Juridisk kjønn i Norge

**[[Juridisk kjønn]] i Norge** er det kjønnet en person er registrert med i folkeregisteret. Dette kan være «mann» eller «kvinne». Registreringen skjer vanligvis rett etter fødsel, når lege eller jordmor sender fødselsmelding til Skatteetaten, som er ansvarlig for folkeregisteret. Juridisk kjønn kan senere endres ved søknad.

Folkeregisterforskriften åpner bare for registrering som mann eller kvinne. Regjeringen Støre igangsatte høsten 2021 en utredning om å innføre et tredje juridisk kjønn.

## Lov om endring av juridisk kjønn
Lov om endring av juridisk kjønn ble foreslått av regjeringen Solberg, vedtatt av Stortinget 6. juni 2016, sanksjonert av Kongen i statsråd 17. juni og trådte i kraft 1. juli samme år. Forslaget fikk bred støtte, med 79 stemmer for og 13 mot. Loven ble støttet av Høyre, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Venstre, SV og MDG.

Før 2016 var det ikke særskilt regulert i lov eller forskrift hvordan kjønn kunne endres i folkeregisteret. Det hadde likevel utviklet seg en forvaltningspraksis der dette var mulig, men da under forutsetning av at helsemyndighetene bekreftet at personen var blitt sterilisert. Kravet ble kritisert som menneskerettsstridig og ble fjernet da loven trådte i kraft. Begrepet «juridisk kjønn» ble samtidig innført i norsk lovverk.

Loven definerer i § 1 juridisk kjønn som «det kjønnet en person er registrert med i folkeregisteret». Den gir personer bosatt i Norge rett til å endre sitt juridiske kjønn dersom de opplever å ikke tilhøre det registrerte kjønnet. Personer over 16 år kan endre juridisk kjønn på eget grunnlag.

Loven fastslår i § 1 at juridisk kjønn er «det kjønnet en person er registrert med i folkeregisteret». Førstegangsregistrering skjer ved fødselsmelding fra lege eller jordmor til Skatteetaten, som er ansvarlig for folkeregisteret. For barn mellom 6 og 15 år kreves samtykke fra foreldre med foreldreansvar. Barn under 6 år kan bare endre juridisk kjønn dersom de har «medfødt usikker somatisk kjønnsutvikling» (interkjønn).

Loven fastslår i § 6 at juridisk kjønn skal legges til grunn i andre lover og forskrifter, med unntak av barneloven, der fødselskjønnet gjelder.

## Tidligere praksis
Før 2016 var muligheten til å endre juridisk kjønn ikke lovfestet. Endring kunne bare skje dersom Nasjonal behandlingstjeneste for transseksualisme (NBTS) bekreftet diagnosen transseksuell (nå kjønnsinkongruens) og at vedkommende hadde fullført behandlingsprogrammet ved NBTS.

I 2014 behandlet Likestillings- og diskrimineringsombudet en klage fra en person som fikk avslag på å endre juridisk kjønn uten slik diagnose. Ombudet mente avslaget var diskriminerende etter daværende lovverk, som forbød diskriminering på bakgrunn av seksuell orientering, kjønnsidentitet og kjønnsuttrykk.

## Rettsvirkninger
Loven gir enkeltpersoner rett til selv å bestemme sitt juridiske kjønn, og den klargjør hvordan begrepet skal forstås i andre lover. Dette har betydning blant annet for utstedelse av identitetsdokumenter, kjønnspoeng ved opptak til høyere utdanning, kjønnsbalanse i offentlige utvalg og registrering i helseregistre. 

Loven gir ikke automatisk rett til kjønnsbekreftende medisinsk behandling, som fremdeles vurderes etter helsefaglige kriterier. 

## Kritikk
Loven og begrepet «juridisk kjønn» har blitt møtt med kritikk fra flere hold. Noen har hevdet at loven gjør kjønn til et subjektivt fenomen i stedet for et objektivt faktum, og at den kan skape uklarhet rundt regler om kjønnskvotering, kjønnsbalanse og bruk av kjønnsdelte rom og institusjoner. Andre har pekt på at loven viderefører tradisjonelle kjønnsroller, at aldersgrensene for endring er for strenge, og at den ikke åpner for registrering som et tredje juridisk kjønn.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
*