Brigitte Fontaine

**Brigitte Fontaine** (født 1939) er en fransk sangeri innen avantgardemusikk.

Hun har brukt en rekke uvanlige musikalske stiler, smeltet sammen rock and roll folk, jazz, electronica, spoken word poesi og world. Hun har samarbeidet med Stereolab, Michel Colombier, Jean-Claude Vannier, Areski Belkacem, Gotan Project, Sonic Youth, Antoine Duhamel, Grace Jones, Noir Désir, Archie Shepp, Arno og The Art Ensemble of Chicago. I tillegg er hun også romanforfatter, dramatiker, poet og skuespiller.

## Tidlig liv
Som datteren til to lærere, utviklet Brigitte Fontaine en interesse for skriving og drama veldig tidlig. Hun tilbrakte barndommen i små landsbyer i Finistère, deretter i Morlaix.17 år gammel flyttet hun til Paris for å bli skuespiller.

I 1971 var hun en av kvinnene som signerte Manifesto of the 343, og innrømmet offentlig å ha tatt abort på et tidspunkt da det var ulovlig i Frankrike.

## Kunstnerisk oversikt

### 1963–1968
I 1963 vendte hun seg mot sangen og dukket opp i flere parisiske teatre der hun tolket sine egne verk. I 1964 varmet hun opp for Barbara og George Brassens show på Bobino . Likevel ga hun ikke opp teater. Sammen med Jacques Higelin og skuespilleren Rufus skapte hun stykket *Maman j'ai peur* ("Mamma jeg er redd"), som først spilte på Vieille-Grille-teatret, og deretter på Théâtre des Champs-Élysées . Den møtte en så stor suksess blant kritikere og publikum at den spilte i Paris i mer enn to sesonger og turnerte i hele Europa.

I 1965 og 1968 ga hun ut to album, ett jazz og ett avant-pop, samt to 45-ere med Jacques Higelin. I 1969 begynte hun det som skulle bli et langt samarbeid med den kabylske musikeren Areski Belkacem . Hun skapte Niok sammen med Belkacem og Higelin, et nyskapende show med teater og sang, for Lucernair-teatret. Like etter skrev Fontaine en serie verk i frie vers og prosa som omfattet showet *Comme à la radio* på Théâtre du Vieux-Colombier før det ble omgjort til et album med samme navn . Dette albumet ble spilt inn med Art Ensemble of Chicago og markerer et rent brudd med tradisjonelle franske sanger, og bygger de første broer til verdensmusikk .

### 1969–1979

Brigitte Fontaine ble en hovedfigur i den franske undergrunnen. Gjennom et halvt dusin album,  hvorav de fleste ble utgitt gjennom det uavhengige merket Saravah, utforsket Fontaine forskjellige poetiske verdener. Hun ga avkall på bruken av rim, og ved å bruke "talk-over" innimellom, spilte hun inn sanger som tok for seg emner med humor eller tyngdekraft, avhengig av stemningen, så forskjellige som døden ("Dommage que tu sois mort"), livet ("L'été, l'été"), fremmedgjøring ("Comme, love à la radio"). t'aimerai"), sosial urettferdighet ("C'est normal"), ulikheten mellom kjønnene ("Patriarcat") og rasisme ("Y' a du lard"). Hun viste også hvordan hun skulle bagatellisere seg selv ("L'Auberge (Revolution)"). Fontaine spilte inn disse sangene med svært få midler, og ofte på to spor. 

Fordi de veksler mellom pop, folkemusikk, elektro og verdensmusikk, er albumene *[[L'Incendie]]* og *[[Vous et Nous]]* av Areski-Fontaine-duoen blant de mest uklassifiserbare platene på den franske scenen. Nesten tretti år senere er det internasjonale publikumet til disse LP-ene (siden re-redigert for CD) sammenlignbart med det til kultplaten *[[Histoire de Melody Nelson]]* av Serge Gainsbourg og Jean-Claude Vannier, spesielt på grunn av de entusiastiske bemerkningene fra medlemmer av bandet Sonic Youth i den engelsktalende pressen.

### 1980–1990
For Brigitte Fontaine og hennes partner, Areski Belkacem, var 1980-tallet en stille periode. Langt fra innspillingsstudioet viet hun seg til skriving og teater. Hun var stadig aktiv, og dukket både opp på scenen i Quebec, fremførte skuespillet sitt *2. akt* i en storslått turné i den fransktalende verden, tolket *Les Bonnes* av Jean Genet i Paris, og ga ut en roman (*Paso doble*), samt en novellesamling (*Nouvelles de l'exil*). I 1984 spilte hun inn en singel ("Les Filles d'aujourd'hui").

Etter å ha spilt en serie konserter i Tokyo og andre store japanske byer, måtte hun vente i omtrent fem år på at et fransk selskap skulle distribuere hennes nye album *[[French corazon]]* (skrevet og komponert i 1984, og utgitt i Japan i 1988). Etter å ha blitt sendt på fransk fjernsyn, forberedte videoen til singelen "Le Nougat", regissert av tegneseriekunstneren Olivia Tele Clavel, publikum for sangerens store retur til den franske scenen som startet med en konsert i 1993 på Bataclan .

### 1990–2001
På 1990-tallet beveget Brigitte Fontaine seg nærmere de musikalske verdenene til Björk og Massive Attack ved å teste nye, mer elektriske musikalske former og spesielt mer elektroniske former enn før. Tekstene hennes markerer en retur til en mer klassisk, versifisert form. Utgivelsen av albumet hennes *[[Brigitte Fontaine|Genre humain]]*, i 1995, fikk stor suksess (mer fra kritikernes side enn hos publikum) med overraskende titler som "Conne" (produsert av Étienne Daho ), lyriske titler som " La Femme à barbe " (produsert av Les Valentins), og poetiske som "Il se mêle à tout ça (produsert av Yann Cortella og Areski Belkacem).

I 1997, mens hun ga ut en ny roman (*La Limonade bleue* , spilte hun inn *[[Brigitte Fontaine|Les Palaces]]* og dets signaturspor "Ah que la vie est belle!". Albumet, som ble svært godt mottatt av pressen, er beriket av samarbeidet med Areski Belkacem, Jacques Higelin og Alain Bashung .

### 2001 –
Albumene hennes *[[Kékéland]]* (2001) og *[[Rue Saint Louis en l'Île]]* (2004) nøt godt av prestisjetunge samarbeid med artister som Noir désir (som hun også skrev og spilte inn det 23 minutter lange sporet *L'Europe* på des Visages des Figures sammen med ), Sonic Youth, -, Shepp, Archie, Project osv. I 2005, etter at hun gjennomførte en serie konserter med sitt vanlige band (men også med La Compagnie des musiques à ouïr), ga hun ut en ny roman, *La Bête curieuse*, hvis erotiske stemning forutså tonaliteten til hennes sekstende album, *Libido* (2006) noe. Dette nye albumet fornyet konsertene hennes med en livlig energi og ga dem en veldig "barokk 'n' roll" stemning, der Teresa av Avila, Sufis, Hollywood-filmer og Melody Nelson blir påberopt.

I oktober 2006 dukket Fontaine opp på Barbican Centre i London sammen med Jarvis Cocker, Badly Drawn Boy og andre engelske artister, for den første offentlige tolkningen av den mytiske "Histoire de Melody Nelson". I januar 2007 dukket hun opp på scenen med den grafiske romanforfatteren Blutch på Angoulême International Comics Festival . 29. mars 2007 investerte hun i Olympia music hall, støttet av vennene Jacno, Arthur H, Christophe, Anaïs, Jacques Higelin, Maya Barsony og Jean-Claude Vannier . I april spilte hun på musikkfestivalen Printemps de Bourges og deltok i sin beundrer fra Quebec Pierre Lapointes konsert for en duo av "La Symphonie pastorale". Etter å ha holdt en serie intime konserter gjennom hele september, på en lekter ankret under Pont des Arts ved Seinen i Paris, turnerte Fontaine i hele Frankrike. Mellom to konserter gikk hun inn i studio med Olivia Ruiz for å spille inn en ny singel, "Partir ou rester", som hun skrev tekstene til.

I februar 2008 ga hun ut en ny roman, *Travellings* av Flammarion, mens Benoît Mouchart skrev en monografi om hennes liv og arbeid ("Brigitte Fontaine, intérieur/extérieur"), utgitt av Panama. Et nytt album med tittelen *[[Prohibition]],* produsert av Ivor Guest, inkludert samarbeid med Grace Jones og Philippe Katerine ble deretter utgitt høsten 2009. Tekstene til dette nye verket markerer Brigitte Fontaines retur til en antiautoritetspolitisk posisjon.

I mars 2011 ga hun ut et nytt album, også dette produsert av Ivor Guest. Det heter *[[L'un n'empêche pas l'autre]]*, og består først og fremst av duetter, blant annet dansesporet 'Dancefloor' med Grace Jones, som Polydor lastet opp på deres offisielle side.  I 2013 ga hun ut sitt siste album, kalt *[[J'ai l'honneur d'être]]* . Videoen til den første singelen "Crazy Horse" er regissert av Enki Bilal .

## Referanser


* Benoît Mouchart, *Brigitte Fontaine, intérieur/extérieur*, utgaver Panama-Archimbaud, 2008

## Eksterne lenker
* Brigitte Fontaine på Europopmusic.eu  (engelsk)
*