Myrina (Mysia)

**Myrina** (gresk: Μυρίνα) var under den greske antikken en by (polis) i den greske bosetningen Aeolis nordvestlige delen av Anatolia (Lilleasia) langs kysten av Egeerhavet, og den sørlige delen av Mysia, mellom byen Kyme og elven Kaikos’ munning. Den lå 40 stadier (7,6 km) sørvest for byen Gryneion. Byen ble nevnt allerede av Herodotos og fantes fortsatt på slutten av 1200-tallet e.Kr. Det tidligere bispesetet er nå et latin-katolsk titulært bispesete.

Den antikke byen, som ikke lenger eksisterer, antas å være overbygget av det moderne Sandarlik ved munningen av Koca Çay, fem km nord for den moderne tyrkiske byen Aliağa i İzmir-provinsen, nær Kalavasari.

## Historie

Det ble sagt at byen ble grunnlagt av én legendarisk Myrinos før de andre aoliske byene, eller av den like legendariske amasonen Myrina. Den persiske kong Artaxerxes II (død 358 f.Kr.) ga makten over Myrina og Gryneium til Gongylos fra Eretria på det greske fastlandet som hadde blitt forvist fra fødebyen sin for å favorisere Perserrikets interesser.

Myrina var et svært sterkt militært sted, men ikke særlig stort, men hadde en god havn. Plinius den eldre nevner at byens produksjon av østers var berømt, og at byen hadde tilnavnet Sebastopolis. Den langt senere forfatteren Georgios Synkellos nevnte at byen også ble Smyrna.

En inskripsjon forteller at Myrina var en del kongeriket Pergamon på 200-tallet f.Kr. I en periode var Myrina okkupert av Filip V av Makedonia, men romerne tvang ham til å evakuere det og erklærte stedet fritt. Under romersk styre var Myrina en del av den romerske provinsen Asia Prima. Byen ble rammet av alvorlige jordskjelv to ganger; først gang år 17 e.Kr. under Tiberius’ regjeringstid, og da fikk den tollfritak på grunn av tapet den hadde lidt, og en andre gang under Trajans regjeringstid.

Byen ble restaurert og gjenoppbygd hver gang, og fortsatte å eksistere fram til senere tid. Byen var fødestedet til Agathias Scholastikos, en bysantinsk poet og historiker fra 500-tallet e.Kr. Myrina preget mynter i antikken, hvorav noen har blitt bevart. Rundt år 20 e.Kr. preget Myrina en mynt for å feire forlovelsen mellom Claudius Drusus, sønn av den framtidige keiseren Claudius, og en datter av Sejanus, kommandør for den pretorianske garde under Tiberius.

## Arkeologi

Myrina-området ble oppdaget ved munningen av elven som var det gamle Pythicos, hvis elvebredder har dekket det som var byens havn. Utgravninger (1880–1882)

Myrinas omfangsrike nekropoler ble utgravd på slutten av 1800-tallet Ved utgravningene ble det i særdeleshet funnet en mengde terrakottaarbeider lignende de tanagreiske. Mange av dem forestiller guddommer, andre er leker, atter andre reproduksjoner av berømte kunstverk fra antikken. Størstedelen av funnene oppbevares i dag i Louvre.

Myrina-området ble oppdaget ved munningen av elven som var det gamle Pythikos, hvis elvebredder har siden dekket det som var byens havn. Utgravninger (1880–1882) av Edmond Pottier, Salomon Reinach og Alphonse Veyries avdekket byens omfangsrike nekropoler med omtrent fire tusen graver, datert fra de siste to århundrene f.Kr.. Her ble det ble funnet en rekke gjenstander som representerte guddommene i den greske gudeverden; barneleker, reproduksjoner av berømte verker fra antikken og lignende: de fleste av disse kan sees i dag i museet Louvre]] i Paris. Arkeolog Dorothy Burr Thompson utførte en betydelig studie av de 117 hellenistiske terrakottafigurene fra Myrina i Museum of Fine Arts i Boston.

## Kirkelig historie
Under romersk styre var Myrina en del av den romerske provinsen Asia Prima, og bispesetet var en suffragan under hovedstadens metropolitanske bispesete i Efesos. Navnene på noen av biskopene er kjent: Dorotheus, 431 e.Kr.; Proterius, 451; Johannes, 553; Kosmas, 787.

Det eksisterte fortsatt som et bebodd sete på 1300-tallet, men ble deretter nedlagt. Det er nå inkludert i den katolske kirkes liste over titulære bispeseter, nominelt restaurert på 1700-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
* Antikke mynter fra Myrina, *Asiaminorcoins.com*
* Gigakatolsk med lenker til titulær sittende biografier