Landbruksselskap

**Landbruksselskap** er organisasjoner som har forbedring og utvikling av landbruket som hovedformål. 

«Landbruksselskap» brukes også som en betegnelse på virksomheter som driver med landbruksproduksjon i en eller annen selskapsform. De kan være organisert som enkeltpersonforetak, aksjeselskap, samvirker eller stiftelser. 

## Historikk
Fysiokratene spilte en betydningsfull rolle i opplysningstiden på 1700-tallet. De betraktet landbruket som den eneste form for produksjon som kunne øke en stats rikdom. De mente at jordbruket var unikt fordi det produserte et fysisk overskudd: Dyr formerte seg; korn ga mer avling enn det som ble sådd. Det var derfor viktig at jordbruket ble drevet effektivt. I løpet av 1700-tallet oppdaget konge og statsmakt at bøndene i Danmark–Norge, ikke minst i Norge, drev et jordbruk som var mindre effektivt enn kongen ønsket. Embetsmenn, og etter hvert også agronomer, ble sendt over hele Danmark–Norge for å dokumentere dagens tilstand og foreslå forbedringer.

Landhusholdningsselskapene i Norge ble stiftet på 1800-tallet for å bedre landbrukets produksjon og effektivitet. Selskapene ble opprettet etter mønster fra Det Kongelige Danske Landhusholdningsselskab. Dette var stiftet i 1769 etter forbilde fra England.

Det Kongelige Danske Landhusholdningsselskab ble stiftet for å forbedre driften i jordbruket. Etter hvert ble det opprettet lokale landhusholdningsselskaper i Norge, som overtok mye av den rollen Det Kongelige Danske Landhusholdningsselskab hadde hatt. i 1809 ble de samlet i det nystiftede Det Kongelige Selskap for Norges Vel. 

Landhusholdningsselskapene innførte nye jordbruksteknikker og plantesorter. De spredte kunnskap og introduserte nye redskaper og metoder, holdt kurs, foredrag og utstillinger, og de delte ut premier til dyktige bønder. Som en del av opplysningsarbeidet premierte man også dem som kunne levere skriftlige avhandlinger med forslag til forbedringer og nyvinninger. Den første prisutdelingen fant sted i 1771. 

«I 1919 vedtok Stortinget at det skulle opprettes et Landbruksråd, og at hvert fylke skulle ha et landbruksselskap. Fylkestinget skulle velge et av styremedlemmene. Loven påla også fylkeslandbruksselskapene å velge et styre med balanse mellom gårdbrukere og småbrukere. Samtidig ble ordningen med personlig medlemskap for bønder avviklet. Bare lokale bondelag, bonde– og småbrukerlag og jordbrukslag kunne tegne medlemskap i fylkeslandbruksselskapet.» Dermed fikk disse selskapene en rolle i den offentlige landbruksforvaltningen. I 1993 ble landbruksforvaltningen endret. Fylkeslandbrukskontorene ble en del av fylkesmannsembetene, mens landbrukskontorene ble kommunale fra 1. januar 1994. Etter dette fikk landbruksselskapene en ny rolle som ideelle stiftelser, der formålet er å forvalte kapitalen i selskapenes fond til utvikling av landbruket i fylket. 

Etter hvert som landbruket ble modernisert, utviklet mange av landhusholdningsselskapene seg til felleskjøp, som organiserte felles innkjøp og salg av jordbruksprodukter.

Landhusholdningsselskapene var en viktig drivkraft i moderniseringen av norsk landbruk og la grunnlaget for dagens felleskjøp og landbruksorganisasjoner. 

## Referanser


## Eksterne lenker