Bernhard Galura

**Bernhard Galura** (født 21. august 1764 som **Bernhard Katzenschwanz** i Herbolzheim i Breisgau i Vorderösterreich i Habsburgmonarkiet; død 17. mai 1856 i Brixen i Tirol i Østerrike-Ungarn) var katolsk prest og høy kirkelig dignitær, sist fyrstbiskop av bispedømmet Brixen.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Bernhard Galura, sønn av en gjestgiver og bonde, gikk inn i minorittklosteret i Breisach etter gymnasskoleår i Villingen. Fordi klosteret ble oppløst i Habsburgmonarkiet under klosteroppløsningene under keiser Joseph II, gikk han inn i Freiburgs generalseminar i 1783 for å studere teologi. Han ble uteksaminert med en doktorgrad i teologi. 

I 1787 flyttet han til generalseminaret i Wien for praktisk-teologisk utdannelse.
### Prest
Hvor han ble ordinert til prest 27. juli 1788. Deretter vendte han tilbake til det teologiske seminar i Freiburg som foreleser. I 1791 ble han sogneprest i Altoberndorf og samme år pastor ved Freiburger Münster, som på den tiden ennå ikke var bispekatedral (til 1805). 

Keiser Franz II utnevnte ham til titulærkannik i Linz og utnevnte ham i 1805 til prest i Günzburg an der  Donau. Da habsburgerne hadde mistet alle de fremøsterrikske landbesittelser i 1806, vendte Galura tilbake til Breisgau, nå i Storhertugdømmet Baden, og ble i 1808 medlem av det badiske geistlige råd. Fra 1810 til 1815 var han sogneprest i *Martinskirche* i Freiburg. 

I 1815 utnevnte keiser Franz ham til regjeringsrådet og geistlig referendar i Innsbruck. I 1818 ble han generalvikar for Brixen-fyrstebiskopen for Feldkirch i Vorarlberg.

### Hjelpebiskop i Feldkirch
Den 30. januar 1820 ble han ordinert til biskop med titulærbispedømmet *Anthedon* og utnevnt til hjelpebiskop i Feldkirch. 
### Fyrstbiskop av Brixen
Fra 7. april 1829 til sin død i en alder av 92 år var han prinsbiskop av Brixen.

Galura var også sosialt engasjert og var en respektert personlighet i politiske kretser. I hjemlandet Storhertugdømmeet Baden siden 1805 ble han tildelt Zähringerløvens orden. I tillegg mottok han flere østerrikske priser og utmerkelser. Han ble utnevnt til ærespresident for «Pariser Vereins zur Ächtung des Sklavenhandels» (Verein zur Abolition des Sclavenhandels, Abolition Society).

## Verker
Galura hadde et betydelig forfatterskap. Kjent ble hans *«Sokratische Katechisirmethode»* (2. utgave 1796). *«„Lehrbuch der christlichen Wohlgezogenheit»* ble også utgitt flere ganger. Han brukte også verk av protestantiske forfattere til sine teologiske skrifter, for eksempel *«Sturms Betrachtungen über die Werke Gottes im Reiche der Natur und der Vorsehung, bearbeitet für katholische Christen»*, adaptert for katolske kristne (1813, 2 bind, 2. utg.). Hans siste *«Neueste Theologie des Christenthums»* (1800 ff., 6 bind), som fokuserer på den bibelske lære om Guds rike, er hans viktigste verk.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
* Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
* Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
* Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
* Biskop *Bernhard Galura* (1764-1856) *1820

## Referanser