Germán Schmitz Sauerborn

**Germán Schmitz Sauerborn**  (tysk navn:** Hermann Schmitz**; 1926–1990) var en peruansk ordensprelat og katolsk hjelpebiskop i Lima.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Germán Schmitz Sauerborn ble født i en familie av tysk avstamning; foreldrene hans var Klaus Schmitz og Elisabeth Sauerborn. Morsmålet hans var tysk; han ble kalt Hermann innen familien. *«Jeg er en tysker, satt sammen i Peru»*, pleide han å si om seg selv. Han lærte sin spansk på gaten. Etter barneskolen gikk han på *Colegio Peruano Alemán Alexander von Humboldt*, og i sine siste år på videregående skole på *Colegio La Inmaculada*, ledet av av jesuittene i hjembyen. Som tenåring jobbet han med *Katolsk Aksjon*.

I 1946 sluttet Germán Schmitz seg til kongregasjonen for Misjonærene av Det hellige hjerte. Han fullførte novisiatet sitt i Shelby i Ohio i USA. Deretter studerte han filosofi i USA, avla sine evige løfter i Lima den 15. august 1950, og studerte deretter teologi ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma.

### Prest
Fra 1955 arbeidet han i moderhuset og i mindreseminaret i den nordtyske provins av si kongregasjon i Hiltrup. Der ble han ordinert til prest den 20. juli 1958. 

I 1960 returnerte han til Peru. Blant annet var han rektor ved det teologisk-propedeutiske seminar i Caravelí, kapellan i menigheten *San Felipe Apóstol* i Lima og, fra 1966, dens pastor. Han tilhørte det peruanske prestesamfunn *Oficina Nacional de Información Social* (ONIS), som krevde at kirken skulle ta avgjørende grep mot plyndringen av landet deres av de rike og for de fattige.

### Hjelpebiskop i Lima
Den 17. august 1970 utnevnte pave Paul VI Germán Schmitz til titulærbiskop av *Megalopolis in Proconsulari* og hjelpebiskop i Lima. Kardinal Juan Landázuri Ricketts O.F.M., erkebiskop av Lima, vigslet ham til biskop den 18. oktober 1970. Medkonsekrerende var hjelpebiskop Fidel Mario Tubino Mongilardi i Lima, og biskop Orazio Ferrucio Ceól O.F.M. av Qichun. 

Erkebiskop Landázuri ga hjelpebiskop Schmitz ansvaret for pastoral omsorg i den sørlige delen av erkebispedømmet Lima. Innvandrere fra Andesfjellene slo seg ned der, og skapte dusinvis av skurbyer kalt «*pueblos jóvenes*» (spansk: unge/nye landsbyer). I disse bosetningene ble han snart kjent som en modig forkjemper for opsjonen for de fattige. Hans pastorale arbeid og måten han utrettelig vandret gjennom slummen på, og snakket språket til «vanlige folk» (*gente humilde*), gjorde dypt inntrykk på Gustavo Gutiérrez, som da utviklet sin frigjøringsteologi.

Schmitz deltok i bispesynoden i 1971; hans bidrag var banebrytende for det postsynodale dokument *De iustitia in mundo*.

På 1970- og 1980-tallet, tiårene da impulsene fra Det andre Vatikankonsil ble implementert i den katolske kirke i Peru, var Schmitz en av de mest pastoralt og teologisk innflytelsesrike biskopene i landet. Schmitz' memorandum om evangelisering og frigjøring, som den peruanske bispekonferansen publiserte i januar 1973, vakte oppstyr, ikke minst på grunn av uttalelsen om at den katolske kirke, på grunn av sin opsjon for de fattige og sitt engasjement for de utnyttede, også hadde et *«politisk oppdrag»* å oppfylle. I 1974, på høydepunktet av debattene om avhengighetsteori og kristnes ansvar for å overvinne utnyttende økonomiske og politiske forhold og sosiale reformer, banet han vei for grunnleggelsen av *Instituto de Estudios Social Cristianos* (IESC) i Lima. Det peruanske bispedømmet valgte ham som en av sine representanter ved den III. generalforsamling for de latinamerikanske og karibiske biskoper i Puebla i 1979. Sammen med Leonidas Proaño, biskop av Riobamba i Ecuador, utarbeidet han avsnittet om opsjonen for de fattige i det endelige dokumentet fra generalforsamlingen i Puebla.

Hans viktigste anliggender var støtte til den kristne arbeiderungdommen, opplæring av kateketer og andre lekfolk i kirken, og fremme av det sosiale engasjement blant presteskapet i sitt distrikt. Han grunnla *Semana Social* (Sosial uke), en årlig studieuke om katolsk sosiallære. Gjennom sitt pastorale arbeid i *«Cono Sur»* i Lima la han grunnlaget for stiftelsen av bispedømmet Lurín, som fant sted seks år etter hans død.

I 1989 ble Germán Schmitz syk med kreft. Han døde året etter og ble gravlagt i kirken som senere ble katedralen til bispedømmet Lurín. Requiemmessen ble feiret av pater Carlos Castillo Mattasoglio, som Germán Schmitz var et stort forbilde for.

## Skrifter
* *Evangelización. Algunas líneas pastorales*. Editorial Salesiana, Lima 1973.
* med Rolando Ames und Gustavo Gutiérrez: *Cinco años de Medellín 1968–1973*. Pontificia Universidad Católica del Perú, Lima 1973.
* *Dar la vida por sus amigos*. I Jon Sobrino (utg.): *Mons. Romero, profeta y mártir de la liberación*. Centro de Estudios y Publicaciones, Lima 1982.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
* Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
* Kardinal Giovanni Tacci (Porcelli) (1863-1928) *1895
* Kardinal Fernando Cento (1883-1973) *1922
* Kardinal Juan Gualberto Guevara y de la Cuba (1882-1954) *1941
* Kardinal Juan Landázuri Ricketts O.F.M. (1913-1997) *1952
* Biskop *Germán Schmitz Sauerborn* M.S.C. (1926-1990) *1970

### Litteratur
* Elisabeth Schmitz: *Mi hermano Hermann. Familiares, amigos, niñez y juventud de Monseñor Germán Schmitz*. Colección Santidad cristiana, Lima 1991.
* Carlos Castillo Mattasoglio: *Germán Schmitz. Para que se cumplieran las escrituras*. I: *La República*, 4. desember 1990.
* Gustavo Gutiérrez: *Monseñor Schmitz fue el prójimo más cercano de los pobres*. I: *Páginas*, årg 1991, hefte 107, s. 81–84.
* Gustavo Gutiérrez: *Germán Schmitz: testigo de una nueva evangelización*. I: *La nueva Evangelización – Reflexiones, experiencias y testimonios desde el Perú*. Centro de Estudios y Publicaciones, Lima 1992, s. 269–290.
* Juan Alberto Osorio Torres: *Tradición y utopía pastoral. Antropología de la Diócesis desde el nacimiento de la Diócesis de Lurín: 1954–1996*. Diss., Pontificia Universidad Católica del Perú, Lima 2013.

## Referanser