open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chiara Leone

**Chiara Leone** (født 1998) er en sveitsisk sportsskytter og olympisk mester. Ved de olympiske leker i Paris 2024 vant hun øvelsen 50 m rifle match for kvinner. Hun har vunnet to lagmedaljer i Verdensmesterskapet i skyting, samt tre medaljer i Verdenscupen i skyting. Hun ble europamester i 50 m rifle match under EM i 2024 i Osijek.

## Sportslig karriere
Chiara begynte å skyte i 2007. 

I 2022 tok Chiara medaljer i verdenscupen både i Kairo og i Rio de Janeiro.  Hun vant en bronsemedalje ved EM i 2022 i 10 m luftrifle blandet lag sammen med Jan Lochbihler. 

Under Europalekene 2023 i Wrocław vant hun en sølvmedalje i lagkonkurransen i 50 m rifle match.  

Ved VM i skyting 2023 i Baku vant Leone en gullmedalje i lagkonkurransen i 50 m rifle liggende,  og en gullmedalje i 50 m rifle liggende blandet lag sammen med Jan Lochbihler.    

I januar 2024 vant Leone sin første individuelle verdenscupmedalje, da hun vant sølv i 50 m rifle match  under verdenscupstevnet i Kairo 

I mai 2024 ble Leone europamester i 50 m rifle match ved EM 25/50/300 m i Osijek.

Ved de olympiske leker 2024 i Paris vant Leone kvinnenes 50 m rifle match.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
* 
* Athlete Profile at Swiss Shooting
Andy Hardys dobbeltliv

***Andy Hardys dobbeltliv*** (originaltittel: *Andy Hardy's Double Life*) er en amerikansk romantisk komedie fra 1942 regissert av George B. Seitz. 

Dette var den trettende av MGMs Andy Hardy-filmer med Mickey Rooney i hovedrollen. Filmen er også Esther Williams debut som skuespiller.

## Medvirkende
* Lewis Stone - Judge Hardy
* Mickey Rooney - Andy Hardy
* Cecilia Parker - Marian Hardy
* Fay Holden - Mrs. Hardy
* Ann Rutherford - Polly Benedict
* Sara Haden - Aunt Milly Forrest
* Esther Williams - Sheila Brooks
* William Lundigan - Jeff Willis
* Robert Pittard - Botsy
* Bobby Blake - "Tooky" Stedman
* Susan Peters - Sue

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Israels olympiske komité

**Israels olympiske komité** (hebraisk: הוועד האולימפי בישראל) er den nasjonale olympiske komiteen som representerer Israel under OL. Komiteen holder til i Hadar Yosef idrettssenter i Tel Aviv.

Komiteen har sin historie tilbake til 1933, da en olympisk komité for Palestinamandatet ble opprettet. Gjennom historien ble denne komiteen omorganisert flere ganger, før den i 1952 ble anerkjent av Den internasjonale olympiske komité, akkurat i tide til Sommer-OL 1952 der Israel fikk sin OL-debut.

Mellom 1954 og 1974 deltok Israel i Asialekene, men politisk press fra arabiske land som følge av Midtøsten-konflikten førte til at Israels olympiske komité ble ekskludert fra Asias olympiske råd i 1981. Tidlig på 1990-tallet ble Israel derfor tatt inn i europeiske idrettsforbund, og Israels olympiske komité ble fullverdig medlem av Comités Olympiques Européens i 1994. Israel har deltatt i European Youth Olympic Festival siden 1995, og Europalekene siden 2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sjø, sang og sommer

***Sjø, sang og sommer*** (orig. *Dangerous When Wet*) er en amerikansk filmmusikal fra 1953 regissert av Charles Walters. I hovedrollene ses Esther Williams, Fernando Lamas og Jack Carson. Filmen inneholder også en animert svømmesekvens med Williams og katt-og-mus-duoen, Tom og Jerry.

## Skuespillere
* Esther Williams - Katie Higgins
* Fernando Lamas - André Lanet
* Jack Carson - Windy Weebe
* Charlotte Greenwood - Ma Higgins
* Denise Darcel - Gigi Mignon
* William Demarest - Pa Higgins
* Donna Corcoran - Junior Higgins
* Barbara Whiting - Suzie Higgins
* Bunny Waters - Greta
* Henri Letondal - Joubert
* Paul Bryar - Pierre
* Jack Raine - Stuart Frye

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Victoria må dø

***Victoria må dø*** er en norsk familiefilm fra 2024 regissert av Gunnbjörg Gunnarsdóttir.  og  spiller rollene som Hedvig og Henrik som ønsker å ta livet av sin nye stemor, spilt av Ine Marie Wilmann, og kontakter en balkansk leiemorder for å få hjelp.

Filmen hadde norsk kinopremiere 16. februar 2024. Den vant publikumsprisen under Kristiansand Internasjonale Barnefilmfestival i april 2024 og fikk Sølvklumpen for 2024 i klassen beste norske familiefilm. For manuset til filmen ble Gunnarsdóttir og  nominert til Amandaprisen 2024 i klassen beste manus.

## Skuespillere
* Ine Marie Wilmann: Victoria
* : Hedvig
* : Henrik
* Leo Ajkic: Carl
* Morten Svartveit: Nikolai
* Agnete Haaland: Farmor

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andreas Choi Chang-mou

**Andreas Choi Chang-mou** (koreansk: 최창무; født 15. september 1936 i Munsan ved Paju i koreansk del av det japanske keiserdømme) er emeritert katolsk erkebiskop av Gwangju i Sør-Korea.
## Liv og virke
### Prest
Andreas Choi Chang-mou ble ordinert til prest den 9. juni 1963 og inkardinert i presteskapet i erkebispedømmet Seoul. 
### Hjelpebiskop i Seoul
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til hjelpebiskop i Seoul og titulærbiskop av *Flumenepiscense* den 3. februar 1994. Erkebiskopen av Seoul, kardinal Stephen Kim Sou-hwan, ordinerte ham til biskop den 25. mars samme år; medkonsekratorer var Paul Kim Ok-kyun, hjelpebiskop i Seoul, og Peter Kang U-il, hjelpebiskop i Seoul.
### Koadjutorerkebiskop av Gwangju
Paven utnevnte ham til koadjutorerkebiskop av Gwangju den 9. februar 1999. Etter Victorinus Youn Kong-his pensjonering, etterfulgte han ham som erkebiskop av Gwangju den 30. november 2000. Han trakk seg fra embetet den 25. mars 2010.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
* Erkebiskop Antonio del Giudice (1913-1982) *1962
* Kardinal Stephen Kim Sou-hwan (1922–1909) *1966
* Erkebiskop *Andreas Choi Chang-mou* (1936- ) *1994

## Referanser
Ove Talsnes

**Ove Talsnes** (født 1962) er en norsk tidligere mellomdistanseløper og lege. Han spesialiserte seg på 1&nbsp;500&nbsp;meter. Han representerte IL Gular og IK Tjalve. 

Talsnes er spesialist i ortopedisk kirurgi, overlege ved Sykehuset Innlandet i Elverum og utdannet ved Universitetet i Bergen i 1990. Siden 1994 har han vært landslagslege for Norges Friidrettsforbund.

Per 2024 er Talsnes fortsatt del av stafettlaget til IL Gular som siden 24. mai 1987 innehar den norske rekorden i den uortodokse distansen 4 x 1&nbsp;500 meter meter sammen med Bjørn Steinar Økland, Kjell Sandgrind og Frank Otto Meinseth.

Han er yngre bror av journalist og programleder Stål Talsnes (f. 1960)

## Personlig rekorder
Følgende er Talsnes bestenoteringer
* 800 meter – 1.50,46 (1991)
* 1&nbsp;500 meter – 3.39,25 (1988) 
* 1 mile – 4.04,91 (1988) 
* 3&nbsp;000 meter – 8.03,31 (1989) 
* 5&nbsp;000 meter – 14.21,99 (1989) 
* 10&nbsp;000 meter – 30.24,80 (1993) 
* 3&nbsp;000 meter hinder – 9.07,50 (1993) 
* høydehopp – 2,00 (1983) 

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Norske herreutøvere i IAAF-stevner på etternavnbokstav B
Lett på tråden (1946)

***Lett på tråden*** (orig. *Easy to Wed*) er en amerikansk filmmusikal fra 1953 regissert av Edward Buzzell. 
Filmens manus er en bearbeidelse av manuset til filmen *[[I fyr og flamme (film)|I fyr og flamme]]* fra 1936. I hovedrollene ses Van Johnson, Esther Williams, Lucille Ball og Keenan Wynn. Det er den tredje av til sammen fem filmer der Williams og Johnson spilte mot hverandre, under en periode på åtte år, de øvrige filmene er *[[Helter dør aldri]]* (1943), *[[Og det var sol og sommer]]* (1945), *[[Chris går i vannet]]* (1950) og *[[Fest i Florida]]* (1953).

## Skuespillere
* Van Johnson – Bill Chandler
* Esther Williams – Connie Allenbury
* Lucille Ball – Gladys Benton
* Keenan Wynn – Warren Haggerty 
* Cecil Kellaway – J.B. Allenbury 
* Ben Blue – Spike Dolan
* Paul Harvey – Curtis Farwood
* Jonathan Hale – Hector Boswell  
* James Flavin – Joe  
* Celia Travers – Mary, Farwoods sekretær 
* June Lockhart – Barbara "Babs" Norvell  
* Grant Mitchell – Homer Henshaw  
* Josephine Whittell – Mrs. Burns Norvell  
* Ethel Smith – seg selv, som pianist

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kåre Kleivan

**Kåre Kleivan** (1917–1998) var en norsk journalist.

Han var fra Tromsø, og startet sin journalistiske karriere i Nordlys i 1937. Under den tyske okkupasjonen av Norge studerte han jus ved Universitetet i Oslo og bidro til den illegale pressen før han flyktet til det nøytrale Sverige, hvor han arbeidet ved den norske legasjonen i Stockholm. Han er også kjent for å ha eskortert den jødiske familien Smith fra Nord-Norge til Finland, bort fra de tyske styrkene, i 1940. For dette ble han erklært som Rettferdig blant nasjonene i 2006.

Han arbeidet i Associated Press fra 1945 til 1948, deretter i avisen Verdens Gang. Fra 1970 til 1984 var han underredaktør og leder for den politiske avdelingen i avisen. Han ledet den lokale fagforeningen Oslo Journalistklubb fra 1972 til 1975 og var nasjonalt styremedlem i Norsk Journalistlag fra 1962 til 1968. Han var medlem av Arbeidernes ungdomsfylking og Det norske Arbeiderparti, og var også medlem av Norsk støttekomité for Spania og ledet Norge–Israel-foreningen.

Han bosatte seg på Kolbotn, var gift med en dansk kvinne og hadde tre barn. Han døde i februar 1998.

## Referanser
Lett på tråden (1966)

***Lett på tråden*** (originaltittel: * Le fate*) er en italiensk antologi-komedie fra 1966 bestående av fire adskilte deler regissert av respektive Mario Monicelli, Mauro Bolognini, Antonio Pietrangeli og Luciano Salce.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harry Kongshavn

**Harry Kongshavn** (1899–1969) var en norsk sjakkspiller og vinner av Norgesmesterskapet i sjakk (1951).

## Biografi
Harry Kongshavn ble født på Hidra som sønn av en fisker. Han jobbet som elektriker ved Elektrisk Bureau, og under andre verdenskrig bygde han ulovlige radioer i Oslo som medlem av den norske motstandsgruppen Wiedswang.

På slutten av 1940-tallet og begynnelsen av 1950-tallet var Harry Kongshavn en av de ledende norske sjakkspillerne. I 1951 vant han Norgesmesterskapet i sjakk.

Harry Kongshavn spilte for Norge i sjakkolympiaden:

* I 1950, på fjerdebordet i den 9. sjakkolympiaden i Dubrovnik (+3, =0, -7).

Han døde i en alder av 70 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johannes Kvittingen

**Johannes Kvittingen**, noen ganger kalt Johs. Kvittingen (1906–1996), var en norsk bakteriolog og overlege i Trondheim, samt motstandsmann under andre verdenskrig.

Kvittingen var en mikrobiolog og arbeidet ved Den norske hærens bakteriologiske laboratorium før andre verdenskrig. Da Tyskland invaderte og okkuperte Norge i 1940, ble laboratoriet stengt. Kvittingen flyktet fra landet for å utføre motstandsarbeid i utlandet. I London arbeidet han med medisinske tjenester for nordmenn i eksil. Blant annet bidro han til å drastisk forbedre behandlingen av kjønnssykdommer blant sjøfolk, og reduserte rekonvalesensen fra måneder til uker.

Etter krigen vendte Kvittingen tilbake til mikrobiologi, og utvidet også sitt interesseområde til andre medisinske felt. I 1952 ble han utnevnt til overlege ved Trondheim sentralsykehus. Han ble dekorert med H.M. Kongens fortjenstmedalje og Den Kongelige Norske St. Olavs Orden, samt utenlandske fortjenstordener, og døde i januar 1996.

## Andre verdenskrig
Kvittingen ble kjent blant britene da han i mai 1940 sikret retretten til fire britiske soldater som hadde gått seg vill i de norske fjellene. Johannes Kvittingen hjalpJames Lawrence Chaworth-Musters til Bryggja og fikk kontakt med fiskeskipperen Edvin Nore; de gikk fra Måløy 10. mai mot Shetland. Båten "Havørn" hadde gått fra Måløy med flyktninger dagen før. Kvittingen fant Chaworth-Musters 4. mai utmattet på Iungdalshytta nord for Hallingskarvet (i Skarvheimen). Kvittingen overtalte Chaworth-Musters til å bli med og sammen gikk de via Lærdal, Naddvik ved Årdalsfjorden og Jostedal over fjellene og over Jostedalsbreen til Nordfjord. Kvittingen var lege og deltok i saniteten ved kampene i Hallingdal der norske styrker ga opp i slutten av april. Noen andre norske offiserer var på vei over fjellet fra Hallingdal til Sogn. I Lærdal var det tyske soldater og de snek seg over dalbunnen ved Borgund. I Nordfjord fikk de skyss med en drosje deler av veien til Bryggja.

Han hadde erfaring fra 1935 i italiensk-okkuperte Etiopia, hvor han ledet retretten av en mislykket norsk "ekspedisjon". Dermed ble han høsten 1940 bedt om å være hovedrekrutterer av norske agenter for Special Operations Executive (SOE). Han har fått æren for å ha rekruttert Martin Linge som SOE-agent, men dette forslaget kom egentlig fra Olav Rytter i korrespondanse med Kvittingen. Chaworth-Musters anbefalte ledelsen i SOE å finne en norsk offiser som kunne integreres i SOE og plukke ut egnede nordmenn. Johan Kvittingen, som flyktet sammen med Chaworth-Musters i mai, og motstandsmannen Olav Rytter anbefalte løytnant Martin Linge i august 1940. Chaworth-Musters og Kvittingen tok på forhånd en prat med Linge som først ikke visste hva de planla og at han var til vurdering.

## Referanser
Olav Liestøl

**Olav Liestøl** (1916–2002) var en norsk glasiolog.

Liestøl ble født i Kristiania som sønn av folkloristen og politikeren Knut Liestøl, men vokste opp i Blommenholm. Under den tyske okkupasjonen av Norge var han medlem av Milorg. Han fullførte cand.real.-graden ved Universitetet i Oslo i 1945.

Fra 1948 til han pensjonerte seg i 1986 arbeidet Liestøl som glasiolog ved Norsk Polarinstitutt, og ble omtalt som "Norges mest anerkjente glasiolog". Han studerte hovedsakelig geologien på Svalbard, men også i Antarktis og andre steder. Fra 1985 var han også førsteamanuensis ved Universitetet i Oslo.

Han bodde i Blommenholm og døde i april 2002.

## Ettermæle
Breene Liestølbreen i Torell Land på Spitsbergen, Svalbard, er oppkalt etter ham.

## Referanser
Norman Lind

**Norman Lind** (1921–1985) var en britisk-norsk militæroffiser og konsul.

Han ble født i Bergen som sønn av en norsk kaffeplantasjeeier med forbindelser i England og Guatemala. Lind fullførte sin høyere utdanning i Storbritannia. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i Royal Engineers i 1940 før han tilbrakte to år på offisersskole. Etter å ha deltatt i den tunisiske kampanjen i ett år, sluttet han seg til spesialstyrkene og senere Norwegian Independent Company 1 (Kompani Linge). Han er kjent for å ha deltatt i Operasjon Sunshine, og ble droppet over Hardangervidda den 4. november 1944. Det rapporteres at han var den første britiske offiseren som landet i Norge etter den britiske deltakelsen i den norske kampanjen. Lind var en del av den sentrale staben i Operasjon Sunshine, sammen med leder Leif Tronstad og Gunnar Syverstad. Sunshine ble identisk med Milorgs Distrikt 16 (D-16). Hovedkvarteret ble etablert i en liten fjellhytte i Skriubotn på Hardangervidda, vest for Møsvatn. Hytten var bygget av Einar Skinnarland, som også ble med i staben som telegrafist for radioforbindelse med England. Lind fungerte også som våpen instruktør for Milorg Distrikt 16.

Han ble dekorert med St. Olavsmedaljen med eikegren i 1948. Lind hadde flyttet til Guatemala i 1946, og i 1948 giftet han seg med den norske statsborgeren Berit Elise Sverdrup. I Guatemala eide han en plantasje og arbeidet med handel. Han var visekonsul fra 1953, konsul fra 1962 og generalkonsul fra 1975. Han omkom i oktober 1985 da hans fly traff en landmine ved landing.

## Referanser
Egil Lindberg

**Egil Lindberg** (1906–1952) var en norsk radiotelegrafist og agent for Secret Intelligence Service under andre verdenskrig.

Han hadde bakgrunn fra værstasjonene på Jan Mayen og Bjørnøya. Fra 1943 opererte han stasjonen Upsilon i Tromsø, med hovedmål om å rapportere om tyske krigsskip, spesielt Tirpitz og Scharnhorst.**

## Referanser
There’s Something in the Barn

***There's Something in the Barn*** er en norsk skrekk/komedie og julefilm fra 2023 regissert av Magnus Martens. Manuset er skrevet av Aleksander Kirkwood Brown, og filmen handler om en amerikansk familie som opplever at det begynner å skje mystiske ting på gården de har arvet i Gudbrandsdalen. Filmen hadde verdenspremiere under Fantastic Fest-festivalen i Texas i 23. september 2023, og norsk kinopremiere 10. november.

For filmen ble ,  og  nominert til Amandaprisen 2024 i klassen beste sminke.

## Skuespillere
* Martin Starr: Bill Nordheim
* Amrita Acharia: Carol Nordheim
* Kiran Shah: fjøsnisse
* : Lucas Nordheim
* : Nora Nordheim
* Calle Hellevang-Larsen: Tor Åge
* Henriette Steenstrup: Liv
* Jeppe Beck Laursen: Raymond
* Eldar Vågan: Erik
* : Bente
* : Jess
* : fjøsnisse

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans Lund-Andersen

**Hans Lund-Andersen** (1921–2014) var en norsk bergingeniør og forretningsperson.

Lund-Andersen ble født i Haugesund og fullførte sin videregående utdanning der i 1941. Under andre verdenskrig deltok han i motstandsarbeid og ble tildelt Forsvarsmedaljen 1940–1945. Han ble uteksaminert fra Norges tekniske høgskole med spesialisering i bergfag i 1947, og samme år giftet han seg med Ragna Holter Kongshavn.

Han arbeidet for Rødsand Gruber fra 1947 til 1951, og deretter for Orkla Gruber fra 1951 til 1959. I 1959 ble han sjefingeniør ved Rana Gruber, og i 1960 ble han direktør for Sydvaranger. Han ble administrerende direktør i 1970, en stilling han innehadde frem til 1981.

Lund-Andersen var styreleder eller styremedlem i flere selskaper, inkludert Sydvaranger, Store Norske Spitsbergen Kulkompani, Fangelselskapene, Bjørkåsen Gruber, Grong Gruber, Killingdal Gruber, Norsk Bergverk, Grønseth, Aspro, Dyno Industrier, Saga Petroleum, Pelikan, Skogfoss Kraftverk og Vadsø Sildoljefabrikk; samt i Norsk Industriforbund, Industrivernet, Norsk Arbeidsgiverforening og Norske Gruver.

Fra 1960 var han visekonsul for Sverige og ble dekorert som Ridder av Vasaordenen. Lund-Andersen bodde i Ullern etter å ha pensjonert seg fra Sydvaranger, og flyttet til Haugesund i 2002. Han døde der i januar 2014.

## Referanser
Jens Christian Magnus

**Jens Christian Magnus** (1920–2017) var en norsk militær offiser og politiker for Høyre.

Han ble født i Kristiania og fullførte videregående utdanning ved Ris i 1939. Under den tyske okkupasjonen av Norge deltok han aktivt i motstandsarbeidet til Milorg D13, som omfattet Oslo, Bærum og Asker. Han ble uteksaminert med cand.jur.-graden i 1946. Senere fulgte han en militær karriere, og ble forfremmet til løytnant i 1947, kaptein i 1948, major i 1951, oberst i 1968 og brigader i 1975. Som politiker ble han valgt inn i kommunestyret i Bodin fra 1964 til 1968, og i Bærum fra 1973 til 1978. Han bodde i Høvik. Jens Christian Magnus døde 9. januar 2017, 96 år gammel.

## Referanser
Fernando Lamas

**Fernando Lamas**, født 9. januar 1915 i Buenos Aires, død 8. oktober 1982 i Los Angeles i California, var en argentinsk-amerikansk skuespiller og regissør.

Lamas var en stor stjerne i hjemlandet og gjorde senere karriere i Hollywood, der han spilte latinske elskere i en rekke filmer.

Fernando Lamas var også regissør, bland annet for tv-seriene *[[Alias Smith & Jones]]* (1971) og *[[Falcon Crest]]* (1981).

Lamas var gift fire ganger. Hans første kone var den argentinske skuespilleren Perla Mux. Hans tredje ekteskap var til amerikanske Arlene Dahl, og sønnen med henne, Lorenzo Lamas, ble også skuespiller. Hans fjerde og lengste ekteskap var til svømmeren og skuespilleren Esther Williams.

## Filmografi (utvalg)
* 1951 – *[[Ung, rik og vakker]]*
* 1952 – *[[Den glade enke (1952)|Den glade enke]]*
* 1953 – *[[Sjø, sang og sommer]]*
* 1953 – *[[Jeg gjør som jeg vil]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ole Jacob Malm

**Ole Jacob Malm** (1910–2005) var en norsk lege.

Han ble født i Kristiania og var barnebarn av Ole Olsen Malm. Malm var professor i medisin ved Universitetet i Oslo og seniorrådgiver ved Ullevål sykehus i Oslo fra 1964 til 1980. Under den tyske okkupasjonen av Norge inntok han sentrale posisjoner i motstandsbevegelsen, inkludert en periode som generalsekretær for Samordningsutvalget. I 1976 ble han dekorert som Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Helter dør aldri

***Helter dør aldri***  (originaltittel: *A Guy Named Joe*) er en amerikansk romantisk drama- og fantasyfilm fra 1943 produsert og regissert av Victor Fleming med Spencer Tracy, Irene Dunne og Van Johnson i hovedrollene.

Steven Spielbergs film *[[Always (film)|Always]]* fra 1989, med Richard Dreyfuss, Holly Hunter og John Goodman, er en nyinnspilling av *Helter dør aldri.* 

## Medvirkende
* Spencer Tracy - Pete Sandidge
* Irene Dunne - Dorinda Durston
* Van Johnson - Ted Randall
* Ward Bond - Al Yackey
* James Gleason - "Nails" Kilpatrick
* Lionel Barrymore - generalen
* Barry Nelson - Dick Rumney
* Esther Williams - Ellen Bright
* Henry O'Neill - oberst Sykes
* Don DeFore - James J. Rourke
* Charles Smith - Sanderson
* Addison Richards - major Corbett

## Referanser
Sverre Midtskau

**Sverre Midtskau** (1914–1987) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig, mest kjent som leder av den ulovlige radiostasjonen Skylark A.

## Andre Verdenskrig
Den 9. april invaderte Nazi-Tyskland Norge som en del av andre verdenskrig. Midtskau ble involvert i kampene i Rjukan og dro senere til Nord-Norge. Da Norge ble okkupert av Tyskland, flyktet han til England sammen med den norske kongefamilien og fremstående politikere.

I september 1940 etablerte Secret Intelligence Service to stasjoner for radiokommunikasjon; den såkalte Skylark A skulle ledes av Sverre Midtskau i Oslo, mens Skylark B ble ledet av Erik Welle-Strand i Trondheim. Midtskau seilte over Norskehavet med kutteren Nordlys, og ankom Florø den 15. september sammen med Erik Welle-Strand, Sverre Haug og Finn Juell, før han fortsatte til Oslo med Haug. Etter tekniske problemer i den tidlige fasen, reiste Midtskau og Haug til England fra Ålesund for å løse problemet. Ved tilbakekomst til Norge skulle Midtskau slippes ned med fallskjerm over Telemark i februar 1941 med en ny radio. Han landet imidlertid på Øyfjell i stedet for det angitte stedet nær Langesæ, og radioen ble i tillegg ødelagt. Midtskau kontaktet deretter Max Manus, en kjent motstandsmann etter krigen, men dette førte til hans arrestasjon i Manus' hjem. Han ble fengslet i Åkebergveien.

Skylark B-gruppen i Trondheim klarte å etablere regelmessig kontakt med etterretningen i London i januar 1941. De fikk verdifull hjelp fra Leif Tronstad og ga viktig informasjon. Imidlertid klarte Gestapo å spore Skylark B’s sendinger i september samme år. Welle-Strand hadde forlatt Norge, men den nye lederen Egil Reksten og andre ble arrestert og sendt til Nacht und Nebel-leirer. Gestapo fikk deretter kjennskap til Midtskau’s navn gjennom den påfølgende etterforskningen, etter å ha fått tilgang til den hemmelige koden og avkodet sendingene fra Skylark B. Midtskau ble sendt til fengselet Møllergata 19 for tortur.

Han klarte å rømme i desember 1941 da en fengselsbetjent klarte å kopiere nøklene til en tysk vakt. Ifølge Max Manus var denne fengselsbetjenten den fengslede motstandsmannen Kolbein Lauring. Midtskau og to andre flyktet fra Møllergata og skjulte seg i landlige Lommedalen. Han oppholdt seg i en hytte der til januar 1942, og rømte deretter på ski via Trysil og Sverige til England. Han avsluttet aktiv tjeneste, men tilbrakte resten av krigen som skilærer for allierte soldater samt instruktør i forhørsteknikk.

## Etterkrigstiden
I 1968 utgav han boken *London svarer ikke*, som refererer til de innledende problemene med radiokommunikasjon i 1940. Han måtte bruke rullestol fra 1981, og døde i desember 1987, 73 år gammel, etter et slag.

## Referanser
Knut Moe (motstandsmann)

**Knut Moe** (1921–1989) var et norsk motstandsmann og en radioagent for Special Intelligence Service under andre verdenskrig.

## Andre verdenskrig
Knut Moe ble født i Hammerfest. Da andre verdenskrig nådde Norge i 1940 med invasjonen og okkupasjonen av Norge av Nazi-Tyskland, sluttet Moe seg til den norske motstandsbevegelsen. Han flyktet til slutt til England, hvor han ble rekruttert av Special Intelligence Service og opplært som telegrafist. Snart returnerte han til Norge for å utføre etterretningsarbeid, og han ble sluppet ut i fallskjerm over Finnmarksvidda.

Han opererte en illegal radiostasjon i Alta sammen med Torstein Raaby, Alfred Henningsen og Karl Rasmussen. Kodenavnet var "Ida", og det ble en del av nettverket "Venus" i Nord-Norge. De rapporterte hovedsakelig om tyske tropp- og flåtebevegelser. Blant deres prestasjoner var rapporten den 25. desember 1943 om at det tyske slagskipet Scharnhorst var på vei ut i åpne farvann. Skipet ble senere senket i slaget ved Nordkapp. Rasmussen ble senere tatt av Gestapo, mens Moe og Raaby flyktet i mai 1944 til England via Sverige og Finland. Rasmussen ble fengslet og torturert, og begikk selvmord ved å kaste seg ut av et vindu i juni 1944.

En annen stor bekymring var tilstedeværelsen av det tyske slagskipet Tirpitz. I september 1943 syklet Torbjørn Johansen fra Tromsø til Alta og tilbake med rapporter om skipet. Informasjonen ble overført av hans bror, radiooperatør Einar Johansen, som førte til et angrep i september 1943. Tirpitz ble skadet, men ikke ødelagt. I april 1944, før han flyktet for første gang, rapporterte Raaby om statusen til Tirpitz, noe som førte til et angrep hvor Tirpitz igjen ble skadet. I september 1944 ble Moe og en annen agent sluppet ut i fallskjerm over Finnmarksvidda for andre gang. De oppholdt seg i fjellene vest for Alta mens de foretok flere rekognoseringsturer. Etter et angrep den 15. september 1944 ble Tirpitz flyttet lenger sør, nær Tromsø, for å fungere som en flytende kanonbatteri. Moe rapporterte om Tirpitz i november 1944, og skipet ble til slutt ødelagt. Han flyktet fra Norge for tredje gang, igjen via Finland og Sverige i et hardt klima.

## Etterkrigsliv
Etter krigen deltok Moe i Tysklandsbrigaden. Han tok en hotellutdanning i Sveits og arbeidet som stuert før han ble ansatt i interessegruppen Sjømilitære Samfund i 1958. Han døde i 1989.

## Referanser
Edward Mowinckel-Larsen

**Edward Christian Mowinckel-Larsen** (1895–1985) var en norsk ingeniør, embetsmann og generalsekretær for Norges Varemesse.

## Personlig liv
Han ble født i Bergen som sønn av megler Wilhelm Emil Larsen (1857–1916) og Jørga Mowinckel (1861–1930). På morssiden var han nevø av Johan Ernst Mowinckel, Johanne Vogt og Agnes Mowinckel, og fetter av Johan Ernsts sønn Thorolf Beyer Mowinckel.

I 1939 giftet han seg med Gerda Gundersen fra Langesund. Hans søster Signe giftet seg med arkitekten Arno Berg.

## Karriere
Han begynte på middelskolen ved Bergen Katedralskole i 1907. Blant andre var han i samme klasse som aktivisten Joakim Lehmkuhl og dirigenten Johan Ludwig Mowinckel Jr. . Etter middelskolen begynte han på Bergen Tekniske Skole, hvorfra han ble uteksaminert som skipsingeniør i 1916. Han arbeidet som skipsingeniør frem til 1927, da han ble ansatt som sekretær i Norges Varemesse. Etter perioder som forsyningssjef i Aker kommune fra 1939 til 1941 og 1945 til 1947, var han generalsekretær for Norges Varemesse fra 1947 til 1968. Under den tyske okkupasjonen av Norge ble han arrestert og satt kortvarig fengslet i Møllergata 19 fra mai til juni 1941.

Han var også generalsekretær for Norsk Fiskerimesse fra 1960 til 1965 og i 1969, og ledet flere norske delegasjoner til utenlandske messer.

Han ble dekorert som Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1968) og Finlands hvite løves orden, Kommandør av Vasaordenen, samt Ridder av Dannebrogordenen og Leopoldordenen, og mottok Østerrikes fortjenstorden. Han døde i august 1985.

## Referanser
Tor Njaa

**Tor Njaa** (1912–1944) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig.

Han ble født i Flekkefjord, av en mor fra Flekkefjord og en far fra Time, og hadde gått på middelskolen og handelsskolen. Under okkupasjonen av Norge av Nazi-Tyskland, sluttet han seg til motstandsbevegelsen. Han var leder av Milorg i byen Flekkefjord, og var en viktig samarbeidspartner av Gunvald Tomstad. Han drev også en ulovlig kommunikasjonsstasjon.

Han ble arrestert i august 1942 og satt fengslet på Møllergata 19 til mars 1943, bortsett fra en periode i Kristiansand tidlig i 1943. Deretter satt han på Grini fangeleir fra mars til juni 1943 og fra oktober til november 1943. Han ble så sendt til Tyskland. Han døde i september 1944, på vei til konsentrasjonsleiren Natzweiler.

## Referanser
Ingjald Nordstad

**Ingjald Nordstad** (1897–1968) var en norsk avisredaktør og politiker for Arbeiderpartiet.

Nordstad meldte seg inn i sin første fagforening i 1914, og i Arbeiderpartiet i 1916. I 1918 ble han fengslet for militærnekting.

Han ble ansatt som underredaktør i avisen Nybrott i 1919, og i 1922 ble Nordstad redaktør etter Albin Eines. Fra 1922 til 1937 og 1952–1955 var han også medlem av Larvik bystyre. Fra 1929 ledet Nordstad Larvik-avdelingen av Norges Bank. Han var styreleder for Larvik bibliotek 1930–1932.

Under den tyske okkupasjonen av Norge ble Nybrott stoppet 20. august 1940 for å ha trykket materiale som var ugunstig for nazistene. Nordstad var allerede arrestert og fengslet fra 12. august til 4. september. Nybrott gjenopptok utgivelsen, men nazistenes politikk tilsa at det var unødvendig å ha flere aviser i én by. Nybrott ble slått sammen med den borgerlige avisen Østlands-Posten og dannet Larvik Dagblad fra 1. juli 1943. Nordstad var redaktør sammen med Øyvind Næss. Begge ble arrestert 8. desember 1943 og erstattet med Carl Henry. Nordstad ble igjen fengslet. Han var internert i Bredtveit fangeleir fra 11. desember 1943 til 9. februar 1944, deretter i Møllergata 19 til 6. mai, deretter i Grini fangeleir til 13. mars 1945, og til slutt i Mysen til krigens slutt. Fra 1945 var han igjen sjefredaktør i Nybrott. Han hadde denne stillingen fram til 1966.

## Referanser
Edmund Norén

**Edmund Emil Norén** (1902–1983) var en norsk medieleder og politiker for Arbeiderpartiet.

## Biografi
Han ble født i Drøbak som sønn av gartner Emil Johan Norén (1872–1930) og Ingeborg Andersen (1879–1941). Han giftet seg med en skredderdatter i 1930.

Hans utdanning var middelskolen. Han begynte som kontorist i Christiania Portland Cementfabrik i 1920. I 1927 begynte han å jobbe for arbeiderbevegelsen som daglig leder av Bergens Arbeiderblad, og fortsatte deretter til Fremtiden. Her arbeidet han fra 1930 til 1946, bortsett fra perioden da avisen ble stengt på grunn av okkupasjonen av Norge av Nazi-Tyskland. Han ble fengslet to ganger under krigen. Første gang var han fengslet i Møllergata 19 fra 20. november til 11. desember 1941. Andre gang ble han først ført til Møllergata 19, den 29. september 1942, og deretter satt i Grini fangeleir fra 4. desember 1942. Han ble så holdt i Sachsenhausen konsentrasjonsleir fra 4. november 1943 til leiren ble frigjort. Etter krigen var han administrerende direktør for Arbeiderbladet fra 1946 til 1955 og direktør for Avisenes Informasjonskontor fra 1956 til 1970.

Han var styreleder for Arbeiderpressens Samvirke, Norske Avisutgiveres Landsforbund og Osloavisenes forening, og var styremedlem i Norsk Medisinaldepot. Han hadde også politiske verv.

I 1970 ble han dekorert som Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han døde i 1978.

## Referanser
Baker- og Konditorbransjens Landsforening

**Baker- og Konditorbransjens Landsforening** er en bransjeforening for bakerier og konditorier i Norge. Organisasjonen ble etablert i 1893 med formål å fremme faget og bakerivirksomhetenes interesse.

## Referanser
Joar Olsen

**Joar Ervin Olsen** (1924–1945) var et norsk motstandsmann som ble drept under okkupasjonen av Norge av Nazi-Tyskland.

Han ble født i Bærum som sønn av foreldre fra Oslo og Hammerfest. Han arbeidet som bilmekaniker i Bærum. Under okkupasjonen av Norge av Nazi-Tyskland sluttet han seg til Milorg i 1943. Han var en del av en gruppe kalt Barlindgjengen, opprinnelig bestående av menn fra Jar i Bærum. I mai 1944 ble gruppen innkalt til sabotasjeopplæring under ledelse av Per Røed; leiren lå i Bærumsmarka. Gruppen ble en del av distrikt 13s sabotasjeskvadron Aks 13000, opprettet i 1944. Olsen ble en viktig adjutant for Aks 13000-staben.

Olsen var aktiv sent i 1944. Sammen med Per Røed sprengte han seks jernbanevogner med bensin på Lysaker stasjon. Lysaker stasjon ble rammet av fem slike sabotasjeaksjoner mellom 16. desember 1944 og 13. januar 1945. Den 10. desember 1944, skulle Olsen, Røed og Odd Isøy sprenge femten jernbanevogner på Filipstad nær Oslo Vestbanestasjon; to andre personer skulle brukes som vakter. Vekterne ble imidlertid opptatt da en håndfull jernbanearbeidere ble oppdaget på stedet. Etter å ha plassert eksplosivene, ble Røed avskåret da han nesten snublet over en tysk vakt. På grunn av dette trakk sabotageteamet seg tilbake i stillhet, og ikke lenge etter ankom tyske spesialister og fjernet eksplosivene. Etterretning viste senere at ved siden av de femten tankene var et tog fylt med ammunisjon, muligens til og med V-2-deler. Hadde alt dette eksplodert, ville det vært katastrofalt. Den 23. desember 1944 deltok Olsen i et angrep på den marine delen av Nazi Hird. Da de angrep kontoret, ble Per Røed overrasket av en Hird-skytter, som sannsynligvis hadde lagt en felle. Olsen stormet inn fra tilstøtende rom, drepte skytteren, og rømte så vidt sammen med Røed. Ved en annen anledning kjørte Olsen og Røed en bil med ulovlige våpen, da de ble stoppet av en tysk veipatrulje. De rømte da Olsen viste et falskt dokument som hevdet at bilen tilhørte Røde Kors.

Olsens siste oppdrag var Aksjon smør den 12. februar 1945, der Milorg-menn stjal matvarer fra to lagre, ett i Tollbugata som tilhørte tyske styrker, og ett i Skippergata som tilhørte Arbeidstjenesten. Matvarene ble distribuert til Milorg-menn som gjemte seg i skogene rundt Oslo. Den 13. februar 1945 ble Aks 13000-medlemmene, og deltakerne i Aksjon smør, Arvid Hansen og Adolf Bogstad drept, og seks andre ble arrestert. Dagen etter dro Joar Olsen for å hente våpen fra et hemmelig lager på Stabekk. Våpenbeholdningen måtte fylles opp etter angrepet på bilverkstedet Brødrene Christensen i Sandvika den 12. februar. Den første hentingen gikk bra, men Statspolitiet ventet på det andre hentestedet. Olsen trakk sin Colt-revolver, men ble skutt tre ganger. Han døde kort tid etter.

## Referanser
U.S. Space Forces – Space

**U.S. Space Forces – Space** er et ledelseselement i U.S. Space Force som fører kommando over styrker avgitt til U.S. Space Command. Det ble opprettet 6. desember 2023 gjennom en sammenslåing av *Combined Force Space Component Command* og *Joint Task Force–Space Defense*.

De primære forbandene underlagt Space&nbsp;Forces&thinsp;–&thinsp;Space er Space Delta 5 på Vandenberg Space Force Base og Space Delta 15 på Schriever Space Force Base.

## Referanser
U.S. Space Forces – Europe and Africa

**U.S. Space Forces – Europe and Africa** er et ledelseselement i U.S. Space Force som fører kommando over styrker avgitt til U.S. European Command og U.S. Africa Command. Det ble opprettet 8. desember 2023 og tok over romstyrker underlagt U.S. Air Forces in Europe – Air Forces Africa.

Standkvarter er Ramstein Air Base i Rheinland-Pfalz.

## Referanser
Zaza (1923)

**''Zaza** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Allan Dwan med Gloria Swanson i hovedrollen.

## Medvirkende
*Gloria Swanson - Zaza
*H. B. Warner - Bernard Dufresne
*Ferdinand Gottschalk - Duke de Brissac
*Lucille La Verne - Aunt Rosa
*Mary Thurman - Florianne
*Yvonne Hughes - Nathalie, Zaza's maid
*Riley Hatch - Rigault
*L. Rogers Lytton - Stage Manager
*Ivan Linow - Apache

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thomas Jolly

**Thomas Jolly** (født 1. februar 1982 i Rouen i Frankrike) er en fransk skuespiller og kunstnerisk leder av *La Piccola Familia*, en teatergruppe han grunnla i Rouen i 2006. 

Jolly regisserte det nasjonale teatersenteret *Le Quai d'Angers *fra 1. januar 2020 til november 2022. Han trakk seg etter å ha blitt utnevnt til kunstnerisk leder for åpningsseremonien til Sommer-OL 2024 i Paris i september 2022.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Zaza

**Zaza** har flere betydninger:

* Slang for cannabis (rusmiddel)
* Zazaer, kird, kirmanc eller dimili, en folkgruppe i Øst-Tyrkia
* *[[Zaza (teaterstykke)]]*, fransk skuespill av Pierre Berton og Charles Simon

## Filmer
* *[[Zaza (1915)]]*, film fra 1915 regissert av Edwin S. Porter
* *[[Zaza (1923)]]*, film fra 1923 regissert av Allan Dwan
* *[[Zaza (1939)]]*, film fra 1939 regissert av George Cukor
* *[[Zaza (1944)]]*, film fra 1944 regissert av Renato Castellani

## Personer
* *[[Simone Zaza]]*, italiensk fotballspiller
Reidar Olsen

**Reidar Brede Olsen** (1910–1997) var en norsk fotballspiller som spilte som midtbanespiller for Fredrikstad. Han fikk to landskamper for Norge. Olsen hadde to perioder i Fredrikstads førstelag, først i 1931 og deretter mellom 1938 og 1946, og vant to norske seriemesterskap og to norske cupmesterskap mens han spilte for klubben. Han spilte også bandy for Fredrikstad.

## Karriere
Olsen ble født i Fredrikstad og debuterte for Fredrikstad FK i 1931. Etter en skade begynte han å spille for Fredrikstad FKs bandylag. Han scoret to mål i den aller første bandykampen som ble spilt i Fredrikstad i 1935 og var en del av Fredrikstad-laget som vant kretsmesterskapet i bandy i 1936 .

I 1938 var Olsen tilbake i førstelagstroppen til Fredrikstads fotballavdeling, og vant både Ligaen i Norge 1937–38 og Norgesmesterskapet i fotball i 1938. Olsen var også en del av laget som vant den norske ligaen i sesongen 1938–39 og Norgesmesterskapet i fotball i 1940. I NM-finalen i 1940 mot Skeid ble Olsen kåret til en av Fredrikstads beste spillere sammen med Gunnar Andreassen av Fredriksstad Blad.

Det ble ikke spilt organisert fotball mellom 1940 og 1945 på grunn av andre verdenskrig. Olsen var på den tiden involvert i den norske motstandsbevegelsen Milorg. Etter krigen, da det norske landslaget skulle møte Danmark i en vennskapskamp som ble kalt "uavhengighetskampen", bestemte Norges Fotballforbund seg for primært å kalle opp spillere fra de regjerende Norgesmesterne, Fredrikstad. Seks Fredrikstad-spillere startet kampen, og Thorleif Larsen, Bjørn Spydevold, Kjell Moe og Olsen debuterte internasjonalt. Med en alder på 34 år og 11 måneder er Olsen den nest eldste spilleren som noen gang har debutert for det norske landslaget; Kjell Moe, som var nesten ett år eldre og spilte i samme kamp, er den eldste. Olsen spilte en ny landskamp i 10–0-tapet mot Sverige i Stockholm i oktober 1945.

Olsen spilte alle tre kampene mot Lyn da Fredrikstad tapte NM-finalen i fotball i 1945. Etter at han la opp, var Olsen hovedtrener for Østsiden IL mellom 1948 og 1951, og i 1954. Han var også hovedtrener for Fredrikstad i 1963.

## Personlig liv
Olsens bror, Ivar, spilte som målvakt da Fredrikstad vant sitt første Norgesmesterskap i 1932. Reidar Olsen døde i 1997.

## Referanser
Risten Anine Kvernmo Gaup

**Risten Anine Kvernmo Gaup** (født 1989) er en norsk samisk skuespiller, joiker og kulturformidler fra Kautokeino, bosatt i Tromsø.

Hun spilte rollen som aktivisten Ellen Marit Gaup Dunfjeld fra Alta-konflikten i en episode av TV-serien *[[Makta]]* i 2024. Samme år spilte hun hovedrollen i filmen *[[Tundraens voktere – Eallogierdu]]*, som bildekunstneren Lena som flytter tilbake til Kautokeino etter å ha bodd i Oslo. For rollen ble hun nominert til Amandaprisen 2024 i klassen beste skuespiller i en hovedrolle.

Hun er søster til musiker Sara Marielle Gaup Beaska, og sammen utgjør de duoen Ozas. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
La Galerie des monstres

***La galerie des monstres*** er en fransk stumfilm fra 1924 regissert av Jaque Catelain.

## Skuespillere
* Jaque Catelain
* Lois Moran som Ralda / Ofélia
* Claire Prélia som Mme Violette
* Jean Murat som Sveti
* Yvonneck som Buffalo
* Florence Martin som Flossie
* Lili Samuel som Pirouette
* Jean-Paul Le Tarare som Stryx

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Galloping Ace

***The Galloping Ace*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Robert N. Bradbury.

## Skuespillere
* Jack Hoxie som Jim Jordan
* Margaret Morris som Anne Morse
* Robert McKim som David Kincaid
* Frank Rice som Knack Williams
* Julia Brown som Louise Williams
* Dorothea Wolbert som Susie Williams
* Fred Humes som Fred

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Galloping Fish

***The Galloping Fish*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Del Andrews.

## Skuespillere
*Louise Fazenda som Undine
*Syd Chaplin som Freddy Wetherill
*Ford Sterling som George Fitzgerald
*Chester Conklin som Jonah
*Lucille Ricksen som Hyla Wetherill
*John Steppling som Cato Dodd
*Willie Aligator
*Lloyd Ingraham
*Eugene Pallette
*Truly Shattuck som Mrs. Dodd

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mette Urne

**Mette Johansdatter Urne** var en dansk adelsdame og lensmann (lensherre) i Vembe i Norge. 

Hun var datter av Johan Jørgensen Urne til Rygård og Engestofte (d. 1537) og Anna Marqvardsdatter Rønnow. I 1575 giftet hun seg med den skotske adelsmann og admiral i Danmark-Norge, Alexander Durham. Med inn i ekteskapet brakte hun  Højsgaard på Fyn. Durham hadde forskjellige mindre len i Norge, og i bytte mot gods på Sjælland mottok han og hustruen i 1588 på livstid Vembe Skibrede. Da Durham døde i 1600, fortsatte Mette Urne således å råde over lenet til sin egen død i 1612.

Parets gravsten med portretter ses i Haarby kirke på Fyn.

## Referanser
Presidentvalget i Venezuela 2024

**Presidentvalet i Venezuela 2024** ble holdt 28. juli 2024. Landets president skulle velges for en periode på seks år, med tiltredelse 10. januar 2025. Sittende president Nicolas Maduro var ifølge offisielle opplysninger valgets vinner, med 51,2 prosent av stemmene.

## Reaksjoner på resultatet
Det ble straks sådd tvil om valgets gyldighet. Valgobservatører fra USA og Argentina blant annet The Carter Center, hevdet at det hverken hadde vært fritt eller rettferdig. Det ble hevdet at sittende president Maduro hadde kontrollert og undertrykket opposisjonen før og under valget. Den 1. august 2024 kunngjorde USAs utenriksdepartement at det var opposisjonsleder Edmundo Gonzalez som måtte regnes som valgets vinner.
## Referanser
Oryctes politus

***Oryctes politus*** er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).

## Utseende
En nokså stor (ca. 25-30 millimeter), avlang, blank, mørkt rødbrun hornbille, men blant de mindre artene i slekten *[[Oryctes]]*. Hannen har et kraftig, krumt horn på hodet, thorax er noe uthulet foran, uthulingen dekker mye av oversiden og har grov, nettmasket mikroskulptur på hver side. Hunnen har ikke noe horn i pannen eller uthuling på thorax, men en liten knøl i pannen. Dekkvingene er glatte og blanke.

## Levevis

## Utbredelse
Arten er utbredt på Madagaskar.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
**** Familien (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
****** Stammen Oryctini
******* Slekten *[[Oryctes]]* Illiger, 1798
******** Neshornbille, ***Oryctes politus*** Fairmaire, 1901 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nettside om arten
* 
*
Edmundo González

**Edmundo González Urrutia** (født 1949) er en venezuelansk diplomat og politiker. Han var kandidat ved presidentvalget i Venezuela i 2024. 
## Liv og virke
González begynte sin diplomatiske karriere i Venezuelas utenriksdepartement og var utplassert i El Salvador og Belgia før han ble ambassadør til USA i 1978. Senere var han ambassadør i Algerie fra 1991 til 1993 og i Argentina fra 1999. Han avsluttet sin diplomatkarriere i 2002.

Presidentvalget i 2024 ble straks politisk omstridt, da internasjonale observatører, blant annet fra USA og Argentina hevdet at det hverken hadde vært fritt eller rettferdig. Det ble hevdet at sittende president Nicolás Maduro hadde kontrollert og undertrykket opposisjonen før og under valget. Den 1. august 2024 kunngjorde USAs utenriksdepartement at det var opposisjonsleder Gonzalez som måtte regnes som valgets vinner.

Den 7. september 2024 forlot González Venezuela og reiste til Spania. González hadde da allerede noen dager oppholdt seg i Spanias ambassade i Caracas. Han ville da søke asyl i Spania. González fikk fritt leide ut av Venezuela og ble bragt til Spania i et fly tilhørende det spanske flyvåpenet.

## Referanser
Augusta Solberg

**Augusta Solberg** (1856–1927) var en norsk fotograf fra Bergen. Solberg har verk på Kraftmuseet i Tyssedal, Hardanger og Voss museum og har ett verk i samlingen til Nasjonalmuseet. Fotografiene som finnes på Kraftmuseet og Hardanger og Voss museum er i hovedsak portretter av menn og kvinner.  

## Referanser
Bothynus lancifer

***Bothynus lancifer*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En ganske stor (hannen 30-35 millimeter), bred, blank, svart hornbille. Hodet hos hannen har et rett, kraftig horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner. 

## Levevis
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Peru.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
******* Slekten *[[Bothynus]]* Hope, 1837
******** ***Bothynus lancifer*** Dechambre, 1981

## Kilder
 
* Dynastidae du monde- nettside om arten
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Bothynus* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Dynastinae/Dynastinae-Tribes/Pentodontini/Bothynus/Bothynus.html

## Eksterne lenker
* 
*
Aegus (s.str.) kumei

***Aegus (s.str.) kumei*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Artene i slekten *[[Aegus]]* er små til middelsstore, avlange og litt flate, brune til svarte hjortebiller. Hannens kjever er moderat forstørrede og mer eller mindre sigdformede. Dekkvingene har fine punktstriper.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Vietnam.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Aegini]]* - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
********* ***Aegus (s.str.) kumei*** Ikeda, 1997

## Referanser


## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
*
Kjellingsundet

**Kjellingsundet** er et ca. 3 km langt sund i Gildeskål kommune. Sundet går fra Nordfjorden i nordvest til Beiarfjorden i øst.

Ved den nordvestre delen ligger Kjellingstraumen med Kjellingstraumen bro, og går imellom Hamnvikodden og Skålsvikneset/Innervikneset.  

## Referanser