Dråpa om Torolf Skolmsson

**Dråpa om Torolf Skolmsson** er et skaldekvad diktet av Tord Sjåreksson. Diktet handler om slaget ved Fitjar på Stord mellom Håkon Adelstensfostre og Eirikssønnene omkring år 961-965. Diktet minnes motet til islendingen Þórálfr inn sterki ("den sterke") Skólmsson, som kjempet for kong Håkon i slaget.

## Dråpas oppbygging
Dråpaen er komponert i versemålet dróttkvætt. Den består av vers med åtte linjer. Oddetallslinjene (nummer 1, 3, 5, 7) har to allitererende stavelser som allitererer med den første stavelsen i de like linjene (nummer 2, 4, 6, 8). I motsetning til annen germansk alliterasjonsdiktning inneholder dróttkvætt også intern rim.

Navnet på skalden er oppgitt i Fagrskinna, Heimskringla og Óláfs saga Tryggvasonar, og både Heimskringla og Óláfs saga indikerer at versene tilhørte en drápa. Fordi andre lovkvad tilskrevet Þórðr Sjáreksson handler om hendelser fra Olav Haraldssons tid, virker det lite sannsynlig at han kunne ha vært samtidig med Þórálfr Skólmsson. Derfor kan denne drápaen ha blitt komponert lenge etter hendelsen, enten av Þórðr eller en annen skald.

Bare Fagrskinna inneholder alle fire versene. Heimskringla og Óláfs saga Tryggvasonar har de fleste versene, mens Flatøyboka har bare vers 1 og 2. 

Dråpaen mangler refreng. En drápa skulle ha et stev (refreng), som gjentas med jevne mellomrom gjennom diktet. Dette skilte en drápa fra en flokkr (som var uten refreng). Men siden bare fire versene er bevart, kan det opprinnelig ha vært et større dikt.

## Dråpas innhold
Diktet lyder i oversettelse:
* **Vers 1:** Hæren gikk ivrig til sverdenes sammenstøt ved Fitjar på Stord, der de hardføre kjemperne av landkjedens skip kjempet. Og slyngeren av ilden fra trollkvindens storm av det skjermende måneskinnet til skipshusenes hest våget å rykke fram ved siden av nordmennenes herre. 
* **Vers 2:** Fredløshetens dreper forsvarte hærens front vidt; slik skal man rive freden i stykker; de ønsket at denne fyrsten skulle bli gammel i landene. Ulykken begynte da arvingen til Gunnhild kom fra sør, etter at den gavmilde hadde falt i flukt. 
* **Vers 3:** Utmattelsen var åpenbar da sårede bønder satte seg ved sine ubøyelige åretak; én mann ga opp sitt liv, og ikke få andre. Og de sverdkrevde trøsterne til ravnens gaukfugl av kjøttstykket hadde sand i munnen ved grunnen, skylt av bølgene. 
* **Vers 4:** Det vitner om en ekstraordinær gjerning når den allmektige kampens Njord, som forberedte Hugins gilde, rykket fram ved siden av fyrsten i et slikt slag. 

## Aktørene i slaget
Basert på de fire bevarte versene gir kvadet følgende bilde av de store aktørene:
* Håkon Adelstensfostre framstilles svært positivt. Han kalles "fredløshetens dreper" ("varga myrðir") - en kjenning som framhever ham som en rettferdig hersker som slår ned på lovløshet. Han "forsvarte hærens front vidt" - viser hans aktive lederskap i slaget. "De ønsket at han skulle bli gammel i landene" - uttrykker folkelig støtte og ønske om at hans styre skulle vare. Han er "nordmennenes herre".
* Harald Eiriksson Gråfell omtales nøytralt som "arvingen til Gunnhild" som "kom fra sør". 
* Kari Ellen Gade tolket en kjenning som Gamli Eiriksson. Han var bror til Harald Gråfell. Men tolkningen trenger ikke være rett - og det kan være en ringslutning. Han beskrives positivt som "den gavmilde" ("ótta vanr golls" - "gullskrekken"), en vanlig skrytekjenning for en generøs høvding. Han hadde "falt i flukt". Sagaer forteller at dette var slaget på Rastarkalv på Møre. Historia Norwegiæ omtaler ham som Gamle Gunnhildsson, men dette er en relativt sen kilde, - fra omkring år 1200.
* Gunnhild kongemor nevnes uttrykkelig bare som mor til Harald ("arvingen til Gunnhild"). Den mulige hentydningen til henne som "trollkvinna" (*gífr*) i den komplekse kjenningen i vers 1, kan være en negativ karakteristikk. Men "trollkvinna" var også en vanlig, nøytral kjenning for kvinne.

Samlet sett er kvadet klart pro-Håkon, men framstiller ikke fiendene som rent negative - særlig den gavmilde roses.

## Om norrøn tro
Kvadet viser flere typiske trekk ved norrøn tro og krigskultur, som: 
* Valkyrje-motivet og kampdødskult. "Hugins gilde" (*Hugins drekku*) og "Munins kjøttstykke" viser til ravnene som eter de falne krigerne. Hugin og Munin var Odins ravner som fløy over slagmarken. Ørnen som "gaukfugl" er også et klassisk slagmarksmotiv - rovfuglene samles der krigere faller. Dette reflekterer forestillingen om at de som falt i kamp ble tatt til Valhall av Odin.
* "Kampens Njord" (*gǫndlar Njǫrðr*) bruker sjøguden Njords navn som del av en krigerkjenning. Dette viser hvordan norrøne gudenavn ble brukt i poetisk språk, selv om Njord egentlig var en fredelig sjøgud, ikke en krigsgud.
* Skjebnetroen i "Slik skal man rive freden i stykker" - antyder en forståelse av at konflikten var uunngåelig, muligens skjebnebestemt. Tonen i diktet antyder at krigerens skjebne var å falle i kamp.

Kvadet viser typiske norrøne krigeridealer der å falle i strid ga ære, og der Odins ravner og slagmarksørnen var viktige symboler på krigernes forbindelser til gudene.

## Referanser