Lioba av Tauberbischofsheim

**Lioba av Tauberbischofsheim** (også **Leoba** eller **Leofgyth**; 710–782) var en engelsk nonne og misjonær som virket i Tyskland, æret som helgen av den katolske kirke.

Hun ble kalt til Tyskland av biskop Bonifatius, som sannsynligvis var hennes slektning.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun ble født som **Leofgyth** i Wessex inn i en adelig familie, det eneste barn til de eldre foreldrene Dynne og Æbbe. Moren hennes var i slekt med Bonifatius, og Bonifatius var en venn av faren hennes. Moren hennes hadde en drøm der hun skulle unnfange *«Kristi utvalgte/elskede»* barn. Denne drømmen fortalte også moren hennes at hennes avkom skulle leve et åndelig liv og tjene kirken. Navnet *«Leob»* betyr *«høyt elsket»*, der *Leofgyth* kommer fra gammelengelsk léof eller líf 'elsket, kjær' og gýþ eller gúþ 'kamp'.

Det sies at Leofgyth først ble gitt opplæring av abbedisse Edburga ved Minster-in-Thanet, men Dame Catherine Wybourne, O.S.B. hevder at indikasjonene for dette er svake, selv om Lioba sikkert kunne ha besøkt Thanet med jevne mellomrom.

### Nonne
Hun gikk inn i dobbeltklosteret Wimborne Minster  i Dorset som oblat, og ble betrodd abbedissen Tettas omsorg. Senere kom Lioba inn i fellesskapet som nonne. Nonnene i Wimbourne var dyktige til å kopiere og ornamentere manuskripter, og ble berømte for *[[Opus Anglicanum]]*, et fint håndarbeid som oppviste hyppig bruk av gull- og sølvtråder på rik fløyel eller lin, ofte dekorert med juveler og perler. Slikt engelsk broderi var svært etterspurt over hele Europa.

Hun levde som nonne også i benediktinerinneklostre i Kent og Wessex. Disse ordensinstituttene støttet Sankt Bonifatius i hans misjonsarbeid blant tyskerne. Willibald indikerer at både nonner og munker deltok på Winfred/Bonifatius' forelesninger i Nhutscelle, som ikke lå langt fra Wimbourne. Bonifatius opprettholdt korrespondanse med en rekke religiøse hus i Storbritannia. Lioba skrev til Boniftius og ba om hans forbønner for hennes foreldre.

Noen år senere bestemte han seg for å invitere noen nonner fra England for å etablere seg i forskjellige deler av Tyskland. I den forbindelse sendte han et brev til abbedisse Tetta der han ba henne sende Lioba og andre for å hjelpe til med hans oppdrag med å spre kristendommen i Tyskland.

Bonifatius ba spesifikt om Lioba fordi han trodde at mange ville dra nytte av hennes hellighet og gode eksempel. Lioba opplevde en gang en drøm der en lilla tråd kom ut av munnen hennes. Hun dro i tråden gjentatte ganger til hun rullet den til en ball. Arbeidet med dette forårsaket ekstrem utmattelse og resulterte i at hun våknet av drømmen. Av nysgjerrighet satte hun en annen nonne til å finne en nonne som var kjent for å avsløre profetier. Denne nonnen lyttet til forklaringen av drømmen og sa at denne drømmen representerte lederskapet som Lioba skulle utøve, og at hun var bestemt til å bli en klok lærer og en stor rådgiver.

### Misjonær
I 748 reiste Lioba, sammen med Thekla og andre, til Tyskland for å hjelpe Bonifatius i hans apostoliske arbeid.

Bonifatius etablerte et kloster i den frankiske byen Tauberbischofsheim, hvor hun ble abbedisse. Han betrodde henne stor autoritet, og Rudolf av Fulda indikerer at hun ikke bare var ansvarlig for sitt eget hus, men for alle nonnene som arbeidet med Bonifatius. I 754, da Bonifatius forberedte en misjonsreise til Frisland, ga han sin klosterkåpe til Lioba for å indikere at hun var hans delegat når han var borte.

Hun var en lærd kvinne, og i de påfølgende årene var hun involvert i grunnleggelsen av nonneklostre i Kitzingen og Ochsenfurt. Hun hadde en ledende rolle i evangelisering av sitt område, og hun ble  kreditert for å ha dempet en storm med sin kommando. I tillegg konsulterte biskopen i Fulda henne, og hun var den eneste kvinnen som fikk lov til å gå inn i klostre i Fulda for å rådgi de kirkelige lederne om spørsmål om klosterstyre. Hun var også favorisert ved Pippin IIIs hoff, og Hildegard, Karl den stores kone, var hennes venninne.

På eldre dager trakk hun seg tilbake sammen med noen få andre angelsaksiske nonner til en eiendom i nærheten av Mainz, i Schornsheim. Eiendommen ble gitt av Karl den store til hennes eksklusive bruk.

## Død
Hun døde rundt eller på den 28. september 782. Bonifatius' testamente hadde opprinnelig bestemt at Lioba skulle begraves i hans egen grav. Da Lioba døde, ble hun imidlertid plassert i en grav i nærheten av hans.

## Ettermæle
Lioba ble hyllet for mange mirakler: hun reddet en landsby fra brann; reddet en by fra en forferdelig storm; beskyttet omdømmet til nonnene i sitt kloster; og reddet livet til en annen nonne som var alvorlig syk – alt oppnådd gjennom bønn. Ifølge Rudolf av Fulda var Leobas grav åsted for mange mirakler. Disse miraklene var blant annet: å befri en mann fra tett bundne jernringer rundt armene, og kurere en mann fra Spania for hans rykninger. På grunn av disse miraklene, hvorav noen ble bevitnet av Rudolf, ble Liobas relikvier translatert to ganger for å sikre deres sikkerhet.

I 838 skrev Rudolf av Fulda verket *Vita Leobae abbatissae biscofesheimensis*,  en biografi om den hellige nonnen. Foranledningen til dette skriftet var den andre translasjon (flytting) av hennes relikvier.

Levningene hennes, som opprinnelig ble oppbevart i kollegiatkirken i Fulda, ble fraktet til det nærliggende klosteret Petersberg i 836/838 av abbed Rabanus Maurus, og deretter brakt tilbake til byen etter flere plyndringer som rammet området mellom det 10. og 14. århundre. Hodeskallen til Sankt Lioba ble returnert til krypten i *St. Peters kirke* i Petersberg i 1995.

## Referanser

## Eksterne lenker

* 
*
* Rudolf of Fulda: Life of Leoba, Medieval Source book