Víctor Manuel Sanabria Martínez

**Víctor Manuel Sanabria Martínez** (1899–1952) var costaricansk katolsk erkebiskop av San José de Costa Rica fra 1940 til 1952. 

Han er en emblematisk skikkelse i Costa Ricas historie, ikke bare for sitt kirkelige arbeid, men også for å være en av Costa Ricas sosiale reformatorer på 1940-tallet, takket være hans standhaftige støtte til landets arbeiderbevegelse, som kulminerte i undertegningen av artikkelen om sosiale garantier i Costa Ricas grunnlov. Han ble erklært som *[[Benemérito de la Patria]]* (fremtredende borger av nasjonen) i 1959. Han er blitt anført som den viktigste biskopen av Costa Rica i første halvdel av det 20. århundre.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Víctor Sanabria Martínez ble født som den yngste av syv barn av Juana Martínez Brenes og Zenón Sanabria Quirós. Han gikk på barneskolen i Cartago, deretter *Colegio Seminario*, drevet av tyske vincentinere, og deretter presteseminaret i San José. Blant lærerne hans var Guillermo Hennicken, Juan Koch og José Ohlemüller. I 1918 ble han sendt til Roma for videre studier, og der ble han ordinert til diakon.

### Prest
Den 9. oktober 1921 ble Víctor Sanabria Martínez ordinert til prest for erkebispedømmet San José de Costa Rica. I Roma leverte han et doktorgradsaarbeid i kirkerett ved Det pavelige universitet Gregoriana den 13. juni 1921, og den ble godtatt *[[summa cum laude]]*. Etter å ha returnert til Costa Rica, arbeidet han i menigheten *San Nicolás de Tolentino* og senere i menigheten *San Ignacio de Acosta*.

I menigheten *San José* ble Martínez utnevnt til kannik og ble deretter administrator og kansler for det apostoliske nuntiatur i byen. I 1935 utnevnte erkebiskop Rafael Otón Castro Jiménez ham til generalvikar i erkebispedømmet San José.

### Biskop av Alajuela
Pave Pius XI utnevnte ham til biskop av Alajuela den 12. mars 1938. Den apostoliske nuntius til Costa Rica, erkebiskop Carlo Chiarlo, ordinerte ham til biskop den 25. april samme år. Hans medkonsekratorer var Rafael Otón Castro Jiménez, erkebiskop av San José, og Juan José Maíztegui y Besoitaiturria, erkebiskop av Panama.

### Erkebiskop av San José
Etter Rafael Castro Jiménez' død i desember 1939, utnevnte pave Pius XII ham til erkebiskop av San José 7. mars 1940. Hans innsettelse fant sted den 25. april samme år.

Rafael Ángel Calderón Guardias regjering gjenåpnet kirkelige utdanningsinstitusjoner. Arbeids- og sosiallovgivningen gitt av denne regjering, som var avhengig av en koalisjon i parlamentet mellom Vanguardia Popular, ledet av Manuel Mora Valverde, og Partido Republicano Nacional, ledet av Rafael Ángel Calderón Guardia, skylder Sanabrias innflytelse sin tilkomst.

Borgerkrigen i 1948 avsluttet denne koalisjonen, og Sanabria ble en av de ledende skikkelsene i *Junta Fundadora de la Segunda República* (grunnlegger av den andre republikk). Der klarte han å få forent visjonene fra denne grunnleggene junta og kirkens ideer til én visjon, slik at det costaricanske folk kunne vende tilbake til brorskap som historisk hadde preget det.

Víctor Sanabria Martínez grunnla erkebispedømmets gutteseminar og ga drivkraft til Katolsk Aksjon. Den 31. juli 1950 grunnla han kirkekringkasteren *Radio Fides*, som begynte å sende den 25. juli 1952.

Hans mest bemerkelsesverdige prestasjon var hans bidrag til utarbeidelsen og hans konstante støtte til kunngjøringen av republikkens sosiale lover, innlemmelsen av kapittelet om sosiale garantier i den politiske grunnlov og arbeidsloven. Erkebiskop Sanabria bidro effektivt til å sikre at costaricanere skulle nyte godt av fordeler som betalt ferie, trygd, helse-, fødsels- og uføretrygd, sluttvederlag og andre goder fra arbeidsgiverne. 

Sanabria var forsker innen historie, spesielt innen costaricansk kirkehistorie, og dessuten inkluderte hans interesse genealogiske studier. Han var medlem av *Academia de Historia de Costa Rica*, av * Academia de la Lengua*, av *Academia Bolivariana*, og av andre institusjoner. Han levde et beskjedent og enkelt liv.

### Død
Erkebiskop Sanabria døde plutselig av et hjerteinfarkt den 8. juni 1952. Han var bare 53 år gammel og hadde vært biskop i fjorten år.

I februar 2017 presenterte det costaricanske hierarki sitt materiale til Kongregasjonen for helligkåringer i Vatikanet for innledelsen av en saligkåringsprosess.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Carlo Chiarlo (1881-1964) *1928
* Erkebiskop *Víctor Manuel Sanabria Martínez* (1899-1953) *1938

## Referanser