Francisco Pablo Vázquez

**Francisco Pablo Vázquez y Sánchez Vizcaíno** (1769–1847) var den første diplomaten fra det uavhengige Mexico som, i sin egenskap av ekstraordinær sendemann og * ministro plenipotenciario* (fullmektig minister), fikk i oppgave å be om anerkjennelse av Mexicos uavhengighet fra Den hellige stol da landet ennå ikke var anerkjent av europeiske regjeringer. Han var biskop av Puebla fra 28. februar 1831 til 7. oktober 1847.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Foreldrene hans, Miguel Vásquez Verea og Rafaela Sánchez Viscaíno, lærte ham hans første bokstaver. I 1778 gikk han fra kostskole for å studere ved *Seminario Conciliar Palafoxiano* i Puebla. Deretter fortsatte han til Universitetet i Mexico, hvor han tok teologi, studerte rettsvitenskap, og var professor i filosofi.
### Prest
Han ble ordinert til prest i en alder av 26 år i 1795.

Etter ordinasjonen virket han i menighetene San Jerónimo Coatepec, San Martín Texmelucan og *El Sagrario* i Puebla. Han ble utnevnt til sekretær for kammeret og regjeringen i bispedømmet Puebla i 1806 og til kannik og skolemester i 1818.

### ''Ministro plenipotenciario'' (ambassadør)
År senere, gitt sin beherskelse av flere språk og sin evne til å håndtere diplomatiske saker, ble han utnevnt av republikkens regjering til å forhandle i Roma om anerkjennelse av Maxicos uavhengighet. Tidligere i 1822 hadde Iturbidestyret siktet seg inn på Vázquez for å sende ham som utsending til Roma, men Iturbide-husets fall gjorde utnevnelsen ugyldig. Etter å ha mottatt sine akkreditiver, dro Vázquez til Europa i mai samme år, 1825, i sin egenskap av ekstraordinær utsending og fullmektig minister til paven, ledsaget av et følge.

Oppdraget var vanskelig og viktig for Mexico, ettersom det innebar å oppnå anerkjennelse av uavhengighet fra den romerske pave og innvilge egne patronatsrettigheter med besettelsen av bispedømmene i Mexico. Dette møtte sterk motstand fra den spanske regjering som ønsket at det gamle *Patronato Real* skulle best videre, og som forsøkte å forhindre legasjonen i å oppfylle sitt oppdrag ved å legge alle hindringer de veien for sendeferden. Vázquez ankom London, hvorfra han ba om mer presise instruksjoner fra den meksikanske regjering enn dem han hadde mottatt i 1826. 

Legasjonen forflyttet seg til Brussel, deretter til Paris og til slutt til Firenze, hvor han i 1829 mottok de nevnte instruksjonene, som han anså som så usannsynlige og absurde at Vázquez, som anså dem som kontraproduktive, sa opp sin stilling for ikke å skade *«legasjonens og landets ære»*. Mexicos nye president, Guadalupe Victoria, godtok ikke hans avskjedssøknad, og med tanke på at misjonen til Roma bød på mange hindringer, begrenset han seg foreløpig til å be om at de vakante bispestolene i i Mexicos bispedømmer ble fylt, noe som var det mest presserende behovet, og som indirekte ville anerkjenne nasjonal uavhengighet. Med disse nye instruksjonene startet utsendingen Vázquez sitt arbeid den 20. juli 1830 og løste alle vanskelighetene med diplomatisk dyktighet.

Etter lange og iherdige forhandlinger under pave Pius VIIs og pave Gregor XVIs pontifikater, lyktes han med å få den meksikanske regjeringens ønsker imøtekommet, og følgelig ble prelatene José Miguel Gordoa y Barrios, Juan Cayetano José María Gómez de Portugal y Solis, Luis García Guillén, José Antonio Laureano de Zubiría y Escalante, José María de Jesús Belaunzarán y Ureña - og Francisco Pablo Vázquez selv - utnevnt til biskoper av de vakante bispedømmene, og ikke bare til apostoliske vikarer, slik Den hellige stol opprinnelig hadde hatt til hensikt å gjøre.

### Biskop av Puebla
Et konsistorium fant sted den 28. februar 1831, og lederen av den meksikanske legasjonen ble bispeviet den 6. april samme år av kardinal Carlo Odescalchi. Medkonsekrerende var kurieerkebiskop Costantino Patrizi Naro, og kuriebiskop Pedro Alcántara Jiménez O. Praem. 

Etter fullført oppdrag returnerte han til Mexico med sitt følge, ledsaget av kunstneren José Manzo fra Puebla.

Vázquez ankom Puebla etter å ha blitt innsatt som biskop den 2. juli 1831, og begynte å styre sitt bispedømme. Liberalismen tvang ham til å forlate sin hjord, men da han kom tilbake, grunnla han et kvinnefengsel med rehabiliteringsopplegg, og oppfordret Kjærlighetssøstrene til å ta vare på sykehusene og bistod fattighospitset. Han etterlot seg et rikholdig museum med malerier med originalverk av kjente kunstnere, verker han brakte med fra Europa.  Han la til det tredje nivå med sedertrehyller til *Palafoxiana*biblioteket, med respekt for den opprinnelige stilen etablert av biskop Francisco Fabián y Fuero, og skjenket det senere sitt personlige bibliotek. Han skrev pastorale og diplomatiske brev, er blitt en viktig del av arkivene i Puebla bispedømme; han oversatte Francisco Javier Clavijeros  *La Historia Antigua de México*, og Voltaires *Lettres anglaises ou Lettres philosophiques*, blant andre verker.

### Død
Det sies at hans svake helse, som fylte ham med sorg og tristhet, forverret seg på grunn av ankomsten av de amerikanske troppetrsom inntok Puebla under invasjonen i 1847. I myndighetenes fravær tilkalte det amerikanske militæret Vázquez for å overbringe sine proklamasjoner til folket. 

Han døde kort tid etter i Cholula den 7. november 1847.

Hans levninger hviler i Puebla-katedralen. Over hans grav, som ligger på gulvet i det sørøstlige hjørne av katedralen, kan man lese gravskriften han selv skrev: *Fieles, rogad a Dios por un pecador.* (Troende, be til Gud for en synder).

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop * Francisco Pablo Vásquez Bizcaíno (y Sánchez)* (1769-1847) *1831

## Referanser