open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Luis Juan Tomé

**Luis Juan Tomé** (født 19. juli 1914 i Buenos Aires i Argentina. død 25. september 1981) var en prelat i den katolske kirke. Han var biskop av Mercedes fra 1963 til sin død i 1981.
## Liv og virke
### Prest
Luis Juan Tomé ble ordinert til prest den 16. april 1938, og gjorde tjeneste i erkebispedømmet Buenos Aires.
### Biskop av Mercedes
Den 26. juli 1963 ble han utnevnt til biskop av Mercedes. Tomé mottok sin bispevielse den 15. september samme år fra kardinal Antonio Caggiano, erkebiskop av Buenos Aires, med erkebiskopen av Tucumán, Juan Carlos Aramburu, og biskopen av Rosario, Guillermo Bolatti, som medkonsekrerende.

Tomé var konsilfader ved den andre, tredje og fjerde sesjon i Det andre Vatikankonsil.

Han døde den 25. september 1981.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1887
* Kardinal Antonio Vico (1847–1829) *1898
* Erkebiskop Filippo Cortesi (1876–1947) *1921
* Kardinal Antonio Caggiano (1889–1979) *1935
* Biskop *Luis Juan Tomé* (1914–1981) *1961

## Referanser
John Stephen Vaughan

**John Stephen Vaughan** (født 24. januar 1853 i Courtfield ved Ross-on-Wye i Herefordshire i England, død 4. desember 1925) var en britisk prelat og katolsk hjelpebiskop i Salford.
## Liv og virke
### Bakgrunn
John Stephen Vaughan var en yngre bror av erkebiskopen av Sydney, Roger William Bede Vaughan; onkelen hans var biskopen av Plymouth, William Vaughan.
### Prest
Han mottok prestevielden den  4. juni 1876 fra biskopen av Salford, Herbert Vaughan.
### Hjelpebiskop i Salford
Den 13. juli 1909 utnevnte pave Pius X ham til titulærbiskop av *Sebastopolis in Armenia* og hjelpebiskop i Salford. Erkebiskopen av Westminster, Francis Alphonsus Bourne, ordinerte ham til biskop den 15. august samme år; medkonsekrerende var hjelpebiskop av Westminster, Patrick Fenton, og biskopen av Salford, Louis Charles Casartelli.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
* Kardinal Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) *1732
* Biskop Charles Walmesley (1722-1797) *1756
* Biskop William Gibson (1738-1821) *1790
* Biskop John Douglass (1743-1812) *1790
* Biskop William Poynter (1762-1827) *1803
* Biskop Thomas Penswick (1772-1836) *1824
* Biskop John Briggs (1788-1861) *1833
* Biskop William Bernard Ullathorne (1806-1889) *1846
* Erkebiskop Henry Edward Manning (1808-1892) *1865
* Kardinal Alfred Henry Vaughan (1832-1903) *1872
* Kardinal Francis Alphonsus Bourne (1861-1935) *1896
* Biskop  *John Stephen Vaughan* (1853-1925) *1909

## Referanser
Svømming under EM i svømmesport 2024 – 100 meter fri kvinner

**100 meter fri kvinner** er en svømmeøvelse som ble arrangert under EM i svømmesport 2024 i Beograd, Serbia. Øvelsen ble svømt 17. og 18. juni 
2024.

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene startet 17. juni klokken 09:42.*Kvualifiseringregler:* De 16 raskeste fra forsøksheatene kvalifiserte seg til semifinalene..

### Semifinaler
Semifinalene startet 17. juni klokken 18:37.*Kvalifisering:* De 2 første i hver semifinale og den raskeste ellers (opp til totalt 8 kvalifiserte) fra semifinalene gikk videre til finalen.

### Finale
Finalen fant sted 18. juni klokken 18:42.

## Referanser
Rabie

**Rabie** er et arabisk fornavn som brukes er mest utbredt som mannsnavn men også brukes noe som kvinnenavn. Navnet betyr årstiden «vår». Navnet er mest brukt i Midtøsten. En navnebærer er den egyptiske fotballtreneren Rabie Yassin.

## Etymologi
*Rabie* er en alternativ transkripsjon av det arabiske navnet ربيع (Rabīʿ), som betyr årstiden «vår». 

## Utbredelse
*Rabie* er et vanlig mannsnavn blant annet i Jemen og Syria.

|}

*Rabie* er relativt sjeldent som kvinnenavn.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Rabie Yassin (født 1960), egyptisk fotballtrener og tidligere landslagsspiller
* Rabie Belgherri (født 1977), algerisk fotballspiller
* Rabie Benchergui (født 1978), algerisk internasjonal fotballspiller
* Rabie Chaki (født 1982), marokkansk tennisspiller
* Rabie El Kakhi (født 1984), libanesisk fotballtrener og tidligere spiller
* Rabie El-Hoti (født 1985), libysk futsalspiller
* Rabie Mefta (født 1985), algerisk fotballtrener og tidligere spiller

## Referanser


## Eksterne lenker
Antonio Maria Arduini

**Antonio Maria Arduini** (født 3. september 1691 i Albenga, død 16. desember 1777 i Noli) var en italiensk katolsk biskop, biskop av Noli fra 9. mars 1746 til 16. desember 1777.
## Liv og virke
### Prest, fransiskanerkonventual
Som medlem av fransiskanerkonventualene tok han en doktorgrad i teologi. Han ble valgt av pave Benedikt XIV til teolog for *Kongregasjonen for Apostoliske Visitasjoner* og *Kongregasjonen for Avlat og Hellige Relikvier*.

### Biskop av Noli
Den samme paven utnevnte ham til biskop av Noli i 1746. Han ble bispeviet av kardinal Antonio Saverio Gentili; medkonsekrerende var erkebiskop Nicolò Antonio Carafa O.S.B., og biskop Guido Orselli av Cesena. 

Han reformerte domkapitlet og viet seg til veldedig arbeid, spesielt for sykehuset for de fattige.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Kardinal Antonio Saverio Gentili (1681-1753) *1727
* Biskop *Antonio Maria Arduini* (1691-1777) *1746

## Litteratur
* Giovanni Battista Semeria: *[http://books.google.it/books?id=N8gOAAAAQAAJ&pg=PA326 Secoli Cristiani della Liguria], Vol. II*, Torino, Tipografia Chirio e Mina, 1843, ss.&nbsp;326–327
* Giovanni Battista Semeria: *Secoli Cristiani della Liguria, Vol. II*, Savona, Edizione anastatica a cura di Elio Ferreris, Cooptipograf, 2000 ISBN 88-87209-14-6

## Referanser
Trine Birk Andersen

**Trine Birk Andersen** (født 1974) er en dansk politiker for Socialdemokratiet. Hun har vært regionrådsformann i Region Sjælland siden 24. september 2024 da hun avløste Heino Knudsen. Hun har vært medlem av regionsrådet siden 2018.

Etter Folketingsvalget 2026 ble hun innvalgt for Socialdemokratiet og fikk dispensasjon til dobbeltmandat, slik at hun kunne fortsette som 
regionrådsformann i tillegg til å være medlem av Folketinget.

Andersen er utdannet sykepleier.

## Referanser

 
 
 


## Eksterne lenker
*
Alpinanlegg

**Alpinanlegg** eller **skianlegg** er et anlegg tilrettelagt for alpin skiidrett, på ski eller snøbrett. Hovedformålet er å gi sikker og variert skikjøring ved hjelp av preparerte løyper, heiser og tilhørende fasiliteter.

Løypenettet har traseer i ulike vanskelighetsgrader (nybegynner, middels, krevende), merket med farger eller skilt for å vise vanskelighetsgraden. Løypene er preparert med maskiner for trygg kjøring. Det er ofte spesielle områder for snøbrett og freestylere med rails.

Det er stol- eller gondolheiser for rask transport til toppen, eller skitrekk og skitau i de mindre alpinanleggene og for barne- og øvingsområder.

Anleggene har snøproduksjonsanlegg for å sikre åpne løyper tidlig og sent i sesongen. Skiutleie, verksteder og butikkutsalg er det ofte ved anleggene og noen har skiskole og barnepass for opplæring og trygghet. Det er også serveringssteder, toaletter og parkeringsplass.

## Alpinanlegg
Alpinanlegg ligger både på den nordlige og sørlige halvkule, på alle kontinenter unntatt Antarktis. De ligger vanligvis på fjell, da de krever en stor høydeforskjell, og i områder med god tilgang til snø. Det finnes også en del anlegg som er totalt avhengig av kunstsnø og også enkelte innendørs skianlegg.

Høye konsentrasjoner av skianlegg ligger i Alpene, Skandinavia, vestlige og østlige Nord-Amerika og Japan. Det finnes også skianlegg i Andesfjellene, spredt over Sentral-Asia, og i Australia og New Zealand. Det sørligste alpinanlegget ligger i nærheten av Ushuaia i Argentina.

I Norge er det en lang rekke alpinanlegg som Trysilfjellet med 32 heiser og 65 traseer, Oppdal skisenter med 18 heiser og 39 traseer, Hemsedal skisenter med 22 heiser og 48 traseer og Geilo med 20 heiser og 40 traseer. Det ligger også flere alpinanlegg langt nord i Norge som Narvikfjellet med 6 heiser og 13 traseer. Verdens nordligste alpinanlegget ligger i Longyearbyen på Svalbard, og heter Nedover alpinbakke. I Lørenskog finner man et innendørs anlegg, Snø.

## Se også:

* Liste over norske alpinanlegg

## Referanser
Hilarius Breitinger

**Hilarius Breitinger** (opprinnelig **Lorenz Breitinger**, født 7. juni 1907 i Glattbach nær Aschaffenburg i kongedømmet Bayern i keiserriket Tyskland; død 23. august 1994 i Maria Eck-klosteret i Bayern i Tyskland) var en tysk fransiskanerkonventual oh katolsk prest.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Fra 1922 var Lorenz Breitinger student ved *St. Valentin* fransiskanerseminar i Würzburg, hvor han deretter studerte katolsk teologi. Han sluttet seg til fransiskanerkonventualene og tok ordensnavnet Hilarius. Den 18. mars 1932 avla han sine ordensløfter i Würzburg. 
### Prest
Han ble ordinert til prest der den 31. juli 1932. Som fransiskanerkonventual ble han sendt til Poznan i 1934 som erstatning for pater Venantius Kempf, som var blitt utvist fra Polen, og etterfulgte ham som kapellan for tyskere. I 1939 ble han deportert sammen med mange andre tyskere, og vitnet i en rapport om mishandling.[1] I lys av den kirkefiendtlige politikken i Warthegau og kardinal August Hlonds flukt, ble Joseph Paech utnevnt til apostolisk administrator for tyskerne i Reichsgau Wartheland. Breitinger fungerte som hans representant; etter Hlonds avgang overførte paven dette embetet til ham i 1942.

I januar 1945 flyktet Breitinger til Vesten, hvor han ble tildelt oppgaver i Folkemisjonen. I 1946 gjorde han et mislykket forsøk på å opprette en avdeling i Tauberbischofsheim. Fra 1947 til 1953 var han kustos i Würzburg og innehadde også denne stillingen fra 1953 til 1959 ved *Maria Eck*-klosteret. Han ble deretter sykehuskapellan og sogneprest ved Antonius-seminaret i Wien. Fra 1964 til 1972 var han provinsial for konventualenes østerrikske ordensprovins. I 1972 ble Breitinger kustos og sogneprest i Graz, og fra 1978 til sin død var han prokurator for pilegrimstjenesten i Maria Eck og del av klosterkommuniteten der.

I Maria Eck begynte han å skrive på sine memoareer, som utkom i 1984. I 1992 sendte pave Johannes Paul II et særlig velsignelse til hans fødselsdag, i «takknemlighet for hans utrettelige pastorale tjeneste og apostoliske tjeneste, fortjent som apostolisk administrator for tyske katolikker i Warthe». 

Pater Breitinger døde den 23. august 1994.
## Memoarer
**Als Deutschenseelsorger in Posen und im Warthegau 1934–1945: Erinnerungen*. Mainz: Grünewald, 1984.
## Referanser
Samiha

**Samiha** er et arabisk kvinnenavn som betyr «generøs». En navnebærer er den en tyrkiske forfatteren og sufimystikeren Samiha Ayverdi.

## Etymologi
*Samiha* er en feminin form av de arabiske navnene *[[Samih]]* eller *[[Sameh]]*. Navnet stammer fra det arabiske verbet سَمُحَ (*samuḥa*), som betyr å være «generøs», «godhjertet» eller «tilgivende». sia og Nord-Afrika.

## Utbredelse
*Samiha* er et relativt sjeldent navn. Det er mest utbredt i Midtøsten.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Samiha Ayverdi (1905–1993), tyrkisk forfatter og mystiker
* Samiha Khalil (1923–1999), palestinsk politiker og aktivist
* Samiha Naili (født 1945), tunisisisk akademiker og oversetter
* Samiha Ali (født 1980), pakistansk skuespiller

## Referanser


## Eksterne lenker
Johann von Isenberg

**Johann von Isenberg** (født på 1400-tallet; død 2. september 1484) var en fransiskanerkonventual, titulærbiskop av *Thermopylae/Mundinitza* og hjelpebiskop i Speyer.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Han kom fra Eisenberg i Pfalz, tilhørte antagelig klosteret Kaiserslautern og tjente som kustod for Rhin-kustodiet i den konventualenes øvretyske ordensprovinsen.
### Hjelpebiskop i Speyer
Den 2. januar 1466 utnevnte biskop Matthias von Rammung ham til hjelpebiskop av Speyer, hvoretter han ble ordinert til biskop den 12. april 1467 i den tyske nasjonalkirken Santa Maria dell'Anima i Roma. Hovedkonsekrator var biskop Nicolas Palmeri av Civita Castellana.

Andre påskedag 1475 innviet biskop Johann den nye kollegiatkirken *St. Moritz* a vden germanske stiftelse i Speyer, og i 1478 var han medkonsekrator av biskop Ludwig von Helmstatt av Speyer. Til hans ære ble provinsialkapitlet av hans orden holdt i Kaiserslautern i 1479 i hans nærvær. I 1480 deltok han i ordenens kapittel i Villingen som pavelig kommissar.

Johann von Isenberg er registrert i sjeleboken i Speyer-katedralen på den 2. september, datoen for hans død og en merkedag.

## Litteratur
* Konrad von Busch og Franz Xaver Glasschröder: *Chorregel und jüngeres Seelbuch des alten Speyerer Domkapitels*, Speyer, Historischer Verein der Pfalz, 1923, Seiten 450 und 451 (mit biografischen Angaben zur Person)
* Erwin Gatz: *Die Bischöfe des Heiligen Römischen Reiches 1448 bis 1648*, Band 2, Berlin 1996, s.325, [(Findhinweis)](http://opac.regesta-imperii.de/lang_de/anzeige.php?buchbeitrag=Art.+Isenberg+(Eisenberg)%2C+Johann+(von)+(OFM)+(%E2%80%A0+1484).+1466+Ep.+tit.+Thermopylensis.+1466-1484+Weihbischof+in+Speyer&pk=130066)

## Referanser
Obituarium

**Obituarium**, eller **sjelemessebok**, er en fortegnelse over de døde i et gitt år eller på en viss dato. I den katolske kirke er boken et hjelpemiddel for å lese sjelemesser. Fra senmiddelalderen og fremover kom den til å utgjøre den viktigste forutsetning for det liturgiske memorialvesenet.

## Litteratur
* Philippe Ariès: *Western Attitudes Toward Death from the Middle Ages to the Present*, Baltimore 1974, .
* Michael Borgolte: *World History as the History of Foundations, 3000 BCE to 1500 CE*, Leiden 2020, .
* Elma Brenner, Meredith Cohen, Mary Franklin-Brown (eds.): *Memory and Commemoration in Medieval Culture*, Aldershot 2013, .
* Bruce Gordon, Peter Marshall (eds.): *The Place of the Dead: Death and Remembrance in Late Medieval and Early Modern Europe*, Cambridge 2000, .
* Nicolas Huyghebaert: *Les documents nécrologiques*, Turnhout 1972 (Typologie des sources du moyen âge occidental, vol. 4), .
* Armando Petrucci: *Writing the Dead: Death and Writing Strategies in the Western Tradition*, Stanford 1998, .
## Referanser
Elvemel

**Elvemel**, **sandmel**, eller bare **mel** (også skrevet **-mæl**), er en bratt skrent i løsmasser langs et (aktivt eller tidligere) elveløp. Den dannes ved erosjon når elva graver seg inn i bredden og forårsaker nedrasing av sand, grus og jord. Meler kan noen ganger også dannes ved innsjøer.

Elvemeler er spesielt vanlige i landskap under marin grense, hvor landhevning førte til dannelse av slettlandskap av store mengder løsmasser avsatt under nedsmeltingen etter siste istid, og som elvene senere har erodert seg ned i.

## Referanser
Harpegitar

**Harpegitaren** eller **dobbelhalsgitar** er et gitarbasert sjeldent strengeinstrument som kombinerer elementer fra både gitar og harpe.

Vanligvis defineres den som en gitar, ordet «harpe» brukes med referanse til dens harpelignende åpne strenger uten gripebrett. Den har en vanlig hals med seks strenger som spilles som en vanlig gitar. I tillegg har den ekstra bass-strenger (ofte 4–6) som ikke ligger over gripebrettet, og som spilles som åpne strenger, omtrent som på en harpe. Disse ekstra strengene gir instrumentet en rikere og mer resonant lyd, og brukes til å skape dype bassklanger og harmonier.

Det lages også elektriske harpegitarer og også andre strengeinstrumenter lages i harpeutgave som harpelyre, harpemandolin, harpebanjo, harpesitar og harpelutt. 

## Historien
I 1480 utviklet lira de braccio seg fra middelalderfiolinen. Dette instrumentet hadde vanligvis 5 strenger på halsen og 2 åpne strenger som gikk langs siden av halsen. Omtrent 100 år senere anvendte Antonio Naldi den samme designideen med åpne strenger (harpestrenger) på lutten. Dette instrumentet ble kalt teorben. Som de fleste strengeinstrumenter på den tiden var teorben en instrumentfamilie med mange forskjellige størrelser, antall strenger og design. Johann Georg Stauffer (1778–1853) fra Østerrike utviklet flere eksperimentelle gitarer som inkluderte elementer typiske for harpegitarer, som ekstra strenger og utvidet resonanskropp. Harpegitarene kunne være store å tunge så mange brukte et stativ når de spilte på dem.

Harpegitaren var populær i Tyskland i perioden 1880–1920. Den svenske predikanten, sangeren og gitaristen Oscar Ahnfelt (1813–1882) og gitarmaker Otto Fredrik Selling (1804-1884) bygget harpegitarer som Ahnfelt spilte på. Også i Norge ble det bygget harpegitarer, sansynelig påvirket av den omreisende predikant Ahnfelt. Den norske predikanten Magnus J. Dahl (1862–1952) fra Spydeberg brukte harpegitar.

Det var flere gitarister som er berømte for sitt spill på harpegitar, den polske gitaristvirtuosen Marek Konrad Sokołowski (1818–1884) og italienske Pasquale Taraffo (1887–1937). Den amerikanske, norsk fødte, gitarmaker Chris Knutsen (1862–1930) var kjent for sine hatpegitarer. Den nederlandsk eksperimentell gitarmaker og musiker Yuri Landman (1973–) har bygget flere elektriske harpegitarer, blant annet 17-strengs harpegitarer. Den engelske gitaristen John McLaughlin (1942–) spiller harpegitar, spesielt med gruppen Shakti, og brukte ofte harpestrengene til indisk-inspirerte lyd. Robbie Robertson fra The Band brukte harpegitar på hovedtemaet i konsertfilmen The Last Waltz, og han spilles på instrumentet i filmens siste scene. Andy McKee (1979–) bruker gitaren i noen av sangene sine, som «Into The Ocean» og «The Friend I Never Met»,  Muriel Anderson (1960–) og også Jimmy Page (1944–) fra The Yardbirds og Led Zeppelin spiller harpegitar.

## Se også:

* Strengeinstrument
* Gitar
* Gitarens historie
* Gitarist
* Pikasso

## Referanser
Lokalhistorie (andre betydninger)

***Lokalhistorie*** *kan vise til:*
* Lokalhistorie (fagområde) – et samlebegrep for temaer som dreier seg om historien til spesifikke lokalsamfunn  
* Lokalhistorie (tidligere Norsk lokalhistorisk institutt) – en av seksjonene i det norske Nasjonalbibliotekets organisasjonsstruktur, som frem til 1. august 2025 het Norsk lokalhistorisk institutt (NLI)
Yuzuki

**Yuzuki** (kanji: 柚希, hiragana: ゆずき, katakana: ユズキ) er et japansk kvinnenavn som kan bety «sitrusfrukt» og «håp». Navnet er vanlig på jentenavn i Japan, men er lite utbredt i andre land. En navnebærer er den japanske modellen og fribryteren Yuzuki Aikawa.

## Etymologi
*Yuzuki* er kan skrives med ulike kombinasjoner av kanji, som gir forskjellige betydninger. Den vanligste formen er 柚希 hvor 柚 (yuzu) betyr «sitrusfrukt» og 希 (ki) betyr «håp».

## Utbredelse
*Yuzuki* er et populært navn på jentebarn i Japan.

|}

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Yuzuki Muroi (født 1970), japansk forfatter
* Yuzuki Ito (født 1974), japansk fotballspiller
* Yuzuki Aikawa (født 1983), japansk modell og profesjonell wrestler
* Yuzuki Akiyama (født 1993), japansk skuespiller
* Yuzuki Satomi (født 1997), japansk kickbokser
* Yuzuki Ōguro (født 1997), japansk idol
* Yuzuki Hidaka (født 1998), japansk idol
* Yuzuki Yamamoto (født 2002), japansk fotballspiller
* Yuzuki Ishiguro (født 2003), japansk idol
* Yuzuki Nakashima (født 2003), japansk idol
* Yuzuki Watase (født 2003), japansk stemmeskuespiller
* Yuzuki Yamato (født 2003), japansk fotballspiller

## Referanser


## Eksterne lenker
Haruka

**Haruka** (kanji: 遥, 春花, 晴香, m.m., hiragana: はるか, katanaka: ハルカ) er et svært vanlig japansk kvinnenavn som kan betyr «vår» og «kirsebærblomst». Navnet brukes også som mannsnavn og som etternavn. En kvinnelig navnebærer er den japanske skuespilleren, modellen og sangeren Haruka Ayase. 

## Etymologi
*Haruka* kan skrives med mange ulike kombinasjoner av kanji, som gir forskjellige betydninger. Noen vanlige tolkninger inkluderer 遥 (haruka), «fjern», «avsidesliggende», 春 (haru), «vår», eller 晴 (haru), «klart vær», og 花 (ka), «blomst» eller 香 (ka), «duft», eller 桜 (ka) «kirsebærblomst».

## Utbredelse
*Hakura* er et svært vanlig kvinnenavn i Japan.

|}

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
### Kvinner
* Haruka Aizawa (født 1970), japansk mangaartist
* Haruka Saito (født 1970), japansk softballspiller
* Haruka Watanabe (født 1972), japansk ishockeyspiller
* Haruka Kuroda (født 1977), japansk-britisk skuespiller
* Haruka Inoue (født 1977), japansk tennisspiller
* Haruka Igawa (født 1976), japansk skuespiller
* Haruka Ayase (født 1985), japansk skuespiller, modell og sanger
* Haruka Shimotsuki (født 1986), japansk sanger og komponist
* Haruka Yamazaki (født 1991), japansk stemmeskuespiller og sanger
* Haruka Shimazaki (født 1994), japansk sanger og skuespiller
* Haruka Fukuhara (født 1998), japansk skuespiller, stemmeskuespiller og sanger
* Haruka Kasai (født 2004), japansk kombinertløper og skihopper
### Menn
* Haruka Takachiho (født 1951), japansk science fiction-forfatter og anime-produsent
* Haruka Eigen (1946–2016), japansk profesjonell wrestler

## Referanser


## Eksterne lenker
Jacob Geueke

**Jacob Geueke** (også stavet *Geveke*, 1617–1699) var en dansk offiser fra Femern. 

Han fødtes i Burg på Femern som sønn av borgermester Jacob Guveke og hans hustru Vibeke Ehlers. Geueke deltok i Svenskekrigen 1643–45, tjenestegjorde senere i Flandern og vendte i 1657 tilbake til dansk-norsk tjeneste under Ulrik Christian Gyldenløve. Som oberstløytnant i Gyldenløves dragoner utmerket han seg under Københavns beleiring 1658. Han var flere ganger kommandant i Nakskov, ledet sitt eget rytterregiment i Den skånske krig og ble i 1685 kommandant på Kronborg. Geueke avanserte til generalmajor i 1692 og mottok Lundegård som livsvarig pensjon. Han døde i Nakskov 9. desember 1699.

## Ekteskap
Hans første kone het Jeanne Marie Steiner (også *Johanne Sathlerin*, enke etter en lisensiat Wallraven). Hans annen kone var en adelsdame ved navn Elisabeth Cathrine Daldorf, hvis far, muligivs var høyfyrstelig gottorpsk tøymester og kapteinløytnant, eller skrev sig til både Flügge og Bugendorf på Femern samt Øllingesøgård på Lolland.

## Referanser
Hikari

**Hikari** (kanji: 光, hiragana: ひかり,katanaka: ヒカリ) er et japansk kvinnenavn som betyr «lys». Navnet kan også brukes som mannsnavn, men det er sjeldnere. Navnet er populært som jentenavn i Japan, men lite brukt i andre land. En navnebærer er den japanske skuespilleren Hikari Mitsushima.

## Etymologi
*Hikari* (光) betyr «lys» på japansk. Navnet kan skrives med ulike kanji-tegn, men den vanligste formen er 光.

Det samme tegnet har gitt opphav til det vietnamesiske fornavnet *[[Quang]]*.

## Utbredelse
*Hikari* er et populært navn på jentebarn i Japan.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
### Kvinner
* Hikari Ishida (født 1972), japansk skuespiller og sanger
* Hikari Yono (1974–2020), japansk stemmeskuespiller
* Hikari Mitsushima (født 1985), japansk skuespiller og sanger
* Hikari Mori (født 1992), japansk modell og TV-personlighet
* Hikari Kajiwara (født 1992), japansk skuespiller
* Hikari Shiina (født 1994), japansk modell og sanger
* Hikari Takiguchi (født 1994), japansk skuespiller
* Hikari Hashimoto (født 1997), japansk skuespiller
### Menn
* Hikari Ōe (født 1963), japansk komponist
* Hikari Ōta (født 1965), japansk TV-komiker og tidligere idol

## Referanser


## Eksterne lenker
London City Lionesses

**London City Lionesses (LCL)** er en engelsk fotballklubb fra Bromley. Klubben ble stiftet 13. mai 2019, og spiller i 2025/26 i den engelske toppdivisjonen for kvinner: Women’s Super League. 

## 2025/26-sesongen

### Tabell

### Spillerstall
 

## Historie
13. mai 2019 kom det en pressemelding fra Millwall FC, hvor det ble kjent at styret og trenerteamet til klubbens damelag Millwall Lionesses hadde intensjoner om å skille lag med klubben og starte en ny, uavhengig klubb under et nytt navn. Oppdelingen av klubben hadde, i prinsippet, allerede blitt godkjent av det engelske fotballforbundet. Det ble offisielt godkjent 29. juni 2019, hvor LCL også tok over lisensen til spill i Championship. Det hele ble støttet økonomisk av entreprenør Anthony Culligan og kona Diane Culligan, som også ble klubbens styreleder.

2022/23-sesongen startet optimistisk, og Englands triumf i EM 2022 førte til en økt salg av sesongkort. Optimismen var dog kortvarig, i januar 2023 sluttet hovedtrener Melissa Phillips for å bli assistenttrener i Angel City FC, selv om LCL toppet tabellen. I juni 2023 sendte spillerene et felles brev til styreleder, Diane Culligan, hvor de ba henne om å selge klubben eller skaffe mer kapital, da klubben slet økonomisk, manglet hovedtrener og hadde få signerte spillere. 15. desember 2023 solgte Culligan, klubben til entreprenør Michele Kang, som også eier amerikanske Washington Spirit.

27. juni 2024 annonserte Kang signeringen av Sveriges landslagskaptein Kosovare Asllani og ansettelsen av Jocelyn Prêcheur, som ny hovedtrener. Signeringen av Asllani, som tidligere har spilt for Manchester City, Real Madrid og AC Milan, ble beskrevet som et bevis på at Kang mente alvor. Det ble også kjent at klubben skulle bytte hjemmebane fra Princes Park i Datford til Hayes Lane i Bromley, hvor de deler banen med Bromley FC. Klubben har også kjøpt Cobdown Park, en tomt på 113 mål (28 acre) i Aylesford hvor de skal bygge nytt treningsanelgg med fasiliteter i verdensklasse.

27. juli 2024 lanserte Kang Kynisca Sports International Ltd., en verdensomspennende organisasjon som skal støtte opp om utviklingen til London City Lionesses, sammen med søsterklubbene Washington Spirit og OL Lyonnes. Intensjonen med Kynisca er at hver klubb skal beholde sin etablerte identitet, men man skal etablere en sentral og felles kapasitet for aspekter som prestasjons-vitenskap og teknologi, datanalyse, global speidervirksomhet, og sportslig støtteapparat.

4. mai 2025 rykket London City Lionesses opp til englands øverste divisjon for kvinner (WSL), og ble med det den første uavhengige klubben til å rykke opp. Opprykket ble bekreftet etter å ha spilt uavgjort mot Birmingham City i sesongens siste kamp. Dette var også første gang en kamp fra kvinnenes Championship ble sendt direkte på Sky Sports, og gjort tilgjengelig på YouTube.

## Trenere

## Meritter

* **1. plass [[Women’s Championship|Championship]]:** 2024/25

### Sesong for sesong

## Referanser



## Eksterne lenker

*  Klubbens Hjemmeside
Tuaregopprøret (1962–1964)

**Tuaregopprøret** 1962–1964, noen ganger kalt **det første tuaregopprøret** eller **Alfellaga**, var et væpnet opprør i det som i dag er det nordlige Mali, startet kort tid etter at landet oppnådde uavhengighet fra Frankrike i 1960. Det korte opprøret kunne først slås ned etter at Marokko og Algerie grep inn i konflikten i 1963, overleverte 35 ledere fra motopprøret, og deretter innførte militærstyre i de tuareg-befolkede områdene.

Mange i det tynt befolkede og etnisk særpregede nord i Mali, sammen med enkelte i det sørlige Algerie og nordlige Niger, forventet at det ville bli opprettet en uavhengig tuaregisk, berbisk og arabisk stat i Saharaørkenen etter avkoloniseringen. Kombinert med misnøye med den nye regjeringen førte dette til at noen tuareger i Nord-Mali gjorde opprør i 1963.

De første tuaregiske angrepene begynte i Nord-Mali tidlig i 1962 som små «hit-and-run»-aksjoner mot regjeringsmål. Angrepene økte i omfang og ødeleggelser gjennom 1963, noe som førte til svært urolige forhold i de tuareg-befolkede områdene i nord.

Angrepene reflekterte imidlertid ikke en samlet ledelse, en godt koordinert strategi eller klare tegn på en helhetlig plan. Opprørerne var som regel avhengige av kameler til transport og var hovedsakelig bevæpnet med enkle og forholdsvis gamle håndvåpen, i motsetning til Malis hær som hadde sovjetiske våpen og støtte fra Algerie og Marokko. De klarte heller ikke å mobilisere hele tuaregbefolkningen. Selv om anslagene er usikre, er det lite sannsynlig at opprørstyrkene noensinne talte mer enn rundt 1 500 soldater.

Regjeringen reagerte raskt og hardt. Malis hær, godt motivert og utstyrt med nye sovjetiske våpen, gjennomførte omfattende motopprørsoperasjoner. Innen utgangen av 1964 hadde myndighetenes harde virkemidler knust opprøret. De tuareg-befolkede områdene i nord ble deretter satt under et undertrykkende militærstyre. Mange tuareger flyktet som flyktninger til nabolandene. Selv om regjeringen hadde lyktes i å få slutt på opprøret, førte tvangstiltakene til at mange tuareger som ikke hadde støttet opprørerne, ble fremmedgjort. Overgrep og brudd på menneskerettighetene fra begge sider bidro til en atmosfære av frykt og mistillit i nord. Regjeringen annonserte i ettertid en rekke programmer for å forbedre lokal infrastruktur og økonomiske muligheter, men manglet ressurser til å gjennomføre de fleste av dem. Tuaregenes misnøye ble dermed i stor grad stående uløst, og en vedvarende harme fortsatte i mange tuaregsamfunn etter 1964. Problemet med ustabilitet i nord ble dermed bare utsatt, ikke løst.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Cartogracy: Tuareg Independence Movement
Ove Ramel Sehested

**Ove Ramel Sehested til Holleby** (1687–1774) var en norsk offiser og eldre bror av generalløytnant Knud Gyldenstierne Sehested. 

Han var sønn av generalløytnant Jens Maltesen Sehested til Katholm (d. 1730) og dennes annen hustru Margrethe Sophie Ovesdatter Ramel (d. 1728). Han inntrådte i hæren i 1702 og avanserte til generalløytnant i 1756, ridder av Dannebrog i 1757, og tok avskjed i 1761. Sehested eide setegården Holleby i Tune og bodde senere på Brotnov i Ullensaker. Han døde i 1774 hos svigersønnen F. L. Schlanbusch på Eidsvoll. Liket ble ført til Sorø klosterkirke og bisatt i det av ham restaurerte Ramel-Sehestedske kapell.

Sehested var gift to ganger: først med Anna Christine Stockfleth (d. 1730), deretter med Frederikke Louise von Eickstedt (d. 1755).

## Referanser
Oscar Jozef Joliet

**Oscar Jozef Joliet** (1878–1969) var katolsk hjelpebiskop i Gent.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Oscar Jozef Joliet var den tredje sønn av bakeren Augustus Joliet (1838-1914) og hans hustru Lucia Joliet-Ysebaert fra Zelzate. Han gikk på *Sint-Barbaracollege*, en jesuittskole i Gent. Hans eldre brødre, Edmond (1875-1944) og Edgard (1876-1954), skulle også bli katolske prester.
### Prest
Oscar Joliet studerte teologi og filosofi ved presteseminaret i Gent,  og ved Det belgiske seminar i Roma. Han ble ordinert til prest den 20. februar 1902. Han tok doktorgrad i filosofi (1901), teologi (1905) og kanonisk rett (1907) fra Det pavelige gregorianske universitet i Roma. 

I 1907 ble han lærer og direktør for mindreseminaret i Sint-Niklaas. I 1919 ble han rektor for *St. Bavo-katedralen* i Gent. Fra 1919 til 1927 var han professor og direktør for presteseminaret i Gent. I 1927 ble han rektor for Det pavelige belgiske kolleg i Roma. Fra 1945 til 1947 var han *officialis* i Gent bispedømme, og i 1947/48 generalvikar.

### Hjelpebiskop i Gent
Pave Pius XII utnevnte ham til titulærbiskop av *Constantia in Arabia* og hjelpebiskop i Gent den 17. april 1948. Biskopen av Gent, Karel Justien Calewaert, ordinerte ham til biskop den 29. juni 1948 - hav var selv blitt bispeviet bare to måneder tidligere. De medkonsekrerende var Jean Marie Van Cauwenbergh og Léon-Joseph Suenens, begge hjelpebiskoper av Mechelen.

I 1959 trakk han seg fra flere embeter, og så embetet som generalvikar i Gent bispedømme i 1964.

Oscar Joliet døde i Gent den 3. februar 1969, noen måneder etter sin nittiende fødselsdag.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
* Kardinal Jozef-Ernest van Roey (1874-1961) *1926
* Biskop Karel Justinus Marie Ernest Calewaert (1893-1963) *1948
* Biskop *Oscar Jozef Joliet* (1878-1969) *1948

## Referanser
John James Joseph Monaghan

**John James Joseph Monaghan** (1856–1935) var en amerikansk katolsk biskop av Wilmington.

## Liv og virke
### Bakgrunn
John J. Monaghans foreldre, Thomas og Margaret (*née* Bogan) Monaghan, var begge irske innvandrere. Han fikk preseutdannelsen fra *St. Charles College* i Ellicott City i Maryland i 1876, og fra St. Mary's Seminary i Baltimore.
### Prest
John James Joseph Monaghan ble presteviet for Charleston bispedømme den 18. desember 1880 av biskop Patrick Neeson Lynch.
### Biskop av Wilmington
Pave Leo XIII utnevnte ham til biskop av Wilmington den 26. januar 1897. Erkebiskopen av Baltimore, James Gibbons, bispeviet ham den 9. mai samme år; hans forgjenger, Alfred Allen Curtis, og biskopen av Charleston, Henry Pinckney Northrop, var de medkonsekrerende.

I løpet av hans embetsperiode ble syv nye menigheter og misjoner, samt åtte skoler, grunnlagt. Han fremmet etableringen av religiøse ordener, som etablerte fasiliteter for eldre og *St. Francis Hospital*. Oblates of St. Francis de Sales fikk han i 1903 til å opprette *Salesianum*, en videregående skole for gutter i Wilmington.

Pave Pius XI aksepterte hans avskjed den 10. juli 1925 av helsemessige årsaker.

Biskop John J. Monaghan døde den 7. januar 1935 i en alder av 78 år på *St. Francis Hospital* i Wilmington.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
* Kardinal Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) *1732
* Biskop Charles Walmesley (1722-1797) *1756
* Erkebiskop John Carroll (1735-1815) *1790
* Biskop Benedict Joseph Flaget (1763-1850) *1810
* Erkebiskop Martin John Spalding (1810-1872) *1848
* Kardinal James Gibbons (1834-1921) *1848
* Biskop *John James Joseph Monaghan* (1856-1935) *1897

## Referanser
Giuseppe Maria Vizzini

**Giuseppe Maria Vizzini** (1874–1935) var en italiensk katolsk biskop.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Giuseppe Vizzini ble født i Villalba på Sicilia den 10. november 1874, til Daniele Vizzini og Angela Cacciatore, bønder fra Nisseno-innlandet. Han fikk sin tidlige religiøse utdannelse fra sin onkel på morssiden, fader Daniele Cacciatore, et medlem av de reformerte mindrebrødre. Han hadde fire brødre: Alfonso, Salvatore, Calogero og Ignazio.

Han begynte på gutteseminaret i Caltanissetta i 1888, og etter videregående ble han sendt til Roma for å fortsette sine filosofiske og teologiske studier ved den apostoliske skolen grunnlagt av fader Filippo Valentini: han var den første om skulle bli biskop som ble uteksaminert fra denne institusjonen.

Han ble uteksaminert i filosofi og teologi og tok diplom i italiensk, latin og gresk litteratur fra *Instituttet for høyere litteratur* grunnlagt av pave Leo XIII.

Han var professor ved flere av de pavelige universitetene i Roma, og redigerte også *Bibliotheca sanctorum patrum*, hvorav han publiserte 16 bind. 
### Biskop av Noto
Den 19. august 1913 informerte pave Pius X den trettini år gamle prelaten, som da var professor ved det romerske seminar, om at han ville utnevne ham til biskop av Noto; dermed ville han bli av de yngste biskopene blant ordinærene på Sicilia, hvis gjennomsnittsalder i 1913 var 56 år. Han ble bispeviet  den 14. september 1913 av kardinal Gaetano De Lai i * Suore della Provvidenza*s kapell i Roma, medkonsekrerende var erkebiskop Luigi Bignami av Siracusa, og kurieerkebiskopen Donato Raffaele Sbarretti (Tazza).

Han  ble innsatt i embedet i bispedømmet den påfølgende 4. januar.

Han holdt den første bispedømmesynoden i 1923. Han flyttet seminaret tilbake til biskopens palass og kjøpte det tidligere klosteret *Madonna della Scala* som et sommerseminar. Den senere kardinal Francesco Carpino ble utdannet ved Noto-seminariet, som han spesielt tok seg av, og presteviet. 

Biskop Giuseppe Vizzini døde 61 år gammel den 8. desember 1935 i Ferla i sitt bispedømme på Sicilia, hvor han var på sognebesøk, av angina med sepsis.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano De Lai (1853–1928) *1911
* Biskop * Giuseppe Maria Vizzini* (1848-1935) *1913

## Referanser
Svømming under VM i svømmesport 2025 – 100 meter butterfly menn

**100 meter butterfly menn** var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2025 i Singapore 1. og 2. august 2025.

## Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene startet 1. august klokken 10:02.

### Semifinaler
Semifinalene startet 1. august klokken 19:10.

### Finale
Finalen fant sted 2. august klokken 19:43.

## Referanser
Naira (navn)

**Naira** (armensk: Նաիրա) er et kvinnenavn med flere opprinnelser. Navnet er vanlig i flere land i Kaukasus. En navnebærer er den armensk-amerikanske ingeniøren Naira Hovakimyan, som har bidratt innen autonom teknologi, robotikk og kontrollsystemer.

## Etymologi
*Naira* har flere opprinnelser:
* Det er en armensk feminin form av mannsnavnet *[[Nairi (navn)|Nairi]]*, som også er et poetisk navn for landet Armenia, avledet fra det assyriske navnet på regionen, 𒆳𒆳𒈾𒄿𒊑 (Nairi).
* Det er dannet av det aymaranske ordet *nayra*, som betyr «øye» eller «tidlig».

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Naira Gelashvili (født 1947), georgisk forfatter og litteraturkritiker
* Naira Melkumian (født 1953), politiker fra Artsakh i Nagorno-Karabakh
* Naira Zohrabyan (født 1965), armensk politiker
* Naira Hovakimyan (født 1966), armensk-amerikansk ingeniør
* Naira Vier (født 1996), brasiliansk badmintonspiller

## Annen bruk av navnet
* Naira er myntenheten i Nigeria.

## Referanser


## Eksterne lenker
J-feltet

**J-feltet** er den offisielle supporterklubben til FK Bodø/Glimt. Navnet viser til tribuneseksjonen på Aspmyra stadion som gruppen disponerer under klubbens hjemmekamper.

## Historie
Supporterklubben ble etablert den 2. februar 2018 som en sammenslåing av de tidligere supportergruppene Den gule horde og 1916.

## Medieomtale
J-feltet har fått omtale i norske og internasjonale medier, blant annet som et symbol på klubbens lokale forankring med sangrepertoar om vennskap og nordområdene under europakamper. Gruppen har stått bak flere markeringer som har fått oppmerksomhet, som visning av ukrainske flagg før en kamp mot Celtic FC i februar 2022, støtte til utestengte supportere i april 2024 og en stillegående aksjon for medlemsdemokrati i april 2025.

## Utmerkelser
I 2022 ble Bodø/Glimt-supporterne, inkludert J-feltet, kåret til «Årets nordlending» av *[[Avisa Nordland]]* i samarbeid med NRK Nordland. Juryen fremhevet innsatsen for å skape liv på tribunen etter pandemien, og for å ha bidratt til å samle og engasjere publikum både hjemme og borte.

## Se også
* FK Bodø/Glimt
* Aspmyra stadion

## Referanser
Anahit

**Anahit** er et svært vanlig armensk kvinnenavn som betyr «ren». Navnet er svært vanlig i Armenia. 

## Etymologi
*Anahit* er en armensk form av persiske *[[Anahita (navn)|Anahita]]*, et navn med opprinnelse i persisk mytologi.
Navnet *Anahita* betyr «ren», «plettfri», eller «ukorrumpert» og stammer fra det gammeliranske prefikset *an-* («ikke») og *āhita* («uren»).

## Utbredelse
*Anahit* var en armensk gudinne for fruktbarhet, vann og beskyttelse, og ble introdusert i Armenia under iransk dominans i det første årtusen f.Kr. Hun ble senere assosiert med gudinner som Ishtar, Artemis og Saraswati i andre kulturer.

*Anahit* er i dag et svært vanlig kvinnenavn i Armenia, men er lite utbredt i andre land.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Anahit Sahinyan (1917–2010), armensk forfatter og redaktør
* Anahit Tsitsikian (1926–1999), armensk fiolinist og musikkforsker
* Anahit Bakhshyan (født 1947), armensk politiker og pedagog
* Anahit Nersesyan (født 1954), armensk pianist
* Anahit Mekhitarian (født 1969), armensk operasanger
* Anahit Manasyan (født 1988), armensk jurist og menneskerettighetsforkjemper
* Anahit Adamyan (født 2004), armensk popartist

## Referanser


## Eksterne lenker
Samoa under VM i svømmesport 2025

**[[Samoa]]** deltok under **[[VM i svømmesport 2025]]** i Singapore fra 10. juli – 3. august 2025.

## Svømming
;Menn

;Kvinner

;Blandet

## Referanser
Bo Libergren

**Bo Libergren** (født 1969) er en dansk politiker for Venstre. Han har vært regionrådsformann i Region Syddanmark siden 27. november 2023 da han avløste Stephanie Lose. Før han overtok i 2023, hadde han vært vikar for Lose i en periode da hun var fungerende økonomiminister i Mette Frederiksens andre regjering.

Libergren fortsatte etter kommunal- og regionsrådvalget i Danmark 2025.

Han har vært medlem av regionsrådet siden siden det ble opprettet i 2007. Fra 1994 til 2006 var han medlem av Fyns amtsråd.

Libergren ble ridder av Dannebrogordenen i 2018.

## Referanser

 
 
 


## Eksterne lenker
*
Kokoro Frost

**Kokoro Frost** (født 2002) er en samoansk svømmer.

Han representerte Samoa under VM i svømmesport 2025 i Singapore, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Giovanni Jeremich

**Giovanni Jeremich** (1875–1948) var en italiensk katolsk hjelpebiskop i patriarkatet Venezia.
## Liv og virke
### Prest
Giovanni Jeremich ble presteviet den 25. juli 1897.
### Hjelpebiskop i Venezia
Den 31. mai 1929 utnevnte pave Pius XI ham til titulærbiskop av *Berissa* og hjelpebiskop i Venezia. Patriarken av Venezia, kardinal Pietro La Fontaine, ordinerte ham til biskop den 25. juli samme år; des koncelebrerende var biskopen av Treviso, Andrea Giacinto Bonaventura Longhin OFM.Cap., og biskopen av Luni, La Spezia, Sarzana og Brugnato, Giovanni Costantini.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Kardinal Pietro La Fontaine (1860-1935) *1906
* Biskop *Giovanni Jeremich* (1875-1948) *1929

## Referanser
Chris Knutsen

**Chris Knutsen** eller **Chris J. Knutsen**, født **Johan Christian Kammen**, (1862 - 1930) var en amerikansk, norsk født, gitarbygger fra begynnelsen av 1900-tallet, først og fremst kjent for sine lap steel-gitarer, ukuleler og harpegitarer.

Familien, Ole Ferdinand Kammen og hans kone Birgette Skancke, flyttet til Minnesota når Chris Knutsen var tre år gammel. Hans første ekteskap med Ida Yahr ble registrert i Milnor Lutheran Church i Dakota-territoriet i 1887. Deretter, året etter, giftet han seg med sin kusine, Anna Cammen. De flyttet til delstaten Washington i 1895. Opprinnelig var han murer men begynte med gitarbygging, og patenterte uvanlige gitardesign. Han endret navn uoffisielt til Chris J. Knutsen da han begynte å bygge instrumenter. Knutsen begynte å bygge lap steel-gitarer så tidlig som i 1908. Han flyttet til Los Angeles rundt 1914, der han produserte instrumenter under Hawaiian-musikkens storhetstid på 1910-tallet.

Ingen av hans instrumenter var helt like, hver var et unikt kunstverk, byggestil var eksentrisk, uvanlig og ofte improviserte primitive løsninger. De fleste gitarene han laget har granlokk, alle har sideveis eller diagonal avstivning på baksiden. Han brukte skruer, beslag og vingemuttere i stedet for lim. Han kunne også bruke sømbånd som vanligvis brukes i klesproduksjon isteden for trelister.

Chris Knutsen døde i Los Angeles, California, 6. november 1930.

I 1999 ble boken om Chris J. Knutsen, *From Harp Guitars to the New Hawaiian Family, History and Development of the Hawaiian Steel Guitar*, gitt ut.

## Referanser