Near Space Network

**Near Space Network** (**NSN**) er et verdensomspennende nettverk av bakkebaserte radiokommunikasjonsantenner og geostasjonære satellitter som brukes til kommunikasjon med satellitter, romfartøyer og andre objekter som går i bane i nærheten av Jorden. Nettverket kan kommunisere på en avstand av opp til omkring 2 millioner kilometer, noe som betyr at både Månen og Lagrange-punktene er innenfor rekkevidde. Near Space Network styres og administreres av NASAs Goddard Space Flight Center i Maryland, USA.

Nettverket benytter både statlige og kommersielle aktører. De geostasjonære TDRS-satellittene er NASAs, og (per 2023) er 8 av de 13 oppskutte fremdeles operative (7 i drift og én i reserve). Internasjonale deltagere omfatter per 2023 svenske SSC, norske KSAT og Sør-Afrikas SANSA.

## Historie
På midten av 1950-tallet (før NASA var opprettet) begynte USA å bygge antennenettverket *Minitrack* for å fange opp signaler fra USAs første satellitt. Imidlertid endte Minitrack i stedet opp med å følge *[[Sovjetunionen]]s* - og verdens - første menneskapte satellitt, Sputnik 1 i 1957. Minitrack ble videreutviklet til *Satellite Tracking and Data Acquisition Network* (STADAN).

Med stadig mer avanserte satellitter - og USAs ambisjoner om bemannede romferder - Mercury-programmet, ble et nytt antennenettverk bygd, først kalt *Mercury Space Flight Network* (MSFN - senere omdefinert til *Manned* Space Flight Network). STADAN og MSFN vokste og ble mer omfattende, og ble begge brukt under Apollo-programmet - det ene til telemtri-data, og det andre til direktekommunikasjon (CapCom - Capsule Communicator). Australia bidro med flere bakkestasjoner, og stasjonen nær Honeysuckle Creek var den som mottok levende bilder av Neil Armstrongs første steg på månen under Apollo 11-ferden (antennen ble i 1984 flyttet til Tidbinbilla der Deep Space Network per 2023 har en av sine tre bakkestasjoner). I 1975 ble STADAN og MSFN slått sammen til *Spaceflight Tracking and Data Network* (STDN).

Begrensningene til bakkebasert radiokommunikasjon for kommunikasjon med objekter i lav jordbane (innenfor rekkevidde bare omkring 15% av omløpet) gjorde at NASA forsto at radiokommunikasjonen måtte ha radiolinker i rommet - nærmere bestemt i form av geostasjonære satellitter. I 1983 ble de første satellittene i *Tracking and Data Relay Satellite* (TDRS-systemet) skutt opp. Dette førte til at kommunikasjonssystemet på slutten av 1980-tallet ble delt opp i to nettverk; det rombaserte Space Network (SN) med TDRS-satellittene, og det (sterkt reduserte) bakkebaserte Ground Network (GN). Ground Network ble til Near Earth Network som i oktober 2020 ble slått sammen med Space Network (SN) og omdøpt Near Space Network.

## Norsk deltagelse

Kongsberg Satellite Services (KSAT) er bidragsyter i den kommersielle delen av nettverket. Selskapets bakkestasjoner på Svalbard, ved forskningsstasjonen Troll i Antarktis (TrollSat), og i Punta Arenas i Chile er per 2023 en del av Near Space Network.

## Referanser


## Kilder
* NASA: Near Space Network (NSN) Overview Besøkt 23. desember 2024
* New Space Economy: What is NASA's Near Space Network? ''(publisert 27. mars 2023)'' Besøkt 22. juli 2023
* NASA: What is the Near Space Network? ''(februar 2021)'' Besøkt 22. juli 2023
* NASA History Division: Read You Loud and Clear! ''(pdf 8 MB, publisert 2008)'' Besøkt 22. juli 2023

## Eksterne lenker
* NASA: NSN DTE Now (viser sanntids-kommunikasjon til/fra bakkestasjonene Besøkt 23. juli 2023
* NASA: NSN SR Now (viser sanntids-kommunikasjon til/fra TDRS-satellittene) Besøkt 23. juli 2023