Vivestadmål

**Vivestadmål** er et talemål som snakkes i Vivestad, en liten bygd i Tønsberg kommune i Vestfold. Vivestadmålet ligner i hovedsak på bygdemålet i indre Vestfold som er et vikværsk flatbygdmål, men det har innslag av midtlandsmål (fjellbygdmål) pga. nærheten til fjelldistriktene i Buskerud og Telemark, da spesielt fra telemarksmål og numedalsmål, men vivestadmålet har også noen trekk fra hallingmål og setesdalsk. Vivestadmål er altså et flatbygdmål som er påvirka av fjellbygdmål.

Vivestadmålet er en av de norske dialektene som har bevart flest trekk fra gammelnorsk og norrønt. Bl.a. er diftonger som *ei* og *au* bevart i de fleste ord som f.eks. *ein* og *lauk*. Vivestadmålet er også en dialekt som ligger nærmere landsmål (nynorsk) enn bokmål. Dialekta lyder også markant forskjellig fra bymålene i Vestfold og Grenland som f.eks. tønsbergdialekta. Og brei vivestadmål kan være innbyrdes uforståelig for folk fra andre steder i Norge, selv også for folk fra andre steder i Vestfold.

## Grammatikk
Vivestadmålet har, som alle andre vikværske dialekter *-ær*- *-æ*- og *-æne*-endinger i flertalls hankjønnsord og *-ær*-endinger svake presensverb. Kløyvd infinitiv er også et viktig kjennetegn for vivestadmålet.
### Substantiv, tre kjønn
:Hankjønn: *æin gutt*, *gutten*, *flæire guttær*, *guttæne*
:Hunkjønn: *æi jinte* (jente), *jintæ*, *flæire jinter*, *jintene*
:Intetkjønn: *æit høl* (hull), *høli*, *flæire høl*, *hølæne*

### Verb
*å handle*, *handlær*, *handlæ*, *har handlæ*
*å læike* (leke), *læikær*, *læikte*, *har læikæ*
*å søvæ* (sove), *søver*, *søv*, *har søvi*
*å slø* (slå), *slør*, *slo*, *har sløtt*

## Uttale
* Den gammelnorske diftongen *ei* er bevart i en del ord, men uttales som regel *æi*: *bæin*, *væit*, *æin* og *mæir*. I andre ord er diftongen forenkla til *i* som i *him* (hjem).
* Diftongen *au* er bevart i de mange ord, men uttales som regel *ævv*: *ævvse*, lævv (løv), *lævvk*, *lævvs*, *rævv* (rød) og *grævvt*.
* Bokstaven L blir ofte, som i alle andre vikværske dialekter, uttalt som tjukk l: *gvaL* (hval), *kåL* og *taLe*.
* Bokstaven A blir, som i de fleste andre vikværske dialekter, uttalt *æ* i utlyd: *jintæ* (jenta), *kløkkæ* (klokka), *stugguæ* (stua) og *bøgdæ* (bygda).
* Gammelnorsk *hv* har blitt til *gv*: *gvass*, *gvine*, *gvit* og *gviske*.
* Gammalnorsk *rð* blir, som i alle andre vikværske dialekter, uttalt som tjukk l: *gaL* (gård), *haL*, *boL*, *joL*, *noL* og *oL*.
* Gammelnorsk *ki* blir uttalt *kje*: *ikkje* (erstatta av formen *itte* i nyere vivestadmål), *kjørkje* (kirke) og *rekkje*.
* Gammelnorsk *rst* blir ofte uttalt *sst*: *fysst* (først) og *tysst* (tørst).
* Bokstaven E blir ofte uttalt som *e* som i *ser* i mange ord: *her*, *der*, *ver* (vær), *ske* (skal) og *e* (er).
* Segmentering av *nn* hvor lyden blir til *tn* er vanlig i mange ord: *vatn* og *båtn* (bunn).
* Hunkjønnsord i bestemt form ender som regel med *-æ*: *bruæ*, *støgguæ* (stua) og *damæ*. Intetkjønnsord i bestemt form ender som regel med *-i*: *trævi* (loftet), *taki* og *fjelli*.

## Ord og uttrykk på vivestadmål

## Lydopptak av vivestadmål

fil:Vivestad1.ogg|Mann (tekst til tale), stedsnavn nevnt
fil:Vivestad2.ogg|Mann (tekst til tale), stedsnavn nevnt


## Se også
*Vestfoldmål
*Indre vestfoldmål
*Tønsbergdialekt
*Vikværsk

## Noter