Carl Sonnenschein

**Carl Sonnenschein** (1876–1929) var en tysk filosof, teolog, forfatter og politiker (Zentrum). Han kombinerte sitt arbeid som prest med sosialt arbeid, politisk virksomhet og forfatterskap.    

Etter studier i Roma, arbeidet han som prest i Aachen og var deretter ansatt i Volksverein für das katholische Deutschland i Mönchengladbach. I Volksverein opprettet han et sekretariat for sosialt studentarbeid. Gjennom sekretariatet bragte han studenter og arbidere sammen, og satte studentene til å undervise arbeiderne. Dermed drev han sosialt arbeid for arbeiderne, ved hjelp av studentene. Samtidig lærte han studentene som vanligvis kom fra gode kår, til å lære seg respekt for de mindre privilegerte.   

I forvirringen etter første verdenskrig flyttet han i 1918 til Berlin, der han grunnla en rekke student- og arbeiderforeninger. Gjennom hele livet drev han en omfattende skribentvirksomhet. Sonnenschein var kjent for å kreve lite for seg selv, men også for å arbeide hardt for de som var i nød. Hans prekener var velkjente i samtiden, og i Berlin vant han ry som «storbyens apostel». Han er regnet som en av det tyske demokratiets pionerer.

## Bakgrunn og tidlige år
Han ble født inn i et katolsk hjem og familie ellers. Faren var kobber- og blikkenslageren Ernst Son­nen­schein (1844–1878) og moren Ma­ria Lüt­ge­nau (1852–1901). 

Etter abitur studerte han teologi i Bonn. Etter kort tid sendte erkebiskopen av Köln ham til Roma, og til det jesuitt-styrte Col­le­gi­um Ger­ma­ni­cum et Hun­ga­ri­cum ved Gregoriana-universitetet. I 1897 avsluttet han studier i filosofi og i 1900 i teologi, begge studier med doktorgrad avgitt uten skriftlig, men etter muntlig prøve. I 1900 ble han innviet som prest. Under oppholdet i Roma lærte han seg italiensk og holdt kontakt med ledende representanter for de italienske kristendemokratene. Han skrev blant annet i det kristendemokratiske tidsskriftet Cultura Sociale. Gjennom livet skrev han mer enn 200 avisartikler.

I 1900 arrangerte han den første internasjonale katolske studentkongress i Roma. Med pavens tillatelse diskuterte kongressen kirkens forhold til den politiske kristendemokratiske bevegelse. Deltakere på kongressen var blant andre Ro­mo­lo Mur­ri (1870–1944) og den franske politikeren Marc Sangnier (1873–1950), grunnlegger av den kristendemokratiske bevegelsen «Le Sil­lon».
## Tilbake i Köln
I 1902 var Sonnenschein tilbake innenfor Köln erkebispedømme og arbeidet som prest i Aachen. I 1905 grep han inn i en streik i Rem­scheid, og forhindret at italienske arbeidere ble innsatt som streikebrytere. Dette gjorde ham upopulær blant hans overordnete. Han gikk derfor i 1906 videre til Volks­ver­ein für das ka­tho­li­sche Deutsch­land i Mön­chen­glad­bach. Innenfor *Volksverein* etablerte Sonnenschein et sekretariat for sosialt studentarbeid (Se­kre­ta­ri­at So­zia­ler Stu­den­ten­ar­beit, SSS). Sekretariatet skulle for det første forberede studentene på arbeidslivet og på de sosiale problemene som fulgte industrialiseringen. 

Han hadde også som mål å drive sosialt arbeid gjennom studentene. I begynnelsen av 1900-tallet følte studentene seg som en privilegert gruppe og opptrådte også ganske overlegent. Sonnenschein konfronterte studentene skånselløst med sin opptreden om det var nødvendig. Han lot studentene undervise arbeiderne, med formålet å oppnå gjensidig forståelse.

Sonnenschein tok aktiv del i den pågående diskusjon i Tyskland, kalt «fagforeningsstriden», eller *Gewerkschaftsstreit* på tysk. Sonnenschein mente at de kristelige fagforeningene hadde en plass i den katolske kirke, selv om de ikke sluttet seg til noen bestemt konfesjon. Fagforeningshistorikere har hevdet at motstanderne mente at ordet *kristelig* skulle reserveres for det som var *ikke-sosialdemokratisk*.
Fil:Carl Sonnenschein.jpg|Carl Sonnenschein, ukjent dato. Foto: Nicola Perscheid (1864-1930).
Fil:Nicola Perscheid - Carl Sonnenschein vor 1928.jpg|Sonnenschein før 1928.


## Til Berlin etter første verdenskrig
Da belgiske styrker inntok Mönchengladbach i 1918, flyktet Sonnenschein til Berlin. Der ble han medarbeider i den katolske studentorganisasjonen Pax Ro­ma­na, og deltok på foreningens første kongress i Roma i 1922. 

I Berlin grunnla han en rekke foreninger og virksomheter, alt med tilknytning til den katolske menigheten. Det dreide seg om sosialarbeid blant studentene, arbeidsformidling, forening for katolske kunstnere, akademisk lesesal, katolsk historieforening og vannsport. Han stilte til valg ved riksdagsvalget i 1928, som representant for det katolske Zentrum i Berlin, men ble ikke valgt. Han savnet ikke monarkiet, og hadde ikke noe problem med å forholde seg til Weimarrepublikken. Han avviste erstatning til de adelige i prosessene om de såkalte fyrsteekspropriasjonene, og gikk inn for samarbeid med sosialdemokratene på riksplan. 

Sonnenschein oppnådde raskt tillit hos andre, og arbeidet uselvisk for å bøte på deres lidelser, når det var nødvendig. I Berlin var han en meget kjent person, og hans prekener ble velkjente i samtiden. Han vant ry som «storbyens apostel», bortsett fra hos kommunistene som kalte ham «storbyens pave».  For sin egen del krevde han lite, og er omtalt som en moderne Frans av Assisi. Han døde av nyresykdom, 52 år gammel. Sørgeprosesjonen til Al­ter Dom­fried­hof i Berlin, gikk i timesvis. I et minneord ble det sagt at – han levde som en tigger og døde som en konge.

## Ættermæle
Sonneschein regnes av Stiftung Orte der deutschen Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
Fil:Gedenktafel Georgenstr 44 (Mitte) Carl Sonnenschein.jpg|Minnetavle i Berlin, på stedet der studentsekretariatet hadde lokaler.
Fil:Friedhof Hedw Sonnenschein.jpg|Gravmonument i *Alter Domfriedhof der St.-Hedwigsgemeinde* i Berlin
Fil:DBP 1952 157 Sonnenschein.jpg|Vesttysk frimerke fra 1952
Sigrid Undset beskriver Sonnenschein i sin artikkel fra 1938 om Ernst Thrasolt, blant annet som: «(...) denne merkelige geistlige som slet seg til døde med sosialt hjelpearbeid, misjonsvirksomhet, forfatterskap, i storbyens jungler og ungdomsbevegelsens leirer og hjem.» Samarbeidet mellom dem kan ikke alltid ha vært lett, mente Undset: «Dr. Sonnenscheins voldsomme firskårne kraft mot Ernst Thrasolts uendelig følsomme gemytt (...)»

Sonnenschein-prisen utdeles årlig av Caritas-Gemeinschaftsstiftung Osnabrück for fortjenstfullt og frivillig diakonalt arbeid. Kartellverband katholischer deutscher Studentenvereine utdeler årlig Carl Sonnenschein-Gedächtnispreis for vitenskapelig arbeid. 

## Referanser

## Eksterne lenker
*