Aukrust-modellen

**Aukrust-modellen**, også kalt **hovedkursteorien,** er en økonomisk modell publisert i 1977 av den den norske samfunnsøkonomen Odd Aukrust. Modellen består av syv likninger som beskriver sammenhengen mellom lønnsvekst, priser, produktivitet, inflasjon, valutakurs, og nedleggelsesrate i konkurranseutsatt (eksportrettet) sektor i en liten, åpen økonomi.   

Modellen gir et analytisk og formelt samfunnsøkonomisk argument for hvordan lønnsforhandlinger bør organiseres, og har hatt stor innflytelse ved at den har gitt opphav til den norske frontfagsmodellen.

Modellens sentrale egenskap er skillet mellom skjermet s-sektor, som kun selger varer på det norske markedet, og konkurranseutsatt k-sektor, som eksporterer varer og konkurrerer med utenlandske aktører. En sentral forutsetning er at arbeidskraften mellom de to sektorene er mobil, og at lønnen i de to sektorene derfor er den samme. Om lønningene bestemmes i skjermet sektor, som kun selger varer i Norge, vil disse normalt være høyere enn i eksportrettet sektor, ettersom bedriftene ikke konkurrerer med utlandet og dermed kan ha høyere kostnader. Når disse lønningene beveges over i eksportbedriftene som konkurrerer med andre med lavere lønnskostnader, vil disse miste konkurranseevnen og måtte si opp ansatte. Den sentrale teorien modellen fremmer er derfor at lønnsveksten i Norge bør bestemmes av forhandlinger i eksportbedriftene, for å bevare norsk konkurransekraft og arbeidsplasser i eksportsektoren.

## Historie
Modellen ble utformet av Utredningsutvalget for inntektsoppgjørene, som var et offentlig utvalg nedsatt av Per Bortens regjering i 1966. Utvalget besto av Odd Aukrust, som da var seksjonssjef i Statistisk Sentralbyrå og leder for utvalget, samt samfunnsøkonomene Fritz C. Holte og Gerhard Stoltz. Rapporten der Aukrust-modellen var inkludert ble publisert av Statistisk Sentralbyrå i 1977. 

## Utregning og forklaring av modellen
Modellen består av syv likninger som beskriver sammenhengen mellom lønnsvekst, priser, produktivitet, inflasjon, valutakurs, og nedleggelsesrate i konkurranseutsatt (eksportrettet) sektor. Modellens sentrale egenskap er skillet mellom skjermet s-sektor, som kun selger varer på det norske markedet, og konkurranseutsatt k-sektor, som eksporterer varer og konkurrerer med utenlandske aktører. En sentral forutsetning er at arbeidskraften mellom de to sektorene er mobil, og at lønnen i de to sektorene derfor er den samme. 

**Lønnsnivå** 

Modellens to første likninger beskriver lønnsveksten *w* i skjermet s-sektor og konkurranseutsatt k-sektor, som en lineær approksimasjon av prisene på innsatsfaktorene *p<sub>s</sub>* og *p<sub>k</sub>* og produktiviteten *z<sub>s</sub>* og *z<sub>k</sub>.* Lønnsveksten er altså summen av prisøkning og økningen i produktivitet. Legg merke til at *w* er den samme for *s* og *k-*sektor; dette fordi arbeidskraften er mobil. *k* er en hypotetisk konstant for nedleggelsesraten i konkurranseutsatt sektor – denne fanger opp at nedleggelsesraten stiger når lønnen w øker mens prisene *p<sub>k</sub>* og produktiviteten *z<sub>k</sub>* holdes konstante. 

*1) w = p<sub>s</sub> + z<sub>s</sub>*

*2) w = p<sub>k</sub> + z<sub>k</sub> + k*

**Prisnivå**

Modellens to neste likninger beskriver prisstigning internasjonalt *p<sub>i</sub> ,* og i konkurranseutsatt sektor *p<sub>k</sub>*. Prisstigningen er gitt ved en lineær approksimasjon av prisøkningen målt i euro *q* og endringer i valutakursen *v.*  

*4) p<sub>i</sub> = q<sub>i</sub> + v*

*3) p<sub>k</sub> = q<sub>k</sub> + v*

**Fundamental lønnsvekst** 

Når likning 1)–4) kombineres får vi den fundamentale lønnsveksten, som er en sum av prisøkninger i k-sektor *q<sub>k</sub>* , økning i valutakurs *v,* og produktivitetsvekst *z<sub>k.</sub> k* fanger opp at økt lønnsvekst fører til nedleggelser hvis *q<sub>k</sub> ,v* og *z<sub>k</sub>* holdes konstante.

*5) w = q<sub>k</sub> + v + z<sub>k</sub> + k*

**Inflasjon** 

Likning nummer 6 beskriver inflasjonen *π .* Denne er gitt som summen av internasjonal prisstigning *p<sub>i</sub>* ganget med importandel *α,* og nasjonal prisstigning *p<sub>s</sub>* ganget med *(1−α),* som er andelen konsum rettet mot norske varer. 

*6) π = αp<sub>i</sub> + (1−α)p<sub>s</sub>*

*1) p<sub>s</sub> = w – z<sub>s</sub>* settes inn i 6) for å få priser som endogen variabel: 

*6.1) π = αp<sub>i</sub> + (1−α)(w – z<sub>s</sub>)*

**Hovedkurslikningen** 

Når likning 4), 5) og 6.1) kombineres får vi hovedkurslikningen *7.1),* der lønnsveksten *w* er en endogen variabel gitt ved 

*7) π = α(q<sub>i</sub> + v) + (1−α)(q<sub>k</sub> + v + z<sub>k</sub> + k – z<sub>s</sub> )*

*7.1) π = αq<sub>i</sub> +(1−α)q<sub>k</sub> + v + (1−α)(z<sub>k</sub> + k − z<sub>s</sub> )*

Hovedkurslikningen forteller at når konkurranseutsatt sektor er lønnsledende, og lønnsveksten i konkurranseutsatt sektor bestemmer lønnsveksten i s-sektor, er inflasjonen gitt som en veid sum av prisimpulsen på importerte konsumvarer (med vekt *α*) og prisveksten på skjermede varer (med vekt *1−α*). Prisveksten på skjermede varer er i sin tur bestemt av lønnsveksten, som igjen er bestemt av lønnsevnen i konkurranseutsatt sektor korrigert for s-sektors produktivitetsvekst, *z<sub>s</sub>*.

## Referanser