Undervåking

**Undervåking** (engelsk: *sousveillance*) er opptak av en aktivitet gjort av en deltaker i aktiviteten. Det gjøres ofte av et medlem av offentligheten, i motsetning til en person eller organisasjon med autoritet. Undervåking gjøres typisk ved hjelp av smått bærbart personlig utstyr som kamera og mikrofon.

**Undersyn** (det motsatte av tilsyn) er undervåking på høyt nivå, for eksempel utført av en stor gruppe borgere i motsetning til en offentlig tilsynskomité eller lignende (se for eksempel Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité).

**Omvendt overvåking** er en form for målrettet undervåking hvor man som en form form overvåking eller for å beskytte seg tar opp, studerer og analyserer overvåkingssystemer, forkjempere av overvåking, samt muligens gjør opptak av autoriteter. Det utføres typisk av folk som er utsatt for overvåking, og kan betraktes som en form for etnografi eller etnometodologi (altså en analyse av de overvåkede fra perspektivet til en deltaker i et samfunn under overvåking). Undervåking består vanligvis av opptak gjort av fellesskapet fra førstepersonsperspektiver uten at man nødvendigvis har noen spesifikk politisk agenda, mens omvendt overvåking er en form for undervåking som vanligvis er rettet mot eller brukes til å samle inn data for å analysere eller studere overvåking og dens talsmenn (for eksempel handlingene til politi eller demonstranter).

Undervåking er ikke nødvendigvis kontraovervåkning. Undervåking kan brukes til å "motvirke" overvåking eller kan brukes sammen med overvåking for å gi en mer komplett "våking" (noen anser overvåking for bare å være halve sannheten uten undervåking). Spørsmålet om "Hvem vokter vokterne?" blir behandlet dypere teoretisk under temaet metavåking (*metaveillance*) (våking av våking) enn sousveillance.

Frigjøring, motstand og sosial endring er uforutsigbart. Undervåking kan brukes for å ta dissens og gjøre det lettere å holde makthavere ansvarlige. For å kunne publisere undervåking trygt er anonymitet avgjørende, særlig for at hierarkisk (politisk eller juridisk) undervåking skal kunne publiseres og spres trygt uten frykt for doxing. Det har blitt laget nettsider som skal garantere for anonymitet, for eksempel Wiki-leaks. Stor mengde av gammel og variert undervåking kan være søkbart og først bli relevant i ettertid. Dette kan resirkuleres og brukes for å bygge en agenda eller analysere situasjoner som de ble sett av øyevitner.

## Omvendt overvåking
Omvendt overvåking har vist at personer med autoritet, som sikkerhetsvakter og politi, kan forårsake konflikt og konfrontasjon på grunn av en passiv observatør. På bakgrunn av dette har det blitt forsket på hvorfor noen overvåkere er mistenksomme overfor undervåking.

Undervåking av en stat av dens innbyggere har blitt kreditert for å ta opp problemer som valgfusk eller å ha lagt til rette for styring. For eksempel ble mobiltelefoner brukt i Sierra Leone og Ghana i 2007 for å sjekke dårlig praksis og trusler under valgene.

## Personlig undervåking
Det har blitt påstått at undervåkingsteknologier som kameratelefoner og blogger har en tendens til å bygge en følelse av fellesskap i motsetning til *over*våking som noen hevder er ødeleggende for fellesskapet.

Kroppskameraer på politifolk for å fungere som bevis og motvirke politivold, men kan også krenke personvernet. Det har ikke vært mange tilfellestudier rundt implementering av kroppskamera hos politi, og politibårne kroppskameraer har dermed ikke blitt bevist å løse problemet med politivold. Studier har også vist at folk, både politifolk og sivile, opptrer annerledes når de er klar over at de blir undervåket på kamera.  Dette medfører at det er uforutsigbare konsekvenser med denne formen for undervåking.

Lett tilgang til teknologi kan gjøre det lettere å filme spontant i uventede situasjoner. For eksempel ble David Ollila, en produsent av videokamerautstyr, sittende fast fire timer ombord i et fly fra det amerikanske selskapet Comair på JFK internasjonale lufthavn i New York . Da han tok opp et intervju med piloten om situasjonen ringte piloten politiet som deretter fjernet Ollila for avhør og fjernet alle fra flyet.

## Alibi-undervåking

Hasan Elahi, professor ved University of Maryland, har produsert en undervåking av hele hans liv etter å ha blitt arrestert på en flyplass fordi han feilaktig ble plassert på den amerikanske overvåkningslisten for terrorister. Noen av hans undervåkings-aktiviteter inkluderer bruk av mobiltelefonen som sporingsenhet, og offentlig posting av transaksjoner fra hans debetkort og andre transaksjoner som dokumenterer handlingene hans.

Et spesifikt eksempel på alibi-undervåking er den økende trenden at politifolk bruker kroppskamera mens de er på patrulje. Politiet kan dermed generere timevis med videobevis som kan brukes i saker.

## Politibruk
Bruk av bærbare kameraer av politifolk viser interaksjonene mellom betjenten og sivile. Eksperimenter i Rialto (California) fra 2012 til 2013 resulterte i en reduksjon av både klager mot betjenter og en reduksjon i bruken av vold fra betjenter. På den ene siden kan publikum skjermes fra uredelig politi, og politi fra falske anklager.

Uheldige sider ved at politiet bruker kroppskamera går hovedsakelig på personvern, særlig i offersaker som voldtekt eller vold i hjemmet. Politiet bekymrer seg for at kamera som filmer offeret gjør at de ikke føler seg komfortable med å dele all informasjonen de vet. Det er gjort to tilfellestudier i USA som har avslørt at politifolk med kamera har færre interaksjoner med borgere enn politi som ikke har kamera på grunn av frykt for å bli irettesatt for å ha begått en feil.

## Undervåking sin effisiens og effakisitet
Det er et behov for effikasitet, effisiens og effektivitet ved undervåking som kan dekkes av sosiale medier, for eksempel gjennom utbredt spredning på sosiale medier. Når undervåking brukes som inngangsmodalitet og spredning på sosiale medier som utgangsmodalitet kalles dette *swollag* på engelsk (som er *gallow* eller galge baklengs).

Filming eller strømming av en overgrepssituasjon (eksempelvis politiovergrep) fører ikke alltid til rettferdighet og straff for overgriperen (altså *swollag*), men kan også føre til uønskede effekter. I 2014 ble amerikaneren Eric Garner kvelt i hjel av en politimann i Staten Island etter å ha vært mistenkt for å selge løse sigaretter. Hans død ble dokumentert av vennen hans Ramsey Orta, og videoen ble spredt på nett. Til tross for videobevisene ble ikke politimannen tiltalt, hvilket førte til demonstrasjoner. I en ironisk vri var den eneste som kom i politiets søkelys og ble arrestert nettopp kameraten Orta som filmet, og som ble siktet og arrestert for en "urelatert" siktelse for besittelse av våpen. Han måtte sitte fire år i fengsel hvor han ble satt på isolasjon og flyttet rundt i til sammen 11 fengsler. Dette kan tyde på at det er en risiko for at filming av overgrep også kan føre til overgrep mot den som filmer hvis videoen blir spredt viralt. Samtidig gjør dette undervåking mer effektiv og politisk meningsfull, siden det kan tydeliggjøre overgrep fra myndighetene.

Publisering av slike videoer er i dag i stor grad avhengig av videoplattformer som YouTube og Snapchat, og strømmeplattformer som Periscope og Twitch, hvilket gjør dem til nøkkelkomponenter for undervåkingens effektivitet. Denne avhengigheten ble demonstrert under de franske demonstrasjonene mot «Loi Travail» i 2016, hvor en Periscope-strøm som viste politi bli kalt overgripere av demonstranter ble sett av 93 362 brukere. Samme videoen ble lagt ut på Twitter. Det kan vurderes at dette har skapt en farlig avhengighet av private plattformer som ofte er styrt av internettgiganter (som Google for YouTube) som har felles interesser med myndigheter og som tilpasser innholdet gjennom algoritmer som brukerne ikke har kontroll over.

## Se også
* ''Hvem vokter vokterne?''
* Kjøretøykamera
* Kroppskamera
* Kvantifisert selv
* Overvåkingskapitalisme
* Telefonavlytning

## Referanser