Dorothea Merlees

**Dorothea Amalie Merlees** (1853–1935) var en norsk telegrafistinne med et sterkt engasjement for kvinners rettigheter, fagorganisering og politisk deltakelse.

## Bakgrunn
Dorothea Merlees var datter av Dorothea, født Reutzer (1823–1892) og dampskipsfører Ole Andreas (1824–1895), knyttet til Det bergensk-nordenfjeldske dampskipsselskap. Merlees-navnet stammet fra Nederland og har mange skrivemåter: Merelias, Merleer, Merlies. Dorothea ble, som sin far, gjerne kalt Mereliassen. Hun vokste opp som den nest eldste av fire søstre, Bertha Susanne (f. 1851), Oliva Andrea (f. 1855) og Josephine Magdalene (f. 1857).

## Liv og virke
Dorothea og søsteren Oliva er oppført i folketellingen 1885 som telegrafistinner. Telegrafverket, etablert i 1855, var den første offentlige etaten som åpnet for opplæring og ansettelse av kvinner, om enn med begrensninger for gifte kvinner frem til regelendringer i 1906. På  slutten av 1890-årene ble utdanningssystemet i telegrafverket endret. Mens grunnopplæringen fortsatt var felles, ble videre teoretisk og praktisk utdanning forbeholdt menn. Dette utløste en faglig mobilisering blant kvinnelige telegrafarbeidere, der Merlees fikk en sentral rolle. 

Hun engasjerte seg i fagbevegelsen og ble den første lederen for Bergensavdelingen av Kvindelige telegraffunksjonærers forening (dannet i 1908 i Kristiania og i Bergen i 1910). Hun ble også styremedlem i Kvindelige Telegraffunksjonærers Landsforening, fra etableringen i 1914. De viktigste kampsakene her var få innført felles undervisning for kvinner og menn i telegrafverket (innført i 1910), adgang til lederstillinger for kvinner (mulig fra 1916) og lik lønn for likt arbeid for begge kjønn (innført i 1920).

Dorothea Merlees var meget opptatt av kvinnesaken, og engasjerte seg på flere hold. Som mange andre, ble hun medlem av Kvindernes Læseforening (stiftet 1879) og valgt inn i styret i 1883. Da Bergen kvindesagsforening ble stiftet i 1885, gikk Merlees inn som medlem fra starten. Hun satt i styret og var foreningens sekretær i mer enn 20 år, og var viseformann i 1910. I 1903 var hun med og stiftet Bergen kvinneråd, og kom inn i det første styret sammen med Amalia Hansen (formann), Josephine Grindstad, Nico Hambro og Julie Mohr (alle medlemmer av Kvinnesaksforeningen). Bergen Kvinneråd ble en del av Norske Kvinners Nasjonalråd (NKN) hvor Merlees ble utnevnt til æresmedlem i 1929. 

Merlees var en tydelig stemme i kampen for kvinners stemmerett. På et stort møte holdt av Kvinnesaksforeningen i 1899 orienterte hun om utviklingen i stemmerettssaken på Stortinget og talte for nødvendigheten av bred kvinnelig mobilisering. Da kvinner fikk kommunal stemmerett i 1901, oppfordret Bergen kvinnesaksforening alle kvinner til å delta i valget, og gikk sammen med flere andre kvinneorganisasjoner i et arbeidsutvalg for å fremme dette. Utvalget ble ledet av blant annet Julie Mohr og Dorothea Merlees. Merlees sto på valglistene ved kommunevalgene i 1901, 1904 og 1907, og ble valgt inn i Bergen bystyre i to perioder (1904–1910). 

Dorothea Merlees regnes som en sentral skikkelse i Bergens tidlige kvinnebevegelse. Hun inntok ledende stillinger og sto for en langvarig innsats både i yrkesorganisasjonene for telegrafistinnene, i Kvinnesaksforeningen, i Bergen Kvinneråd og Norske Kvinners Nasjonalråd.  

## Bibliografi
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Litteratur

* 
* 
* 
*