Al-Jahiz

**Abū ʿUthman ʿAmr ibn Baḥr al-Kinānī [[Al-Haitham|al-Baṣrī]]** (), kjent som **al-Jāḥiẓ** ( (776–868) var en arabisk forfatter, teologi innenfor Muʿtazila, zoologi og politisk-religiøs polemikker.

Spredningen av islam på hans tid ga kulturell utveksling mellom mange land og kulturer, der mange spørsmål innenfor moral og oppførsel ble tatt opp. Det utviklet seg en ny litteratur der spesielt al-Jāḥiẓ var aktiv. Han uttrykte seg livfult hadde stor intellektuell nysgjerrighet, og bøkene han skrev ga interessant kunnskap om mennesker og dyr, natur og dyr. Samtidig gis det moralske kommentarer om menneskelig samhandling, det være seg vennskap og kjærlighet, misunnelse, gjerrighet og falsket.

Videre ansees han for å være en av de første kjente forfatter som gir en beskrivelsen av konsepter innenfor økologi, som næringskjeder og betydningen av miljøfaktorer på dyrelivet.

## Bakgrunn
Al-Jāḥiẓ stammet fra slekter av afrikanere som hadde vært tatt til slaver av arabiske stammer, men som i løpet av mange generasjoner hadde blitt arabere. Den lærde Ibn al-Nadim skriver at al-Jāḥiẓ selv hevdet at han var omtrent på samme alder som poeten Abū Nuwās. Ikke mye er kjent om al-Jāḥiẓ tidlige år, men hans familie var svært fattig. Han var født i Basra tidlig i 160 (februar 776), og i en bok hevdet han at han var medlem av den arabiske stammen Banu Kinanah.

Al-Jahiz solgte fisk langs en av kanalene i Basra for å hjelpe sin familie med inntekter. Finansielle vanskeligheter stoppe ikke den unge al-Jāḥiẓ fra å søke etter kunnskap. Han pleide å komme sammen med andre ungdommer i Basras største moské, hvor de diskutere ulike vitenskapelige emner. I løpet av den kulturelle og intellektuelle revolusjonen under Abbasidenes kalifat, ble bøker lett tilgjengelig og kunnskapsoverføring mulig. Al-Jāḥiẓ studerte filologi, leksikografi og poesi fra de lærde ved skolen i Basra, der han deltok på foredrag med Abū Ubaydah, Al-Aṣma'ī, Sa'īd ibn Aws al-Anṣārī og studerte *ilm en-naḥw* (, det vil si syntaks) med Akhfash al-Awsaṭ (al-Akhfash Abī al-Ḥasan). Han studerte i 25 år og tilegnet seg betydelig kunnskap om arabisk poesi, arabisk filologi, pre-islamsk arabisk historie, Koranen og hadith. Han lese oversatte bøker om gresk vitenskap og hellenistisk filosofi, spesielt den greske filosofen Aristoteles. Al-Jahiz var kritisk til de som fulgte hadithene til Abu Hurayra.

## Liv og virke

Mens al-Jāḥiẓ fortsatt var i Basra skrev han en artikkel om Kalifatet som institusjonen. Dette skal ha skjedd i begynnelsen av hans karriere som forfatter. Senere ble skrivning hans eneste inntektskilde. Hans mor skulle en gang ha tilbudt ham en skuff full av notatbøker og sakt til ham at hans levebrød skulle bli å skrive. I løpet av sitt liv var han forfatter av en rekke tekster om en rekke emner, blant annet om Koranen, arabisk grammatikk, zoologi, poesi, leksikografi og retorikk. Al-Jāḥiẓ var også en av de første arabiske forfattere som foreslo en fullstendig revisjon av språkets grammatiske systemet, dette skulle ikke komme til å bli gjennomført før språkforskeren Ibn Maḍāʾ tok fatt på oppgaven 200 år senere.

Al-Jāḥiẓ flyttet til Bagdad i 816, som da var hovedstaden i Abbasid-Kalifatet, da kalifene oppfordret forskere og lærde til å komme ditt. Dessuten hadde biblioteket i Bayt al-Ḥikmah nettopp blitt grunnlagt.

Al-Jāḥiẓ erstattet Ibrāhīm ibn al-'Abbās al-Ṣūlī i det statlige sekretariatet til kalifen al-Ma'mun etter bare tre dager. Senere i Samarra han skrev et stort antall av sine bøker. Al-Ma'mun ønsket at al-Jāḥiẓ skulle undervise hans barn, men ombestemt seg da han så at barna ble skremt av al-Jāḥiẓ's utstående øyne (). Dette skal etter sigende være opphavet til hans kallenavn; den «storøyde». Han kom godt ut av det på grunn av støtten han fikk fra al-Fath ibn Khaqan, som var venn av kalifen al-Mutawakkil, men etter at han ble drept i desember 861, forlot al-Jāḥiẓ Samarra og dro tilbake til Basra, hvor han bodde på sin eiendom med sin «konkubine, hennes hushjelp, en tjener og et esel». Han døde der i slutten 868. I henhold til en anekdote døde han av at en haug av bøker i hans bibliotek falt over ham.

Kalifat som styreform ble debattert på al-Jāḥiẓ's tid. Denne islamske styreformen går ut på at staten styres av en kalif som har lederrollen i religiøse, politiske og militære spørsmål. En del av diskusjonen gikk ut på hvordan et kalifat styrt en urettferdig hersker eller tyrann skulle takles. En holdning gikk ut på at tyranni er en prøvelse som Gud har gitt muslimene og som de må utholde. Den tyranniske hersker vil på sin side få sin straff i det hinsidige. Denne holdningen ble motsagt av al-Jāḥiẓ, som mente at det tvertimot var en plikt å gjøre oppgjør om styret ikke var i pakt med islamsk skikk.

Al-Jahiz er den første kjente forfatter som gir en beskrivelsen av en næringskjede, og sier at «Alle dyr, kort sagt, kan ikke eksistere uten føde, og heller ikke kan jaktdyret unnslippe å bli jaktet i sin tur». Han ansees i tillegg som en av de første som beskriver betydningen av miljøfaktorer på dyrelivet.

## Viktigste bøker

Spredningen av islam ga kulturell utveksling mellom et mangfold av folk og land, der mange spørsmål innenfor moral og oppførsel ble tatt opp. Det utviklet seg en ny litteratur der spesielt al-Jāḥiẓ var en forfatter av stort format. Han uttrykte seg livfult og formulerte seg fremdragende. Al-Jāḥiẓ hadde stor intellektuell nyskjærighet, og bøkene han skrev gir interessant kunnskap om mennesker og dyr, natur og dyr. Samtidig gis det moralske kommentarer om menneskelig samhandling, det være seg vennskap og kjærlighet, misunnelse, gjerrighet og falsket.

Biografen Ibn al-Nadim lister opp nesten 140 titler som al-Jahiz skal ha skrevet, hvorav 75 er bevart for ettertiden. Best kjent er *Kitāb al-Ḥayawān* (Boken om livet), et kompendium i syv deler som omhandler en rekke fagfelter med dyr som utgangspunkt; *Kitāb al-Bayān wa-l-tabyīn* (Boken om veltalenhet) som er et omfattende verk om menneskelig kommunikasjon og *Kitāb al-Bukhalāʾ* (Misers bok) som er en samling anekdoter om gjerrighet.

### ''Kitāb al-Ḥayawān'' () (Boken om dyr)
*Kitāb al-Ḥayawān* er et leksikon i syv bind med anekdoter, poetiske beskrivelser og ordtak som beskriver over 350 dyrearter. Det er skrevet til ære for Muḥammad ibn 'Abd al-Mālik al-Zayyāt, som betalte ham 5000 gullmynter (5., dīnār).  Den lærde Al-Khatib al-Baghdadi avvist det på 1000-tallet som «litt mer enn et plagiat» av Aristoteles' *Kitāb al-Hayawān*. Senere forskere har bemerket at det bare var en begrenset innflytelse fra Aristoteles i al-Jāḥiẓs arbeid, og at al-Baghdadi kan ha vært helt ukjent med Aristoteles' arbeid.

Al-Jahiz skrev i *Kitab al-Hayawan* (IV,68) «Lus er svart på hodet til en ung mann med svart hår, men lyse på en gråhåret gammel manns hode.» Dette er et eksempel på mikro-evolusjon. Al-Jahiz beskriver videre kampen for tilværelsen og naturlig utvalg.

Den amerikanske biologen og vitenskapshistorikeren Conway Zirkle har tatt for seg den historiske utviklingen av vitenskapen om naturlig seleksjon, og sa i 1941 at et utdrag fra dette verket av Aristoteles var den eneste aktuelle passasjen han hadde funnet fra en arabisk lærd. Zirkle hennviser til et sitat som beskriver kampen for tilværelsen, fra en spansk oversettelse:

Rotten går ut for å finne mat, og er flink til å få tak i det, for den spiser alle dyr som er svakere enn den i styrke', og i sin tur, må den 'unngå slanger og fugler, som er ute etter den for å sluke den' og er sterkere enn rotten. Mygg 'vet instinktivt at blodet er det som gir dem liv', og når de ser et dyr, 'vet de at huden er formet for å tjene som mat'. I sin tur jakter fluer på mygg', som er den maten de liker best' og rovdyr spiser fluer. 'Kort sakt kan ikke noen dyr  eksistere uten mat, heller ikke kan de jakte på dyr uten selv å bli jaktet på. Hvert svakt dyr fortærer dem som er svakere enn seg selv. Sterke dyr kan ikke unngå å bli slukt av andre dyr sterkere enn dem selv. Og heller ikke skiller mennesker seg fra dyr, i relasjon til andre, selv om de ikke går til så store ytterpunkter. Kort sagt, Gud har bestemt at noen mennesker skal være en kilde til liv for andre, og på samme måte, har han utpekt noen til å til forårsake den andres død.'

### ''Kitāb al-Bukhalā''' () (Den sparsommeliges bok eller Boken om gjerrighet og gjerrige)
Kitāb al-Bukhalā' er en samling av historier om grådige. Den er humoristisk og satirisk, og det beste eksempel på al-Jāḥiẓ' prosastil. Al-Jāḥiẓ latterliggjør lærere, tiggere, sangere og skriftlærde for sine grådige atferd. Mange av historiene har stadig blitt gjengitt i magasiner over hele den arabisktalende verden. Boken regnes som en av de beste verkene til al-Jāḥiẓ. Utgave på arabisk (Al-Ḥājirī, Kairo, 1958); arabisk tekst, fransk forord. *Le Livre des avares*. (Pellat. Paris, 1951)

### ''Kitāb al-Bayān wa-al-Tabyīn'' (Boken om veltalenhet)
Boken *al-Bayan wa al-Tabyin* var en av al-Jāḥiẓ senere arbeider, hvor han skrev om retoriske taler. Selv om han var verken poet eller filolog, så hadde al-Jāḥiẓ interesse innenfor nesten alle tenkelig fag. Boken regnes for å være utgangspunktet for en arabisk litterær teori i en formell, systemisk retning. Al-Jāḥiẓ var definerer veltalenhet som talerens evne til å gi en effektiv melding og samtidig holde talen så kort eller utdypende som nødvendig.

## Død
Al-Jāḥiẓ dro tilbake til Basra etter å ha fått sykdommen hemiplegia. Han hadde da tilbrakt mer enn 50 år i Bagdad. Han døde i Basra i den arabisk måneden muharram i januar 869. Hans eksakte dødsårsaken er ikke klart, men en antagelse er at al-Jāḥiẓ døde i sitt eget bibliotek etter at en store haug av bøker falt ned og drepe ham på stedet.

## Noter


 
## Referanser
 

## Litteratur
*
*
*
*
*
*
*
*
* Montgomery, James (2013). *Al-Jāḥiẓ: In Praise of Books.* Edinburgh: Edinburgh University Press. .
*
*
*
** 
*
*
*

## Eksterne lenker
* 
* Kitāb al-Hayawān (Bok av Dyr), av Al-Jāḥiẓ (Full arabisk tekst)