Kenojuak Ashevak

**Kenojuak Ashevak**, CC  , (1927–2013) var en canadisk kunstner og en ledende figur innen moderne .

## Liv og familie
Kenojuak Ashevak ble født i en iglo i inuittleiren Ikirasaq ved sørkysten av Baffinøya. Faren hennes, Ushuakjuk, var en jeger og pelshandler. Moren hennes, Silaqqi, kalte Kenojuak opp etter den avdøde faren sin. Ifølge denne inuittiske tradisjonen med navngiving ville nå all kjærligheten og respekten han hadde oppnådd i livet overføres til datteren. Kenojuak hadde en bror og en søster.

Kenojuak husket Ushuakjuk som en vennligsinnet mann. Faren var respektert som *angakkuq* (sjaman), og mente ifølge Kenojuak å kunne forutsi vær, gode jaktsesonger og til og med gjøre seg om til en hvalross. Han skulle også ha evnen til å få fisk til å svømme til overflaten så det ble lettare å fiske. Faren kom i konflikt med kristne konvertitter, og ble drept av fiender i en jaktleir i 1933, da datteren bare var seks år gammel.

Etter drapet på faren flyttet Kenojuak med moren sin og familien til hjemmet til mormoren, Koweesa, som lærte henne tradisjonelle håndverk, som preparasjon av selskinn for handel med Hudson's Bay Company og hvordan man kunne lage vanntette klær sydd med sener fra karibu. Hun drev også mye med jakt på fugl, og kom senere ofte til å avbilde disse dyrene i kunsten sin.

Da Kenojuak var 19 år, arrangerte moren hennes, Silaqqi, og stefaren Takpaugni et ekteskap for henne med Johnniebo Ashevak (1923–1972), en lokal inuittisk jeger. Kenojuak var motvillig, har hun fortalt, og kastet småstein mot han når han kom nær. Over tid kom hun likevel til å elske han for godheten hans. Han hadde egne artistiske talent som han utviklet, og de to samarbeidet av og til om kunstprosjekt.  har to verk av Johnniebo, *Taleelayo with Sea Bird* (1965) og *Hare Spirits* (1960).

I 1950 kom det en offentlig helsesøster til den arktiske landsbyen der Kenojuak bodde. Hun testet positivt for tuberkulose, og ble sendt mot sin vilje til Parc Savard-sykehuset i Québec. Her var Kenojuak i over tre år, fra tidlig i 1952 til sommeren 1955. Hun hadde akkurat født et barn da hun ble tvangssendt til sykehus, og babyen hennes ble adoptert av en nabofamilie. Flere av barna hennes døde mens hun var på sykehuset.

I 1966 flyttet Kenojuak og Johnniebo til Cape Dorset (). Johnniebo døde av sykdom i 1972, etter 26 års ekteskap. Året etter at Johnniebo døde i 1972 giftet Kenojuak seg igjen, med Etyguyakjua Pee; han døde i 1977. I 1978 giftet hun seg med Joanassie Igiu. Flere av barna og barnebarna hennes døde også av sykdom. Hun fekk 11 barn med den første mannen sin, og adopterte fem til. Syv av barna hennes døde i barndommen. To døtre, Mary, Elisapee Qiqituk og Aggeok, døde i barndommen, og det samme gjorde fire sønner, Jamasie, adoptivsønnen Ashevak, og Kadlarjuk og Qiqituk. De to sistnevnte var blitt adopterte som nyfødte av en annen familie.

Rundt tiden da hun døde av lungekreft, bodde Kenojuak i et trehus i Kinngait (Cape Dorset).

## Virke
Kenojuak Ashevak var en av dei første inuittkvinnene i  til å begynne å tegne. Hun brukte grafitt, fargeblyant og tusjpenn, og tidvis også plakatmaling, akvarell og akrylfarge. Hun lagde mange utskjæringer i kleberstein og tusentalls tegninger, etsninger, høytrykk og andre trykk — alle ettertraktet av museer og samlere. Hun lagde flere tegninger for canadiske frimerker og mynter, og i 2004 var hun den første inuitten til å utforme et glassmaleri, for John Bell Chapel i Oakville i Ontario. 10-dollarsseddelen fra 2017, som ble utgitt i forbindelse med 150-årsdagen til Canada, hadde Kenojuak sitt høytrykks- og stensilverk *Owl’s Bouquet* i holografisk sølvfolie.

Under oppholdet sitt ved sykehuset Parc Savard i Québec by, fra 1952 til 1955, lærte Kenojuak å lage dukker av Harold Pfeiffer, og å utføre perlearbeid. Disse håndverkene ga hun oppmerksomhet fra embetsmannen og pioneren innen promosjon av inuittisk kunst,  og konen Alma. Houston innførte trykking til kunstnere i Cape Dorset på 1950-tallet, og han og konen begynte å markedsføre inuittisk kunst og håndverk med en utstilling i 1959. James Houston skrev om denne tiden i 1999:

I begynnelsen var hun nølende, og hevdet at hun ikke kunne tegne og at tegning var mannsarbeid. Men den neste gangen hun besøkte familien Houston, var papirarkene Alma hadde gitt henne fylte med blyantskisser.I 1958 ble det første trykket til Kenojuak, *Rabbit Eating Seaweed,* lagd fra et av designene hennes på en selskinnstaske. I 1959 hadde Kenojuak og andre inuitter fra Cape Dorset grunnlagt  som en *senlavik* eller kunstverksted som senere ble kjent som Kinngait Studios. Andre medlemmer var Pitaloosie Saila,  og Napachie Pootoogook.
Verkene hennes, som *Rabbit Eating Seaweed*, fikk en god mottakelse i sørligere deler av Canada.

I 1963 ble Ashevak skildret i en dokumentar laget for  av John Feeney, *Eskimo Artist: Kenojuak.* Filmen tok for seg Kenojuak, som da var 35 år, og tradisjonell inuittliv på Baffinøya. Filmen viste hvordan en steinskjærer skar ut designet hennes i en steinblokk, og hvordan hun la blekk på de opphøyde feltene som var igjen, vanligvis to eller fleire farger, og så laget rundt 50 trykk for salg. Med pengene hun tjente på filmen kunne Johnniebo kjøpe en kano og bli en selvstendig jeger og støtte familien, som nå omfattet en ny datter, Aggeo, og en adoptivsønn, Ashevak.

Christine Lalonde ved National Gallery of Canada omtalte selvtilliten hennes som kunstner slik: «Når du ser henne, merker du at hun ikke bruker viskelær. Hun bare setter seg ned og begynner å tegne.»

Ashevak skapte flere kunstverk i forbindelse med opprettelsen av Nunavut, det tredje territoriet i Canada. Et av disse var et bestillingsverk for Department of Indian and Northern Affairs, *Nunavut Qajanatuk (Our Beautiful Land)*, for undertegnelsen av Inuit Land Claim Agreement in Principle i april 1990. *Nunavut*, et annet var et stort håndfarget litografi til minne om signeringen av Final Agreement tidlig i 1994; og et siste et stort diptyk med tittelen *Siilavut, Nunavut (Our Environment, Our Land)* i april 1999, da territoriet offisielt ble grunnlagt.

Det finnes verk av Kenojuak Ashevak i samlingene til nasjonalgalleriet i Canada, Art Gallery of Ontario og Burnaby Art Gallery.

Ashevak ble den første inuittiske kunsteren til å bli tatt inn i Canada's Walk of Fame i 2001. Hun reiste til Toronto med datteren Silaqi for å være med på seremonien.

Helt til hun døde var Ashevak en årlig bidragsyter til Cape Dorset Annual Print Release, og fortsatte å skape nye verk. Hun var en av dei siste overlevende kunstnerene fra West Baffin Eskimo Cooperative.

I en melding om døden til Ashevak ble hun karakterisert på CBC som en ydmyk og lite brautende person:

: Okpik Pitseolak, an artist from Cape Dorset who knew her personally, said Kenojuak Ashevak brought Inuit art to the world but was "very humble about her work." Pitseolak said that when she appeared on the radio to talk about her art, she didn't want to come across "as someone who brags" about it. But she was "thankful for the fact that she was given this gift." &#x2014; *CBC News*

Etter at hun døde har prisene på verkene til Ashevak nådd nye høyder, som 59 000 canadiske dollar for et trykk av *Rabbit Eating Seaweed*.

## Stil

Kenojuak beskrev verket sitt slik i 1980: 

:*I just take these things out of my thoughts and out of my imagination, and I don't really give any weight to the idea of its being an image of something.... I am just concentrating on placing it down on paper in a way that is pleasing to my own eye, whether it has anything to do with subjective reality or not. And that is how I have always tried to make my images, and that is still how I do it, and I haven't really thought about it any other way than that. That is just my style, and is the way I started and the way I am today.*

### Glassmaleri
I 2004 utformet Kenojuak et glassmaleri for et kapell ved Appleby College i Oakville, Ontario. Vinduet viser en røye og en ugle mot en sterk blå bakgrunn. Det er inspirert av to bibelfortellinger der Jesus gir en stor folkemengde mat fra to fisker og noen brød. For Kenojuak speilet dette ånden i det inuittiske samfunnet, der mat alltid blir delt. Vinduet ble innviet av , biskopen av Arktis, 9. november 2004, til feiringen av 75-årsdagen til John Bell Chapel.

## Samlinger
Verkene til Kenojuak finnes i samlingene til Art Museum The University of Toronto, St. Lawrence University, , Metropolitan Museum of Art, Brooklyn Museum og National Museum of the American Indian ved Smithsonian Institution.

## Priser og utmerkelser

* 1967: Utnevnt til Officer of the Order of Canada, opphøyet til Companion i 1982.
* 1970:  brukte trykket hennes *Enchanted Owl* fra 1960 på et frimerke i forbindelse med hundreårsjubileet til Nordvestterritoriene.
* 1974: Valgt inn i .
* 1980: Canada Post brukte trykket *Return of the Sun* fra 1961 på et sytten-cent-frimerke i sin inuittiske frimerkeserie.
* 1982: Utnevnt til Companion of the Order of Canada.
* 1991: Utnevnt til æresdoktor ved .
* 1992: Utnevnt til æresdoktor ved University of Toronto.
* 1993: Canada Post brukte tegningen *The Owl* fra 1969 på et frimerke i serien *Masterpieces of Canadian Art*.
* 1999: Det kjente verket hennes *Red Owl* ble brukt til Millennium-serien av 25-cent-mynter (*quarter*). Initialene hennes på inuktitut var til venstre for designet. Dette var første gangen språket hadde blitt brukt på gangbar mynt.
* 2001: Tatt inn i .
* 2004: Hun skapte det første glassmaleriet laget av en inuitt for John Bell Chapel ved Appleby College i Oakville i Ontario.
* 2008: Hun vant prisen Governor General's Award in Visual and Media Arts frå Canada Council of the Arts på 25 000 dollar.
* 2012: Hun ble utnevnt til medlem av Order of Nunavut.
* 2017: Bank of Canada viste fram en ny 10-dollarseddel til minne om 150-årsdagen til Canada med Ashevak sitt trykk *Owl's Bouquet*.
* 2018: Kenojuak Cultural Centre åpnet i Kinngait, oppkalt etter kunstneren.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*Kunstprofilen til Kenojuak Ashevak ved the Centre for Contemporary Canadian Art
*Tidslinje for kunstverkene hos the Centre for Contemporary Canadian Art
*Noen av Kenojuaks trykk er på nettsiden til de canadiske myndighetene.
*Kenojuak Ashevaks profil hos Feheley Fine Arts.
*Kunstnerprofil ti kortfilmer med Kenojuak Ashevak som snakker på Inuktitut om kunstverkene hennes (15 min. og 10 sek. totalt)
*Kort lydguide om livet til Kenojuak Ashevak (1 min. og 32 sek.)
* *The Enchanted Owl* video og essay hos Virtual Museum of Canada