FC Internazionale Milano i 1991–92

Football Club Internazionale Milano endte sesongen 1991-92 på 8. plass i Serie A.

Inters trener de fem foregående sesongene, Giovanni Trapattoni, var blitt lokket tilbake til . Som kompensasjon fremforhandlet Inters president Ernesto Pellegrini en avtale som innebar at den lovende midtbanespilleren Dino Baggio ankom på lån og Stefano Desideris overgang fra  ble betalt av Juventus.

På siste dag av sesongen i forveien oppstod en liten krise da Lothar Matthäus uttalte at han var på vei til . Inters ledelse ville ikke gi slipp på lagets viktigste spiller og fjorårets vinner av Ballon d'Or. Pellegrini ga Matthäus beskjed om å forbli i klubben han var kontraktfestet til.

På overgangsfronten sikret Inter seg flere tyske spillere. Matthias Sammer ble kjøpt fra . Med tre tyske spillere i klubben fra før av, forsøkte Inter å gjøre plass til Sammer ved å sende Andreas Brehme på utlån til  for å innfri regelen som begrenset antallet utenlandske spillere til tre. Da Brehme nektet, og ble støttet av lagkameratene Matthäus og Klinsmann, valgte Inter å låne Sammer tilbake til Stuttgart for sesongen. Lite oppmerksomhet ble gitt kjøpet av spissen Oliver Bierhoff, som umiddelbart ble sendt på utlån til nyopprykkede .

I angrepsrekken var Davide Fontolan nærmest å regne som en nysignering da han var tilbake fra en skade som holdt ham utenfor hele sin første sesong i klubben. Samtidig var Massimo Ciocci tilbake i klubben etter en god sesong på utlån til .

Etter Trapattonis avgang var Corrado Orrico ansatt som ny trener. Orrico hadde hatt en heldig hånd med  i lavere divisjoner. I Inter lykkes han ikke med å få sine ideer gjennom til spillerne. Sesongen ble begredelig fra start til slutt. I UEFA-cupen røk laget ut allerede i første runde etter tap mot portugisiske . En skuffende sluttplassering på åttendeplass i Serie A innebar at Inter mislykkes kvalifisere seg for en europacup for første gang på sytten år. Midtveis i sesongen tok Orrico konsekvensen av lagets svake innsats. Etter et tap for  i januar annonserte han sin avgang. I hans sted ansatte Inter Luis Suárez som et par måneder i forveien hadde gått fra jobben som landslagstrener for . Men skuta var allerede så vaklende at Luis Suárez ikke maktet å styre inn på rett kjøl. 

Lagets store problem var å score mål. Jürgen Klinsmann fant ikke veien til nettmaskene de tre første månedene av sesongen, og Lothar Matthäus maktet bare gjøre mål på straffespark før han i april pådro seg en langtidsskade som satte ham på sidelinjen de siste ukene av sesongen. Laget klarte ikke å gjøre mer enn to mål i noen enkeltkamp, og de 28 seriemålene laget scoret var det laveste antallet scorede mål av alle lagene over nedrykksstreken. Selv om Klinsmann, lagets presumtivt giftigste spiss, ikke scoret mer enn syv mål, var det likevel nok til at han endte opp som lagets toppscorer. Klinsmann og de to andre tyskerne, Matthäus og Brehme, som sammen hadde vært toneangivende på laget i flere år, forlot klubben etter sesongslutt.

## Drakt

## Tabell

### Tabellplassering per serierunde

## Kamper
### [[Serie A]]

### [[Coppa Italia]]

Inter vant 3-2 sammenlagt

Inter vant 4-3 sammenlagt

Inter tapte 1-3 sammenlagt

### [[UEFA-cupen i fotball for menn|UEFA Cup]]

Inter tapte 1-2 sammenlagt

## Spillerstatistikk

## Overganger sommer

## Overganger høst

## Spillere på landslag
Kun landskamper spilt mens klubbsesongen pågikk er medregnet.
 

 

 Italia U21

## Referanser


## Kilder
*