Miljøgate

En **miljøgate** er en hybrid av gate og veg som både har gjennomgangstrafikk og myke trafikanter. De forsøker å senke farten på biltrafikk samtidig som trafikkflyten holdes oppe, samtidig som det skal stimulere steds­utviklingen, hvilket er en komplisert oppgave. Det er et kompromiss mellom fremkommelighet for biltrafikk og trygghet og trivsel for fotgjengere og syklister, og er således en teknisk løsning i stedet for en strukturell løsning.

## Norge
Statens vegvesen stiller få entydige krav til hva som skal til for å få betegnelsen miljøgate, og det kan innimellom virke som et moteord brukt om renovering av gater som kan tolkes forskjellig. Ifølge Trafikksikkerhetshåndboken er hovedtrekkene med miljøgater fartsreduserende tiltak mot biler, fortau, og i noen tilfeller at det anlegges sykkelveg eller sykkelfelt. Ifølge Stavanger kommune er den største forskjellen på et gatetun og miljøgate er at gatetun ikke skal ha gjennomgangstrafikk, og at gatetun krever kryssing av kantstein for innkjøring og utkjøring. Miljøgater er særlig aktuelle på tettsteder som mangler muligheter for å lage omkjøringsveg til biltrafikk på grunn av terreng eller bebyggelse, eller hvis stor gjennomgangstrafikk oppleves problematisk.

## Nederland og USA
I USA brukes begrepet *stroad* (blanding av "street" og "road", eller "gate" og "veg") for å beskrive et lignende konsept hvor man søker å løse dilemmaet mellom trafikkflyt og sikkerhet for myke trafikanter. Ifølge Charles Marohn prøver slike veger å gjøre alle til lags, men ender opp med å mislykkes på alle måter som resultat. Byplanleggeren Jason Slaughters har uttalt at såkalte stroads er dyre å bygge og farlige, og setter de i kontrast med vegutformingen i Nederland hvor man har lagt klarere skiller mellom trafikanter siden 1990-årene og dermed har redusert bilavhengighet, og økt gangbarhet og sykkelbarhet. 

I Nederland har man i stedet delt opp i tre vegtyper (1) *stroomwegen* som skal transportere mange folk i høy hastighet, (2) *gebiedsontsluitingswegen* som forbinder hovedveger, og (3) *gebiedsontsluitingswegen* som gir tilgang til privat eiendom. Såkalte stroads forsøker å oppfylle alle disse tre funksjonene samtidig, hvilket fører til mange problemer. *Stroads* har derfor blitt kritisert for å være et dyrt, ineffektivt og farlig kompromiss.

Vision Zero Coalitions rapport fra 2018 hevdet at stroads gir falsk trygghet siden lave fartsgrenser ofte passer dårlig med utformingen av veger med høy flyt, slik at sjåfører har lett for å ubevisst kjøre i farlig høye hastigheter eller ganske enkelt ignorere fartsgrensen. Vegene har også ofte brede kjørefelt som gjør dem dyre å bygge.

## Se også
* Attraktiv by, pris som tildeles for stedsutvikling
* Betonggris, modulær, flyttbar betongbarriære
* Bilavhengighet, byplanlegging som favoriserer biler istedenfor sykling, kollektiv transport og gange
* Bærekraftig transport, prinsipp for sosial, miljømessig og klimamessig transportpolitikk
* Gangbarhet, at et sted er fremkommelig, tilgjengelig og velkommende for fotgjengere
* Sykkelbarhet, hvor egnet et sted er for sykling
* Ringvei, vei eller gate bygget rundt et bysentrum for rask forflytting over store avstander
* Rundkjøring, en alminnelig kryssløsning for veikryss i plan
* Trafikksikkerhet, metoder og tiltak for å redusere risikoen for at mennesker skades eller drepes i trafikken
* Veikryss, sted der flere veier møtes eller krysser hverandre på ett plan

## Referanser