open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andelis

***Andelis*** er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

## Utseende
Middelsstore, lange og slanke, kortbeinte, blanke kortvinger. Kroppen er sparsomt hårete, rødbrunlig på farge. Hodet er forholdsvis stort og flatt, tydelig lengre enn bredt, svært blankt, med markerte, omtrent rettvinklede bakhjørner og tydelig "hals". Pronotum er rektangulært, tydelig lengre enn bredt, også svært blankt. Dekkvingene har avrundede "skuldre", er til sammen litt bredere enn pronotum med rette, parallelle ytterkanter.

## Levevis

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Indonesia, Ny-Guinea og Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
****** Stammen Xantholinini
******* Slekten ***Andelis*** Bordoni, 2002
### Liste over artene

* *[[Andelis allogenus]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis anelpistus]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis australis]]* Bordoni, 2017
* *[[Andelis batu]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis bogorensis]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis cribricollis]]* (Fauvel, 1905)
* *[[Andelis fraternus]]* (Cameron, 1932)
* *[[Andelis guineanus]]* Bordoni, 2017
* *[[Andelis kai]]* Bordoni, 2018
* *[[Andelis kinabaluensis]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis lancasterianus]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis linearis]]* (Cameron, 1918)
* *[[Andelis lithocarpi]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis minutissima]]* Bordoni, 2009
* *[[Andelis minutulus]]* Bordoni, 2010
* *[[Andelis pallidus]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis polinesianus]]* Bordoni, 2013
* *[[Andelis punctatus]]* Bordoni, 2014
* *[[Andelis rubescens]]* Bordoni, 2004
* *[[Andelis ruficaudatus]]* Bordoni, 2010
* *[[Andelis salgarii]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis sarawakensis]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis taitii]]* Bordoni, 2002
* *[[Andelis tinalum]]* Bordoni, 2009

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Sykling under Sommer-OL 2024 – Fellesstart menn

**Sykling under Sommer-OL 2024 – Fellesstart menn** ble arrangert 3. august 2024 med startpunkt på Pont d'Iéna i Paris. 

## Resultater

## Referanser
Drammenstunnelen

**Drammenstunnelen** er en dobbeltsporet jernbanetunnel på Vestfoldbanen mellom Drammen og Sande. Tunnelen ble åpnet for trafikk  30. august 2025.

Av en total lengde på nesten 7&nbsp;km, består ca. 6&nbsp;km av konvensjonelt utsprengt bergtunnel, 290 meter av jetpelet løsmassetunnel og 540 meter av betongkulvert bygd i åpen byggegrop.

Første salve av bergtunnelen ble avfyrt ved Gulliksrud øverst i Kobbervikdalen 19. desember 2019, mens det første gjennomslaget mot et tverrslag skjedde i mars 2021. Siste salve ble avfyrt i januar 2022. 6. juni 2023 ble siste støp gjennomført, og man kunne begynne med tekniske installasjoner, nesten et halvt år før opprinnelig tidsplan.

Tunnelen er en del av et større infrastrukturprosjekt for bygging av dobbeltspor fra Drammen til Kobbervikdalen, inkludert ombygging av Drammen stasjon og bygging av ny bybru over stasjonsområdet, samtidig som Drammen kommune bygger ny bybru over Drammenselva.

## Referanser
Cristiano Rocha

**Cristiano da Rocha Silva** (født 1981) er en brasiliansk håndballtrener, som siden 2021 har vært landslagssjef for det brasilianske kvinnelandslaget etter å ha vært assistenttrener under både Morten Soubak og Jorge Dueñas.

Silva overtok hovedtrenerjobben for det brasilianske kvinnelandslaget fra Dueñas etter Sommer-OL 2020 i Tokyo, og ledet landslaget for første gang under Håndball-VM 2021.

Han er samtidig med landslagsjobben klubbtrener for det brasilianske kvinnelaget Clube Português do Recife.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marcela Arounian

**Marcela Santos Arounian** (født 2000) er en brasiliansk profesjonell håndballspiller, som er linjespiller på det brasilianske håndballandslaget.

Hun ble tatt ut i 18-mannstroppen til Cristiano Silva foran Håndball-VM 2023 i Danmark, Norge og Sverige.

## Meritter
* Panamerikanske leker 2023 – 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mauro Lalli

**Mauro Lalli** (født 1965) er en italiensk katolsk geistlig, erkebiskop og diplomat for Den hellige stol.
## Liv og virke
### Prest
Mauro Lalli studerte filosofi og katolsk teologi ved det pavelige seminar i Abruzzo-Molise kirkelige region. Han ble presteviet  for erkebispedømmet Chieti-Vasto den 14. juli 1990.

Etter sin ordinasjon var Mauro Lalli først kapellan og religionslærer i erkebispedømmet Chieti-Vasto fra 1990 til 1995. Fra 1995 til 1999 fortsatte han sin utdannelse ved Det pavelige diplomatiske akademi i Roma. Han studerte også ved Det pavelige Lateranuniversitet i Roma i 1999 med Maria Rita Petrongari som doktorgradsrådgiver med avhandlingen *La soggettività del concepito quale necessaria affermazione per il pieno riconoscimento della persona umana in ambito giuridico*. Lalli gikk inn i Den hellige stols diplomatiske tjeneste den 1. juli 1999. Han var ved nuntiaturene i Guatemala (1999-2002), i Den demokratiske republikk Kongo (2002-2004), i Mosambik (2004-2007), i Romania (2007-2009), i Kroatia (2009-2013), i India (2013-2017), i Irak (2017-2021) og i Jordan (2017-2021). Lalli var deretter ved nuntiaturet i Kypros.

### Erkebiskop, nuntius til Papua Ny-Guinea og til Salomonøyene
Den 1. mars 2024 utnevnte pave Frans ham til titulærerkebiskop av *Pausulae* og apostolisk nuntius til Papua Ny-Guinea. Han ble ordinert til biskop av kardinalstatssekretær Pietro Parolin den 11. mai samme år i katedralen *San Giustino in Chieti*. Medkonsekratorer var presidenten for det pavelige diplomatiske akademi, erkebiskop Salvatore Pennacchio, og erkebiskopen av Chieti-Vasto, Bruno Forte. 

Den 14. mai 2024 utnevnte pave Frans ham også til apostolisk nuntius på Salomonøyene.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1743
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1846) *1822
* Kardinal Antonio Saverio De Luca (1805-1883 ) *1845
*Erkebiskop Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B. (1804-1877) *1856
*Erkebiskop Friedrich Josef von Schreiber (1819-1890) *1875
*Erkebiskop Franz Joseph von Stein (1832-1909 ) *1879
*Erkebiskop Joseph von Schork (1829-1905) *1891
*Biskop Ferdinand von Schlör (1837-1924) *1898
*Erkebiskop Johann Jakob von Hauck (1861-1943) *1912
*Biskop Ludwig Sebastian (1862-1943) *1917
* Kardinal Joseph Wendel (1901-1960 ) *1941
*Erkebiskop Josef Schneider (1906-1998) *1955
*Biskop Josef Stangl (1907-1979) *1957
* Pave Benedikt XVI (1927-2022) *1977
* Kardinal Pietro Parolin  (1955-) *2009 
* Erkebiskop * Mauro Lalli* (1965- ) *2024

## Referanser
Gambling Wives

***Gambling Wives*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Dell Henderson.

## Skuespillere
* Marjorie Daw som Ann Forrest
* Dorothy Brock som June
* Edward Earle som Vincent Forrest
* Lee Moran
* Betty Francisco som Sylvia Baldwin
* Joe Girard som Duke Baldwin 
* Florence Lawrence som Polly Barker
* Ward Crane som Van Merton
* Hedda Hopper som Madame Zoe

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Garden of Weeds

***The Garden of Weeds*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av James Cruze.

## Skuespillere
*Betty Compson som Dorothy Delbridge
*Rockliffe Fellowes som Phillip Flagg
*Warner Baxter som Douglas Crawford
*Charles Stanton Ogle som Henry Poulson
*King Zany som Jack Lane
*William Austin som Archie
*Lucille Thorndike
*William H. Turner

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Gay Corinthian

***The Gay Corinthian*** er en britisk stumfilm fra 1924 regissert av Arthur Rooke.

## Skuespillere
* Victor McLaglen som Squire Hardcastle  
* Betty Faire som Lady Carrie Fanshawe  
* Cameron Carr som Lord Barrymore  
* Humberston Wright som Sir Thomas Apreece 
* Donald Macardle som Harry Fanshawe  
* George Turner som Jeremy  
* Guardsman Penwill som Flaming Tinman  
* Noel Arnott som Jeffries 
* Jack Denton som Dr. Lee

## Referanser


## Eksterne lenker
*
George Washington Jr. (film)

***George Washington Jr.*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Malcolm St. Clair.

## Skuespillere
*Wesley Barry som George Belgrave 
*Gertrude Olmstead som Dolly Johnson
*Léon Bary som Gorfa Tyrola 
*Heinie Conklin som Eton Ham 
*Otis Harlan som Hopkins
*William Courtright som Belgrave
*Eddie Phillips som Robert Lee Hopkins

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Protandroconnus

***Protandroconnus*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. 

## Utseende
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resteb og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med fire dype, runde groper ved roten. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.

## Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

## Utbredelse
Artene er utbredt i den neotropiske økosonen (Mexico, Brasil, Peru).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **[[Staphylinoidea]]**
**** Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
***** Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
****** Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
******* Stammen Glandulariini 
******** Slekten ***Protandroconnus*** Franz, 1989
********* *[[Protandroconnus akeratophorus]]* Jałoszyński, 2020
********* *[[Protandroconnus fimbriatulus]]* (Reitter, 1882)
********* *[[Protandroconnus peruensis]]* Franz, 1989

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Homia

***Homia*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). 

## Utseende
Små, mørke, avlange kortvinger.

## Utbredelse
Slekten har en holarktisk utbredelse.

## Levevis
## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
****** Stammen Athetini Casey, 1910
******* Slekten ***Homia*** Blackwelder, 1952
******** *[[Homia blascoi]]* (Tronquet, 2002)
******** *[[Homia brevicornis]]* (Erichson, 1839)
******** *[[Homia gigantula]]* (LeConte, 1877)
******** *[[Homia occipitalis]]* (Fauvel, 1878)
******** *[[Homia peregrinans]]* Tronquet, 2016
******** *[[Homia peyerimhoffi]]* Tronquet, 2016
******** *[[Homia raymondi]]* Tronquet, 2016
******** *[[Homia seriata]]* (Fauvel, 1878)
******** *[[Homia thais]]* (Normand, 1935)

## Referanser


## Kilder

## Eksterne lenker
*
Esther Ralston

**Esther Ralston** (født **Esther Louise Worth**; 1902–1994) var en amerikansk filmskuespiller. 

## Filmografi (utvalg)
* 1919 – *[[The Peddler of Lies]]*
* 1920 – *[[Dangerous to Men]]*
* 1920 – *[[Huckleberry Finn (film, 1920)|Huckleberry Finn]]*
* 1921 – *[[Crossing Trails]]*
* 1921 – *[[What Do Men Want?]]*
* 1922 – *[[The Lone Hand]]*
* 1923 – *[[Blinky]]*
* 1923 – *[[Pure Grit]]*
* 1923 – *[[Railroaded]]*
* 1923 – *[[The Victor]]*
* 1923 – *[[The Wild Party]]*
* 1924 – *[[Ekteskapshvirvelen]]*
* 1924 – *[[$50,000 Reward]]*
* 1924 – *[[Wolves of the North]]*
* 1925 – *[[Den blonde vampyr]]*
* 1925 – *[[The Best People]]*
* 1926 – *[[Stumme vitner]]*
* 1926 – *[[Havets befrier]]*
* 1927 – *[[Skriket Efter Mor]]*
* 1928 – *[[Prøveekteskapet]]*
* 1934 – *[[Sadie McKee]]*
* 1937 – *[[The Mysterious Pilot]]*
* 1937 – *[[Gift på prøve]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jatiya Sangsad

**Jatiya Sangsad** (bengali: Jātīẏa Saṃsada) også **House of the Nation** er nasjonalforsamlingen i Bangladesh. Parlamentet har ett kammer som består av 350 medlemmer, hvorav 300 er valgt i enmannskretser, med alminnelig flertall. De siste 50 setene som er forbeholdt kvinner, velges av indirekte av de direktevalgte parlamentsmedlemmene etter metoden for single transferable vote. Valgperioden er fem år.

Det første valget til Jatiya Sangsad ble holdt i 1973. Etter valget 7. januar 2024 hadde parlamentet 280 menn og 70 kvinner, en kvinneandel på 20 %.

Parlamentets president velges for hele valgperioden på fem år. Presidenten utpeker landets statsminister.

## Referanser
François Robert Bacqué

**François Robert Bacqué** (1936–2023) var en fransk geistlig, katolsk erkebiskop og diplomat for Den hellige stol.
## Liv og virke
### Prest
Etter sin teologiske utdanelse ble François Bacqué ordinert til prest for erkebispedømmet Bordeaux den 1. oktober 1966. Deretter studerte han kanonisk rett og statsvitenskap og gikk inn i Pavestolens diplomatiske tjeneste i 1966. Han tjenestegjorde ved de pavelige misjoner i Kina, Nederland og Chile, så vel som i Vatikanets Statssekretariat, og så ved de apostoliske nuntiaturer i Portugal og Danmark, det siste en stasjon som dekket også de øvrige nodiske land.

### Titulærerkebiskop, pro-nuntius til Sri Lanka
Den 17. juni 1988 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop av *Gradisca* og apostolisk pronuntius til Sri Lanka. Han ble ordinert til biskop av kardinalstatssekretær Agostino Casaroli den 3. september samme år; medkonsekratorer var Marius Maziers, erkebiskop av Bordeaux, og Thierry Jordan, koadjutorbiskop av Pontoise.
### Nuntius til Den dominikanske republikk, delegat til Puerto Rico
Den 7. juni 1994 utnevnte Johannes Paul II ham til apostolisk nuntius til Den dominikanske republikk og apostolisk delegat til Puerto Rico. 
### Nuntius til Nederland
Den 27. februar 2001 ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Nederland.

Pave Benedikt XVI innvilget den 15. desember 2011 aksepterte Bacqués aldersbetingede avskjedssøknad. 

Erkebiskop Bacqué døde den 9. november 2023 i en alder av 87 år etter et hjerteinfarkt i en offentlig gate i Romas historiske sentrum.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
* Pave Paul VI (1897-1978) *1954 
* Kardinal Agostino Casaroli (1914-1998) *1967 
* Erkebiskop *François Robert Bacqué* (1936-2023) *1988

## Referanser
Arnold Rørholt (offiser)

**Arnold Rørholt** (1884–1961) var en norsk militær offiser og motstandsmann under andre verdenskrig. Han var også generalsekretær i Det Norske Automobil-Forbund i mange år.

## Karriere
Rørholt ble født i Hamar. Han fullførte sin videregående utdannelse i 1901 og ble uteksaminert fra Den kongelige norske militærhøgskole i 1905. Han ble videre uteksaminert fra Krigsskolen i 1907, og begynte deretter å arbeide for Generalstaben. Rørholt var ansatt i Oslo Militære Samfund fra 1909 til 1926. Fra 1918 til 1920 var han sekretær for *Hærens fastlønte offiserers landsforening* og redigerte deres tidsskrift Vår Hær. I 1926 begynte han i Det Norske Automobil-Forbund, hvor han var generalsekretær fra 1929 til 1949 og administrerende direktør fra 1949 til 1953. Han redigerte også deres magasin Motorliv samt årboken deres. Etter å ha pensjonert seg fra Det Norske Automobil-Forbund, ble han ansatt i Forsvarets avdeling for krigshistorie. Han hadde tidligere utgitt en bok om Oslo Militære Samfund i 1925. I 1955 ble han leder av pensjonistforeningen Landslaget for statspensjonister, etterfølger Per Skotte. Rørholt var nestleder fra 1953 til 1955.

## Andre Verdenskrig
Rørholt oppnådde graden oberstløytnant i militæret, og var medlem av den illegale motstandsgruppen Milorg under den tyske okkupasjonen av Norge. Han ble medlem av den indre kretsen Rådet i mai 1943, men måtte flykte til Sverige i januar 1945. Han fortsatte motstandsarbeidet fra Stockholm frem til Norges frigjøring i mai 1945, og var medlem av reservepolitiet i Sverige. Hans sønn Bjørn, som han hadde sammen med Luise Fredrikke Lund (1891–1965), var også involvert i motstandsarbeidet som offiser i Secret Intelligence Service. Da Rørholts gruppe Skylark B ble avslørt av tyskerne i september 1941, ble Arnold Rørholt arrestert av nazistene som gissel. Han satt fengslet på Møllergata 19 fra 12. september 1941 til 23. april 1942, og deretter i Grini fangeleir til 9. november 1942.

## Dekorasjoner
Arnold Rørholt ble tildelt Forsvarsmedaljen 1940–1945. Han ble dekorert som ridder av St. Olavs Orden, ridder første klasse av Dannebrogordenen, kommandør av Finlands løveorden, og også med den italienske kroneorden.

## Referanser
RMO (motstandsgruppe)

**RMO** var en norsk hemmelig organisasjon for marineetterretning under andre verdenskrig, ledet fra Oslo. Organisasjonen opererte fra våren 1942 til slutten av krigen våren 1945.

## Etablering
RMO ble etablert av Kapteinløytnant Andreas Rygg, på initiativ fra marineattaché Hans Henriksen ved den norske legasjonen i Stockholm. På grunn av tyskernes massearrestasjoner av norske militæroffiserer i 1943, flyktet Rygg til Sverige, og organisasjonen ble deretter ledet av Martin Siem og Sigurd Sverdrup.

## Nettverk
RMOs hovedmål var å etablere kontakter i byene langs den norske kysten. Kontaktpersonene var typisk havnesjefer, maritime loser og andre sjøarbeidere eller havnearbeidere. Siem og Sverdrup hadde tidligere samarbeidet med Gunnar Sønsteby, og dette samarbeidet fortsatte etter at RMO ble dannet. RMO brukte Sønstebys kurérnettverk for å sende meldinger til Stockholm, og Sønstebys organisasjon innhentet pålitelig informasjon om skip og trafikk. I tillegg til Oslo hadde RMO avdelinger i byer som Halden, Kristiansand, Stavanger, Haugesund, Bergen, Trondheim og Tromsø. Da Rygg flyttet til Stockholm i 1943, ble han ansatt som nestkommanderende ved kontoret *MI II*, seksjonen for militær etterretning ved den norske legasjonen i Stockholm, og fra da av var det mulig å koordinere XUs og RMOs aktiviteter i havnebyene. RMO samarbeidet også med Milorg-avdelingen for marineetterretning *EV 13*. Den opprinnelige Trondheim-gruppen ble ødelagt av Gestapo i løpet av 1943, men en ny gruppe med kontakter i Trondheim havn og ubåthavnen ble initiert i 1944. I Oslo hadde RMO også kontakter ved Norges Sjøfartskontor, Norges Sjøkartverk, Fyrvesenet, Jernbanen og Telegrafen.

## Etterretning
Mesteparten av informasjonen som ble samlet inn av RMO var av statisk karakter. Noe av informasjonen hadde også operativ verdi. Informasjon fra Oslo havn levert av RMO var viktig for sabotasjeoppdragene mot tyske skip i Oslo, utført av SOE (NOR.I.C.1) agenter Max Manus, Gregers Gram og andre.

## Etterkrigstiden
RMO var intakt til slutten av andre verdenskrig. Etter krigen skulle organisasjonen oppløses, sammen med andre etterretningsnettverk som XU og Zero. Under den kalde krigen kan agenter fra krigsperioden ha blitt rekruttert til etterretningsnettverk eller Stay-behind-grupper.

## Referanser
Snobben

***Snobben*** (orig. The Snob) er et amerikansk stumfilmdrama fra 1924 regissert av Monta Bell. Dereieboken var skrevet av  Bell og var basert på romanen *The Snob: The Story of a Marriage* av Helen Reimensnyder Martin

## Skuespillere
* John Gilbert - Eugene Curry
* Norma Shearer - Nancy Claxton
* Conrad Nagel - Herrick Appleton
* Phyllis Haver - Dorothy Rensheimer
* Hedda Hopper - Mrs. Leiter
* Margaret Seddon - Mrs. Curry
* Aileen Manning - Lottie
* Hazel Kennedy - Florence
* Gordon Sackville - Sherwood Claxton
* Roy Laidlaw - Doctor
* Nellie Bly Baker - Maid

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harald Sandvik

**Harald Sandvik** (1911–1992) var en norsk offiser, militærhistoriker og idrettsleder. Han er mest kjent som sjef for SOE-avdelingen Kompani Linge fra 1943 til 1944 og leder av Forsvarets Idrettsråd fra 1955 til 1971.

## Tidlig liv og utdannelse
Sandvik ble født i Horten som sønn av kanoner Johannes Sandvik (1877–1936) og Jette Elida Sund (1877–1966). Han fullførte videregående skole i 1931 og offisersutdanning i 1934. Siden Forsvaret opererte med redusert kapasitet av politiske årsaker, bestemte han seg for å ta universitetsutdanning, og ble uteksaminert fra Universitetet i Oslo med cand.philol.-graden i 1940 og lærerutdanning i 1941. Før krigen var han også en aktiv skiløper og deltok blant annet i kombinert under Holmenkollen skifestival.

## Andre verdenskrig
Sandvik ble ansatt som lærer ved Arendal Gymnas i 1941. Han ble imidlertid involvert i motstanden mot den tyske okkupasjonen av Norge og måtte flykte til Sverige. I 1942 ledet han Idrettskontoret ved den norske legasjonen i Stockholm. Samme år giftet han seg med Elizabeth Thorsen fra Sandefjord. Fra 1943 til 1944 var han sjef for SOE-avdelingen Kompani Linge i Storbritannia, samtidig som han var ansvarlig for fysisk trening ved den spesielle treningsskolen 26 i Skottland. I 1944 ledet han spesialoperasjonen Varg hvor et team på fem personer ble sluppet i fallskjerm mellom Fyresdal og Setesdal.

## Etterkrigskarriere
Etter krigen ledet Sandvik Norges Forsvars Gymnastikk- og Idrætsskole fra 1945 til 1947, og var deretter konsulent for fysisk fostring fra 1947 til 1955. I denne perioden var han også formann i idrettsklubben Stabæk IF fra 1946 til 1948. Som leder av instruksjonskomiteen i Norges Idrettsforbund fra 1945 til 1949 skrev han flere bøker om idrettsinstruksjon, spesielt om ski og gymnastikk.

Fra 1955 til 1971 ledet han Forsvarets Idrettsråd med rang som oberstløytnant. Han tjenestegjorde som FN-forbindelsesoffiser til India og Pakistan (1965–1966), og som Røde Kors-representant til Sør-Vietnam (1968). Etter at han trakk seg tilbake fra Idrettsrådet, var han forsker i Forsvarsdepartementet med fokus på krigshistorie. I 1975 ga han ut "*Frigjøringen av Finnmark 1944–1945*" om frigjøringen av Nord-Norge, og i 1979 ga han ut "*Krigsår: med Kompani Linge i trening og kamp*".

For sine krigsinnsats ble han dekorert med St. Olavsmedaljen med ekegren, Forsvarsmedaljen 1940–1945 og Haakon VII 70-årsmedalje fra Norge, samt den britiske 1939–45-stjernen, Forsvarsmedaljen, Krigsmedaljen 1939–1945 og King's Commendation for Brave Conduct. Han mottok senere finske, liberiske og portugisiske medaljer og ordener samt FN-medaljen. Han døde i 1992 og ble gravlagt på Vestre gravlund.

## Referanser
Da lyset ble tent

***Da lyset ble tent*** (orig. *Lights of Old Broadway*, også vist i Norge med tittelen *Da lyset blev tændt*) er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Monta Bell. Filmens forelegg er teaterstykket *The Merry Wives of Gotham* av Laurence Eyre, og den ble produser av William Randolph Hearsts produksjonsselskap Cosmopolitan Productions, og distribuert i USA av Metro-Goldwyn-Mayer.

## Skuespillere
* Marion Davies - Fely / Anne 
* Conrad Nagel - Dirk de Rhonde 
* Frank Currier - Lambert de Rhonde 
* George K. Arthur - Andy 
* Charles McHugh - Shamus O'Tandy 
* Eleanor Lawson - Mrs. O'Tandy
* Julia Swayne Gordon - Mrs. de Rhonde
* Matthew Betz - Red Hawkins
* Wilbur Higby - Fowler
* Bodil Rosing - Widow Gorman
* George Bunny - Tony Pastor
* George Harris - Joe Weber
* Bernard Berger - Lew Fields
* J. Frank Glendon - Thomas A. Edison
* Buck Black - Young Teddy Roosevelt
* Karl Dane - Roosevelt's Father

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nikolai Schei

**Nikolai Andreas Schei** (1901–1985) var en norsk jurist og embetsmann.

Schei ble født i Førde som sønn av Per Schei (1872–1960) og Johanne Schei (1874–1963). Han var bror av Andreas Schei og dermed onkel til høyesterettsjustitiarius Tore Schei.

Han tok examen artium i 1925 og oppnådde cand.jur.-graden i 1928. I tillegg arbeidet han deltid som assistent i Justis- og Politidepartementet. I 1929 forlot han departementet og var kortvarig dommerfullmektig i Sunnfjord før han arbeidet for fylkene Møre og Romsdal fra 1929 til 1931 og Oslo-Akershus fra 1931 til 1934. I april 1933 giftet han seg med Othilia Helberg Christensen (1901–1991), datter av Ingolf Elster Christensen. I 1934 ble han utnevnt som inspektør ved en nasjonal voldgiftsinstitusjon, som ble ledet av Carl Platou. I 1939 ble Schei ansatt i det nyopprettede Forsyningsdepartementet, hvor han fikk ansvaret for Direktoratet for Forsyning og Rasjonering.

I 1940, da Tyskland invaderte Norge som en del av andre verdenskrig og den norske kongefamilien og regjeringen flyktet fra landet, ble Schei spesielt bedt om å bli i Norge, hvor han fortsatte som direktør for forsyning og rasjonering til 1945. Som embetsmann var Schei en av mange som arbeidet gjennom hele krigen uten å bli favorisert av de nye nazimyndighetene. I tillegg var Schei engasjert i den norske motstandsbevegelsen som en hemmelig medlem av Hjemmefrontens Ledelse. Han ble kortvarig fengslet i Akershus festning i 1944 og overlevde også et attentat. Carl Platou fortsatte også i sin stilling, men ble til slutt fengslet for sitt hemmelige motstandsarbeid. Hans svigerfar, Ingolf Elster Christensen, ble leder av Administrasjonsrådet, som ble avviklet i september 1940.

I 1945, ved krigens slutt i Norge, ble Schei midlertidig forsynings- og gjenoppbyggingsminister (såkalt "sjeffunksjonær" i departementet), i påvente av at Nygaardsvold-regjeringen skulle komme tilbake. Etter at normale tilstander ble gjenopprettet i Norge, ble Schei utnevnt til fylkesmann i Sogn og Fjordane, en stilling han hadde frem til sin pensjonering i 1971.

Schei ble også nasjonalt kjent som leder av det såkalte Schei-utvalget. Utvalgets anbefalinger hadde stor innflytelse og førte til en rekke sammenslåinger, som kraftig reduserte antallet kommuner i Norge. Han var også styremedlem i Direktoratet for fiendtlig eiendom, industriselskapet Årdal Verk og Nansenskolen, blant andre.

Han ble utnevnt til Kommandør med stjerne av den Kongelige Norske St. Olavs Orden, Kommandør av første klasse av den danske Dannebrogordenen, Kommandør av den svenske Nordstjerneorden, og Ridder, Storkors med stjerne (Kommandør med stjerne) av den islandske Falconordenen. Han døde i mai 1985 i Førde.

## Referanser
Lars Nymo Trulsen

**Lars Nymo Trulsen** (født 1976) er en norsk tidligere fotballspiller. Han vokste opp på Olsborg i Målselv og begynte tidlig med fotball. Trulsen debuterte som 17-åring på A-laget til Tromsø IL (TIL) i 1993. 

## Klubkarriere

**Kamper spilt for Tromsø: 4**

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* statistikk.til.no
Carl Røtjer

**Carl Røtjer** (1924–2006) var en norsk forretningsmann.

Under den tyske okkupasjonen av Norge deltok Røtjer i motstanden som medlem av Milorgs Gruppe 131134. Etter krigen studerte han ved Norges tekniske høgskole, hvor han ble uteksaminert som maskiningeniør i 1949. Han ble ansatt ved sin fars arbeidsplass Kværner Brug i 1950, og i 1958 ble han forfremmet til å etterfølge sin far som leder for blikkenslageravdelingen.

I 1963 ble han teknisk direktør i selskapet som ble kjøpt opp av Kværner, Moss Værft & Dokk, og i 1968 ble han forfremmet til administrerende direktør. I 1973 ble han med i konsernledelsen i Kværner. Fra 1976 til 1986 var han konsernets administrerende direktør, og avsluttet med tre år som styreleder frem til 1989.

Røtjer var medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi, og var medlem av herreklubben Det Norske Selskab. Han døde i desember 2006. Hans sønn Tom Røtjer ble en del av konsernledelsen i Norsk Hydro.

## Referanser
Andreas Kielland Rygg

**Andreas Kielland Rygg** (1909–1999) var en norsk sjøoffiser.

Han ble født i Horten, som sønn av marinekommandør Andreas Andersen og Nelly Kielland. Han fullførte videregående skole i 1929 og ble uteksaminert som marineoffiser i 1932. Han giftet seg med Sofie Gram i 1937, datter av sorenskriver Harald Gram og søster av Gregers Gram.

Han tjenestegjorde på flere fartøy, fra 1939 som nestkommanderende på HNoMS B-6. I mai 1940 forlot han midlertidig marinetjenesten og ble ansatt i Forsyningsdepartementet sommeren samme år. Under den tyske okkupasjonen av Norge etablerte han den hemmelige organisasjonen for marineetterretning, RMO, som opererte fra Oslo våren 1942. Rygg ledet RMO til han måtte flykte til Sverige i 1943, på grunn av den tyske massearrestasjonen av norske militæroffiserer. Fra 1943 til 1945 tjenestegjorde han ved det militære kontoret ved den norske legasjonen i Stockholm.

Han tjenestegjorde som marineattaché i Stockholm og København fra 1948 til 1950, og som assisterende marineattaché i Washington D.C. fra 1950 til 1952. Han var grensekommissær ved grensen mellom Norge og Sovjetunionen fra 1962 til 1969,  og arbeidet deretter i marinestaben til 1974.

Han ble dekorert med Forsvarsmedaljen 1940–1945, og var ridder av 1. klasse av den svenske Sverdordenen og den danske Dannebrogordenen.

## Grader
*Løytnant 1932
*Kapteinløytnant 1944
*Orlogskaptein 1946
*Kommandørkaptein 1948
*Kommandør 1966

## Referanser
Hagbarth Schjøtt jr.

**Hagbarth Schjøtt Jr.** (1920–2001) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig og senere forretningsmann.

Han var sønn av forretningsmannen Hagbarth Schjøtt Sr. Før andre verdenskrig utdannet han seg som skredder. Da krigen nådde Norge 9. april 1940, med den tyske invasjonen, meldte Utne seg frivillig og kjempet for Norge i kampene i Sør-Norge. Etter Norges kapitulasjon var han med på å grunnlegge motstandsgruppen "''Theta''". Gruppen ble selvinitiativ i en vennekrets, men de manglet kontakter, kunnskap og materiell for å utføre etterretningsarbeid. Andre medlemmer av gruppen som drev "*Theta*" var Bjarne Thorsen, Kristian Ottosen, Helmer Dahl, Leif Utne og Jan Dahm. En radiotransmitter ble satt opp i desember 1941, med hovedkvarter ved det kjente sjøområdet Bryggen. "Theta" er mest kjent for å ha varslet de allierte i januar 1942 om tilstedeværelsen av det tyske slagskipet Tirpitz i Åsenfjorden i Trøndelag.

"Theta" ble avdekket i 1942, og medlemmene måtte flykte fra Norge. Schjøtt gjemte seg ombord på et skip som seilte til Oslo, og derfra flyktet han via Sverige til Storbritannia. Fra 1942 til krigens slutt i 1945 tjenestegjorde han på en torpedojager som opererte fra Shetland.

Etter krigen drev han en virksomhet innen ferdigsydde klær. Han var styremedlem i Norges Industriforbund. Etter å ha mistet sin kone, engasjerte han seg i Kreftforeningen. Han døde i 2001.

## Referanser
Gudmund Seland

**Gudmund Seland** (1907–1996) var en norsk motstandsmann og avisredaktør.

Seland ble født i Flekkefjord. Før andre verdenskrig arbeidet han som boktrykker, men sammen med sin bror Johannes Seland var han aktiv i motstandsbevegelsen under den tyske okkupasjonen av Norge.

Seland ble arrestert 4. april 1944 og ble holdt i Gestapo-hovedkvarteret i Kristiansand (i det som tidligere hadde vært Statsarkivet). Fra 5. august 1944 til seiersdagen i Europa (8. mai 1945) var Seland fengslet i Grini fangeleir.

Etter krigen ble han varaordfører i Nes og var ordfører fra 1952 til 1956. Han var redaktør for avisen Agder fra 1954. Han trakk seg tilbake og solgte avisen i 1970. Seland skrev også bøker om lokalhistorie. Han døde i 1996.

## Bibliografi
* 
* 

## Referanser
Arne Selberg

**Arne Selberg** (1910–1989) var en norsk sivilingeniør. Han ble født i Langesund som sønn av Ole Michael Ludvigsen Selberg og Anna Kristina Brigtsdatter Skeie. Han var tvillingbror til Sigmund Selberg og bror til Henrik Selberg og Atle Selberg. Selberg ble utnevnt til professor ved Norges tekniske høgskole fra 1949 til 1979, og han fungerte som rektor fra 1963 til 1969. Hans spesialfelt var design av hengebroer. Under okkupasjonen av Norge av Nazi-Tyskland samarbeidet Selberg med etterretningsnettverket XU. Han var medlem av ulike kommisjoner og satt i styrer for flere institusjoner og selskaper. I 1966 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

## Referanser
Ole Siem

**Ole Siem** (1882–1979) var en norsk sjøoffiser, forretningsmann og politiker.

## Personlig liv
Siem ble født i Trondheim som sønn av Martin Olsen Siem og Gjertrud Christlock. I 1912 giftet han seg med Marie Augusta Ursin Holm, og var far til Martin Siem.

## Karriere
Siem var aktiv i lokalpolitikken og ble valgt inn i kommunestyrene i Horten (1925–1928), Tromsø (1931–1934) og Hadsel (1937–1940). Han var direktør for Troms Fylkes Dampskibsselskap fra 1929 til 1934, og for Vesteraalens Dampskibsselskab fra 1936 til 1950.

Under slagene om Narvik i 1940 tjenestegjorde han med 6. divisjon som leder av sjøtransporten. Under den tyske okkupasjonen av Norge var han blant motstandsbevegelsens pionerer i Nord-Norge. Han ble fengslet i Ånebyleiren og deretter i Grini fra april til juli 1941 som en "Svolvær-gissel". Senere ble han arrestert av Gestapo i desember 1942, men ble overført til Wehrmacht som krigsfange i 1943, da omtrent 1.100 norske militæroffiserer ble sendt til krigsfangeleirer i Polen og Tyskland for resten av krigen.

I 1946 ble han dekorert som Ridder, første klasse av St. Olavs Orden. Han var også offiser av den franske Æreslegionen, mottaker av den polske Virtuti Militari, 4. klasse, og av den tyrkiske Liakat-medaljen.

## Referanser
Ivar Heming Skre

**Ivar Heming Skre** (1897–1943) var en norsk motstandsmann.

Han ble født i Borre, med en mor fra Ås og en far fra Bremanger. Familien flyttet til Avaldsnes, hvor Skre giftet seg med Ingeborg Dalen fra Haugesund i 1920. De flyttet senere til Bergen.

Skre hadde folkehøyskole som utdanning og arbeidet som redaktør i Bergen. Sammen med sin bror Finn Åsmund Skre, født 1904, sluttet han seg til Kristian Stein-gruppen under den tyske okkupasjonen av Norge. De publiserte og distribuerte illegale aviser. Begge ble arrestert i oktober 1941. Ivar Heming Skre satt i fengsel fra 9. oktober til 7. november 1941 i Bergen, deretter i Ulven konsentrasjonsleir frem til 4. mai 1942. Han ble overført via Kiel til Halle konsentrasjonsleir, hvor han ble henrettet i september 1943.

## Referanser
Karsten Sølvberg

**Karsten Ludvig Sølvberg** (1905–1976) var en norsk kommunist, fagforeningsmann og agent under andre verdenskrig.

Før andre verdenskrig var Sølvberg en aktiv fagforeningsmann og medlem av Kommunistpartiet. Han arbeidet som telegraffunksjonær og var tilknyttet *Norsk Telegrafforbund*, hvor han også redigerte fagforeningens magasin, *Telegrafmannen.*

Under den tyske okkupasjonen av Norge ble Sølvbergs fagforening slått sammen med andre foreninger for å danne *Forbundet for Offentlige Yrker*. Sølvberg var fagforeningssekretær. Han var opprinnelig en del av motstandsbevegelsen, men ble arrestert i oktober 1942 for "ulovlig virksomhet". Han ble fengslet på Møllergata 19 fra 27. oktober 1942, og senere også på Victoria Terrasse. Han ble løslatt 16. april 1943 etter å ha vært utsatt for tortur. Sølvberg ble presset til å gi avkall på sin kommunistiske tilknytning og til å bli en nazistisk agent med kodenavnet S 71. Han er særlig kjent for å ha avslørt Kommunistpartiets organisatoriske sentre i 1942, som var etablert i hemmelighet i Vikersund og Hemsedal. Sølvberg skal ha eskortert Gestapo-offiserer til begge tilholdssteder. De underjordiske kommunistpartilederne Arne Gauslaa og Ottar Lie ble overrasket der; Gauslaa og en annen person ble drept, mens Lie ble arrestert og torturert. Hans agentvirksomhet ble avdekket da Georg Angerer deserterte til Sverige.

Etter krigen ble Sølvberg verken gjeninnsatt i sin stilling eller i sin fagforeningspost. Han ble imidlertid frikjent for forræderi av Oslo byrett i 1949, i forbindelse med den juridiske utrenskningen i Norge etter andre verdenskrig.

## Referanser
Hjalmar Steenstrup

**Hjalmar Steenstrup** (1890–1945) var en norsk forsikringsagent, Milorg-pioner og etterretningsagent under andre verdenskrig.

## Personlig liv
Steenstrup ble født i Modum som sønn av kapellan Hjalmar Steenstrup (1847–1915) og hans kone Fredrikke Brun (1861–1905). Han var etterkommer av Paul Steenstrup og Peter Steenstrup, nevø av Johan Brun og svoger til Gunnar Isachsen. Han giftet seg med Eva Glatved Martens (1896–1976) i august 1916 i Alversund.

## Karriere
Steenstrup arbeidet for og senere som leder av forsikringsselskapet *Det norske gjensidige Skogbrandforsikringsselskab*. Han var medstifter og leder av forsikringsforeningen Samtrygd Gjensidig Norsk Forsikringsforening. Han utgav boken *[[Hvem er Hvem?|Hvem er hvem?]]* for 1930, 1934 og 1938, og skrev artikler i tidsskrifter om forsikringsspørsmål samt språkpolitikk. I 1919 var han medstifter av Riksmålsvernet.

## Andre verdenskrig
Under den tyske okkupasjonen av Norge var Steenstrup en sentral kurér som reiste mellom Norge og Sverige. Han transporterte penger fra den norske legasjonen i Stockholm, representert ved Anders Frihagen, til motstandsbevegelsen i Norge. Han var i kontakt med den britiske Special Operations Executive i Stockholm allerede sommeren 1940, og hadde kontakt med Malcolm Munthe ved den britiske legasjonen i Stockholm. Steenstrup fikk i oppgave å finne en egnet militær leder for å koordinere den voksende militære motstanden i Norge, noe som resulterte i rekrutteringen av Ole Berg. Under dekknavnet «Cato» koordinerte han Milorgs transport av flyktninger fra Norge til Sverige, og var også involvert i etterretningsarbeid.

Han ble arrestert i juli 1941 og holdt i fengselet Møllergata 19 frem til september 1943. Etter en periode i Grini fangeleir ble han sendt til Sachsenhausen konsentrasjonsleir i Tyskland i november 1943, hvor han ble værende resten av krigen. I Sachsenhausen ble han utnevnt til «postmester», en stilling som ga ham god oversikt over andre fanger. Mot slutten av krigen kunne han bringe innsamlet materiale om mange fangers skjebne til Sverige. Han fortsatte registreringsarbeidet for den norske legasjonen i Stockholm, og senere for regjeringen i Oslo. Steenstrup ble valgt til å representere norske konsentrasjonsleirfanger under Nürnbergprosessene. Han deltok i forberedelsene til Nürnbergprosessene i Tyskland i desember 1945. På vei tilbake fra Tyskland til Oslo omkom han i en flyulykke, kjent som Voksenkollen-ulykken.

## Referanser
Kevin Gage

**Kevin Gage** (født 1959) er en amerikansk karakterskuespiller. Gage er kjent fra blant annet filmene *[[Heat]]*, *[[Con Air]]* og *[[G.I. Jane]]*. Han har også opptrådt i enkeltepisoder i flere TV-serier og hatt stemmen til en spillkarakter i to utgaver av dataspillet *[[Call of Duty]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Reidar Kvaal

**Reidar Kvaal** (1916–2016) var en norsk offiser.

Han ble født i Stjørdal som sønn av gårdbruker Ottar Kvaal og Guri Gjære.

Under andre verdenskrig var han medlem av Kompani Linge. Han ledet Operasjon Lapwing, en gruppe kommandosoldater som ble sluppet i fallskjerm i fjellene ved Haltdalen i 1943 og opererte innenfor okkupert territorium.

Han ble dekorert med St. Olavsmedaljen med ekegren og det britiske Military Cross. Han avsluttet sin militære karriere som generalløytnant i den norske hæren. Han ble utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden i 1972.

## Referanser
Ulven interneringsleir

**Ulven fangeleir** var en konsentrasjonsleir i Norge som lå i det som tidligere var Os kommune i Hordaland (nå en del av Bjørnafjorden kommune i Vestland fylke). Den var plassert like utenfor landsbyen Osøyro, 30 kilometer sør for Bergen.

Opprinnelig var Ulven en militær treningsleir bygget av den norske hæren i 1876. I juni 1940, under den tyske okkupasjonen av Norge, ble leiren omgjort til en fangeleir og var den første nazi-fangeleiren i landet. Den ble betegnet som Polizeihäftlingslager (politifangeleir), under administrasjon av den tyske sikkerhetspolitiet (Sicherheitspolizei, SIPO).

Opprinnelig besto fangene av jøder og kommunister, men etter hvert kom en bredere gruppe fra forfulgte grupper til leiren. Forholdene var relativt milde frem til 1942, da *Untersturmführer* Otmar Holenia, kalt Stormen, tok kommandoen og innførte strengere forhold. Ulven ble brukt til henrettelse av individer av ulike årsaker. Det er ikke kjent hvor mange som ble drept i leiren.

I løpet av sommeren 1943 ble fangene i Ulven brukt som slavearbeidere til å bygge Espeland fangeleir i Bergen, hvor fangene senere ble overført.

Leiren er i dag et treningsområde for Bergenhus hjemmeværende.

## Se også

* Fangeleirer i Norge
* Espeland fangeleir
* Falstad fangeleir
* Grini fangeleir
* Sydspissen fangeleir
* Tromsdalen fangeleir på Krøkebærsletta

## Referanser
Caymanøyenes olympiske komité

**Caymanøyenes olympiske komité** er den nasjonale olympiske komiteen som representerer Caymanøyene under De olympiske leker og Samveldelekene.

Den ble stiftet i 1973 og anerkjent av Den internasjonale olympiske komité i 1976.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Inger Bergitte Sæverud

**Inger Bergitte Sæverud** (1938–2008) var en norsk billedkunstner fra Bergen. Hun har vært med på både Høstutstillingen og Vestlandsutstillingen flere ganger, samt hatt  flere separatutstillinger.

## Utdanning
Hun utdannet seg ved Kunsthøgskolen i Bergen fra 1958 til 1961. Deretter var hun hospitant ved Werkkunstschule i Münster i 1960, og hospitant ved Konstakademiet i Stockholm ved grafisk avdeling 1964–65.

## Liv og virke
Inger Bergitte Sæverud var datter av Eirik Flatebø og Margrethe Bolette Friis Lund. Født og oppvokst i Bergen, var kunstnerskapet hennes stort sett preget av det bergenske kunstlivet de siste 60 årene før hun døde. Det var her hun virket selv om hun i perioder bodde i Roma, forklarer kunsthistoriker Gunnar Danbolt. I 1961 giftet hun seg med komponist Ketil Hvoslef. De fikk to barn sammen, fiolinist og dirigent Trond Sæverud og billedkunstner Line Hvoslef. 

I sine tidlige arbeider fra 60-tallet lagde hun realistiske barneportretter, hvor hun ofte brukte barna sine som modeller. I 1963 debuterte hun på Høstutstillingen med ett av portrettene. Men fra midten av 70-tallet begynte hun å konsentrere seg utelukkende om akvareller i små formater. Med naturen som utgangspunkt handlet det om å få frem en stemning. Med dramatiske skyformasjoner og skodde som letter, kan motivene minne om Lars Hertervig ifølge kunstanmelder, Harald Flor. Sæverud tar i bruk surrealistiske grep, som å la et nytt bilde oppstå i det egentlige bildet i akvarellene sine. 

Fra 80-tallet og frem til hennes død, var kunstverkene hennes preget av ekspresjonistiske akrylmalerier på papir og lerret. I flere av maleriene bruker hun avispapir og gamle fotografier. Hun var en av de mange i sin generasjon som arbeidet i et grensland mellom figurasjon og abstraksjon. Med dette følte Sæverud at hun kom fram til noe hun lenge søkte og sier: «Veien hit har det tatt 20 år og vandre. Kanskje er jeg nå blitt mer bevisst det jeg arbeider med. Ihvertfall opplever jeg sterkere sikkerhet i det jeg gjør.» Landskapet og menneskene var som regel grunnlaget for maleriene,og fargene var ofte tonet ned i enten svart, grånyanser eller blått. 

24. juni 2008 døde Sæverud i Risør. Hun ble bare 69 år gammel. I 2013 hadde Galleri Langegården i Bergen en minneutstilling for Sæverud. Hun etterlot seg mange kunstverk, som det ble viktig å vise frem. Datteren, Line Hvoslef, var ansvarlig for å rydde opp i morens kunst etter hennes død. Utstillingen dekket hele kunstnerskapet fra 1960-tallet til hun døde i 2008. Sæverud stilte ut totalt elleve ganger i Galleri Langegården fra 1982 til 2008. 

## Offentlige innkjøp
Sæverud er blant annet kjøpt inn av Bergen Kunstmuseum, Bergen kommune, Hordaland fylkeskommune, Kunst på Arbeidsplassen, Norsk kulturråd og Nasjonalmuseet. 

## Referanser
Spilldesign

**Spilldesign** er utforming av reglene, opplevelsene og mekanismene i spill, som ikke nødvendigvis dekker lyd, kunst eller programmering. Begrepet brukes oftest brukt rundt design av brett-, kort-, rolle- og dataspill, men er også en del av hasardspill. En som driver med spilldesign kalles for en ***spilldesigner***.

## Se også
* Brettspilldesign
* Rollespilldesign
* Videospilldesign

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cook Islands Sports and National Olympic Committee

**Cook Islands Sports and National Olympic Committee** er Cookøyenes idrettsforbund og den nasjonale olympiske komiteen som representerer Cookøyene under OL. 

Forbundet ble opprettet i 1943 som Rarotonga Sports Association, og byttet navn til Cook Islands Sports Association i 1960. 

Det ble anerkjent av Den internasjonale olympiske komité i 1986, og endret navn til Cook Islands Sports and Olympic Association. I 2002 tok forbundet navnet Cook Islands Sports and National Olympic Committee.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
H7

H7 var det kongelige monogrammet til den norske statsoverhodet, Kong Haakon VII, som regjerte fra 1905 til 1957. Da Tyskland invaderte Norge i 1940 som en del av andre verdenskrig, flyktet kongefamilien fra landet, og Haakon VII ledet senere den norske motstandsbevegelsen i eksil i Storbritannia. H7 ble et av flere symboler brukt av den norske befolkningen for å markere solidaritet med og lojalitet til kongen, samt tilslutning til den norske motstandsbevegelsen.

## Andre verdenskrig
Ifølge utenriksminister Bjørn Tore Godal, som talte ved 50-årsjubileet for frigjøringsdagen i Europa, var Norge det eneste landet der initialene til statsoverhodet ble et motstandssymbol. Monogrammet, med H overlagt på 7, ble tegnet på gjerder, vegger, hus, veier, i snøen og ellers i det offentlige rom. Det ble også brukt i ulovlig kunst. Mynter med H7-symbolet ble også festet til klær. Slike mynter ble konfiskert av nazimyndighetene. Symbolet ble også brukt i den private sfæren, blant annet på innsiden av rullegardiner.

Et symbol som ble brukt på en lignende måte var "V for Victory", som ble popularisert av Winston Churchill. Aksen forsøkte imidlertid å tilrane seg dette tegnet, angivelig med den nye betydningen "V for Viktoria". Mens denne kampanjen var vellykket i det meste av det nazi-okkuperte Europa, mislyktes den i Norge: Til tross for fortsatt offisiell bruk, adopterte opposisjonen også V-tegnet som en forkortelse for verlieren (tysk for "å tape"), og fylte ut de nazi-V'ene med H7-monogrammet. Faktisk populariserte dette bruken av H7, som snart ble tegnet uten V.

Å tegne eller lage et H7-symbol i det tyskokkuperte Norge var straffbart med fengsel. En annen mulig sanksjon var terror fra nazistiske paramilitære grupper, som politiet ble beordret til ikke å reagere på.

## Etterkrigsbruk
Symbolet ble også brukt etter andre verdenskrig for å ha en minneeffekt, blant annet ved det første Holmenkollrennet etter krigen, da symbolet ble dannet i stor skala av folk. Det ble også brukt på etterkrigsmynter.

## Galleri

File:Norway_1_Krone_1940_obverse_H7_monogram.jpg|lenke=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Norway_1_Krone_1940_obverse_H7_monogram.jpg|En norsk krone fra 1940 med H7-monogrammet.
File:Vær_tro_mot_H7.jpg|lenke=https://en.wikipedia.org/wiki/File:V%C3%A6r_tro_mot_H7.jpg|Bevart H7 graffiti i Uranienborg, Oslo.
File:Kronene_i_Håvet.JPG|lenke=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Kronene_i_H%C3%A5vet.JPG|Monogrammer hugget i fjell for å markere kongelige besøk i Kongsberg siden 1623. H7 er på andre rad, til høyre.
File:Votter_med_Håkon_7..jpg|lenke=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Votter_med_H%C3%A5kon_7..jpg|Hansker med H7 monogram
File:Håkon_7._malt_i_veien.jpg|lenke=https://en.wikipedia.org/wiki/File:H%C3%A5kon_7._malt_i_veien.jpg|Motstandsgraffiti på norsk vei, som viser V-skiltet sammen med H7-monogrammet


## Referanser