open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Magnus Nyman

**Magnus Nyman** (født 1948) er en svensk idéhistoriker. Han ble professor i idé- og vitenskapshistorie ved Uppsala universitet i 2001.

Nyman forsvarte sin doktorgradsavhandling i 1988 i idé- og vitenskapshistorie ved Uppsala universitet med avhandlingen *Press mot friheten: Opinionsbildning i de svenska tidningarna och åsiktsbrytningar om minoriteter 1772–1786*. Hans senere forskning har blant annet handlet om hvordan opplysningstiden ble omtalt i svensk presse, og katolikkers situasjon i Sverige under og etter reformasjonen. 

Ved siden av sin akademiske karriere har Nyman også virket som prest, først i Svenska kyrkan og senere, etter å ha konvertert, i det katolske bispedømme Stockholm.

Etter sin pensjonering fra Uppsala universitet har han vært professor og viserektor ved Newman-instituttet.

Magnus Nyman er gift med Margareta Murray-Nyman, datter av Carl-Adolf Murray. De har fire barn.

## Bibliografi i utvalg
**Press mot friheten: Opinionsbildning i de svenska tidningarna och åsiktsbrytningar om minoriteter 1772–1786*, Uppsala universitet, 1988.
**Upplysningens spegel: Götheborgs allehanda om Frankrike och världen, 1774–1789*, Atlantis, Stockholm, 1994.
**Förlorarnas historia: Katolskt liv i Sverige från Gustav Vasa till drottning Kristina*, Katolska bokförl., Uppsala, 1997.

## Referanser
Johan Daniel Stub Irgens

**Johan Daniel Stub Irgens** (født 19. august 1798, død 23. januar 1867) var repslagermester og politiker i Bergen. Han var medlem i skattelovskommisjonen og stortingssuppleant. I 1828 overtok han Fleischers reperbane etter å ha giftet seg med enken etter Michael Fleischer.  Han utdannet seg til repslager i Riga.

Hans farfar var biskop Ole Irgens. Han fikk seks sønner som vokste opp, hvorav Christian Andreas Irgens, Ole Irgens, Harald Irgens og Johannes Irgens ble riddere av St. Olavs Orden. Hans kone, Susanna Cathrine Møller (1796-1861), fikk i tillegg syv døtre i første ekteskap (totalt 15 barn).

Brevsamlingen *Din oprigtige Fader Irgens*, inneholder brev til og fra Johan Daniel Stub Irgens.

## Referanser
Anton Berge

**Anton Berge** (1892-1951) var en norsk agronom, landbruksveileder og Arbeiderpartiet-politiker fra Råde. Han var stortingsrepresentant fra Østfold i én periode 1950–53, men døde underveis i perioden og ble erstattet av Karl H. Karlsen.

Berge ble født i Gjemnes som barn av gårdbrukere. I årene 1910–18 gikk han på landbruksskole i Bremsnes, Statens hagebruksskole på Hylla og Statens Småbrukslærerskole på Sem. Han arbeidet som herredsgartner i Askim 1918-1920, «småbrukslærer» (egentlig landbruksveileder) i Råde 1920-1930, fylkesagronom i Østfold 1931-1950 og fylkeslandbrukssjef i Østfold 1950-1951. Han ble utnevnt til fylkeslandbrukssjef i 1950, og skulle etter planen tiltre stillinga 1. juli 1951

Berge var formann i Østfold bonde- og småbrukarlag 1925–1951, formann i Norges Birøkterlag 1938-1948 og formann i Norsk Bonde- og Småbrukarlag 1947–1951. Han satt også i kommunestyret i Råde 1925–1934 og 1937–1940.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Darwin P. Erlandsen

**Darwin P. Erlandsen** er en figur skapt av forfatteren, tegneren og humoristen Fredrik Stabel.

Darwin P. Erlandsen er president i Norsk Dusteforbund. Han ble oppkalt etter to eksisterende personer den gang han ble skapt – en innbruddstyv med fornavnet Darwin, og formannen i Norsk Arbeidsgiverforening på 1950-tallet, som bar etternavnet Erlandsen.

Geir Uthaug har karakterisert presidenten selv, Darwin P. Erlandsen, som en «gründer av det udiskutable tøv» (Uthaug 2004:u.p). Sammen med sine medarbeidere i Avskrivningsbyrået, Diderik From jr. og Lille-Maud Vonlausbråten, var det ingen som fremsto i kraft av seg selv. Alle kommentarer ble markedsført kun på vegne av Dusteforbundet.

## Litteratur
*Solstad, Arve (red) 1984: *Fornuften er en ensom ting ... Festskrift til Fredrik Stabel 70 år 4. januar 1984*. Oslo: Gyldendal.
*Stabel, Fredrik 1960: *Snarere tvert imot. Av Norsk Dusteforbunds Annaler*. Oslo: J. W. Cappelens forlag.
*Stabel, Fredrik 1963: *Nok av det! Av Norsk Dusteforbunds Annaler*. Oslo: Helge Erichsens forlag. 
*Stabel, Fredrik 1965: *Tiltredes*. Oslo: Ernst G. Mortensens forlag.
*Stabel, Fredrik 1968: *Bevare meg vel*. Oslo: J. W. Cappelens forlag.
*Uthaug, Geir 2004: «Fra Fredrik Stabels myteverden». Geir Uthaug og Knut Nærum: *Fredrik Stabel 1914–2001, med essaays av …*. Drøbak: O. B. Hansens boktrykkeri.
Leif Kayser

**Leif Kayser** (1919–2001) var en dansk katolsk prest, komponist og organist.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Leif Kayser var sønn av geografen og riksstenografen Olaf Ivar Monrad Kayser (1893-1928) og Hedwig Martha Nick (1877-1972).  Under sin skolegang på *Skt. Knuds skole* sang Leif Kayser i drengekor og lærte på den måte den gregorianske sang å kjenne. Av A. Menzinger, som var organist ved *Jesu Hjerte kirke*, mottok han sin første orgelundervisning. 

Han begynte videre studier på Det Kgl. Danske Musikkonservatorium i 1936 og her fikk han blant annet undervisning av Paul Sophus Rung-Keller og Poul Schierbeck. I Stockholm studerte han komposisjon hos Hilding Rosenberg og orkesterdireksjon hos Tor Mann.

### Virke
Han debuterte i 1941 som pianist i København og som dirigent i Göteborg.

Etter teologiske studier i Roma ble han presteviet i 1949 og fungerte som prest ved den katolske kirke i København til 1964. Han var også organist ved den katolske domkirke *Skt. Ansgar* i Bredgade i hovedstaden. I 1955 studerte Leif Kayser i Paris hos Nadia Boulanger.

Senere var han ansatt som lærer ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium i fagene instrumentasjon og partituranalyse.

I 1964 ble han dosent på Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, hvor han underviste i instrumentasjon og direksjon.

Han ble gift 5. juni 1969 i den katolske Sakramentskirken med Johanne Elisabeth Bruhn, født 9. september 1922, død 6. februar 2000.

Leif Kayser var en av de fremste danske orgelkomponister i det 20. århundre. Blant hans hovedverker for instrumentet finnes fire suiter samt den store *Concerto per Organo* fra 1965. Han komponerte også fire symfonier for orkester, som er blitt innspilt på CD av platemerket *Dacapo*.

Leif Kayser var også en av pionérene som bidro til trekkspillets repertoar - begynnende med hans ti «Arabesqes» (1975) har han produsert en rekke soloverker for instrumentet - dels med pedagogisk, dels med konsertant sikte.

Han ble i 1989 bedt om å komponere korverket til Roskilde Domkirke til da pave Johannes Paul II i juni 1989 skulle besøke Danmark. Det var omkring dette tidspunkt at han fikk konstatert Parkinsons sykdom. Bivirkningene fra behandlingen hindret hans komponering. Sykdommen utviklet seg negativt og var medvirkende til hans død.

Han døde 82 år gammel i 2001 og ble begravet på *Vestre katolske gravsted* i København.

## Verker
### Orgelmusikk

* 3 Improvisazioni
* Parafrase over gregorianske motiver
* Variasjoner over "In dulci jubilo"
* Fantasia – Arabesco – Corale (1953-55)
* Sonatina
* Suite caratteristica (1956)
* Suite nr. 2
* Suite nr. 3
* Suite nr. 4 (1973)
* Requiem, 11 meditazioni per organo
* Variazioni pasquali (1957-60)
* Concerto (1965)
* Julesalmeleker
* Sonata
* Fantasia e Inno (1969)
* Entrata reale
* Kirkeruder
* Pezzi sacri I/II
* Toccata sopra "Ave Maria"
* 3 Maria-fresker (1979-82)
* 2 pezzi sinfonici
* Hymne til Hertug Knud (1986)
* Lauda Sion salvatorem (1992)

* Sange i Wikisource

### Trekkspillverker

* Arabesqes (1974-75)
* Suite Sacra (1970-84)
* Sonata (1990)
* Impromptu (1991)
* Confetti (1974-92)

## Referanser
Jess Carlsen

**Jess Carlsen** (1698–1776) var en norsk handelsmann og legatstifter. 

Han var sønn av den rike Christianiakjøpmannen Henrik Carlsen og hustru Maren Anker. Han arvet en stor formue etter foreldrene, og ble blandt de fremste sageierne på Østlandet. Carlsen eide en rekker gårder heriblandt Skøyen og landstedet Filipstad.

Carlsen var ugift og satte sin kusine Witte Sophie Sørensen som universalarving. Han er kjent som en av Christianias velgjørere, og hans navn er knyttet til en stiftelse for trengende kvinner.

Jess Carlsens gate i Oslo er oppkalt etter ham. 

## Referanser
De mithridatiske kriger

De mithridatiske kriger var tre kriger som ble utkjempet mellom den romerske republikken og kongeriket Pontos i forrige århundre f.Kr. De er oppkalt etter kong Mithridates VI, som var konge av Pontos på den tiden. Etter at Diadochenes kongedømmer, arvtakerne til Aleksander den store, hadde falt, ønsket han å utvide sin makt i konkurranse med Roma. I den første krigen ble det imidlertid klart at styrkene hans ikke kunne beseire de kampvante romerske legionene. Motvåpenet hans var å organisere et generelt opprør i det østlige Middelhavsområdet mot det romerske herredømmet.

Romerne bestemte seg for å skape ro i regionen ved å fjerne Mithridates for å sikre sin makt over Anatolia og det meste av det østlige Middelhavet. Etter tre kriger lyktes Roma i sitt forehavende, og Pontos-riket ble forent med Bithynia og lagt under Roma som provinsen Bithynia og Pontos.

De tre krigene
Den første mithridadiske krig
Den første mithridadiske krig ble utkjempet i 88-84 f.Kr. Den begynte med en krigserklæring fra senatet i Roma. Anledningen var den anatoliske massakren i 88 f.Kr. Konsul Lucius Cornelius Sulla fikk mandat til å utkjempe krigen og sendte flere legioner direkte fra krigen mot de allierte for å utføre senatets mandat.

Grekeren Athenion ble sendt som utsending til Mithridates, men han led nederlag og vendte tilbake til Aten for å oppildne til opprør og ble utnevnt til general. Det meste av Hellas fulgte oppfordringen. Athenion presset gjennom en ny grunnlov og styrte med terror med den hensikt å omfordele rikdommen i landet. De rike som kunne, flyktet i eksil. Athenion sendte en styrke under Apellicon av Teos til Delos for å erobre de athenske nasjonalskattene som var lagret der. Denne styrken ble nedkjempet av den romerske hærføreren Orobius.

Blant de romerske hærførerne var Lucius Valerius Flaccus og Gaius Flavius Fimbria. Viktige slag ble utkjempet i slaget ved Orchomenus i 86 f.Kr. Krigen endte med seier for Roma og ble avsluttet med freden i Dardanos i 85 f.Kr.

Den andre mithridadiske krigen
Den andre mithridadiske krig ble utkjempet i 83-81 f.Kr. Den romerske hæren ble ledet av Lucius Licinius Murena. Krigen endte uten resultat etter et romersk nederlag i et slag, etterfulgt av at den romerske hæren trakk seg tilbake på ordre fra Sulla.

Den tredje mithridaterkrigen
Den tredje mithridaterkrigen ble utkjempet i 75-63 f.Kr. Romerske hærer under kommando av Lucius Licinius Lucullus i 75-66 f.Kr. og senere av Gnaeus Pompeius Magnus i 66-63 f.Kr. Krigen endte med romersk seier og kong Mithridates VIs selvmord i 63 f.Kr. Den armenske kongen Tigran II ble en vasall av den romerske republikken.
When a Girl Loves

***When a Girl Loves*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Victor Halperin og C. R. Wallace.

Burde ikke forveksles med stumfilmen When a Girl Loves.

## Skuespillere
* Agnes Ayres som Sasha Boroff
* Percy Marmont som Michael
* Robert McKim som Dr. Godfrey Luke
* Kathlyn Williams som Helen
* John George som Grishka
* Mary Alden
* George Siegmann som Rogojin
* Ynez Seabury som Fania
* William Orlamond som Alexis

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over Serbias konger

Under følger en liste over **Serbias konger** 1882–1918:

*Huset Obrenović 1882–1903
*Huset Karađorđević 1903–1918

#### Regentskap under Aleksandar Is mindreårighet

## Fotnoter

## Kilder
*
Bartang

**Bartang** (russisk og tadsjikisk: Бартанг) er en elv i Sentral-Asia. Det er den største sideelva til Pjandzj, som igjen er en tilløpselv til Amu-Darja. De midtre og øvre delene av elva kalles **Murghab** og **Aksu**. Elva er 133 kilometer lang; 528 kilometer inkludert Murghab og Aksu.

Aksu («hvitt vann») har sine kilder i Wakhan i Afghanistan ovenfor en bifurkasjon som sender vannet enten vestover til elva Wakhan eller østover til innsjøen Chaqmaqtin, som markerer starten på Aksu. Kildevannet til Wakhan og Aksu møtes igjen ved Bartangs utløp i Pjandzj. Aksu flyter østover inn i Tadsjikistan og deretter nordover til landsbyen Murghob, hvor den skifter navn til Murghab («fugleelva»).
Noen få kilometer nedenfor Murghab ligger Sarezsjøen, dannet av et jordskred under jordskjelvet i 1911, som skapte verdens høyeste naturlige demning, Usoi-demningen. Nedenfor demningen får Murghab tilløp fra elva Ghudara. Etter samløpet blir elva kalt Bartang («smal passasje»).

Bartang følger en rute nedover de vestlige Pamirfjellene, og renner 133 kilometer før den blir en høyre sideelv til Pjandzj ved grensen til Tadsjikistan og Afghanistan. Mye av elven ligger innenfor grensene til Pamir nasjonalpark. Bartang mates hovedsakelig av vann fra isbreer og snøsmelting. Det er den eneste elven som krysser Kuhistoni Badakhshon fra øst til vest.

Bartang betyr «smal passasje». Før det 20. århundre krevde reiser her vadesteder, stiger og plattformer som ble satt inn i klippeveggene. Det var tre stier; en langs elva, kun brukbar om høsten når vannet var lavt, den andre langs klippene og en tredje hvor pakkdyr kunne føres langs fjellryggene på store omveier. Den moderne veien kan bli ufremkommelig på grunn av steinskred.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Murghob

**Murghob** (tadsjikisk: Мурғоб), eller **Murghab** (russisk: Мургаб), er hovedstaden i Murghob-distriktet i Pamirfjellene i Kuhistoni Badakhshon autonome provins i Tadsjikistan. Med en befolkning på om lag  er Murghob den eneste betydningsfulle bosetning i den østlige halvdelen av Kuhistoni Badakhshon. Byen ligger på  meters høyde, og er den høyest beliggende byen i Tadsjikistan (og i det tidligere Sovjetunionen). Murghob ligger der Pamir Highway krysser elva Murghab (Bartang).

## Eksterne lenker
*
Bowiekniv

En **bowiekniv** eller bare **bowie** er en stor kniv til kamp, jakt eller friluftsliv med en distinkt spiss. Knivtypen ble gjort populær av den amerikanske poineren og soldaten Jim Bowie. Tilsvarende kniver hadde vært i bruk i Nord-Amerika i mange år, men det var Bowie som gjorden den til et kulturelt fenomen.

## Konstruksjon
Selve knivbladet er stort og tungt og vanligvis rundt 30 cm (12") langt og bredere enn skjeftet. Kniven kan brukes som en huggert, tilsvarende en stor samekniv, og brukes i stor grad på samme måte. Tangen er bred, og skjeftet er vanligvis laget av to plater av tre eller gevir naglet sammen gjennom tangen. På moderne bowiekniver er det ofte et metallforsterket hull bakerst på skjeftet for å ha en håndleddreim i.

Spissen på kniven er formet ved at den ytre tredelen av bladet er hulslipt og slipt til en skarp egg. Dette gjør at kniven får en spiss som en dolk med egg på begge sider. De aller fleste bowiekniver har en parrerplate mellom skaft og blad slik at brukeren ikke skal miste tak på grepet og skjære seg ved et uhell.

## Referanser
Mendesantilope

**Mendesantilope** (*Addax nasomaculatus*) er en mellomstor monotypisk art i gruppen hesteantiloper (Hippotragini), der den inngår som eneste nålevende art i slekten ***Addax***. Videre inngår arten videre i gruppen med hesteantiloper (Hippotragini) i oksefamilien (Bovidae). Arten er kritisk truet av utryddelse.

Mendesantilopene er mellomstore og bærer lange bakovervendte lyreformede skruhorn. Som andre hesteantiloper har arten karakteristiske ansiktsmarkeringer, men de er ikke spesielt kontraststerke.

## Biologi

Mendesantilope er en mellomstor grasetende art med karakteristiske lange skruhorn, som kan bli opp mot 109 cm lange. Arten blir normalt cirka 95–115 cm i skulderhøyde og voksne individer veier typisk 60–125 kg, hvorav bukkenes vekt til omkring 100–125 kg og hunnenes omkring 60–90 kg. Bukkenes horn måler normalt 60–109 cm, mens hunnenes typisk måler 55–80 cm.

Pelsen er kort og blank. Sommerpelsen er off-white til blakk gråhvit, mens vinterpelsen er mørkere grålig brun. På framhalsen har den lang ragg, som vokser fra halsgropen og nedover til frambrystet. Om vinteren blir pelsen på halsen ragget og dyra får antydning til man langs nakken, men sommerpelsen mangler man.

Mendesantilopene lever i blandede grupper på 2–20 individer, ledet av en eldre bukk. Hierarkiet innad i gruppene synes å være aldersbetinget. De beiter på ulike sorter av gress, urter, løv og små busker i Sahara. De får i seg det vannet de trenger gjennom kosten de eter, og drikker svært sjelden vann. Dyra er mest aktive fra skumringen og gjennom natta fram mot daggry. Arten er nomadisk og vandrer mer eller mindre konstant i den aktive delen av døgnet, på leting etter mat. For å beskytte seg mot sterk vind og sol graver arten ut ei «seng» i sanden med framlemmene, der de kan hvile seg på dagtid.

Arten er naturlig utbredt i Tsjad, Mauritania og Niger, mens den er regionalt utryddet i Algerie, Egypt, Libya og Sudan. Den er imidlertid reintrodusert til Marokko og Tunisia. I 2016 regnet man kun med cirka 500 viltlevende individer i artens naturlige utbredelse, men i tillegg kom cirka  individer i fangenskap.

## Inndeling
Inndelingen følger *Bovids of the World*. Beskrivelser i parentes er kun forklarende.

* Bovidae, kvegfamilien
** Bovinae
** Antilopinae
*** Hippotragini, hesteantiloper
**** *[[Hippotragus]]*, (sabelantiloper)
**** *[[Oryx]]*, oryxantiloper
**** *[[mendesantilope|Addax]]*, 
***** *[[mendesantilope|A. nasomaculatus]]*, mendesantilope (addaxantilope)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
NewJeans

**NewJeans** (koreansk: 뉴진스) er en sørkoreansk jentegruppe dannet av ADOR. Gruppen er sammensatt av de fire medlemmene Minji, Hanni, Haerin og Hyein. NewJeans debuterte den 22. juli 2022 med singelen «Attention». Den 29. desember 2025 ble det kjent at Danielles kontrakt var terminert.

## Diskografi
### EP-er
* *New Jeans* (2022)
* *Get Up* (2023)
* *How Sweet* (2024)
* *Supernatural* (2024)

### Singler
* «Attention»
* «Hype Boy»
* «Cookie»
* «Hurt»
* «Ditto»
* «OMG»
* «Zero»
* «Super Shy»
* «Cool With You»
* «Get Up»
* «ASAP»
* «GODS»
* «How Sweet»
* «Bubble Gum»

## Referanser
Skarmoen alpinpark

**Skarmoen alpinpark** er et alpinanlegg som ligger ved Soløyvatnet nordøst for Bodø sentrum i Nordland.

## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Margaret Wise Brown

**Margaret Wise Brown** (1910–1952) var en amerikansk barnebokforfatter. Flere av de over 100&nbsp;bøkene hun skrev har fått status som barnebokklassikere, både i hjemlandet USA og i andre land. Det gjelder blant annet boken *Good Night, Moon* (norsk tittel: *God natt, måne*).

Flere av hennes bildebøker har også kommet ut i norsk oversettelse, blant annet i Alf Prøysens gjendiktninger i bokserien Tidens gullbøker; Prøysen forholdt seg imidlertid til dels ganske fritt til Browns originaltekst, og lot seg i større grad inspirere av bildebøkenes illustrasjoner når han skapte de norske versjonene.

Brown skrev mange av sine barnebøker for forlaget Simon & Schusters bokserie *Little Golden Books* , som kom ut fra 1942.

## Barneopera
Operaen i Gøteborg oppførte i en opera for barn basert på Browns bok *Dokkedoktoren*. Musikken var skrevet av Bengt Perry. Operaen ble oppført på Den norske Opera i 2002.

## Bibliografi

### Norske oversettelser (utvalg)

* *Malerkattene* – illustrert av Alice og Martin Provensen, gjendiktet til norsk av Alf Prøysen og utgitt første gang på norsk i 1951 som gullbok nr. 3
* *Fem små brannmenn* – illustrert av Tibor Gergely, gjendiktet til norsk av Alf Prøysen og utgitt første gang på norsk i 1953 som gullbok nr. 14
* *Toget til Tuttifatta* – illustrert av Art Seiden, gjendiktet til norsk av Alf Prøysen og utgitt første gang på norsk i 1954 som gullbok nr. 29
* *Skipshunden Skruff* – illustrert av Garth Williams, gjendiktet til norsk av Alf Prøysen og utgitt første gang på norsk i 1954 som gullbok nr. 37
* *Tenk om –* – illustrert av Garth Williams, gjendiktet til norsk av Alf Prøysen og utgitt første gang på norsk i 1955 som gullbok nr. 44
* *Dokkedoktoren* – illustrert av J. P. Miller, gjendiktet til norsk av Alf Prøysen og utgitt første gang på norsk i 1959 som gullbok nr. 78
* *Haren og egget* – illustrert av Lillian Obligado, gjendiktet til norsk av Anne-Cath. Vestly og utgitt første gang på norsk i 1985

## Referanser
Dagny Kaul

**Dagny Kaul** (1934–2024) var en tysk-norsk teolog og fagbokforfatter.

## Feministteologi og barneteologi
Kaul var i 1974 den første som holdt forelesninger i feministteologi ved Det teologiske fakultet (UiO), og hun omtales som en pioner innen feministteologi og barneteologi.

## Bibliografi
* *Barnet i teologi og kirke*, Tapir (1985), ISBN 8251906903 – medforfatter sammen med Dagfinn Rian, Sverre Mogstad, Alfred Oftedal Telhaug og Astri Ramsfjell
* *Feministteologi på norsk*, Cappelen akademisk (1999), ISBN 8245607355 – medforfattere: Anne Hilde Laland og Solveig Østrem
Dagny Kaul skrev i tillegg kapitler i en rekke fagbøker.

## Familie
Dagny Kaul var datter av pressesjef Ingo Eugene Christian Matthes (Christian) Kaul og arkitekt og maler Maja Melandsø. Dagny var søster av professor ved NTNU og sakprosaforfatter Hjørdis Kaul og av billedkunstner og forfatter Sigrun Kaul.

I 1959 giftet Dagny Kaul seg med teologen Alv Kragerud.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
François-Nestor Adam

**François-Nestor Adam** (1903–1990) var en italiensk-sveitsisk prelat, provost av Grand St. Bernard og biskop av Sion i Sveits.
## Liv og virke
### Prest
Fra 1919 til 1921 studerte han juss i Torino og i 1922 begunte han i novisiatet i Grand Bernard. Han ble ordinert til prest den 28. august 1927, og var fra 1928 til 1932 dosent i teologi og filosofi og novisemester. I 1932 fikk han veitsisk statsborgerskap, var pastor i Ravoire (kommunen Martigny-Combe) fra 1934 til 1939 og deretter provost til 1952.
### Biskop av Sion
Den 8. august 1952 ble François-Nestor Adam utnevnt til biskop av Sion. Han ble ordinert til biskop den 12. oktober av den apostoliske nuntius til Sveits, erkebiskop Filippo Bernardini. Medkonsekrerende var titulærbiskop Angelo Giuseppe Jelmini, apostolisk administrator av Lugano, og titulærbiskop Louis-Séverin Haller C.R.A., abbed av Saint-Maurice. 

Fram til 22. juni 1977 tjente Adam som biskop av Sion og deltok i denne egenskap på Det andre Vatikankonsil. Biskopen var blent dem som var kalt til å samarbeide med den forberedende kommisjons arbeide. Til å begynne med viste han at han var kritisk til meget og mangt, og samlet seg til flertallet når det kom til stykket om de konsiliære avgjørelser.

Under biskop Adams tid ble integristlederen erkebiskop Marcel Lefebvres presteseminar grunnlagt i Ecône i 1970.

Fra 1970 til 1976 var han president for den sveitsiske bispekonferanse og leder av *Synode 72*. 

Etter endt funksjonstid var han prior i Bourg-Saint-Pierre til 1984.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834–1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852–1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872–1960) *1916
* Erkebiskop Filippo Bernardini (1884–1954) *1933
* Biskop *François-Nestor Adam* C.R.B. (1903–1990) *1952

## Referanser
Angelo Giuseppe Jelmini

**Angelo Giuseppe Jelmini** (1893–1968) var en sveitsisk katolsk biskop.
## Liv og virke
### Prest
Han gikk på gutteseminaret i Pollegio, deretter på presteseminaret i Lugano. Den 28. juni 1917 ble han ordinert til prest og ble sjelesørger i Bodio; fra 1927 var han direktør for Oratorios mannsavdeling i Lugano. 
### Biskop av Lugano
Den 16. desember 1935 ble han av pave Pius XI utnevnt til titulærbiskop av *Thermae Basilicae* og apostolisk administrator i bispedømmet Lugano i kantonen Ticino.

Den apostoliske nuntius til Sveits, erkebiskop Filippo Bernardini, ordinerte ham til biskop den 2. februar 1936. Medkonsekratorer var biskopen av Sion, Viktor Bieler, og biskopen av Chur, Laurenz Matthias Vincenz. 

Under andre verdenskrig, etter Italias våpenhvile med de allierte i 1943, aksjonerte han for hjelp, spesielt for italienske og polske flyktninger. 

Biskop Jelmini var president for Den sveitsiske biskopskonferanse (SBK) fra 1952 til 1967.

Angelo Giuseppe Jelmini deltok i alle fire sesjoner av Det andre Vatikankonsil.

Han ble gravlagt i krypten til *Basilica del Sacro Cuore* i Lugano Molino Nuovo.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834–1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852–1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872–1960) *1916
* Erkebiskop Filippo Bernardini (1884–1954) *1933
* Biskop *Angelo Giuseppe Jelmini* (1893–1968) *1936

## Referanser
Paropamisus

**Paropamisus** er en fjellkjede i det nordvestlige Afghanistan som strekker seg rundt 480 kilometer mellom den vestlige forlengelsen av Hindukush i øst og følger nordbredden av elva Hari Rud mot de østlige forlengelsene av Elburzfjellene i Iran i vest.

Sølv- og blyforekomster finnes i Paropamisus. Elva Murghab kommer fra regionen.

Fjellene kalles også *Safed Kuh*, men må ikke forveksles med fjellene Safed Koh i østre Afghanistan og nordre Pakistan.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hjørdis Kaul

**Hjørdis Kaul** (født 1937) er en norsk akademiker som var professor ved NTNU og sakprosaforfatter.

Kaul har forsket på og utgitt rapporter og bøker om kvinnelige produksjonsarbeidere i den norske tekstilindustrien. I *På hjemmebane i industrien : kvinners arbeidsvilkår i tre industribedrifter* (1980), som hun ferdigstilte sammen med Merete Lie etter å ha påbegynt arbeidet sammen med Lie og Knut Aarvaak, undersøkte de forholdene i henholdsvis en tekobedrift, en fiskebedrift og en sjokoladefabrikk. Hennes doktorgradsavhandling fra 1996 heter *Kjerringknuter : kvinners identitet i omsorg og yrke*.

Kaul har selv fortalt om forskningen på kvinnearbeid på 1970-tallet i flere artikler publisert på nettstedet *Kvinnehistorie.no.*

## Bibliografi
* 1977: *Kvinners arbeidssituasjon i en konfeksjonsbedrift*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfattere: Merete Lie og Knut Aarvaak
* 1978: *Mellom mann og maskin : konfliktsituasjonen mellom familiearbeid og lønnsarbeid belyst ved kvinner på et kveldsskift i en konfeksjonsbedrift*
* 1980: *På hjemmebane i industrien : kvinners arbeidsvilkår i tre industribedrifter*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfatter: Merete Lie
* 1982: *Når fravær er nærvær : småbarnsforeldres bruk av omsorgspermisjoner*, Institutt for industriell miljøforskning 
* 1984: *Fra håndverk til hodeverk : teknologisk utvikling og belastningslidelser i grafisk industri*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfatter: Morten Levin
* 1984: *Kvinneperspektiv på teknologisk utvikling : en litteraturoversikt*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfattere: Anne-Jorunn Berg, Elin Kvande, Bente Rasmussen, Merete Lie, Knut H. Sørensen
* 1984: *Kvinner - hverken rett til arbeid eller rett til arbeidsledighet*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfatter: Elin Kvande
* 1985: *Mestring av arbeidsledighet : en analysemodell*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfatter: Elin Kvande
* 1986: *Mestring av arbeidsledighet : en intervju-undersøkelse blant arbeidsledige*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfatter: Elin Kvande
* 1988: *Lov og liv : en sammenlikning av omsorgspermisjoner i Norden*, Institutt for industriell miljøforskning – medforfatter: Berit Brandth
* 1991: *Fargerikt fellesskap i trange rammer : en evaluering av norskopplæringen for fremmedspråklige voksne*, SINTEF – medforfatter: Merete Lie
* 1996: *Kjerringknuter : kvinners identitet i omsorg og yrke* (avhandling til dr. polit.-graden)
* 1998: *Om identitet og selvet*
* 1998: *Rapport fra seminaret i Tolfa*

## Familie
Hjørdis Kaul er datter av den tyske pressesjefen Ingo Eugene Christian Matthes (Christian) Kaul og den norske arkitekten og maleren Maja Melandsø. Hun er søster av arkitekt og sakprosaforfatter Sigrun Kaul og teolog og sakprosaforfatter Dagny Kaul.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Laurenz Matthias Vincenz

**Laurenz Matthias Vincenz** (født 26. mars 1874 i Andest i kanton Graubünden i Sveits; død 29. juli 1941 i Chur) var katolsk biskop av bispedømmet Chur.
## Liv og virke
### Prest
Etter å ha gått på kollegialskoler i klostrene Disentis og Einsiedeln, gikk Laurenz Matthias Vincenz på seminaret i Chur. Han ble ordinert til prest den 16. juli 1899 for bispedømmet Chur og studerte og tok doktorgrad i kanonisk rett ved Det pavelige gregorianske universitet.

Han var sokneprest i Zürich-Oerlikon (1901–1904) og ved *St. Peter og Paul* i Zürich (1904–1908). I 1908 ble han kansler i Chur. To år etter utnevnelsen til ikkeresiderende kannik i 1915, ble han generalvikar for bispedømmet Chur. I 1928 ble han dekan ved katedralen.
### Koadjutorbiskop i Chur
Pave Pius XI utnevnte ham til titulærbiskop av *Paphus* den 30. mars 1932 og utnevnte ham til koadjutor i bispedømmet Chur. Han rakk ikke å bispevies før den ordinarie biskop døde.

### Biskop av Chur
Etter Georg Schmid von Grünecks død i 6. mai 1932 ble han utnevnt til biskop av Chur. Han ble ordinert til biskop den 22. mai 1932 av den apostoliske nuntius til Sveits, erkebiskop Pietro di Maria. Medkonsekratorer var biskopen av Sion, Viktor Bieler, og biskopen av Sankt Gallen, Alois Scheiwiler.

Laurenz Matthias Vincenz døde i bispeembedet i en alder av 67 år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
* Erkebiskop Pietro di Maria (1865–1937) *1906
* Biskop *Laurenz Matthias Vincenz* (1874–1941) *1932

## Referanser
Liste over episoder av Powerpuffjentene

Følgende er en liste over episoder fra den animerte TV-serien Powerpuffjentene

NB! Listen gjelder for 1998 serien, ikke 2016 serien med samme navn

## Whopass Stew: 1994

## [[For en tegnefilm!]] pilotepisoder

## Sesong 1: 1998-1999

## Sesong 2: 1999-2000

## Sesong 3: 2000-2001

## Sesong 4: 2001-2002

## Sesong 5: 2002-2004

## Sesong 6: 2004-2005

## Spesialer: 2003-2014

## Film: 2002
Raul Nicolau Gonsalves

**Raul Nicolau Gonsalves** (portugisisk skrivemåte: **Gonçalves**, født 15. juni 1927 i Bambolim ved Panaji i Goa i Portugisisk India; død 1. juli 2022 i Panaji i Goa i India) var en indisk /portugisiskindisk prelat og katolsk patriark av Øst-Indiene og erkebiskop av Goa og Damão.
## Liv og virke
### Prest
Raul Nicolau Gonçalves ble ordinert til prest den 11. juli 1954 i Roma. Han studerte teologi i Rachol og ved Det pavelige universitet Urbaniana i Roma.

### Hjelpebiskop av Goa og Damão
Pave Paul VI utnevnte ham til hjelpebiskop av Goa og Damão og titulærbiskop av *Rapidum* den 5. januar 1967. Erkebiskopen av Melbourne, James Robert Knox, ordinerte ham til biskop den 5. mars samme år. Medkonsekratorer var Francisco Xavier da Piedade Rebello, apostolisk administrator av Goa og Damaõ, og Andrew Alexis D'Souza, biskop av Poona.

Han er kreditert for å være den som gav støtet til opprettelsen av bispedømmets familieservicesenter i 1975. Gonçalves «følte behovet for å etablere det i en svært kritisk tid der familielivet ble truet av de daværende myndigheter, spesielt da nødssitasjon ble påberopt og tvangssterilisering var på moten som en del av å kontrollere befolkningen.»

### Patriark, erkebiskop av Goa og Damão
Gonsalves ble utnevnt til patriark av Øst-Indiene og erkebiskop av Goa og Damaõ den 30. januar 1978.

Den 16. januar 2004 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Kardinal Pietro La Fontaine (1860-1935) *1906
* Kardinal Celso Benigno Luigi Costantini (1876-1958) *1921
* Kardinal James Robert Knox (1914-1983) *1953
* Patriark *Raul Nicolau Gonsalves* (1927-2022) *1967

## Referanser
Which Shall It Be?

***Which Shall It Be?*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Renaud Hoffman.

## Skuespillere
* Willis Marks som John Moore
* Ethel Wales som Mrs. Moore
* David Torrence som Robert Moore
* Paul Weigel
* Mary McLain
* Billy Boudwin
* Newton House
* Miriam Bellah

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Whispered Name

***The Whispered Name*** er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av King Baggot.

## Skuespillere
* Ruth Clifford som Anne Gray
* Charles Clary som Lagdon Van Kreel
* W.E. Lawrence som Robert Gordon
* Mary Mersch som Marcia Van Kreel 
* John Merkyl som Craig Stephenson
* Niles Welch som John Manning
* Hayden Stevenson som Fred Galvin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mand mot mand

***Mand mot mand*** (originaltittel: *When a Man's a Man*) er en amerikansk stumfilm fra 1924 regissert av Edward F. Cline.

## Skuespillere
* John Bowers som Lawrence Knight
* Marguerite De La Motte som Helen Wakefield 
* Robert Frazer som Phil Acton 
* June Marlowe som Kitty Reid 
* Forrest Robinson
* Elizabeth Rhodes som Stella 
* Fred R. Stanton som Nick Cambert 
* George Hackathorne som Yapavai Joe 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oryctes colonicus

***Oryctes colonicus*** er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).

## Utseende
En nokså stor (23-34 millimeter), avlang, blank, rødbrun til svart hornbille. Hannen har et kraftig, krumt horn på hodet, thorax er noe uthulet foran, uthulingen dekker mye av oversiden og har grov, nettmasket mikroskulptur. Hunnen har ikke noe horn i pannen eller uthuling på thorax, men en liten knøl i pannen. Dekkvingene er glatte og blanke.

## Levevis

## Utbredelse
Arten er utbredt på Komorene.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
**** Familien (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
****** Stammen Oryctini
******* Slekten *[[Oryctes]]* Illiger, 1798
******** Neshornbille, ***Oryctes colonicus*** Coquerel, 1852 

## Eksterne lenker
* Bilder av arten
* 
*
Juryredning

**Juryredning** er når juryen i en strafferettssak avsier en frikjennelse selv om de tror tiltalte har brutt loven. Juryens begrunnelse kan blant annet være en tro på at loven i seg selv er urettferdig, at aktor har brukt loven feil i tiltaltes sak, at straffen for lovbruddet er for hard, eller andre frustrasjoner med hensyn til strafferettssystemet. Noen juryer har også nektet å dømme på grunn av sine egne fordommer til fordel for tiltalte. Slike domsavsigelser er mulige fordi en jury har en absolutt rett til å returnere enhver dom den velger. Juryredning er ikke en offisiell del av straffeprosess, men er den logiske konsekvensen av to regler som styrer systemene den eksisterer i:
# Jurymedlemmer kan ikke straffes for å avsi feil dom.
# I mange jurisdiksjoner kan ikke en tiltalt som er frifunnet siktes for andre gang for samme lovbrudd.

En jurydom som er i strid med lovens bokstav, gjelder bare den spesielle saken for den; Hvis det imidlertid utvikler seg et mønster av frifinnelser som svar på gjentatte forsøk på å straffeforfølge et bestemt lovbrudd, kan dette ha den *[[De facto|faktiske]]* effekten at loven blir ugyldig. Et slikt mønster kan indikere offentlig motstand mot en uønsket lovvedtak. Det kan også skje at en jury dømmer en tiltalt selv om ingen lov ble brutt, selv om en slik domfellelse kan omgjøres ved anke.

## Referanser
Ralph Michael Wiltgen

**Ralph Michael Wiltgen** (1921–2007) var en amerikansk katolsk prest, misjonær, missiolog, journalist og forfatter. Han er spesielt kjent for å ha skrevet boken *The Rhine Flows Into the Tiber*, en beretning om Det andre Vatikankonsil.

## Liv og virke
Ralph M. Wiltgen ble i 1838 medlem av misjonskongregasjonen verbittene (Steylermisjonærene), og ble presteviet i 1950 i Techny i Illinois. Etter ordinasjonen dro han til Roma for å studere og fikk en doktorgrad i misjonsvitenskap (missiologi) fra Det pavelige gregorianske universitet i Roma i 1953. 

Deretter var han i flere år satt inn i misjonsarbeid i territoriet Papua og Ny-Guinea, den gang styrt av Australia.

Han var forfatter av flere bøker om den katolske kirke, blant dem *The Religious Life Defined*, og de misjonshistoriske verkene *Founding of the Roman Catholic Church in Oceania, 1825–50*, * The Founding of the Roman Catholic Church in Melanesia and Micronesia, 1850-1875* og *Gold Coast Mission History*. Hans misjonshistoriske tyngdepunkter var Vest-Afrika og Stillehavsområdet.

Fader Wiltgen var til stede i Roma under Det andre Vatikankonsil (1962-1965). Gitt det han mente var for svake ytelser fra Vatikanets pressekontor, startet Wiltgen sitt eget byrå kalt «Divine Word News Service» som hadde 3100 abonnenter i 108 land. 

Han døde den 6. desember i 2007 i Techny tett ved Chicago.

## ''The Rhine Flows Into the Tiber''
Ralph W, Wiltgen er spesielt kjent på grunn av sin beretning om Det andre Vatikankonsil. Hans intervjuer og samtaler med hundrevis av kardinaler, biskoper og teologiske eksperter i løpet av konsilet ga ham det vesentligste av materialet til boken.

Hans ledende fortolkningsnøkkel var at det på konsilet utspant seg en teologisk tvist som satte kirkene i landene der Rhinen flyter (Østerrike, Vest-Tyskland, Frankrike, Sveits, Nederland og Belgia, som var mer liberale), opp mot andre kirker (spansktalende, portugisisktalende, engelsktalende og den italienske, som var mer tradisjonsbundne). Han valgte tittelen på boken inspirert av en setning av den romerske forfatteren Juvenalis (født ca. 55, død ca. 135 e.Kr.) fra det 2. århundre: *«Det virker som om [[Orontes]] flyter inn i [[Tiberen]]»*; han  klaget over for mye kulturell innflytelse fra Syria til Roma. 

Boken mottok sitt nihil obstat og imprimatur (kirkelig publikasjonstillatelse) i 1966 av hjelpebiskop i erkebispedømmet New York, den senere kardinal Terence Cooke, selv om mange ledende medlemmer innen kirken fremstod i et heller dystert lys.

Flere utgaver av boken er utgitt, den siste av TAN Books i 2014 under tittelen «The Inside Story of Vatican II».

## Referanser
Cyclocephala quercina

***Cyclocephala quercina*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En nokså liten (ca. 15 millimeter), avlang, blank, gulbrun hornbille. Hodet er svart i den bakre delen. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.
Oversiden er middels fint punktert.

## Levevis
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.

## Utbredelse
Arten er utbredt fra Arizona i nord til Ecuador i sør.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Cyclocephalini 
******* Slekten *[[Cyclocephala]]* Latreille, 1829
******** ***Cyclocephala quercina*** Burmeister, 1847

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Dynastinae/Dynastinae-Tribes/Cyclocephalini/Cyclocephala/Cyclocephala.html

## Eksterne lenker
* Dynastidae du monde- nettside om arten
* 
*
Richard Sipe

**Richard Sipe**, fullt nevn **Aquinas Walter Richard Sipe** (født 11. desember 1932 i Robbinsdale i Minnesota i USA, død 8. august 2018 i La Jolla i California) var en amerikansk katolsk pastoralpsykolog og forfatter, som var katolsk prest inntil 1970.
## Liv og virke
Etter endt collegeutdanning studerte Sipe ved Saint John's University i Collegeville i Minnesota fra 1950 til 1955. I 1953 avla han løfter som benediktiner ved *St. John’s Abbey*. Fra 1955 til 1957 gikk han på Collegio Sant’Anselmo i Roma i Italia, deretter til 1959 *Saint John's Seminary* i Collegeville i Minnesota. 

Her ble han ordinert til prest i 1959. Sipe tilbrakte deretter 18 år som benediktinermunk og prest. I 1970 ble han løst fra sine løfter. Han giftet seg og fikk en sønn. Sipe bodde sammen med sin kone i La Jolla i California.

Både i tiden som prest og etterpå arbeidet han som pastoralpsykolog og var forfatter av flere bøker.

Sipe samlet inn og sammenlignet data om katolske prester i USA i over 25 år. I 1990 publiserte han først resultater hentet fra over 1500 personlige uttalelser, 500 fra prester i psykoterapi, 500 fra prester i workshops, diskusjoner og intervjuer, og 500 lekfolk som hadde seksuelle erfaringer med prester som partnere eller ofre. Ifølge Sipes' anslag hadde 20 prosent av prestene et seksuelt forhold til en kvinne, 20 prosent av prestene har en homoseksuell legning, og halvparten av dem var seksuelt aktive. Ifølge Sipe er trenden økende, og han estimerte den senere til å være «minst 22 prosent.» Sipe sa også at mange velinformerte prester ville gi tall som var «nærmere 50 prosent» homofile.

Sipe tok imidlertid verken til orde for frivillig sølibat eller trodde at presteekteskap ville løse alle deres seksuelle problemer. I flere bøker ga han åndelige og psykologiske råd om hvordan prester bedre kunne leve sølibatet og holdt også foredrag om emnet i seminarer.

Richard Sipe døde i La Jolla i august 2018 i en alder av 85 år.
## Verker
* *Courage at Three AM* (a book of poetry), FriesenPress, August 3, 2017, 72 pages 
* *A Secret World: sexuality and the search for celibacy*, Routledge, 1990, , 324 pages
* *Sex, Priests, and Power: anatomy of a crisis*, Routledge Mental Health, 1995, , 220 pages
* *Celibacy: A Way of Loving, Living, and Serving*, Liguori Publications, 1st edition (May 1996), , 197 pages
* *Psychiatry, Ministry, and Pastoral Counseling* - Paperback – March 1, 1984 , 384 pages
* *Celibacy in Crisis: A Secret World Revisited*, Brunner-Routledge, New York and Hove 2003, , 368 pages
* *Living the Celibate Life: A Search for Models and Meaning*, Liguori (November 2, 2004), , 192 pages
* *The Serpent and the Dove: celibacy in literature and life*, Greenwood Publishing Group, 2007, , 262 pages.
* Abuse by Priests: Why? (Audio Cassette)

## Referanser
Engelbert Pigal

**Engelbert Pigal** (1899? – 24. april 1978) var en østerriksk ingeniør. En foredragsholder av interlingua og to andre hjelpespråk, skrev han to kosmologiske monografier på interlingua.

## Liv
Som ungdom lærte Pigal hjelpespråket ido. I 1921 ble han med i den forberedende komiteen for den første ido-kongressen i Wien. På ido-konferansen i Cassel i 1926 skremte han mange lyttere ved å holde en presentasjon om det naturalistiske hjelpespråket occidental. Året etter begynte han og Karl Janotta å jobbe for occidental i Østerrike. Pigal var redaktør og medforfatter av *Occidental, die Weltsprache* ("Occidental, verdensspråket"), hovedverket på dette språket. I et senere verk, *Ab Occidental verso Interlingua* ("Fra occidental til interlingua"), viste han hvorfor han anså interlingua for å være det bedre alternativet.

Mellom 1931 og 1938 fungerte Pigal som vitenskapelig direktør for Hoerbiger-instituttet i Wien. I denne posisjonen undersøkte han Hans Hoerbigers teori om glasial kosmologi. Han publiserte to monografier om kosmologi i interlingua, Problematica del cosmologia moderne og Astro-Geologia. I det andre arbeidet forsøkte han å løse grunnleggende geologiproblemer, som opprinnelsen til fjell og hav, ved å bruke den nøyaktige fysikkmetoden og sin egen teori om planetarisk interferens.

Senere overtalte Pigal professor Eugen Wüster, også fra Østerrike, til å bruke interlingua i sitt arbeid for å standardisere internasjonal vitenskapelig terminologi. Dette arbeidet førte til grunnleggelsen av den mektige International Organization for Standardization (ISO). Til sin død i en alder av 80 (?) var Pigal medlem av rådet for Union Mundial pro Interlingua og var den nasjonale interlingua-representanten i Østerrike.

## Referanser
Ibsenåret 2028

**Ibsenåret 2028** er det nasjonale 200-årsjubileet for Henrik Ibsens fødsel. Han ble født i Stockmanngården i Skien i 1828. Det er planlagt som den hittil største kunstnermarkeringen i Norge, med både nasjonale og internasjonale initiativer, i tillegg til at mange kulturinstitusjoner og andre institusjoner deltar med egne prosjekter. Nasjonalbiblioteket koordinerer det nasjonale jubileet. Både Skien og Grimstad kommuner har sine egne prosjekter for markering av jubileet. Den nasjonale markeringen skal åpnes i Skien, Ibsens fødeby.

Ibsenåret 2028 som markerer Ibsens fødsel kommer 22 år etter Ibsenåret 2006, som markererte at det var hundre år siden Ibsens død. Ibsenåret 2006 var til da det største kunstnerjubileet i Norge.

## Se også
*Ibsenåret 2006

## Referanser