Luigj Bumçi

**Luigj Bumçi** (1872–1945) var en albansk katolsk biskop og politisk skikkelse. Han var en svært pragmatisk personlighet, medvirket til at byene Korçë og Gjirokastër ble bevarte som albanske, i den nye albanske stat. Han deltok også i et statskupp.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Dom Luigj Bumçi ble født i Shkodër, den gang i Scutari Vilayet i den albanske del av Det osmanske rike, den 7. november 1872, i en albansk katolsk familie. Han var nevø av forfatteren og Rilindas Pashko Vasa.

### Prest
Bumçi utdannet seg til prest i fødebyen sin. Han ble presteviet 3. mai 1903.

### Biskop av Lezhë
Han ble den 18. september 1911 utnevnt til biskop av Lezhë. Han ble bispeviet den 10. desember 1911 av erkebiskop Jacobus Sereggi av Shkodrë; medkonsekrerende var erkebiskop av Primo Bianchi, erkebiskop av Durrës, og biskop Bernardin Shlaku biskop av Pult.

### Med politisk engasjement
I 1918 deltok han i kongressen i Durrës og ble valgt til minister uten portefølje i Turhan Pashas regjering fremstod som resultat av kongressen. I 1919 ble han sendt av regjeringen for å lede den albanske delegasjonen til Fredskonferansen i Paris. Han formidlet via pave Benedikt XV for å motsette seg Venizelos-Tittoni-avtalen om deling av Albania mellom Italia og Hellas. Han deltok også i kongressen i Lushnje i januar 1920, og som representant for det katolske samfunn ble han valgt inn i det fire medlemmer store Høyregentskapet (Høyrådet; albansk: *Këshilli i Lartë i Regjencës*).

Han brukte all sin innflytelse for å gjøre det mulig for Gurakuqi å bli valgt i valget i april 1921. Sammen med Aqif Pasha Biçaku og andre politiske skikkelser organiserte de statskuppet i den første uken av desember 1921 med den overbevisning at det ble gjort for å redde nasjonen, et trekk som tvang viseminister Pandeli Evangeli til å trekke seg. Han ble avskjediget fra sin stilling som regent i Høyrådet 22. desember, utvist fra denne deltakelsen av regjeringen under Ahmet Zogu. og ble erstattet av Ndoc Pistulli i regentskapet.

Han levde i eksil fra 1922 til 1924 – en tid da huset hans også ble brent ned.

Biskop Bumçi vendte tilbake til hjemlandet og tok seg etter råd fra Vatikanet seg av bispedømmets velferd. Han opprettholdt et nært forhold til Gjergj Fishta og Luigj Gurakuqi. Han lobbyet mye for å gjøre det mulig for Gurakuqi å bli medlem av Albanias folkeforsamling.

Biskop Luigj Bumçi trakk seg tilbake fra embedet som biskop av Lezhë den 1. september 1943.

Han ble arrestert av de kommunistiske myndighetene som kom til makt rett etter Andre verdenskrig. Utsiktene til kommunistisk terror hang over Albania. Utslitt og nedbrudt av alderdom og kommunistiske avhør døde han den 1. mars 1945, i en alder av 72 år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Kardinal Flavio Chigi den eldre (1631–1693) *1686
* Kardinal Giovanni Antonio Guadagni (1674–1759) *1724
* Kardinal Christoph Bartholomäus Anton Migazzi von Waal und Sonnenthurn (1714–1803) *1751
* Biskop Michael Léopold Brigido von Marenfels und Bresoviz (1742–1816) *1788
* Erkebiskop Sigismund Anton von Hohenwart (1730–1820) *1791
* Biskop Augustin Johann Joseph Gruber (1763–1835) *1816
* Erkebiskop Franz Xavier (Franciszek Ksawery) Luschin (Luszin) (1781–1854) *1824
* Erkebiskop Josip Godeassi (1788–1861) *1840
* Biskop Marko Kalogjera (Calogerà) (1819–1888) *1856
* Erkebiskop Pasquale Guerini (1821–1911) *1879
* Erkebiskop Jacobus Sereggi (1861–1922) *1905
* Biskop *Luigj Bumçi* (1872–1945) *1911

## Referanser