - Club throw
Slaget ved Taraca

**Slaget ved Taraca** ble utkjempet i april 1904 i Taraca på Filippinene, i det som nå er provinsen Lanao del Sur på Mindanao. På den ene side kjempet moroer, på den annen side amerikanere. General Leonard Wood hadde inviteret regionens datuer til en fredskonferanse, men sultanen av Taraca nektet å delta.  Taracadalen var hvor de fleste am Lake Lanao-områdets moroer bodde.  Her var blant annet krigerlederne datu Ampuanagus og datu Duli.

Wood sendte to infanteribataljoner og to kavaleritropper til munningen av Taraca River.  Oberst Marion P. Maus' tredje bataljon av 22nd Infantry holdt elvemunningen mens Wood førte en styrke over land. Maus' menn benyttet et Vickers-Maxim-maskingevær og et gatlingvåpen for å erobre noen *[[cotta (befestning)|cotta]]*er, og tilføyde moroene et tap på 65 mann.  I løpet av den neste uken ødela Woods menn 130 *cotta*er man klarte ikke å ta sultanen til fange.

## Referanser
Annika Aakjær

**Annika Aakjær** (født 6. juli 1982) er en dansk låtskriver og skuespiller.

## Biografi
Som en av landets første ble Aakjær opptatt på den nystartede låtskriverutdannelsen på Rytmisk Musikkonservatorium i København, hvor hun var ferdig i 2012.

Hennes første album *Lille filantrop* høstet ros hos anmelderne som spådde henne en stor fremtid. Andre album *Missionær* fikk også gode anmeldelser. I 2009 medvirket Annika Aakjær i Anne Dorte Michelsens finanskrisekabaret og i 2009-2010 i teaterkonserten *Come Together* på Østre Gassverk. Annika Aakjær skrev sangene til og medvirket dessuten i *Oliver med en Twist* på Nørrebro teater i 2011.

Aakjær var nominert til to priser under Årets Steppeulv i 2009 og vant den ene som «Årets håp» og var i 2010 nominert til P3 Guld i kategorien «Talent». Hun var også nominert til «Årets nye danske navn» i Danish Music Awards i 2009. Annika Aakjær fikk i 2012 låtskriverorganisasjonen DJBFAs hederpris. Hun har også skrevet tittelsangen til *[[Gummi T (2012)|Gummi T]]*, «Sangen om Gummi T – Hvem ved hvad der er op og ned», og for den vant hun en Robert i kategorien «beste originale sang» i 2013.

Aakjær spiller rollen som Daimi Gentle i filmen *[[Dirch]]* fra 2011, og hun er med i Danmarks Radios julekalender *Julestjerner* fra 2012, der hun spiller Piil/P.I. Våren 2013 spilte hun tittelrollen i Aarhus Teaters oppsetning av en musikalversjon av *[[Snøhvit (eventyr)|Snøhvit]]*.

## Diskografi
* 
* 
* 

## Filmografi
* 2011 – *[[Dirch]]* … Daimi
* 2012 – *[[Julestjerner (Danmarks Radio)|Julestjerner]]* … professor Piil og synger tittelmelodien.
* 2014 – *[[Klassefesten 2]]* … blomsterhandler
* 2022 – *[[Esthers orkester]]* … Esther

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Zoja Ovsij

**Zoja Viktorivna Ovsij** (ukrainsk: Зоя Вікторівна Овсій, født 30. august 1994) er en ukrainsk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F51. Dette er en klasse for sittende utøvere i parafriidrett. Hun trenes av Maryna Maksymova og Ruslan Maksymov. 

Hun har VM-gull i klubbekast fra 2017 og paralympisk sølvmedalje i klubbekast fra 2016, og pr november 2019 innehar hun verdensrekorden i klubbekast i klassen F51, med 24,31 meter. Hun har tidligere drevet med padling, men byttet til friidrett da padling ble tatt ut av det paralympiske programmet. I Ukraina har hun tittelen Master of Sport of International Class. 

## Bakgrunn
Ovsij er født med Arthrogryposis multiplex congenita, som gir nedsatt funksjonsevne på grunn av bøyde og stive ledd i ulike deler av kroppen. 

## Idrettskarriere
Ovsij deltok i VM i padling 2014, og fikk der bronse i V–1 200 m A for kvinner. I 2016 deltok hun i Paralympiske sommerleker 2016, der hun fikk sølv i klubbekast i klassen F51, bak Joanna Butterfield fra Storbritannia, og hun fikk bronse i diskos i klassen F52. Under Para-VM i friidrett 2017 vant hun klubbekast, og fikk bronse i diskos. 

Hun vant klubbekast under Para-EM i friidrett 2018, med ny verdensrekord på 24,31 meter. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Profil hos IPC
*  Profil hos Para-EM 2018
Lilla Sølhusvik

**Lilla Sølhusvik** (født 1967) er en norsk journalist, forfatter og programleder.  

Hun er vokst opp på Norheim ved Haugesund, og studerte sosiologi ved Universitetet i Bergen før hun gikk på Norsk journalisthøgskole i Oslo. 

I NRK har Sølhusvik vært journalist, vaktsjef, programleder og i en periode redaksjonssjef i nyhetsavdelingen. Fra 2012 til 2016 var hun prosjektleder for NRK ''Brennpunkt''. 

Mesteparten av tiden i NRK har hun arbeidet som politisk journalist. Sølhusvik har med ujevne mellomrom vært programleder i Politisk kvarter siden slutten på 1990-tallet.  

## Bibliografi
* *Kristin Halvorsen - Gjennomslag* (2012), Cappelen Damm forlag.
* *Fordi det er verdt det. Om kvinners vei mot toppen av næringslivet* (2019), Cappelen Damm forlag
* *Camilla Stoltenberg. Året som aldri tok slutt* (2021) J.M. Stenersen forlag 

## Referanser
Ella Asche Moe

**Ella Asche Moe** (født 24. november 1862 i Stavanger, død 25. mars 1950 i Stavanger) var en norsk skuespillerinne.

Ella Asche Moe var datter av redaktør, boktrykker og utgiver av Aftenavisen Stavangeren Arnt Moe og hans hustru Ingeborg Regine Aske. Hennes bror Halfdan var far til politikeren Finn Moe.

Ella Asche Moe fikk 25. mars 1885 sin debut på Den nationale Scene i Bergen i rollen som *Camilla* i *Det Hele er Ingenting*. I hennes såkalte annendebut spilte hun *Svea* i *Hvorledes man gør det godt*. Om hennes opptreden i sistnevnte stykket ble det skrevet at «Som gatepiken Svea viste frk. Ella Moe en ny prøve paa sit talent».

Moe trakk seg tilbake fra livet som skuespiller etter noen få år ved Den nationale Scene, med unntak av enkelte spredte opptredener, blant annet på turné  i 1907 med den danskfødte teaterlederen Urania Marquard Olsen, Olaus Olsens hustru.

## Roller i utvalg
**Camilla* i *Det Hele er Ingenting* av Alexander Kielland (Den nationale Scene, 1885)
**Svea* i *Hvorledes man gør det godt* av Charlotte Edgren (Den nationale Scene)
**Mary* i *Bagtalelens Skole* av Sheridan (Den nationale Scene)
**Inga* i *Mellem Slagene* av Bjørnstjerne Bjørnson (Den nationale Scene, 1889)
**Finnepigen* i *Sigurds Hjemkomst* av Bjørnstjerne Bjørnson (Den nationale Scene, 1889)
**Zenobie* i *Dobbeltgjængeren* av Duval & Hennequin (Tromsø, 1907)

## Kilder
*

## Referanser
Amai Manabinang

**Amai Manabilang** er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.

Frem til 2015 het kommunen **Bumbaran** (*Bayan ng Bumbaran*).

## Barangayer
Amai Manabilang er inndelt i 17 barangayer per 30. september 2019.

## Referanser
Balabagan

**Balabagan** (*Bayan ng Balabagan*) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Lanao del Sur.

## Barangayer
Balabagan er inndelt i 27 barangayer per 30. september 2019.

## Referanser
14. kombinerte armé

14. kombinerte armé (russisk:14-я гвардейская общевойсковая армия) var opprinnelig en del av Den Røde Armé fra 1918. Senere en del av Odessa militærdistrikt fram til 1956. Deretter en sovjetisk militær formasjon med Gardestatus på operasjonelt nivå fra 1956 - gjennom oppløsningen av Sovjetunionen og frem til 1995. Hovedkvarteret var først i Chișinău, deretter i 1984 i Tiraspol.. Arméen hadde en viktig rolle i Transnistriakonflikten.
Tross samme ordenstall, har den lite med 14. armé i Sovjetunionen å gjøre.

## Referanser


.
Ahmalahti

**Ahmalahti** er en bosetting i det nordveste hjørne av innsjøen Kuestjarvi i Petsjenga kommune i Murmansk oblast, tre km fra grensen til Norge. Fra 14. oktober 1920 til oktober 1944 var stedet innenfor Finlands Petsamo län. Utenfor tettstedet er det anlagt en krigskirkegård med over 1000 sovjetiske soldater og offiserer som døde i dette området under andre verdenskrig, og rundt 500 gjenbegravede som falt i Norge.

Stedet ble fjernet fra Russlands bosettingsregister i 1960. I perioden 1962–1970 lå det en landsby på stedet, kalt Oleksinlahti.

## Fotnoter

## Referanser
Nautsi

**Nautsi** (, skoltesamisk: *Njau´čč*) er en tidligere bosetning i Petsjenga kommune i Murmansk Oblast, Russland. Stedet ligger på østbredden av Pasvikelva, som er en del av grensen mellom Norge og Russland.

Fra 1920 til 1944 tilhørte Nautsi Finland. De finske styrkene trakk seg tilbake til dette stedet i 1939 under vinterkrigen. Under andre verdenskrig søkte Tyskland å sikre seg dette området på grunn av de nærliggende nikkelgruvene.

Nautsi ble en del av Sovjetunionen i 1945. Stedet ble offisielt forlatt den 13. desember 1962.

## Referanser
Torleik Svelle

**Torleik Svelle** (født 1996) er en norsk politiker (Sp) som fra 2019 til 2022 var leder av Senterungdommen. Han var politisk rådgiver i Regjeringen Støre.

Han er oppvokst i Saksumdal i Lillehammer. Svelle ble valgt til leder i Senterungdommen 9. november 2019. Før dette satt han i sentralstyret fra 2016, og var politisk nestleder i perioden 2018–2019.

Han ble i kommunestyre- og fylkestingsvalget 2019 valgt inn i kommunestyret på Lillehammer og fylkestinget i Innlandet.

I perioden 2021–2025 var Svelle førstevara til Stortinget fra Oppland valgdistrikt, ettersom Kjersti Bjørnstad var statssekretær.

## Referanser
Ilmari Tapiovaara

**Yrjö Ilmari Tapiovaara** (født 7. september 1914 i Tammerfors, død 31. januar 1999 i Helsingfors) var en finsk interiørarkitekt og møbeldesigner innenfor den modernistiske stilperioden. Han studerte ved Konstindustriella läroverket i Helsingfors. Han hadde ansvaret for innredningsarbeidet i mange offentlige bygg. Som møbeldesigner ble han mest kjent for sine modeller i bøyd tre, som stolen «Domus», i USA ble kjent som «Finnchair», og i stålrør. Han hadde Alvar Aalto som sitt forbilde.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* 
*
Hilda Moe

**Hilda Moe** (født 3. september 1869 i Bergen, død 24. juli 1891 i København) var en norsk skuespillerinne og sangerinne.

Hilda Moe var datter av skolelærer hans Mathias Mo (1835-1920) og Martha Marie Hansen (1840-1913). Hun ble 20. august 1890 gift med den danske skuespilleren Emil Helsengreen.

Moe debuterte 11. mars 1888 ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen, i operetten *Musketererne i Klostret*. Hun var ved Den nationale Scene sesongen 1888-1889, og turnerte påfølgende sesong, 1889-1890 i Norge med den danske teaterlederen Bernhard Levys selskap.

## Roller i utvalg
**Marie de Pontcourlay* i operetten *Musketererne i Klostret* av Ferrier & Prevel (Den nationale Scene, 1888)
**Gaasevogtersken Gertrud* i *Talismanen* av Johann Nestroy (Hammerfest, 1890)
**Regisse* i *Svend Dyrings Hus* av Henrik Hertz (Hammerfest, 1890)

## Kilder
*

## Referanser
SLT

**SLT** kan vise til:

* IBM Solid Logic Technology
* Samordning av lokale rus- og kriminalitetsforebyggende tiltak
* Sprinter Lighttrain
Isidus

* 

***Isidus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

## Utseende
Middelsstore (ca. 8 millimeter), slanke, halvmatte, fint hårete, rødbrune smellere. **Hodet** er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, vanligvis ganske lange, mer eller mindre sagtakkede. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet firkantet, gjerne noe lengre enn bredt. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er litt tilbaketrukket. **Dekkvingene** er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige, ganske tynne. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

## Levevis
Denne slekten har larver som lever i død ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet (Spania, Frankrike, Israel).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien smellere, Elateroidea
**** Familien smellere, Elateridae
***** Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
****** Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
******* Understammen Athoina Candéze, 1860
******** Slekten ***Isidus*** Mulsant & Rey, 1875 
********* *[[Isidus appendiculatus]]* Pic, 1912
********* *[[Isidus letourneuxi]]* Pic, 1912
********* *[[Isidus moreli]]* Mulsant & Rey, 1875

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene, med bilder av typeeksemplarer
* Biolder av og data om ''Isidus moreli''
*
Grammephorus

* 

***Grammephorus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

## Utseende
Middelsstore, nokså brede, brunlige smellere. Antennene er tynne og trådformede, pronotum hvelvet med nokså rette sider, bakhjørnene rett tilbaketrukne. Dekkvingene har fine punktstriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

## Levevis
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Chile).

## Systematisk inndeling
 

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien smellere, Elateroidea
**** Familien smellere, Elateridae
***** Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
****** Stammen Oophorini Gistel, 1848
******* Slekten ***Grammephorus*** Solier, 1851 
******** *[[Grammephorus candezei]]* Fleutiaux, 1907
******** *[[Grammephorus fuscus]]* (Solier, 1851)
******** *[[Grammephorus galapagoensis]]* (Van Dyke, 1953)
******** *[[Grammephorus impressicollis]]* (Solier, 1851)
******** *[[Grammephorus minor]]* (Schwarz, 1904)
******** *[[Grammephorus niger]]* Solier, 1851
******** *[[Grammephorus rufipennis]]* Solier, 1851

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Grammephorus rufipennis''
*
Neimi Lagerstrøm

**Neimi Lagerstrøm** (født **Neimi Serafia Lagerstrøm** 4. september 1897 i Sverige, død 11. november 1974 i Oslo) var en svensk-norsk sekretær, yrkeskvinneforkjemper, fagforeningsarbeider, politiker og deltaker i opprettelsen av Norsk Folkehjelp.

## Liv og virke
Neimi Lagerstrøm var datter av smed Sven Oskar Lagerstrøm og Maria Lagerstrøm, som kom fra Sverige til Kristiania på slutten av 1800-tallet. Hun var et av syv barn og vokste opp på Vålerenga i daværende Kristiania.

Hun begynte karrieren sin innen bekledningsindustrien og jobbet senere også som sekretær og kasserer i Konfeksjonsarbeidernes Forening. Hun var politisk aktiv fra ung alder og brant spesielt for kvinners rettigheter. Da hun satt i forbundsstyret i Norsk Bekledningsarbeiderforbund jobbet hun blant annet med å oppheve yrkesforbudet for gifte kvinner (som ble opphevet for godt i 1938). Neimi Lagerstrøm var også medlem av Arbeiderpartiet og var en av 13 utvalgte kandidater som stilte til valg som stortingsrepresentant i 1936.

I 1939 ble hun en av de første kvinnelige representantene i LOs sekretariat, og samme år var hun også med i arbeidsutvalget til Den Norske Hjelpekomité for Spania, som opprettet organisasjonen Norsk Folkehjelp.
## Referanser
Midt-Agder Friluftsråd

**Midt-Agder Friluftsråd** er et interkommunalt samarbeid mellom kommunene Kristiansand (inkludert Søgne og Songdalen), Vennesla, Evje og Hornnes, Iveland, Birkenes og Lillesand.

Friluftsrådets formål er å gi muligheter til friluftsliv for alle mennesker i regionen. Friluftsrådet informerer om turmål, og i vintersesongen legger friluftsrådet ut skiføremeldinger på sine nettsider.

Friluftsrådets aktivitet består av
* Ansvar for Vaffelbua, ei dagsturhytte ved Kyrtjønn i skogsterrenget ved Jegersberg i Kristiansand  
* Ansvar for Sandripstua og Stadionstua i Sandrip i Vennesla 
* Ansvar for naturskole og utfartsstedet Hellevika
* Naturskoler ved Donevann, i Gåseflå og Ogge
* Ansvar for Slåttholmen Kystledhytte i Lillesand kommune

## Referanser


## Eksterne lenker
* Friluftsrådets nettsted
Johann Georg Ahle

**Johann Georg Ahle** (1651–1706) var en tysk komponist, organist og dikter.

## Liv
Faren Johann Rudolph Ahle, som også var komponist og organist, gav sønnen den første musikkopplæringen.

Johann Georg Ahle etterfulgte i 1673 faren som kantor og organist i Divi-Blasii-kirka i Mühlhausen, og ble i sin tur etterfulgt av Johann Sebastian Bach.

Mesteparten av Ahles musikk er tapt, men han skrev blant annet arier til egne tekster og til dikt av eksempelvis Johann Rist og Philipp von Zesen.

## Verk
**Die güldene Sonne bringt Leben und Wonne* (Text: Philipp von Zesen)
**Unstrutische Nachtigall*
**Musikalisches Frühlings-, Sommer-, Herbst- und Wintergespräch*

## Referanser


## Kilder
*  (omtale i artikkelen om faren)
* 

## Eksterne lenker
*
Aswang

**Aswang** (eller *asuwang*) er en ghoul, et vesen som spiser lik, i filippinsk mytologi. I noen regioner av Filippinene er aswangen et vampyrlignende vesen, som med sin lange, tynne og uthulte tunge suger ut babyer fra sine sovende svangre mødres liv.

Mytene og aswangen er særlig utbredt i de vestlige Visayas. Der fortelles det at aswangen gjerne vil spise små barn. De foretrukne kroppsdeler er leveren og hjertet. Andre lokale betegnelser for en slik gestalt er, som spesielt i Capiz, *tik-tik* og *wak-wak*.

## Se også

* Overnaturlige vesener

## Litteratur
* Borrmann, Norbert: "Lexikon der Monster, Geister und Dämonen", Berlin, 2000 ISBN 3-89602-233-4
* Bunson, Matthew: "Das Buch der Vampire", München 1993 ISBN 3-453-18839-X
Dolerosomus

* 

***Dolerosomus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

## Utseende
Små til middelsstore (ca. 5-10 millimeter), slanke, blanke, mer eller mindre rødbrunlige smellere. Antennene er tynne og trådformede, pronotum avrundet, gjerne litt lengre enn bredt og ikke bredere enn dekkvingene. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover med fine punktstriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika og også i det østligste Asia (Japan).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien smellere, Elateroidea
**** Familien smellere, Elateridae
***** Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
****** Stammen Elaterini Leach, 1815
******* Slekten ***Dolerosomus*** Motschulsky, 1859 
******** *[[Dolerosomus blaisdelli]]* (Van Dyke, 1932)
******** *[[Dolerosomus debilis]]* (LeConte, 1859)
******** *[[Dolerosomus flavipennis]]* Motschulsky, 1859
******** *[[Dolerosomus gracilis]]* (Candèze, 1873)
******** *[[Dolerosomus sericarius]]* Motschulsky, 1866
******** *[[Dolerosomus silaceus]]* (Say, 1825)

## Eksterne lenker
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
*
Pittonotus

* 

***Pittonotus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

## Utseende
Ganske store (gjerne 21-28 millimeter), avlange, halvblanke, svarte smellere. Antennene er tynne og litt sagtakkede, pronotum litt bredere enn langt, tett punktert, hvelvet med rundede sider, bakhjørnene stikker rett bakover og har en skarp lengdekjøl. Dekkvingene er langt avsmalnende bakover med fine punktstriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

## Levevis
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet og Midtøsten (fra Kroatia i vest til Iran i øst).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien smellere, Elateroidea
**** Familien smellere, Elateridae
***** Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
****** Stammen Elaterini Leach, 1815
******* Understammen Elaterina
******** Slekten ***Pittonotus*** Kiesenwetter, 1859 
********* *[[Pittonotus iranicus]]* Platia & Németh, 2011
********* *[[Pittonotus simoni]]* (Stierlin, 1879)
********* *[[Pittonotus theseus]]* (Germar, 1817)

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Pittonotus theseus'' 
* Bilde av ''Pittonotus theseus''
*
Kan-Laon

**Kan-Laon** («den som er tidens hersker») er en visayansk gudinne. Hun ble dyrket av visayanerne på Filippinene før den spanske erobringen. 

Kan-Laon er skapelsens gudinne. Hun har mange paralleller blant de forskjellige lokale religionene i Filippinenes øyrike, så som Bathala, som ble dyrket av tagalogene, bicalosernes Gugurang, og ilokanernes og ifugaoenes Kabunian.

Vulkanen Kanlaon på øya Negros er oppkalt etter henne. 

## Referanser
Elastrus

* 

***Elastrus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien smellere, Elateroidea
**** Familien smellere, Elateridae
***** Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
****** Stammen Ampedini Gistel, 1856
******* Understammen Ampedina
******** Slekten ***Elastrus*** Candéze, 1859
********* *[[Elastrus aldabrensis]]* Fleutiaux, 1922
********* *[[Elastrus ampedioides]]* Fairmaire
********* *[[Elastrus anchastinus]]* Candèze, 1859
********* *[[Elastrus cinnamomeus]]* Schwarz
********* *[[Elastrus fulvipennis]]* Fleutiaux, 1932
********* *[[Elastrus grandchampi]]* Fleutiaux, 1935
********* *[[Elastrus morio]]* (Candèze)
********* *[[Elastrus sardioderus]]* Candeze
********* *[[Elastrus senegalensis]]* Candeze
********* *[[Elastrus sicardi]]* Fleutiaux, 1933
********* *[[Elastrus submurinus]]* Fairmaire
********* *[[Elastrus tepidus]]* Candeze
********* *[[Elastrus umbraticollis]]* Schwarz

## Eksterne lenker

*
Filippinsk mytologi

**Filippinsk mytologi** består av en samling beretninger om guder og magiske vesener. Selv om Filippinene i dag er et overveiende katolsk land, lever minnet, og noen ganger en understrøm av overtro, om noen vesener og fortellinger videre i folketroen.

Landet består av mange øyer og det er befolket av mange ofte ganske forskjellige etniske grupper. Det er en grunn til at en enhetlig filippinsk mutologi ikke finnes; her er det store regionale forskjeller. Begrepet *filippinsk mytologi* har likevel vært brukt som en samlebetegnelse siden 1900-tallet.

Filippinsk mytologi er inkorporert fra forskjellige kilder, har likhetespunkter med indonesiske og malayiske myter, så vel som, hinduistiske, muslimske, shintoistiske, buddhistiske og kristne tradisjoner. Noe  som er felles, er en tro på himmel, helvete og menneskets sjel. Himmelen kalles *[[kaluwalhatian]]*, *kalangitan*, *kamurawayan*, og annet. Helvete er *kasamaan*, *sulad*, og annet). Den menneskelige sjel er *kaluluwa*, *kaulolan*, *makatu*, *ginokud* og annet.

Filippinsk mytologi søker å forklare verden (religiøs kosmologi) ved hjelp av åndeveseneres liv og inngripen. De kalles anitoer i nord og diwataer i sør. Det finnes også heroer og mytologiske skapninger. De fleste av disse myter er blitt overlevert ved munslig tradering, og bevart i samfunnene av åndelige ledere eller sjamaner (*[[babaylan]]*, *[[katalonan]]*, *mumbaki*, *baglan*, *machanitu*, *walian*, *mangubat*, *bahasa*, etc.) og samfunnets eldste.

## Litteratur
**Philippinische Märchen* - Nacherzählt von Josef Genzor, Verlag Werner Dausien, Hanau/Main Deutschland 1978, ISBN 3-76843842-2
**Philippinische Märchen* - Hrsg. Hazel Wrigglesworth, Eugen Diederichs Verlag, Wien Österreich 1993, ISBN 3-424-01095-2
*Eugenio, Damiana (2007): *Philippinische Volksliteratur*: Eine Anthologie, 2., Quezon Stadt: Universität der Philippinen Presse, 498. ISBN 978-971-542-536-0
Johann Rudolph Ahle

**Johann Rudolph Ahle** (1625–1673) var en tysk komponist, organist og dikter.

## Liv og virke
Etter utdanning i Mühlhausen, Göttingen og Erfurt arbeidet han fra 1646 som fri musiker i hjembyen. I 1654 ble han utnevnt til organist i Mühlhausens hovedkirke *Divi Blasii*. Han fikk en rekke verv som medlem av byrådet og ble tilslutt byens borgermester.

Ahle var en produktiv komponist av kirkelig vokalmusikk, orgelmusikk og verdslige instrumentalverk, og nesten alt han fikk utgitt i sin tid er bevart for ettertida. Han skrev en mengde salmetekster og satte musikk til egne tekster og dikt av Johann Vockerodt, Ludwig Stark og Franz Joachim Burmeister.

Ahle og kona Anna Maria Wölfers sønn Johann Georg ble som sin far komponist og organist, og skrev som han dikt. Etter Johann Rudolphs død overtok Johann Georg farens post som organist ved *Divi Blasii*. Samme post overtok Johann Sebastian Bach etter Johann Georg.

## Komposisjoner
* *Geistliche Konzerte*
* Motetter
* Arier
** *Liebster Jesu, wir sind hier*
** *Komm Jesu Christ, sei unser Gast*
** *Lasset uns den Herren preisen*
* Orgelverk
* Ensemblesuiter

## Skrifter
* *Compendium pro tenellis* (lærebok i sangkunst)

## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  «Johann Rudolf Ahle (Composer)», bach-cantatas.com
45. sovjetiske infanteridivisjon

**45. sovjetiske infanteridivisjon** ble oppsatt 18. april 1943 på basis av 67. infanteribrigade og noen marineinfanterienheter i området etter ordre fra sjefen for 26. armé i Den karelske front. Høsten 1944 ble divisjonen satt inn på Murmanskfronten, og den 18. oktober forserte ett av regimentene, 253. infanteriregiment, Grense Jakobselv og rykket senere fram til Kirkenes via Elvenes.
I 1957 ble divisjonen nedlagt, og divisjonens ressurser ble brukt til å sette opp 131. motoriserte infanteridivisjon

## Referanser
Vitenskapsåret 1544

**Vitenskapsåret 1544** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1544.

## Geografi
* Sebastian Münster fikk publisert verket «Cosmographia» (*Kosmografi*), den første verdensbekrivelsen på tysk. Basel.
* Georgius Agricola fikk publisert verket «De ortu et causis subterraneorum» (*Om opprinnelsen til underjordiske fenomener*), et pionérarbeid i geologi. Basel.

## Matematikk
* Michael Stifel fikk publisert «Arithmetica integra» (*Hel aritmetikk*), med første europeiske bruk av multiplikasjon ved sammenstilling, første navendelse av begrepet eksponent og en tabelloppstilling som er en tidlig versjon av en logaritmetabell. Nürnberg.

## Botanikk
* Den botaniske hagen Orto botanico di Pisa ble opprettet av Cosimo I de' Medici, under ledelse av Luca Ghini som også lagde det første herbariet.
* Valerius Cordus fikk publisert floraen «Historia Plantarum» (*Plantenes historie*). Leipzig.
* Pietro Andrea Mattioli fikk publisert pamfletten «Di Pedacio Dioscoride Anazarbeo Libri cinque Della historia, et materia medicinale tradotti in lingua volgare italiana da M. Pietro Andrea Matthiolo Sanese Medico, con amplissimi discorsi, et comenti, et dottissime annotationi, et censure del medesimo interprete», også kalt «Discorsi» (*Kommentarer*), om «Materia Medica» av Dioskorides med beskrivelsen av noen ikke-medisinske planter, blant annet den første beskrivelsen av tomater i Europa.

## Zoologi
* William Turner fikk publisert verket «Avium praecipuarum, quarum apud Plinium et Aristotelem mentio est, brevis et succincta historia» (*Spesielle fugler, som beskrevet av [[Plinius den eldre|Plinius]] og [[Aristoteles]], kort og kortfattet fortalt*), den første trykte boken som bare handlet om ornitologi. Köln.

## Fødsler
* 24. mai − William Gilbert (død 1603), engelsk lege og naturhistoriker.
* Ukjent dato − Dirck Gerritsz Pomp (død 1608), nederlandsk oppdagelsesreisende.

## Dødsfall
* 25. september – Valerius Cordus (født 1515), tysk lege og botaniker.
* Ukjent dato − Nilakantha Somayaji (født 1444), indisk matematiker og astronom.

## Referanser
Kirsten Bertheau Nøklebye

**Kirsten Katrine Bertheau Nøklebye** er etnolog/ kulturhistoriker med magistergrad i etnologi (mag. art) fra Universitetet i Oslo 1978 og cand.mag. samme sted i 1974. Hun er konservator NMF og har jobbet på Vest-Agder museet/ Kristiansand museum og Gimle Gård fra 1983 - 2012. Der har hun spesielt arbeidet med museets samlinger, bildearkivet, tekstiler, utstillingsprosjekt og formidling, friluftsmuseet og lystgården Gimle. Fra 2013 - 2020 jobbet hun som frivillig på Buskerudmuseet Ringerikes museum som konservator NMF, og er virksom som frilanse forsker. Hun er medlem av Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO) og har oppnådd NFFOS reisestipend 3 ganger. Som kulturhistoriker og frilanse forsker er hun konsentrert om sine spesialfelt lystgårdskulturen og den historiske matkulturen, foruten kulturhistorie generelt. Grunnen ble lagt på Gimle gård. I 2018 ga hun ut boken *Herskapelige omgivelser*, Lystgårdskulturen som fenomen og grobunn for europeiske impulser og ideologi.. I årene på Kristiansand museum skrev hun en rekke populærvitenskapelige artikler i museets årbok Vår barndoms have og i Vest-Agder museets årbok senere.

## Bibliografi
*"Tett på de sovjetiske krigsfangene sommeren 1945  Et tidsvitne fra Feltsykehus 4 i Mo i Rana". Kolofon Forlag 2021 
**"Herskapelige omgivelser"*. Kolofon Forlag 2018
*"Brødbaking i Snåsa på 1800-tallet". Om mattradisjoner i Nord-Trøndelag. (magisteravhandling 1978, ikke publisert)
*"Historisk tilbakeblikk" i boken Matgleder fra Trøndelag, KOM forlag 2002. Kapitelbidrag.
*"Kaffekjeler og kokekar av kobber på Gimle Gård". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1987. Artikkelbidrag.
*"Dåpspraksis og dåpsklær". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1988. Artikkelbidrag.
*"Sørlandstradisjoner på matfatet". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1989. Artikkelbidrag.
*"Norge som en del av Europa på 1600-tallet". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1992. Artikkelbidrag. 
*"Carl 14.Johans kroning i 1818 sett med en kristiansanders øyne".  Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1999. Artikkelbidrag. 
*"Ideologi og gjenstandskultur ca. 1790-1829". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 2002. Artikkelbidrag. Temanummer - Gimle Gård.
*"Da bomullen kom til våre breddegrader". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 2003. Artikkelbidrag. Temanummer - Impulser.   
*"Borgerskapets matkultur på Agder og impulser fra Europa". Årbok Vest-Agder museet 2007. Artikkelbidrag. Temanummer - Mat og matkultur på Agder. 
*"Brytninger mellom to miljøer - et tidsbilde fra Nicolai og Alethe Wergelands liv". Årbok Vest-Agder museet 2008. Artikkelbidrag. Temanummer Wergelandfamilien og Kristiansand.  
*"Fra selskapsvin til folkevin". Årbok for Vest-Agder museet 2010.Artikkelbidrag. Temanummer Alkohol.
*"En godt bevart lystgård  Herskapelige Gimle Gård". Fortidsvern, medlemsblad for Fortidsminneforeningen 2020/ 2. Artikkelbidrag. Temanummer Agder.

## Referanser
Agimat

***Agimat***, også kjent som ***anting*** eller ***anting-anting***, er et filippinsk ord for amulett. *Anting-anting* er også et filippinsk system for magi og trolldomskunst som benytter seg av slike talismaner og amuletter. Andre ord for *agimat* er  ***bertud*** og ***galing***.

Gjenstandene inngår i en videre sørøstasiatisk tradisjon av stammefolks utsmykningsgjenstander, som "*gantung*" på indonesisk og malay og "*anting-anting*" («øreheng») på  javanesisk.

## Undertyper
*Agimat* kan forsøksvis klassifiseres etter forskjellige slag overnaturlige krefter:

****Kabal*** (eller ***kunat***) - en *agimat* som skal kunne gjøre usårlig mot sverdslag og kutt.
****Pamako*** - en *agimat* som skal kunne paralysere en motstander.
****Tagabulag*** - en *agimat* som skal kunne gjører bæreren usynlig.
****Tagaliwas*** - en *agimat* som skal kunne beskytte mot kuler.

## Referanser