Sampdoria i 1990–91

Unione Calcio Sampdoria endte sesongen 1990–91 på 1. plass i Serie A.

Sampdoria var ikke regnet blant forhåndsfavorittene til å vinne seriemesterskapet. De to foregående sesongene hadde begge endt med femteplasser på tabellen. Ingen av klubbens fire representanter i s VM-tropp hadde markert seg med positivt fortegn under sommerens VM-sluttspill, og laget måtte klare seg uten stjernespiller Gianluca Vialli i de syv første seriekampene. Men med et solid samhold i spillergruppen oppnådde laget en god flyt gjennom hele sesongen. Fullt fortjent dro de til slutt i land klubbens eneste seriemesterskap.

Foran kampen mot  i fjerde siste serierunde, var motstanderen fra Milano det eneste laget igjen med en mulighet til å hente igjen Sampdoria. Med tre poengs forsprang, trengte Sampdoria bare å unngå tap, mens Inter måtte vinne. I en klassiker av en kamp, ble Sampdoria overkjørt av Inter. Til tross for Inters sjanseskapende spill, klarte Pagliuca å holde buret rent, samtidig som to giftige kontringer resulterte i målene Sampdoria trengte for å stikke av med seieren.

Bidraget fra Vialli og hans angrepspartner Roberto Mancini ble gitt mye av æren for lagets triumfferd. Mens de fleste italienske lagene fortsatte å fylle sine lags offensive posisjoner med dyrt innkjøpte utlendinger, forble Sampdoria tro mot sitt italienske spisspar, til tross for begges skuffende opplevelser under VM-sluttspillet. Sammen scoret de 31 av Sampdorias 57 seriemål. Viallis 19 seriemål var spesielt imponerende tatt i betraktning at han gikk glipp av sesongens syv første kamper med skade.

Målvakt Gianluca Pagliuca var en annen spiller som slo ut i blomst under sesongen. Han gjorde sitt livs kamp i storoppgjøret mot Inter, med redning av et straffespark fra Lothar Matthäus og en rekke vågale og akrobatiske redninger som holdt laget med i kampen. Den livlige høyrevingen Attilio Lombardo var også en sentral brikke. Det samme var den stødige veteranstopperen Pietro Vierchowod, i hjertet av en forsvarslinje som bare slapp inn fire mål på seksten bortekamper gjennom sesongen.

Forunderlig nok ble seriemesterskapet sikret uten at de tre spillerne som fylte utenlandskvoten var blant de sterkeste bidragsyterne. Den brasilianske veteranen Toninho Cerezo gjorde en solid innsats når han spilte. Som da han scoret kampens eneste mål i borteseieren over . Men grunnet skader var opptredenene hans sporadiske. Den jugoslaviske midtbanespilleren Srečko Katanec slet nok en sesong med skader, mens nysigneringen Olekseij Mykhajlytsjenko dalte i form etter en lovende sesonginnledning, og klarte ikke å gjenvinne plassen på laget. Det sterkeste ikke-italienske bidraget sto lagets jugoslaviske trener Vujadin Boskov for. Han ble den første utlendingen til å lede et lag til seriemesterskapet siden s Nils Liedholm i 1983.

I Coppa Italia kom Sampdoria seg hele veien til finalen, der det sammenlagt ble tap for .

Ute i Europa gikk det ikke like bra for Sampdoria, som deltok i Cupvinnercupen som turneringens regjerende mestre. I kvartfinalen opparbeidet polske  seg en tremålsledelse før Sampdoria forgjeves begynte gjeninnhentingen da det var mindre enn en halvtime igjen å spille av returoppgjøret. 

## Drakt

## Tabell

### Tabellplassering per serierunde

## Kamper
### [[Serie A]]

### [[Coppa Italia]]

Sampdoria vant 5-1 sammenlagt

Sampdoria vant 4-3 sammenlagt

Sampdoria vant kvartfinalen på straffesparkkonkurranse

Sampdoria vant semifinalen 2-1 sammenlagt

Sampdoria tapte finalen 2-4 sammenlagt

### [[Cupvinnercupen i fotball for menn|Cupvinnercupen]]

Sampdoria vant 2-1 sammenlagt

Sampdoria vant 4-1 sammenlagt

Sampdoria tapte kvartfinalen 2-3 sammenlagt

### [[UEFA Super Cup]]

Sampdoria tapte 1-3 sammenlagt

## Spillerstatistikk

## Overganger sommer

## Overganger høst

## Spillere på landslag
Kun landskamper spilt mens klubbsesongen pågikk er medregnet.
 

 

 

## Referanser


## Kilder
*