Pinchas Lapide

**Pinchas Lapide** (født **Erwin Pinchas Spitzer** den 28. november 1922 i Wien i Østerrike; død 23. oktober 1997 i Frankfurt am Main i Tyskland) var en østerriksk-israelsk jødisk diplomat, historiker og religionsforsker.

Lapide forfattet mer enn 35 bøker, og fokuserte på jødisk-kristne relasjoner, teologi, og historie. Kristne verdsatte hans kunnskap om Det nye testamente og hans engasjement for jødisk-kristen dialog.

Det han først ble internasjonalt kjent for,  var hans bok *Three Popes and the Jews* 1967 tysk: *Rom und die Juden. Papst Pius XII und die Judenverfolgung*), som gjennomgikk kritisk de sentralr påstander fremført i Rolf Hochhuths skuespill *[[Der Stellvertreter]]*. Teaterstykket anklaget pave Pius XII for å ha sveket under Holocaust under Andre verdenskrig. Lapide foretok i boken blant annet en detaljert gjennomgang, land for land i det okkuperte eller tyskallierte Europa, og gav pave Pius XII æren for å ha ledet en innsats som berget hundretusenvis av jødiske liv: *...the Catholic Church, under the pontificate of Pius XII was instrumental in saving at least 700,000, but probably as many as 860,000, Jews from certain death at Nazi hands.... These figures, small as they are in comparison with our six million martyrs whose fate is beyond consolation, exceed by far those saved by all other churches, religious institutions and rescue organizations combined*.

## Liv og virke
Erwin Pinchas Spitzer ble født i 1922 i en jødisk familie i Wien, et av de viktigste sentrene for jødisk kultur i Europa.

Etter Østerrikes *[[Anschluss]]* til Det tyske rike den 11. mars 1938, startet den systematiske og radikale ødeleggelse av jødisk kultur og elimineringen av jøder fra alle områder av østerriksk samfunnsliv umiddelbart. Erwin Pinchas Spitzer, bare 16 år gammel, ble arrestert sammen med 6.500 andre jøder og ført til en konsentrasjonsleir, hvorfra han klarte å rømme. Han flyktet deretter til Storbritannia via Tsjekkoslovakia og Polen. Derfra reiste han med skip til Det britiske mandatet Palestina i 1940. Der tok han som navn «Lapide».

Under Andre verdenskrig meldte Lapide seg frivillig til den britiske hær med omtrent 27.500 jødiske soldater fra Palestina, ettersom Hitlers generalløytnant Erwin Rommel raskt rykket østover langs Middelhavskysten under Afrikafelttoget i februar 1941, og det var frykt i Palestina for at han kunne seire i løpet av den påfølgende måneden.

Etter andre verdenskrig studerte Lapide romanske språk og litteratur ved Det hebraiske universitet i Jerusalem. Fra 1951 til 1969 virket han som diplomat og leder for pressekontoret for den israelske regjering i Jerusalem (i en periode, fra 1956 til 1958, tjenestegjorde han også som israelsk konsul i Milano). I løpet av 1950-årene fant han også sin fremtidige kone, Ruth Lapide, i Jerusalem.  Han spilte en viktig rolle i å sikre diplomatisk anderkjennelse av den unge staten Israel.

Som jødisk religionsforsker ble hun i økende grad ekspert på Det gamle og Det andre testamente, noe som gjorde henne eksepsjonell ved at de fleste religionsforskere begrenser seg til enten det ene eller det andre, og dermed argumenterer enten jødisk eller kristent. I august 1961 fødte hun hans eneste sønn, Yuval Lapide.

I tillegg til sin diplomatiske tjeneste tok Pinchas Lapide doktorgrad i jødiske studier ved Universitetet i Köln.

Fra 1969 til 1971 tok Lapide med seg sin åtte år gamle sønn Yuval til Forbundsrepublikken Tyskland, hvor han arbeidet for forsoning og banet vei for jødisk-kristen dialog i Europa.

I 1972 fikk Lapide en lærerstilling ved Bar-Ilan-universitetet i Ramat Gan.

Etter at Pinchas og Ruth Lapide hadde fått flere lærerstillinger over hele verden som jødiske religionsforskere, spesielt i USA og Vest-Tyskland, bestemte de seg begge i 1974 for å vende permanent tilbake til den tysktalende verden og valgte Frankfurt am Main som sitt nye hjem. Ifølge kona hans modnet avgjørelsen med følelsen: *«Hvis ikke vi, hvem da, for å opplyse folket der roten til ondet lå, og hvor forsoning mellom kristne og jøder er mer enn noen gang nødvendig, slik at et slikt onde aldri gjentar seg?»*

Sammen med kona forfattet Lapide mer enn 35 bøker, som ble oversatt til tolv språk og utgitt utelukkende under hans navn. Han spilte en banebrytende rolle i jødisk-kristen dialog, og fremmet anerkjennelsen av den presserende korrigering av alvorlige feiloversettelser i Bibelen, forståelse mellom Forbundsrepublikken Tyskland og staten Israel, og tilnærmingen mellom de tre store bøkenes religioner (jødedom, kristendom, islam).

Pinchas Lapide mottok Forbundsrepublikken Tysklands store fortjenstkors i 1993.

Etter hans død fortsatte enken Ruth Lapide og sønnen Yuval arbeidet for hans sak.

## Werke
* *Der Prophet von San Nicandro*. Deutsche Fassung: Katharina Spann, Vogt 1963; ISBN 3-7867-1249-2
* *[[Rom und die Juden. Papst Pius XII und die Judenverfolgung]].* Hess Verlag, 1967 (19972, 20053); ISBN 978-3-87336-241-3, 
* *Nach der Gottesfinsternis. Ein ökumenische Kaleidoskop.* Schriftenmissions-Verlag Gladbeck, 1970
* *Die Verwendung des Hebräischen in den christlichen Religionsgemeinschaften mit besonderer Berücksichtigung des Landes Israel.* Diss. Köln: Kleikamp, 1971
* *Auferstehung. Ein jüdisches Glaubenserlebnis.* Calwer Verlag Stuttgart, 1977 (19916); als Taschenbuch der Reihe *Pinchas Lapide – Wegbereitende Texte zum jüdisch-christlichen Dialog*, Bd. 1, hrsg. von Yuval Lapide, 1. Aufl., Lit Verlag 2010; ISBN 978-3-643-10840-1
* *Er predigte in ihren Synagogen. Jüdische Evangelienauslegung.* Gütersloher Verlagshaus, 1980 (20048); ISBN 978-3-579014005
* *Er wandelte nicht auf dem Meer. Ein jüdischer Theologe liest die Evangelien.* Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1984 (20056); ISBN 978-3-579014104
* *Am Scheitern hoffen lernen. Erfahrungen jüdischen Glaubens für heutige Christen.* Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1985 (19882); ISBN 978-3-579014135
* *Ist die Bibel richtig übersetzt?* Band 1 und 2 (Eine Zusammenführung der 1986 und 1994 erschienenen Bände), Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2004 ISBN 3-579-05460-0
* *Wer war schuld an Jesu Tod?* Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1987 (20004); ISBN 978-3-579014197
* *Ist das nicht Josephs Sohn? Jesus im heutigen Judentum.* Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1988 (19995); ISBN 978-3-579014081
* sammen med Helmut Gollwitzer: *Ein Flüchtlingskind. Auslegungen zu Lk 2.* Christian Kaiser Verlag, München 1990, ISBN 978-3-459013791
* *Der Jude Jesus. Thesen eines Juden. Antworten eines Christen.* Patmos Verlagsgruppe, 1979 (20033); ISBN 978-3-545250451
* *[[Apostelen Paulus|Paulus]] zwischen Damaskus und Qumran. Fehldeutungen und Übersetzungsfehler.* Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1993 (19932, 20014); ISBN 978-3-579014258
* *Von Kain bis Judas. Ungewohnte Einsichten zu Sünde und Schuld.* Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1994 (20043); ISBN 978-3-579054704
* *Leben vor dem Tod – Leben nach dem Tod? Ein Dialog.* Mit einem Nachwort von Rita Süssmuth. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 1998; ISBN 978-3579014463

## Litteratur
* *In the Spirit of Humanity, a portrait of Pinchas Lapide*. I: *German Comments: review of politics and culture*, 32. Jg. (1993), Nr. 10 (Oktober); 
* *Juden und Christen im Dialog. Pinchas Lapide zum 70. Geburtstag* (= *Kleine Hohenheimer Reihe*, Heft 25). Akademie der Diözese Rottenburg-Stuttgart, 1993; ISBN 3-926297-52-2
* *In memoriam Pinchas Lapide – Stimme der Versöhnung*. I *Ansprachen, Reden, Einreden*, Heft 8, Katholische Akademie Hamburg, 1999; ISBN 3-928750-56-9
* Ruth Lapide: *Pinchas Lapide – Leben und Werk*, s. 23 i: Viktor E. Frankl: *Gottsuche und Sinnfrage*; Gütersloher Verlagshaus, 2005; ISBN 3-579-05428-7
* Christoph Möhl: ''Sein grosses Thema: Die Juden und die Christen.'' I: ''Reformierte Presse.'' Fischer, Zürich 1997, 47.
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Literatur von und über P. Lapide in den deutschen Bibliotheksverbünden  über Karlsruher Virtueller Katalog