Susiddhikārasūtraen

**Susiddhikarasūtraen** (sanskrit: *susiddhikaramahā­tantra­sādhanopāyikapaṭala*, devanāgarī: सुसिद्धिकरमहा­तन्त्र­साधनोपायिकपटल) er en esoterisk tekst (en tantra) i vajrayāna-tradisjonen. Den norske tittelen er «avsnittet om forsoningsritualer i den store tantraen, susiddhikara».

Den originale teksten på sanskrit er ikke bevart. Den finnes imidlertid i en tibetansk oversettelse fra det 8. århundre, og i en kinesisk oversettelse fra 726 e.Kr.

Teksten begynner med en rekke spørsmål om å utnytte tantra effektivt. De resterende kapitlene tar opp disse spørsmålene, og gir klassifiseringer av tantriske ritualer og guddommer.

## Tittelen
*[[Sādhanā]]* (साधन) betyr «metode» eller «praksis» for å oppnå et spesifikt mål; det kan også bety «rituale». I tibetansk wylietranslitterasjon er dette gjengitt som *las sgrub pa'i* (ལས་སྒྲུབ་). *Upāyika* (उपायिक) betyr «kyndige midler» eller «pedagogikk»; på tibetansk er det gjengitt som *thabs rim par* (ཐབས་རིམ་པར). Ordet *sādhanopāyika* (ལས་སྒྲུབ་ཐབས་རིམ་པར, *las sgrub pa'i thabs rim par*) kan oversettes med «forsoningsritualer». *Pāṭala* (पाटला), på tibetansk *phye ba* (ཕྱ་བ), betyr «kapittel», «seksjon» eller «avsnitt». Benevnelsen *sādhanopāyikapaṭala* kan derfor oversettes med «seksjon med forsoningsritualer», og dette er den forkortede benevnelsen i den tibetanske Kangyur (*sgrub pa'i thabs rim par phye ba*, སྒྲུབ་པའི་ཐབས་རིམ་པར་ཕྱེ་བ།).

*Mahā­tantra*, tibetansk *rgyud chen po* (རྒྱུད་ཆེན་པོ), betyr «den store tantraen». Affikset *kāra* (कार), tibetansk *par byed* (པར་བྱེད), betyr «å handle» og «å utføre». *Susiddhikara* (सुसिद्धिकर), tibetansk *legs par grub par byed pa'i* (ལེགས་པར་གྲུབ་པར་བྱེད་པའི་) betyr «den komplette fullføringen av alle siddhier».

Den fulle sanskrit-tittelen *susiddhikaramahā­tantra­sādhanopāyikapaṭala* (सुसिद्धिकरमहा­तन्त्र­साधनोपायिकपटल), på tibetansk *legs par grub par byed pa'i rgyud chen po las sgrub pa'i thabs rim par phye ba/* (ལེགས་པར་གྲུབ་པར་བྱེད་པའི་རྒྱུད་ཆེན་པོ་ལས་སྒྲུབ་པའི་ཐབས་རིམ་པར་ཕྱེ་བ།), betyr «avsnittet om forsoningsritualer i den store tantraen, susiddhikara».

På kinesisk er tittelen 蘇悉地羯羅經 (pinyin: *sūxīdì jiéluó jīng*), som er en ordrett oversettelse av *susiddi* (蘇悉地, *sūxīdì*), *karā* (羯羅, *jiéluó*) og *sūtra* (經, *jīng*).

## Innflytelse og utbredelse
Teksten ble oversatt til kinesisk i år 726 e.Kr. under Tang-dynastiet (唐朝, 618–907). I Kina ble den studert av skolen *[[Kinesisk esoterisk buddhisme|zhēnyán zōng]]* (眞言宗). Denne virket i årene 716 til 721, men under dynastiene Liáo (辽朝, 916–1125) og Sòng (宋朝, 960–1279) kom en ny bølge av esoteriske studier, som fortsatte å virke inn i dynastiene Jīn (金朝, 1115–1234) og Yuán (元朝, 1271–1368). Under Ming-dynastiet (明朝, 1368–1644) smeltet *zhenyan zōng* sammen med andre skoler.

I Korea var denne teksten innflytelsesrik under kongedømmet Goryeo (고려, 918–1382) og skolen *chin'ŏn chong* (진언종). Den koreanske tittelen er *Sosilchigalla kyŏng* (소실지갈라경).

Den japanske tittelen er *Soshitsujikyara kyō* (ソシツジキャラキョウ). I den japanske buddhistiske skolen Tendai-shū blir teksten betraktet som en av tre primære tantraer. De to andre er *[[mahavairocana Tantra]]* og *[[vajraśekharasūtraen]]*. Skolen *[[shingon-shū]]* opererer kun med de to sistnevnte som to primære tantraer.

I Tibet  har teksten blitt studert fra det 8. århundre frem til det 21. århundre.

Religionshistorisk kan denne teksten plasseres i kategorien østasiatisk buddhisme, men også tibetansk buddhisme og indisk buddhisme. Det er en esoterisk tekst: I Tibet hører den hjemme i vajrayāna og i Kina i *zhēnyán zōng* og dens avleggere *chin'ŏn chong* i Korea og *shingon-shū* i Japan. Det er en rituell tekst. Den beskriver en serie med ritualer som brukes under guddomsdyrkelse. Flere av elementene i ritualene – mudrāer, mantraer, maņḍala'er, homa, abhiṣekaer og gudsyoga – har paralleller i før-buddhistiske religioner som jainisme og hinduisme.

## Innhold
Tantraen begynner brått ved at bodhisattva'en «vredfulle kuṇḍalinī» stiller Vajradhara en serie med spørsmål om prosedyrene for å gjenta mantraer «for å raskt å oppnå suksess» (kapittel 1). I resten av kapitlene (kapittel 2-40) gir Vajradhara svar på disse spørsmålene. «Suksess» er en oversettelse av sanskrit-ordet *siddhi* (kinesisk: 成就, *chéngjiù*).

Ordet kan også oversettes med «prestasjon», «oppnåelse» og «effektuering». Reglene for de forskjellige ritualene omfatter alt fra veiledninger for å velge ens lærer eller disippel, og det rituelle stedet for detaljerte opplistinger av gaver og retningslinjer for å påkalle guddommene, utførelsen av *homa* («brennoffer»), konstruksjon av maņḍala'er og utførelsen av andre ritualer.

Guddommene er inndelt i tre familier eller grupper (Buddha, Lotus og Vajra). Ritualene er på samme måte inndelt i *śāntika* (passivisering), *paușțika* (velstand) og *ābhicāruka* (undertrykkelse). Suksessen måles i henhold til tre grader (høyere, middels og lavere). Hver grad har tre undergrader.

* Kapittel 1 (første del av kapittel 1 i den tibetanske versjonen) innledes med at «vredfulle kuṇḍalinī» stiller Vajradhara en serie med spørsmål.
* Kapittel 2 (andre del av kapittel 1 i den tibetanske versjonen): Vajradhara begynner sine svar til kuṇḍalinī's spørsmål ved å beskrive hovedegenskapene til tantraen. Deretter følger et mantra og en kort forklaring av det tertiære systemet som er nevnt ovenfor (mantraet til moren, *vidyārāja* og *mahākrodha* i hver familie). Det følger veiledninger for å bestemme hvilken familie et mantra tilhører, og diverse instruksjoner i bruken av mantraene.
* Kapitlene 3–6 (kapitlene 2–5 i den tibetanske versjonen) beskriver egenskapene til en lærer eller *[[Acharya|ācārya]]*, hans potensielle disipler eller *mantrin*, hans medarbeidere og hjelpere, og stedene som er egnet for utførelsen av ritualene.
* Kapittel 7 (kapittel 6 i den tibetanske versjonen) skisserer de etiske retningslinjene som utøveren må holde seg til. Det er detaljerte instruksjoner om renselse. Det gis deretter korte beskrivelser av flere artikler som utøveren bør ha (*vajra*, perlesirkel, en ring av grasarten *[[imperata cylindrica]]* og et beskyttende belte rundt midjen). Kapittelet avsluttes med flere renselser.
* Kapitlene 8–12 (kapitlene 7–11 i den tibetanske versjonen) beskriver blomstene, salvene, røkelsen, lampene og maten som tjener som de fem typer av offergaver.
* Kapitlene 13–15 (kapittel 12 i den tibetanske versjonen) inneholder instruksjoner i å utføre ritualene *śāntika*, *paușțika* og *ābhicāruka*. Kapittel 15 gir også begrunnelser for å utføre ritualet *ābhicāruka* som kan synes å stride mot ånden i buddhismen.
* Kapittel 16 (kapittel 13 i den tibetanske versjonen) beskriver forskjellige typer mantraer, og de tre grader av prestasjoner som oppnås.
* Kapittel 17 (kapittel 14 i den tibetanske versjonen) forklarer hvordan man utfører ofringer for guden (*argha*) og gir instruksjoner i hvordan man påkaller sin egen og andres guder.
* Kapittel 18 (kapitlene 15–17 i den tibetanske versjonen) er det lengste kapittelet. Det beskriver dyrkelsen av gudene som er påkalt, og gir informasjon om diverse emner, deriblant instruksjoner i å lage gaver, beskytte det rituelle stedet, beskytte seg selv og avvise gudene. Det gir instruksjoner i sitte-stedet til utøveren, vers for å hylle de tre juveler, Avalokiteśvara og Vajradhara, formlene for å tilstå ens synder, for å ta sin tilflukt i de tre juveler, generere sinnet av opplysning (*[[bodhicitta]]*), overføring av fortjenester og å inngå eder. Det gir instruksjoner i å lage og anvende bedekranser, regler for den samtidige messingen av mantraer, tegn på suksess i resitasjonen, og instruksjoner bruken av de fem produktene fra kyr (melk, ostemasse, ghi, møkk og urin).
* Kapittel 19 (kapittel 18 i den tibetanske versjonen) hvordan man øker majesteten eller styrken til guder og mantraene som de presiderer over ved hjelp av ritualer som for eksempel *homa*.

* Kapittel 20 (kapittel 19 i den tibetanske versjonen) beskriver innvielsen av guddommen. Duftende vann helles fra en dekorert flaske over en dukke av guddommen for å øke guddommens majestet.
* Kapittel 21 (kapittel 20 i den tibetanske versjonen) beskriver typer av drømmer som indikerer suksess, og prosedyrene for å få slike drømmer.
* Kapittel 22 (kapittel 21 i den tibetanske versjonen) forklarer prosedyrene når en lærer ønsker å overføre et mantra til sin disippel.
* Kapittel 23 (kapittel 22 i den tibetanske versjonen) forklarer at utøveren kan mistenke at hans mantra ikke er effektivt. Dette kapittelet forklarer hvordan man håndterer en slik situasjon.
* Kapittel 24 (kapittel 23 i den tibetanske versjonen) beskriver flere ritualer som øker kraften og majesteten til et mantra.
* Kapittel 25 (kapittel 24 i den tibetanske versjonen) forklarer generelle regler for utførelse av *homa*.
* Kapittel 26 (kapittel 25 i den tibetanske versjonen) opplister forskjellig tilbehør som er nødvendige for utførelsen av forskjellige ritualer.
* Kapittel 27 (kapittel 26 i den tibetanske versjonen) beskriver egenskaper til tilbehør som kan bli gitt rituelle fullmakter eller effektuert for bruk i ritualer.
* Kapitlene 28–29 (kapittel 27–28 i den tibetanske versjonen) forklarer fremgangsmåten ved å erverve og deretter vaske og rense gjenstandene som  skal brukes i ritualene.
* Kapittel 30 (kapittel 29 i den tibetanske versjonen) forklarer målingen og kvantitetene for å effektuere ulike typer tilbehør.
* Kapittel 31 (kapittel 30 i den tibetanske versjonen) forklarer prosedyrene for å innvie en elev, deriblant konstruksjon av et *maņḍala*, utførelsen av *homa* og selve innvielsen.

* Kapittel 32 (kapittel 31 i den tibetanske versjonen) gir flere metoder for bestråling av tilbehør som effektueres, eller får dem til å generere strålende energi eller magisk kraft (*tejas*).
* Kapittel 33 (kapittel 32 i den tibetanske versjonen) forklarer de mest gunstige måneder i året, dager i måneden, og tider på dagen for utførelse av forskjellige ritualer.
* Kapittel 34 (kapittel 33 i den tibetanske versjonen) gir tilleggsinstruksjoner for å bruke den beskyttende snoren rundt midjen og på forberedelsen av øyesalver for å lindre tretthet. Kapittelet beskriver deretter lovende tegn som indikerer suksess.
* Kapittel 35 (kapittel 34 i den tibetanske versjonen) forklarer prosedyrene for påkallelse av gudene for å effektuere artiklene. Det dekker valget av sted, konstruksjonen av *maņḍala,er* og ritualer.
* Kapittel 36 (kapitlene 35–38 i den tibetanske versjonen) beskriver noen enkle prosedyrer for å gjenopprette mangelfullheter i ritualene som kan ha inntruffet under ens praksis. Den beskriver tre *maņḍala,er* (for Buddha-, Lotus- og Vajrafamiliene), etterfulgt av et spesielt *homa*-rituale som kalles *saṃpāta homa* («kontakt homa»). Deretter følger tre *maņḍala,er* (for Buddha-, Lotus- og Vajrafamiliene), etterfulgt av et *maņḍala* som er felles for de tre familiene. Under utførelsen av ritualene, kan forskjellige hindringer oppstå, og metoder for å avspore disse forklares. Kapittelet avsluttes med instruksjoner for den fullkomne effektuering.
* Kapittel 37 (kapitlene 39–40 i den tibetanske versjonen) beskriver et *maņḍala* og ledsagende ritualer som utføres hvis et tilbehør er stjålet. Det skal utføres umiddelbart etter tyveriet. Dette blir etterfulgt av et *maņḍala* med ledsagende ritualer som brukes hvis det har gått en tid. Når artikkelen er returnert, blir gjenstanden oppdelt. Dersom også dette mislykkes, blir flere ritualer utført.

## Den tibetanske versjonen

Den tibetanske versjonen bærer tittelen *legs par grub par byed pa'i rgyud chen po las sgrub pa'i thabs rim par phye ba* (ལེགས་པར་གྲུབ་པར་བྱེད་པའི་རྒྱུད་ཆེན་པོ་ལས་སྒྲུབ་པའི་ཐབས་རིམ་པར་ཕྱེ་བ). Den forkortede tittelen er *sgrub pa'i thabs rim par phye ba* (སྒྲུབ་པའི་ཐབས་རིམ་པར་ཕྱེ་བ།). Den originale tittelen på sanskrit var *susiddhikaramahā­tantra­sādhanopāyikapaṭala*. Den norske tittelen er «avsnittet om forsoningsritualer i den store tantraen, susiddhikara».

I Dergé Kangyur finnes den i seksjonen *kriya-tantra* (བྱ་བའི་རྒྱུད།, *bya ba'i rgyud/*) som tekst nr Toh. 807 / D. 813. Den er i bind 96 (ཝ, wa), tekst nr 56, folioene 168a.1-222b.7 (110 sider).

Kolofonen (Q. 431, tsha, 313a8) lyder: *stong chen mo rab tu 'joms pa las gsungs pa'i smon lam rdzogs s+ho // //* (སྟོང་ཆེན་མོ་རབ་ཏུ་འཇོམས་པ་ལས་གསུངས་པའི་སྨོན་ལམ་རྫོགས་སྷོ་༎་༎).

Den tibetanske versjonen er skrevet i vers, mens den kinesiske versjonen for det meste er i prosa. Den tibetanske versjonen har 40 kapitler, og ligner mye på Koryǒ-versjonen (se nedenfor). Den inneholder tre kapitler som mangler i den japanske manuskriptversjonen og i utgaven fra det sørlige Sòng.

Verket *The Yoga of Tibet* (1981), av den 14. Dalai Lama  Tenzin Gyatso, inneholder mange sitater fra den tibetanske utgaven av susiddhikarasūtraen.

Padmakara Translation Group har påtatt seg arbeidet med å oversette den tibetanske versjonen til engelsk. Oversettelsen er basert på Dergè Kangyur, men tar også hensyn til varianter og alternative oversettelser i andre utgaver av Kangyur. Den 25. januar 2026 var oversettelsen ennå ikke påbegynt.

## Den kinesiske versjonen
Susiddhikarasūtraen ble oversatt til kinesisk av Śubhakarasiṃha (善無畏, 683–727) i det 14. året av Kāiyuán (開元) i regjeringstiden til keiser Xuánzōng (唐玄宗), dvs. i året 726 e.Kr., under Tangdynastiet (唐, 618–907).

Det er bevart tre forskjellige utgaver av teksten, som alle består av tre bokruller: Koryǒ-utgaven fra kongedømmet Goryeo (고려, 918–1382), en utgave fra dynastiet det sørlige Sòng (宋朝, 960–1279) og en utgave basert på et japansk manuskript fra midten av det 8. århundre.

Koryǒ-utgaven finnes i Taishō shinshū daizōkyō, seksjon 10 *mikkyō-bu* (密教部), bind 18 (一, del 1), som tekst nr 893. Den bærer tittelen *sūxīdì jiéluó jīng* (蘇悉地羯羅經), og den forkortede tittelen er *sūxīdì jīng* (蘇悉地經).

Det er mindre forskjeller i ordlyd og mening i de tre utgavene. I tillegg finnes mer iøynefallende forskjeller.

I 2000 gjenga Rolf Giebel en sanskrit-rekonstruksjon av 14 vers av teksten. Den 31. mai 2006 ble det publisert en engelsk oversettelse av Koryǒ-utgaven. Oversetteren var Rolf Giebel.

Nedenfor vises kapitlene i Koryǒ-utgaven, deres sidetall i Taishō shinshū daizōkyō, og den tibetanske kapittelinndelingen.

## Japansk kommentar av Ennin (圓仁)

Den japanske buddhisten Ennin (圓仁, 793–864) skrev en kommentar til susiddhikārasūtraen i 7 bokruller. Den befinner seg i Taishō shinshū daizōkyō, seksjon 25 (續經疏部, *zokukyōsho-bu*), bind 61 (六), tekst nr 2727. Den kinesiske tittelen er *sūxī de jiéluó jīng lüè shū* (蘇悉地羯羅經略疏); den japanske tittelen er *soshitsujikara-kyō ryakuso*.

Ennin var en munk innenfor Tendai-shū. Han var født i provinsen Shimotsuke. 9 år gammel begynte han å studere under Kōchi (廣知), og 15 år gammel dro han til Hieifjellet og studerte læreboken i buddhistisk meditasjon, *[[Mohe zhiguan|Maka shikan]]*, under Saichō (最澄, 767–822). Ennin regnes som grunnleggeren av underskolen Sanmon (山門), som hadde sitt hovedkvarter i Enryaku-ji, på toppen av Hieifjellet.

Ennin betraktet susiddhikārasūtraen som en av tre grunnleggende esoteriske sūtra'er (三部祕經, *sanbu hikyō*). De kalles også «de tre mantra-sūtra'er» (眞言三部, *shingon sanbu*), «de tre hemmelige sūtra'er» (祕密三部, *himitsu sanbu*) eller «de tre sūtra'er til mahāvairocana». Skolen shingon-shū opererer kun med «to store sūtra'er» (兩部大經), nemlig *mahavairocana tantra* og *vajraśekharasūtraen*. Ennin mente at susiddhikārasūtraen forente disse to.

## En ikonografisk tilleggstekst
Taishō shinshū daizōkyō inneholder en ikonografisk tilleggstekst. Det er tekst nr 3164 [8.1–27] i seksjon 32 圖像部 (*zuzō-bu*) eller «illustrasjoner». Den består av en bokrull og tittelen er 蘇悉地儀軌契印圖. På kinesisk blir dette *sūxīdì yíguǐ qìyìn tú*, på japansk *soshitsuji giki geiin zu* og på norsk «mudrāer for susiddhi-ritualenes prosedyre».

Teksten består av en serie tegninger av mudrā'er (契印, *qìyìn* eller 印契, *yìnqì*). En mudrā er et kodet tegn eller en gest som lages med hendene og som indikerer et aspekt av læren. Det er gester som utføres under forskjellige påkallelsesriter i susiddhitantra.

Teksten ble bragt til Japan av Enchin (圓珍, 814–891) og Shūei (衆叡). Enchin var en annen skikkelse ved Tendai-shū, som også studerte ved Hieifjellet. Han var en nevø av Kūkai (空海, 774–835), som grunnla Shingon-shū. I 853 reiste han til Kina og returnerte til Japan i 858. Enchin var grunnleggeren av underskolen Jimonha (寺門派) innenfor Tendai-shū.

## Susiddhikarasādhanasaṃgraha
Susiddhikarasūtraen var ment som en generell guide. Behovet for en manual som arrangerte materialet i et koherent rituale førte til en omfattende rituell manual.

Manualen finnes i Taishō shinshū daizōkyō, seksjon 10 *mikkyō-bu* (密教部), bind 18 (一, del 1), som tekst nr 894. Den består av tre bokruller, og på kinesisk er dens tittel *sūxīdì jiéluó gōngyǎng fǎ* (蘇悉地羯羅供養法), og den forkortede tittelen er *sūxīdì gōngyǎng fǎ* (蘇悉地供養法).

*Gōngyǎng fǎ* er den kinesiske oversettelsen av *pūjavidhi* (ritualer), og den rekonstruerte tittelen er derfor **Susiddhikara-pūjāvidhi*. Den gir fullstendige detaljer for utførelsen av guddomsdyrkelse. Det begynner med forberedelse av stedet, og fortsetter med beskrivelsen av  rituelle handlinger og mudrāene som skal brukes. Dette mangler i susiddhikarasūtraen.

Orientalister har spekulert i om Śubhākarasiṃha var forfatteren. Han var heller oversetteren; i den tibetanske kanon blir samme tekst tilskrevet Agrabodhi (དཔལ་ལྡན་བྱང་ཆུབ་མཆོག, *dpal ldan byang chub mchog*). Agrabodhi (ikke Varabodhi som noen har hevdet) levde i det 8. århundre. Han var en indisk pandita som forfattet 5 tekster, som er bevart i Dergé Tengyur (fire i seksjonen *Yoga Tantra* og én i seksjonen *Kriya Tantra*).

Den tibetanske tittelen er *legs par grub par byed pa'i sgrub pa'i thabs bsdus pa* (ལེགས་པར་གྲུབ་པར་བྱེད་པའི་སྒྲུབ་པའི་ཐབས་བསྡུས་པ།) som er en oversettelse av sanskrit-tittelen *susiddhikarasādhanasaṃgraha* eller «en oppsummering av sādhanā'er fra susiddhikaratantra».

I 1977 publiserte Ninkaku Takada en japansk oversettelse av den kinesiske versjonen.

Padmakara Translation Group har påtatt seg arbeidet med å oversette den tibetanske versjonen til engelsk. Oversettelsen er basert på Dergè Tengyur, men tar også hensyn til varianter og alternative oversettelser i andre utgaver av Tengyur. Den 26. mai 2025 var oversettelsen ennå ikke påbegynt.

## Noter



## Referanser




## Kilder
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
* 
*2
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*