open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
MA Lighting

**MA Lighting International GmbH** er en tysk produsent av lysbord for profesjonelle lysanlegg. 

Selskapet spesialiserer seg på utvikling og produksjon av lysbord, kontroller og styringssystemer som brukes i en rekke ulike bruksområder, fra konserter og teaterforestillinger til filmproduksjon og storslåtte live-events. 

## Historie og bakgrunn

MA Lighting ble grunnlagt i 1983 og har siden den gang vokst til å bli en av de viktigste produsentene av lysbord og lysstyringsutstyr på markedet. Selskapet startet med å lage styringssystemer for lys, og det tok ikke lang tid før de utviklet sitt første lysbord, som raskt fikk anerkjennelse for både sin pålitelighet og brukervennlighet.

Etter hvert som teknologi og behov har utviklet seg, har MA Lighting kontinuerlig innovert sine produkter og løsninger. De har bygget et rykte for å kombinere avansert teknologi med enkelhet i bruk, noe som har gjort at deres produkter har blitt populære blant både nybegynnere og erfarne lysdesignere.

## Kjente produkter

En av de mest kjente produktseriene fra MA Lighting er grandMA, som har blitt et standardverktøy i mange lysoppsett verden over. GrandMA-serien tilbyr profesjonelle lysbord som gir full kontroll over lyssettingen, og brukes ofte i store produksjoner som konserter, festivaler og TV-show. Produktserien finnes i flere versjoner, fra mindre modeller for mindre produksjoner til kraftige systemer som kan håndtere komplekse og omfattende lysoppsett.

Bordene støtter et bredt spekter av lysutstyr og kan integreres med andre systemer for å tilby en helhetlig løsning for lysstyring. Brukerne kan programmere lysene ved hjelp av en enkelt grensesnitt, samtidig som de får tilgang til avanserte funksjoner som tidsbasert kontroll, 3D-visualisering og mer.

En annen serie fra MA Lighting er dot2, som retter seg mot mindre produksjoner og leverer kraftige, men rimelige løsninger for lysstyring. dot2-produktene er enkle å bruke og gir designere mulighet til å skape imponerende lysarrangementer uten at de trenger en stor teknisk bakgrunn.

## Teknologi og innovasjon

MA Lighting har vært i front når det gjelder teknologisk utvikling, og det er en av grunnene til at de har fått et så sterkt rykte i lysbransjen. De har vært tidlig ute med å integrere nettverksbaserte kontrollsystemer, noe som gjør det mulig å styre lys på en mer fleksibel og effektiv måte. Dette har vært spesielt nyttig i store arenaer eller hendelser som krever koordinering på tvers av flere avdelinger.

Selskapet har også vært pionerer innenfor visualiseringsteknologi, og deres softwareløsninger gir lysdesignere en interaktiv måte å planlegge og teste lysoppsett på før de implementeres i den fysiske verden. Programvaren lar brukeren simulere lyssettingen, noe som sparer både tid og penger i produksjonsprosessen.

MA Lighting har også satt sitt preg på universell tilgang ved å gjøre sine systemer kompatible med et bredt utvalg av tredjepartsutstyr. Dette gir kundene friheten til å bruke et variert utvalg av lysutstyr uten å være bundet til ett spesifikt merke, noe som gjør systemene deres svært fleksible.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ulric Frideric Aagaard

**Ulric Frideric Aagaard** (født 1669) var en dansk kartograf og kopist som virket i Stavangerområdet. 

Han fødtes i Danmark som sønn av en kapteinløytnant Jonas Aagaard, og hadde sin læretid i Skåne. Faren var bosatt i Stavanger som sjef for marinekompaniet, mens han sønn, Ulric Frederics bror, Anthoni, var mønsterskriver samme sted. Ulric Frederik ble så i 1693 utnevnt til by- og rådstueskriver i samme by. Parallelt hermed utferdiget han kart over Jæren og kopierte andre kart. Han forsøkte også å opprette et salpeterverk, men vendte etter noen år igjen tilbake til kart og plansjer. I 1727 ble han utnevnt til sorenskriver, og var tillike inspektør over perleelvene i Jæderen og Dalernes fogderi uten bekostning for dronningen m. v. Han ble siden anklaget for hard medfart mot almuen, hvoretter han i 1731 mistet stillingen. 

Aagaard flyttet formentlig siden til København, hvor han fortsatte med at kopiere kart. I 1736 tegnet han Kongsstenen i Stavanger etter egne oppmålinger fra 1708. Stenen ble navngitt til minne om kong Frederik IVs besøk i byen i 1704, og med tegningen forsøkte Aagard formentlig å vinne den etterfølgende konge Christian VIs gunst gjennom et festlig bilde.

Han var gift flere ganger, og etterlot seg flere barn. Aagaards dødsdato er ikke kjent. 

## Referanser
The Visit

**''The Visit** kan vise til:*

* [[The Visit (skuespill)|*The Visit* (skuespill)]] – et skuespill fra 1956 av [[Friedrich Dürrenmatt]]
* [[The Visit (1964)|*The Visit* (1964)]] – amerikansk film fra 1964 basert på Friedrich Dürrenmatts skuespill fra 1956
* [[The Visit (2015)|*The Visit'' (2015)]] – amerikansk skrekkfilm fra 2015 skrevet og regissert av M. Night Shyamalan
Segadal kraftverk

**Segadal kraftverk** er et vannkraftverk i Hjelmeland kommune i Rogaland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 286 meter i Segadalsåna. Inntaket er ved utløpet av Vassdalsvatnet.

Installert effekt er 3,7 MW fra en ET peltonturbin. Årsproduksjon er 11 GWh.

Segadal er et nedlagt gårsbruk på nordsiden av Jøsenfjorden. Stedet er uten vei. Ved gården ligger restene av et lite kraftverk på 7 kW fra ca. 1921-23.

NVE avslo den første søknaden i 2012 grunnet landskapsvern, kraftstasjonen var ment å ligge i sjøkanten. Planene ble da endret og stasjonen flyttet på oversiden av den nedre fossen, og tillatelse ble gitt i 2013.

Segadal Kraft AS eies av Einar Sofienlund. 

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Teco 2030

**Teco 2030 ASA** var et norsk teknologikonsern, med hovedkontor på Lysaker i Bærum, etablert av Tore Enger i 2019. Selskapet utviklet PEM-hydrogenbrenselceller og -moduler for å muliggjøre at skip og annen tyngre industri blir utslippsfri. 
Selskapets utviklingsvirksomhet var basert i Narvik i Nordland, med innovasjonssenter og en planlagt brenselscellefabrikk. Selskapet ble slått konkurs i desember 2024.

I juli 2021 etablerte Teco 2030 seg i fabrikklokaler i  i Narvik, med et kombinert innovasjonssenter og fabrikk. Det var forventede investeringer på rundt én milliard kroner, og det skulle skapes fem hundre arbeidsplasser frem mot 2030. Innovasjonssenteret ble slått konkurs i begynnelsen av desember 2024, og kort tid etter ble konsernet slått konkurs.

## Se også
* Teco Maritime Group

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Hjemmeside
*  Hjemmeside (arkivert i Wayback Machine)
Steinar Bryn

**Steinar Bryn** (født 1954) er en norsk pedagog og forsker. Han har drevet interetnisk dialog og fredsarbeid, spesielt gjennom Nansen Dialognettverk på Balkan.

## Utdanning og tidlig karriere
Bryn har en bachelorgrad og mastergrad fra University of Wisconsin og tok en doktorgrad i *american studies* ved University of Minnesota. Under sine studier bodde han flere år i USA og har mottatt et æresdoktorat fra Concordia College.

## Arbeid ved Nansenskolen
Steinar Bryn har vært student, lærer, forsker og fungerende rektor ved Nansenskolen i Lillehammer. Fra 1995 til 2010 ledet han Nansen Dialogsenter og var sentral i utviklingen av Nansen-dialogsentre i Vest-Balkan. Han har arrangert og ledet flere dialogseminarer, både i Norge og internasjonalt.

## Fredsarbeid og internasjonal dialog
Bryn har viet store deler av sitt liv til fredsarbeid, med spesiell vekt på interetnisk forsoning og konfliktløsning. Hans arbeid med Nansen-dialog har bidratt til å gi håp og muligheter til mennesker preget av krig og konflikt. Han har forelest om erfaringene fra sitt arbeid i Europa og USA og har anvendt dialog som et verktøy i konflikthåndtering i Norge.

## Utmerkelser
29. januar 2025 ble Steinar Bryn tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid med fred og forsoning.
## Referanser
Boselaphini

* se inndeling!

**Boselaphini** er en stamme i underfamilien oksedyr (Bovinae), som er én av to underfamilier i kvegfamilien (Bovidae). Stammen består av to slekter, som begge er monotypiske. Artene i denne stammen er utbredt i deler av Sør-Asia, i hovedsak i India, men også såvidt i Pakistan og Nepal.

## Etymologi
Navnet Boselaphini følger av slektsnavnet *[[Boselaphus]]*, som er satt sammen av det latinske uttrykket *bos*, som betyr *storfe*, og det greske ordet *elaphos* (ἐλάφος), som betyr *hjort*. *Boselaphus* kan derfor oversettes som *storfehjort* og Boselaphini som *storfehjorter* i flertallsform. Stammen har imidlertid ikke blitt tildelt noe norsk navn.

## Taksonomi
Gruppa består av to svært ulike og ikke spesielt nært beslektede antiloper, men begge har relativt primitiv anatomi og atferd. Omtrent det eneste disse to artene har til felles, er de pre-orbitale duftkjertlene i ansiktet. Kun én annen art i gruppen oksedyr (Bovinae) har sånne ansiktskjertler, nemlig saola (*Pseudoryx nghetinhensis*) i stammen Bovini.

## Biologi
Nilgau, som har utpreget kjønnspreg, veier omkring 120–290&nbsp;kg og måler 120–150&nbsp;cm i skulderhøyde, og firhornantilope, som typisk kun veier omkring 15–25&nbsp;kg og måler 55–65&nbsp;cm i skulderhøyde. Hannene hos begge arter bærer horn, men ikke hunnene. Hos firhornantilopen bærer imidlertid bukkene blant to av underartene fire horn.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak *Bovids of the World*.

* Bovidae, kvegfamilien
** Bovinae, oksedyr
*** Boselaphini
**** *[[Boselaphus]]* (monotypisk)
***** *[[nilgau|B. tragocamelus]]*, nilgau (monotypisk)
**** *[[Tetracerus]]* (monotypisk)
***** *[[firhornantilope|T. quadricornis]]*, firhornantilope
*** Tragelaphini, skruehornantiloper
*** Bovini, villkveg og bøfler
** Antilopinae, antiloper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Gunga Din

***Gunga Din*** er et dikt fra 1890 av den engelske forfatteren Rudyard Kipling. Diktet ble publisert første gang i samlingen ''Barrack-Room Ballads'', sammen med andre kjente dikt som Mandalay og Danny Deever. 

Den avsluttende linjen «You're a better man than I am, Gunga Din» har blitt et munnhell i det engelske språket.

## Referanser
The Air Mail

***The Air Mail*** er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Irvin Willat.

## Skuespillere
* Warner Baxter som Russ Kane
* Billie Dove som Alice Rendon
* Mary Brian som Minnie Wade
* Douglas Fairbanks Jr. som "Sandy"
* George Irving som Peter Rendon
* Richard Tucker som Jim Cronin
* Guy Oliver som Bill Wade
* Lee Shumway som "Scotty"

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Allorrhina scabriuscula

***Allorrhina scabriuscula*** er  en bille som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.

## Utseende
En middelsstor (ca. 25 millimeter), kraftig, mørkt bronsefarget gullbasse. Slekten kan kjennes på at de har en lengdelist på hver side av dekkvingene som avgrenser et rektangulært, nedsenket område i midten. Arten har et kort horn i pannen.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mexico og det nordøstlige Sør-Amerika (Venezuela, Fransk Guyana, Trinidad og Tobago).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
****** Stammen Gymnetini 
******* Slekten *[[Allorrhina]]* Burmeister, 1842
******** ***Allorrhina scabriuscula*** (Swederus, 1787)

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Allorhina scabriuscula''
* Liste over artene
Apomecyna naevia

***Apomecyna naevia*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En nokså liten, avlang, brungrå trebukk med små, hvite flekker.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Kina og Japan.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Apomecynini J. Thomson, 1860
******** Slekten *[[Apomecyna]]* Latreille, 1829
********* ***Apomecyna naevia*** Bates, 1873

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog over slekter, Gamle verden

## Eksterne lenker
* 
*
Pachyrhynchus sulphureomaculatus

***Pachyrhynchus sulphureomaculatus*** er en fargerik snutebille som lever på Filippinene. 

## Utseende
Middelsstore, ovale, svarte snutebiller med kort, bred snute. Denne arten er blankt svart med gule flekker på pronotum og dekkvingene. 

## Levevis
De voksne billene finnes ofte på bladene av ulike busker og trær.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia med særlig mange arter på Filippinene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
***** Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[bredsnutebiller]], [[Entiminae]]** Schönherr, 1826
******* Stammen **[[Pachyrhynchini]]** Scönherr, 1826
******** Slekten ***[[Pachyrhynchus]]*** Germar, 1824
********* ***Pachyrhynchus sulphureomaculatus*** Schultze, 1922

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sjøspeider

En **Sjøspeider** er en speider, men med et fokus på sjømannskap og seiling. I Norge finnes sjøspeidere hovedsakelig enten under Norges speiderforbund eller under Norges KFUK-KFUM-speidere. I 2022 var det omkring 20 ulike sjøspeidergrupper i Norge.

## Navnekonvensjon
Sjøspeidere under Norges speiderforbund navngis ofte med tall og sted, slik som «1. Isegran Sjøspeidergruppe». Tallet er basert på hvilket nummer de er av sjøspeidere i området, Stedet er basert på hvor gruppen er lokalisert og «Sjøspeidergruppe» indikerer at de er sjøspeidere. 

Sjøspeidere under Norges KFUK-KFUM-speidere eller bare generelt KFUM er ofte navngitt som «[Sted] KFUM Sjøkorps [Tall]». Disse navnkonvensjonene blir ikke alltid fulgt som eksempelvis med «Engøyholmen KFUK KFUM speidere», som burde konvensjonsmessig burde hett «Engøyholmen KFUK-KFUM Sjøkorps 1.».

## Referanser
Adam Ekeli

**Adam Dybdahl Thornes Ekeli** (født 2008) er en norsk skuespiller og ungdomspolitiker i Stavanger Unge Høyre. Han har spilt i filmer som *[[Skyggenes dal]]* (2017), *Quality Time*, *Valpen* og *E det muligt*. Han har også vært på scenen på Rogaland Teater og Stavanger Konserthus med *Hårfagre* og *Om våren*.

I 2017 var Ekeli på Toronto internasjonale filmfestival (TIFF) og Filmfestivalen i Roma, hvor både filmen *Skyggenes dal*, der han spiller hovedrollen, og han selv fikk gode kritikker. Også i media høstet både Ekeli og filmen gode kritikker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William Helland-Hansen

**William Shedd Helland-Hansen** (født 1958) er en norsk geolog og professor i sedimentologi ved Universitetet i Bergen.

Han er barnebarn til havforskeren Bjørn Helland-Hansen.

## Utmerkelser og priser
* 2004 – Meltzerfondets pris for fremragende forskningsformidling
* 2025 – Toffenprisen

## Referanser
Rémy Vogel

**Rémy Vogel** (født 1960) var en fransk fotballspiller som spilte klubbfotball for  og .

Vogel spilte hovedvekten av karrieren for hjembyens klubb . Han etablerte seg først som en defensiv midtbanespiller, og ble senere omskolert til midtstopper.

I 1987 ble han hentet til  som en av de første signeringene til den da nyansatte treneren Arsène Wenger. Hos Monaco formet han en effektiv midtstopperduo i spann med veteranen Patrick Battiston. Sammen bidro de til at Monaco vant seriemesterskapet i 1987/88-sesongen. Vogel fikk også en opptreden på  ved starten av sesongen, da han spilte en EM-kvalifiseringskamp som endte uavgjort mot  i Moskva. Etter Battistons avgang i 1989, mistet Vogel gradvis plassen til den fremadstormende Emmanuel Petit, og la så støvlene på hylla i 1990. 

Vogel avgikk ved døden 17. oktober 2016 etter lang tids sykdom. Han ble 55 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nilgau

**Nilgau** (*Boselaphus tragocamelus*) er eneste art i slekten ***Boselaphus*** og er et oksedyr (Bovinae) som inngår i gruppen Boselaphini i kvegfamilien (Bovidae). Arten er i hovedsak utbredt i India, men finnes også såvidt i Nepal og Pakistan. Arten er monotypisk.

Verdens naturvernunion regner arten som livskraftig og anslo i 2016 at populasjonen av voksne kjønnsmodne individer består av omkring  dyr.

## Biologi

Nilgau er en stor, hestelignende antilope med utpreget kjønnspreg. Oksen blir betydelig større enn kua. Kroppslengden måler omkring 180–210&nbsp;cm og halen cirka 40–45&nbsp;cm. Skulderhøyden ligger på cirka 120–150&nbsp;cm. Oksene veier cirka 200–290&nbsp;kg, mens kuene typisk veier cirka 120–212&nbsp;kg. Bare oksene bærer horn, som er koniske, spisse og måler cirka 15–25&nbsp;cm. Hodet synes lite i forhold til kroppen. Ørene er bredt ansatt og relativt store og spisse. Rett foran de mørke øyene har den små pre-orbitale duftkjertler.

Pelsen er korthåret og rødlig gulbrun i fargen hos ku og kalv, mens oksedyr gradvis blir mer blågrå etter hvert som de når kjønnsmoden alder. Oksene har mer uttalt skulderpukkel enn kua. Begge kjønn har delvis stående man, som vokser fra bakhodet nedover nakken til over skulderpukkelen. Begge kjønn har også en hårtust som vokser ut fra framhalsen, og tusten er noe mer uttalt hos oksene enn kuene. Alle fire lemmene har sorte og hvite markeringer rett overfor klovene. Dyra er hvite fra halefestet og på innsiden av lårene ned til hasene..

Arten opptrer i blandede flokker på 4–20 individer og ser ut til å trives best på gressbevokste stepper og i lett bevokst skoglandskap. Eldre okser kan være solitære. Dietten består av friskt lauv, skudd, gress og frukt. Arten er meget sky og har godt utviklet syn. Om den jages av rovdyr, kan farten komme opp i cirka 48&nbsp;km/t. Predasjon på arten skjer fra tiger, leopard, ulv og asiatisk villhund.

Nilgau parer seg året rundt, men det er en topp i paringene i tidsrommet desember–mars. Selve paringsakten tar cirka 45 minutter. Kua går drektig i 243–247 dager og føder normalt to kalver, av og til én eller tre. Når fødselen nærmer seg trekker kua seg unna andre dyr og blir kua solitær. Hun holder kalvene skjult for de andre en måneds tid. Kalvene avvennes etter cirka ti måneder og blir kjønnsmodne etter cirka 18 måneder.

Nilgau er innført til Texas i USA, der bestanden per 2016 teller omkring  forvillede dyr, men fordi horna ikke er spesielt attraktive og kjøttet ikke smaker særlig godt, blir det jaktet lite på dyra. I India betrakter hinduene arten som en nær slektning av kua og lar den være i fred.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak *Bovids of the World*.

* Bovidae, kvegfamilien
** Bovinae, oksedyr
*** Boselaphini
**** *[[nilgau|Boselaphus]]* (monotypisk)
***** *[[nilgau|B. tragocamelus]]*, nilgau (monotypisk)
**** *[[Tetracerus]]* (monotypisk)
***** *[[Tetracerus quadricornis|T. quadricornis]]*, firhornantilope
*** Tragelaphini
*** Bovini, villkveg og bøfler
** Antilopinae, antiloper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Fabrice Poullain

**Fabrice Poullain** (født 1962) er en fransk tidligere fotballspiller.

Han ble seriemester med Nantes i 1982/83 og med Paris Saint-Germain i 1985/86.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bacchisa dapsilis

***Bacchisa dapsilis*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstor (13-16 millimeter), blank, gulaktig trebukk. Forkroppen og fremre halvdel av dekkvingene er brungule, dekkvingene kraftig punkterte. Dekkvingene er svarte i den bakre halvdelen. Antennenes ytre del er brun. Kroppen er forholdsvis kort og bred, dekkvingene parallellsidige. Beina er brungule.

## Utbredelse
Arten lever på Filippinene (Luzon).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Astathini J. Thomson, 1864
******** Slekten *[[Bacchisa]]* Pascoe, 1866
********* Underslekten *Bacchisa*
********** ***Bacchisa dapsilis*** (Newman, 1842)

## Kilder
* Liste over slektene

## Eksterne lenker
* 
* 
* Bildegalleri 
* Salagubang - Philippine Beetles - Astathini. Med bildegalleri over en del arter http://salagubang.net/pages/gallery/gallery_cer_astathini.html
Firhornantilope

**Firhornantilope** (*Tetracerus quadricornis*), som også er kjent som **chousingha**, er eneste art i slekten ***Tetracerus***, og et oksedyr (Bovinae) som inngår i gruppen Boselaphini i kvegfamilien (Bovidae). Arten er i hovedsak utbredt over det meste av India, og finnes såvidt også i Nepal. Arten består som tre underarter.

Verdens naturvernunion regner arten som sårbar og anslo i 2017 at populasjonen av voksne kjønnsmodne individer består av omkring  dyr.

## Biologi

Firhornantilope er en liten antilope med primitiv anatomi. Skulderhøyden er cirka 55–65&nbsp;cm og vekten ligger rundt 15–25&nbsp;kg. Kroppslengden utgjør cirka 90–110&nbsp;cm, og den korte halen måler 10–15&nbsp;cm.

Bakparten er steil og høyere enn framparten, med tydelig buet lende. Hodet er relativt lite, men utrustet med store, avrunda oppreiste ører og et ansikt uten stopp, litt lik en bullterrier. Arten har forlengede pre-orbitale duftkjertler framfor øyene, og også velutviklede duftkjertler over de falske klovene på baklemmene.

Bukkene bærer små, spisse koniske horn, som typisk måler 5–12&nbsp;cm, mens hunnene mangler horn. Hos to av underartene har bukkene i tillegg to primitive sekundære spisse hornutvekster (2–4&nbsp;cm), rett framfor og litt tettere satt enn de primære horna, noe som er opphavet til både populærnavnet *firhornantilope* og det vitenskapelige navnet . Den sørlige underarten mangler imidlertid sekundære horn, og de sekundære hornutvekstene kan falle av hos eldre dyr. Bortsett fra horn hos bukkene mangler arten kjønnspreg.

Arten har kort, stri pels, som er fra lys gulbrun til mørkere rødbrun i fargen. Undersiden og innsiden av lemmene er hvitaktig. Mulen, baksiden av ørene, og stripen ned langs fronten av de lange, slanke lemmene er sortaktig.

Arten ferdes normalt solitært eller parvis. Dietten består av friskt lauv, skudd, gress og frukt, og den er kanskje ikke like avhengige av tilgang på vann som tidligere antatt.

Arten kan pare seg året rundt, men paringene har et topp i juni–juli. Hunnen går drektig i 225–240 dager og føder deretter 1–3 unger. Avkommet holder sammen med mora i cirka ett år, hunner enda lenger. Forventet levetid er cirka 10 år.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak *Bovids of the World*.

* Bovidae, kvegfamilien
** Bovinae, oksedyr
*** Boselaphini
**** *[[Boselaphus]]* (monotypisk)
**** *[[firhornantilope|Tetracerus]]* (monotypisk)
***** *[[firhornantilope|T. quadricornis]]*, firhornantilope
****** *T. q. quadricornis*, utbredt i Sentral- og Nord-India
****** *T. q. iodes*, utbredt i sub-Himalaya og såvidt i Sør-Nepal
****** *T. q. subquadricornis*, utbredt i Sør-India
*** Tragelaphini
*** Bovini, villkveg og bøfler
** Antilopinae, antiloper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Tetraophthalmus levis

***Tetraophthalmus levis*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En nokså liten, bred, blank, brunrød trebukk, dekkvingenes fremre to tredjedeler er svarte med fiolett glans. På antennene er det forstørrede, innerste leddet svart og de tre ytterste brune.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Filippinene.

## Systematisk inndeling
Navnet *[[Astathes]]* blir ofte brukt om hele slekten, men *Tetraophthalmus* er eldre.

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Astathini J. Thomson, 1864
******** Slekten *[[Tetraophthalmus]]* Dejean, 1835
********* Underslekten *Tetraophthalmus* Dejean, 1835 (i snever forstand)
********** ***Tetraophthalmus levis*** Newman, 1842

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog over Astathini 
## Eksterne lenker
* 
* Salagubang - Philippine Beetles - Astathini. Med bildegalleri over en del arter http://salagubang.net/pages/gallery/gallery_cer_astathini.html
Julius Chan

**Sir Julius Chan** (1939–2025) var en papuansk politiker fra . Han var Papua Ny-Guineas statsminister i to perioder, landets første finansminister og guvernør i . 
Som den siste gjenlevende av grunnleggerne av det uavhengige papuanske parlamentet, ble han kjent som «The Last Man Standing» blant landets innbyggere. Med en nesten femti år lang karriere ble han en av landets politikere med lengst tjenestetid og mest innflytelse.

Julius Chan ble født på en avsides øy i  i Ny-Guinea-territoriet. Hans far var kinesisk migrant og hans mor var innfødt papuaner. Han dro som ungdom til Australia for å fullføre high school-utdannelsen, og senere startet han sin politiske karriere under det australske kolonistyret. Han ble innvalgt til forsamlingen i 1968. I november 1970 grunnla han People's Progress Party, og forble partiets leder frem til juni 1997.

Chan var finansminister fra 1972 til 1977, fra 1985 til 1986 og fra 1992 til 1994. Han var visestatsminister i 1976, fra 1985 til 1986 og fra 1992 til 1994. Julius Chan etterfulgte Michael Somare og ble Papua Ny-Guineas andre statsminister fra 11. mars 1980 til 2. august 1982, da Somare igjen ble gjenvalgt til vervet. Chan ble igjen statsminister fra 1994 til 1997, en statsministerperiode som ble preget av  på Bougainville. Som følge av den politiske  måtte han etter press trekke seg som statsminister. I 2007 ble Chan valgt til guvernør i New Ireland-provinsen, hvor han kjempet for provinsens autonomi og for utdanningsreformer.

Julius Chan ble tildelt Grand Companion of the Order of Logohu i september 2005. I 2016 ga han ut memoarene *Playing the Game: life and politics in Papua New Guinea*.
Chan døde i sitt hjem i Huris på New Ireland 30. januar 2025, i en alder av 85.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi (arkivert side). National Parliament of Papua New Guinea
Bongo

**Bongo** har flere betydninger.

* Bongo eller bongoantilope (*Tragelaphus eurycerus*), er et stort oksedyr i stammen skruehornantiloper i kvegfamilien
* Bongotrommer eller bongos, er et opprinnelig cubansk perkusjonsinstrument
* Omar Bongo, president i Gabon fra 1967 til sin død i 2009
Robert Charroux

**Robert Charroux** var det mest kjente pseudonymet til **Robert Joseph Grugeau** (7. april 1909 – 24. juni 1978). Han var en fransk forfatter kjent for sine bøker om det antikke astronauter.

Charroux foreslo i boken *Lost Worlds: Scientific Secrets of the Ancients* at mayaene og urinnbyggere i Peru var av tidlig keltisk opprinnelse. Han mente at Nazcalinene i Peru ble laget av en prekeltisk sivilasjon.

## Karriere
Charroux jobbet for det franske postvesen og skrev åtte fiksjon-verk mellom 1942 og 1946 ved å bruke pseudonymet Saint-Saviol. Han skrev også manusene til en fransk tegneserie, Atomas, om en atomdrevet superhelt, som dukket opp i ukebladet Mon Journal på slutten av 1940-tallet. For det samme magasinet skrev Charroux et science fiction eventyr i serieform, *Prof. Barthelemy's Flying Island*. Han begynte først å bruke pseudonymet Charroux i 1942, som ble hans vanlige pseudonym fra 1962 og utover.

Robert Charroux giftet seg med Yvette Bernuchot i april 1930. Det har blitt sagt at de bodde på rue St Sulpice i Paris på slutten av 1950-tallet, men det er uklart om dette er en tilfeldighet eller feil. De bodde faktisk på Rue St Sulpice i landsbyen Charroux i Vienne i en årrekke, og det er en plakett som vitner om dette på veggene til bygningen.

I 1976 begynte han å legge planer om å bli gravlagt på kirkegården til Charroux.

### Antikke astronauter
Charroux var en pioner innen teorien om antikke astronauter, og publiserte minst seks sakprosa verker i denne sjangeren i det siste tiåret av sitt liv, inkludert *One Hundred Thousand Years of Man's Unknown History* på norsk *[[100 000 år: Menneskets ukjente historie]]* (1963, 1970), *Forgotten Worlds* (1973) , *Masters of the World* (1974), *The Gods Unknown* (1964, 1974) og *Legacy of the Gods* (1965, 1974). Hans verk er blitt beskrevet som pseudohistorie.

Innflytelsen som Charroux sitt første verk (1963-versjon) hadde på Erich Von Dänikens første bøker, som *Chariots of the Gods?* (1969), var tydelig.

Hergé, som hadde lest *Le Livre des secrets trahis*, ble inspirert av ideen om at forsvunne sivilisasjoner kunne være av utenomjordisk opprinnelse og fikk ideen til å skrive noen historier til ''Les Aventures de'' ''Tintin''.

Charroux sine teorier om antikke astronauter ble kritisert av den franske arkeologen Jean-Pierre Adam i 1975.

### Andre synspunkter
Han skrev også om mysteriene rundt Rennes-le-Château, et sted kjent for sine konspirasjonsteorier og hemmeligheter.

Charroux omtalte også templer og deres hemmeligheter i boken *Les reliquaires de Charroux et les mystères templiers en Charente*.

## Referanser


## Se også
* Antikke astronauter
Buskbukker

* se inndeling!

**Buskbukker** (*Tragelaphus*) er en slekt i gruppen skruehornantiloper (Tragelaphini) og inngår i underfamilien av oksedyr (Bovinae), som er én av to underfamilier i kvegfamilien (Bovidae).

## Biologi
Gruppa består av mellomstore og store antiloper med skruhorn og et kroppslig, mer eller mindre tydelig, tverrgående stripemønster i pelsen. Med unntak av bongo (*T. eurycerus*) bærer kun bukkene horn. Hos arten bongo bærer begge kjønn horn.

## Taksonomi
Skriftantilope (*T. scriptus*) er typearten for slekten buskbukker (*Tragelaphus*). Arten ble opprinnelig beskrevet, med basis i et eksemplar fra Senegal, som *Antilope scripta*, av den tyske zoologen og botanikeren Peter Simon Pallas i 1766.

Det er klart at slekten består av to klader. Én med to arter, og én med tre. I øyeblikket regner man derfor med fem arter med buskbukker.

Det er uklart hvor mange arter og underarter slekten egentlig teller. Flere av underartene kan vise seg å være selvstendige arter. Noen regner også med arter som inkluderes i andre slekter, som taksonene som inngår i slektene *[[Ammelaphus]]*, *[[Nyala]]* og *[[Strepsiceros]]*.

Skriftantilope (*T. scriptus*) er nylig blitt splittet i to selvstendige arter, i følge Rakotoarivelo *et al.* (2024). Det har lenge vært kjent at arten var problematisk og besto av to distinkte klader; *scriptus* og *sylvaticus*. Sørlig skriftantilope (*T. sylvaticus*) er derfor reist til full art og regnes nå som søsterarten til skriftantilope. Begge er polytypiske. En lignende deling ble også foreslått av Castelló (2016) i feltguiden *Bovids of the World*.

### Systematikk
Den interne systematikken følger Rakotoarivelo *et al.* (2024).

### Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak *Bovids of the World*.

* Bovidae, kvegfamilien
** Bovinae, oksedyr
*** Boselaphini
*** Tragelaphini, skruehornantiloper
**** *[[Ammelaphus]]*, småkuduer
**** *[[Nyala]]*, nyala (monotypisk)
**** *[[buskbukker|Tragelaphus]]*, buskbukker
***** *[[Tragelaphus eurycerus|T. eurycerus]]*, bongo
***** *[[Tragelaphus buxtoni|T. buxtoni]]*, fjellnyala
***** *[[Tragelaphus spekii|T. spekii]]*, sitatunga
***** *[[Tragelaphus scriptus|T. scriptus]]*, skriftantilope
***** *[[Tragelaphus sylvaticus|T. sylvaticus]]*, sørlig skriftantilope
**** *[[Strepsiceros]]*, storkuduer
**** *[[Taurotragus]]*, elander
*** Bovini, villkveg og bøfler
** Antilopinae, antiloper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Guerino Di Tora

**Guerino Di Tora** (født 2. august 1946 i Roma i Italia) er en italiensk katolsk emeritert hjelpebiskop i Roma.
## Liv og virke
### Prest
Guerino Di Tora mottok presteordinasjonens sakrament den 14. mars 1971 av hjelpebiskop i Roma, Ugo Poletti.
### Hjelpebiskop i Roma
Den 1. juni 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av *Zuri* og til hjelpebiskop i Roma. Kardinalvikaren for bispedømmet Roma, kardinal Agostino Vallini, ordinerte ham og Giuseppe Marciante til biskoper den 11. juli samme år; medkonsekratorer var hjelpebiskopene i Roma Luigi Moretti og Enzo Dieci.

Den 9. september 2022 innvilget pave Frans Guerino Di Toras aldersmotiverte avskjedssøknad.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1829
* Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
* Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
* Kardinal Vincenzo Vannutelli (1836-1930) *1880
* Kardinal Giovanni Battista Nasalli Rocca di Corneliano (1872-1952) *1907
* Erkebiskop Marcello Mimmi (1882-1961) *1930
* Erkebiskop Giacomo Palombella (1898-1977) *1946
* Kardinal Michele Giordano (1930-2010) *1972
* Kardinal Agostino Vallini (1940- ) * 1983
* Biskop *Guerino Di Tora* (1946- ) * 2009

## Referanser
Anton Oomen

**Anton Oomen** (1876–1957) var en nederlandsk katolsk ordensgeistlig og apostolisk vikar med biskops rang av Mwanza.
## Liv og virke
### Prest
Anton Oomen sluttet seg til De hvite fedre, og mottok presteordinasjonens sakrament den 23. mars 1901.
### Titulærbiskop, apostolisk vikar av Mwanza
Den 18. mars 1929 utnevnte pave Pius XI ham til titulærbiskop av *Zattara* og apostolisk vikar av Mwanza i det britiske Tanganyikaterritoriet. Den apostoliske vikar emeritus av Victoria-Nyanza, Joseph Franciskus Marie Sweens M.Afr., ordinerte ham til biskop den 21. juli samme år; medkonsekratorer var den apostoliske vikar av Bukoba, Burkhard Huwiler M.Afr., og den apostoliske vikar av Tabora, Joseph-Georges-Édouard Michaud M.Afr.

Anton Oomen trakk seg som apostolisk vikar i Mwanza den 13. juni 1948.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
* Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
* Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
* Biskop Johann Jakob von Mayr (1677–1749) *1719
* Biskop Joseph Ignaz Philipp von Hessen-Darmstadt (1699–1768) *1741
* Erkebiskop Klemens Wenzeslaus von Sachsen (1739–1812) *1766
* Erkebiskop Max Franz von Havsburg-Lothringen (1756–1801) *1785
* Biskop Kaspar Max Droste zu Vischering (1770–1846) *1795
* Biskop Cornelius Ludovicus van Wijkerslooth (1786–1851) *1833
* Erkebiskop Johannes Zwijsen (1794–1877) *1842
* Biskop Franciscus Jacobus van Vree (1807–1861) *1853
* Erkebiskop Andreas Ignatius Schaepman (1815–1882) *1860
* Erkebiskop Petrus Matthias Snickers (1816–1895) * 1877
* Biskop Wilhelmus van de Ven (1834-1919) *1892
* Biskop Joseph Franciskus Marie Sweens M. Afr. (1858-1950) *1910
* Biskop *Anton Oomen* M.Afr. (1865-1951) *1914

## Referanser
Dyrkolbotn kraftverk

**Dyrkolbotn kraftverk** er et vannkraftverk i Alver kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 120 meter i Botnaelva.

Installert effekt er 2,6 MW fra en ET peltonturbin. Årsproduksjon er 10 GWh.

Kjeldebekken kraftverk ligger i samme elvestrekning. Det vil heretter bare gå på flomvann og minstevannsføring.

Nipo Kraft AS er 50% eid av lokale grunneiere, de eier også de to andre kraftverkene i området. Einar Sofienlund eier resten.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Ceroplesis militaris

***Ceroplesis militaris*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstor til nokså stor (25-43 millimeter), svart trebukk med tre oppbrutte, rødoransje tverrbånd på dekkvingene. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen hos hunnene, noe lengre hos hannene. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene, mye smalere enn dekkvingene, som er parallellsidige med rettvinklede "skuldre".

## Levevis
Arten eter på trær i erteblomstfamilien.

## Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
******** Slekten *[[Ceroplesis]]* Dejean, 1835
********* ***Ceroplesis militaris*** Gerstäcker, 1855

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog over Ceroplesini 
## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Paranaleptes reticulata

***Paranaleptes reticulata*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså store (ca. 35 millimeter), mørkbrune trebukker. Dekkvingene har et gulaktig nettmønster.

## Levevis
Larvene utvikler seg i levende trestammer. *[[Paranaleptes reticulata]]* kan gjøre skade på cashewnøtt-trær.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Øst-Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
******** Slekten ***Paranaleptes***  Breuning, 1937
********* ***Paranaleptes reticulata*** (Thomson, 1877)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Paranaleptes reticulata'' 
* 
*
Festningen naturreservat

**Festningen naturreservat** er et naturreservat i Flå kommune. Det består av et område ved Aurdalsfjorden. Området ble vernet 28. juni 1985, utvidet 20. desember 2024. Reservatet inngår i verneplan for skogvern. Motorisert ferdsel forbudt, herunder landing og start med luftfartøy.
b.	Sykling, ridning og bruk av hest er forbudt.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å bevare et område som representerer bestemte typer natur i form av eldre granskog med gamle trær og død ved og bekkekløfter med innslag av høgstaudegranskog.

Det er en målsetting å beholde verneverdiene i mest mulig urørt tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.» 


## Referanser
Colobothea bicuspidata

***Colobothea bicuspidata*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstor (16-24 millimeter), slank, mørkbrun trebukk. Antennene er betydelig lengre enn kroppen.  Pronotum har fire smale, lyse lengdestriper, dekkvingene lyse flekker. Hver dekkvinge har en tann ved bakkanten.

## Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
******** Slekten *[[Colobothea]]* Lepeletier & Audinet-Serville, 1825
********* ***Colobothea bicuspidata*** (Latreille, 1811)

## Referanser


## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog over artene med utbredelsesdata

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri
Aerenea tuberculata

***Aerenea tuberculata*** er en bille som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru, Bolivia).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
******** Slekten *[[Aerenea]]* J. Thomson, 1857
********* ***Aerenea tuberculata*** Monné, 1980

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri over noen arter fra Paraguay (Compsosomatini litt nede på siden)
* Bildegalleri
William Michael Fitzgerald

**William Michael Fitzgerald** O.P. (født 4. juni 1903 i Tralee i County Kerry i Irland i Storbritannia og Irland, død 31. oktober 1971) var en irsk katolsk ordensgeistlig og hjelpebiskop i Port of Spain.
## Liv og virke
### Prest
William Michael Fitzgerald sluttet seg til den dominikanerordenen og mottok presteordinasjonens sakrament den 6. juli 1930.
### Hjelpebiskop i Port of Spain (Trinidad og Tobago)
Den 15. august 1958 utnevnte pave Pius XII ham til titulærbiskop av Zarna og hjelpebiskop av Port of Spain. Erkebiskopen av Port of Spain, Patrick Finbar Ryan O.P., ordinerte ham til biskop den 8. desember samme år; medkonsekratorer var biskopen av Saint George's i Grenada, Justin James Field O.P., og biskopen av Castries, Charles Alphonse Gachet F.M.I.

William Michael Fitzgerald deltok i alle fire sesjonene i Det andre Vatikankonsil. 

Fra 18. juni 1966 til 19. mars 1968 var Fitzgerald også apostolisk administrator for erkebispedømmet Port of Spain.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Kardinal Willem Marinus van Rossum (1854-1932) *1918
* Erkebiskop Paschal Charles David Robinson O.F.M. (1870-1948) *1927
* Erkebiskop Patrick Finbar Ryan O.P. (1881-1975) *1937
* Biskop *William Michael Fitzgerald* O.P. (1898-1969) *1947

## Referanser
Yannick Stopyra

**Yannick Stopyra** (født 1961) er en fransk tidligere fotballspiller.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Yannick Stopyra – Fédération Française de Football
Ligosenteret

**Ligosenteret** er et nærsenter i bydelen Åssiden i Drammen. Senteret var Drammens andre kjøpesenter som åpnet 1. oktober 1969 i Betzy Kjeldsbergs vei 263 på Åssiden. Senteret ble opprinnelig bygget med 1500 kvadratmeter gulvflate. De første leietakerne var Ligo Shopping, Ligo Møbler, Ligo Tekstil, Ligostua (kafeteria og catering). Senteret hadde også mindre butikker med parfymeri, leker, hobby & fritid, gaveartikler, kjøkkenutstyr, kiosk og blomster. Kafeteriaen Ligostua ble drevet av Christian Burud fram til 1985. I 2020 er senteret dominert av en Kiwi XL butikk og Ligostua. Initiativtagere til senteret var Johannes Christensen (1906-1982) og Ole Kristian Karlsen (1923-2009). Ligo Shopping ble åpnet sammen med resten av senteret av kjøpmenene Per H. Burud, Tor Blegeberg og Kolbjørn Jokstad. Navnet er et akronym avledet fra Lijordet og God mat.

## Referanser
Carmelo Micciche

**Carmelo Micciche** (født 1963) er en fransk tidligere fotballspiller.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Philippe Fargeon

**Philippe Fargeon** (født 1964) er en fransk tidligere fotballspiller.

Fargeon startet fotballkarrieren med sveitsiske Étoile Carouge. Der ble han oppdaget av Guy Roux og hentet til . Men han oppnådde bare spilletid på reservelaget til Auxerre, så han dro tilbake til Sveits for å spille for . Der fant han så ofte veien til nettmaskene at han tiltrakk seg interessen til .

Midtveis i 1986/87-sesongen, signerte Fargeon for , og scoret i debuten mot . Som en utpreget målscorer av spillertype, lagde han femten mål på atten kamper, inkludert målet mot  som sikret Bordeaux seriemesterskapet. Han laget også det første målet i en tomålsseier for Bordeaux i Coupe de France-finalen over serietoer . Fargeon var en sterk bidragsyter til at Bordeaux i 1986/87-sesongen for første gang vant både seriemesterskapet og pokalturneringen i én og samme sesong. At han kom midt i sesongen, og laget syv viktige mål i de siste seks kampene av Bordeauxs ferd mot seriemesterskapet, førte til at han overskygget dyrere anskaffelser fra utlandet. Til tross for at sesongen var halvspilt da Fargeon ankom Bordeaux, var det kun Bernard Zénier hos  som scoret flere mål i 1. divisjon enn ham den sesongen. Like etter sesongslutt debuterte han for  i en bortekamp mot .

Bordeaux maktet ikke å følge opp i 1987/88-sesongen, da  ble for sterke. Det førte til at Bordeaux bestemte seg for å overhale troppen. En mengde spillere ble avskiltet. Deriblant Fargeon, som ble solgt tilbake til sveitsisk fotball, der han signerte for .

To år senere vendte Fargeon tilbake til Bordeaux. I 1990/91-sesongen spilte Fargeon 28 kamper og laget 3 mål. Bordeaux endte opp som nummer ni på serietabellen, men ble degradert til 2. divisjon grunnet økonomiske problemer.
I 2. divisjon spilte han tyve kamper og bidro til at laget rykket rett opp igjen på første forsøk.

Karrieren hans dalte da han forlot Bordeaux i 1988. I 1993 valgte han å legge opp som fotballspiller i en alder av 29 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Luc Sonor

**Luc Sonor** (født 1962) er en fransk tidligere fotballspiller som spilte midtstopper eller sideback.

Sonor ble født på Guadeloupe i Karibia. Fjorten år gammel flyttet han til Frankrike for å slutte seg til ungdomsavdelingen til . 

 kjøpte ham etter et vellykket prøvespill. Med Metz vant han Coupe de France i 1984.

I 1986 var Sonor nær en overgang til Racing Paris, da en samtale med Arsène Wenger overbeviste ham om å heller velge . Wenger, som da var trener for , hadde avtale om å overta trenerrollen i Monaco i 1987. I Sonors første sesong for Monaco valgte lagets rumenske trener Ștefan Kovács å benytte ham som midtstopper. Da Wenger tok over i 1987 ble Sonor flyttet ut til høyreback, hvor han fant seg bedre til rette. Den første sesongen med Wenger som trener vant Monaco seriemesterskapet, og Sonor spilte seg samtidig inn på . Monacos sideback-kombinasjon bestående av Sonor og Amoros ble gjenspeilet på landslaget. Da Michel Platini tok over som landslagstrener mistet Sonor landslagsplassen. Platini foretrakk å bruke Amoros på høyreback.

I seks sesonger bekledte Sonor Monacos høyre back. Iblant spilte han også på venstre. Rask til beins og oppofrende i spillestilen. En symbolsk spiller for Wengers periode i Monaco, som i tillegg til seriemesterskapet i 1988, også bragte med seg triumf i Coupe de France i 1991 og finaletap i Cupvinnercupen i 1993. Da alderen begynte å tære på, ble Sonors plass på laget overtatt av Patrick Valéry. Sonor hadde spilt mer enn 300 kamper totalt for Monaco da han forlot klubben i 1995.

Sonor spilte så én sesong for Saint-Denis FC på Réunion, og avrundet karrieren med et opphold hos skotske Ayr United som han i oktober 1997 signerte kontrakt med ut sesongen.

## Karriereoversikt

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Luc Sonor – FC Metz