open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bo Mogensen Lang

**Bo Mogensen Lang** (død 1423) var biskop i Aarhus. 

Han var sønn av borger i Roskilde Mogens Lang, og studerte ved det juridiske fakultet i Praha i 1378. Da Margrethe I's rådgiver Peder Jensen Lodehat i 1395 ble forflyttet til Roskilde, ble Bo etterfølger i Aarhus Stift. Det antas at Margrethe har støttet ham, og at han til gjengjeld har hjulpet henne med store lån. 

Bo eide gårder i Jylland og hadde Skanderborg og Bygholm som len av kronen. 

Bispen døde i 1423 og ble bisatt i Aarhus domkirke. På gravstenen er han fremstillet frontalt i ornat med spisse sko, og med bispestaven mellom de sammenlagte hender. Ved hans høyre side ses våpenskjoldet i form av et dyrehode over et tverrdelt felt, et våpen som også broren Jens førte. 

Bo Mogensen ble etterfulgt i embedet av Ulrik Stygge. 

## Referanser
Sagtomta

**Sagtomta** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Sagtomta (Nordre Follo)
* Sagtomta (Ringerike)

I tillegg er det en rekke bygninger, tomter og mindre områder med samme navn.
Sagtomta (Ringerike)

**Sagtomta** (15-19, 2-20) er en vei i Tyristrand i Ringerike. 

Sagtomta har avkjøring fra Vikersundveien, nordover fra denne, i Tyristrand sentrum. Den ligger på området som kalles *Hallingfløtt* rett øst for Tyristrand kirke. 

Veien ligger cirka 112 meter over havet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Justisveien

**Justisveien** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Justisveien (Halden)
* Justisveien (Ringerike)
Herman Julius Hermansen

**Herman Julius Hermansen** (1855–1939) var en norsk materialforvalter og politiker (H).

H.J. Hermansen var født i Bamble, og var sønn av smeden Sven Ferman Hermansen (1829–1899) og Jacobine Marianne Olsdatter (1822–1888). Han ble gift i 1881 med Kristine Elisine Waldeland (1854–1938). 

Hermansen flyttet til Kristiania (Oslo) i 1893, der han ble ansatt som materialforvalter ved Kristiania Havnevesen. Han var i denne stillingen i 30 år frem til han gikk av for aldersgrensen.

Politisk representerte Hermansen Høyre, og han var stortingsrepresentant i 1901–1903 og suppelant (vararepresentant) 1903–1906. I begge perioder var han valgt inn fra valgkretsen Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger. Hermansen satt også i Kristiania bystyre fra 1899 til 1904, og han var i mange år formann i Arbeiderforeningen av 1894 (tilsluttet Norges Borgerlige Arbeiderorganisasjon) og medlem av Bestillingsmennenes forenings styre.

## Referanser
The Avenging Eagle

***The Avenging Eagle*** (originaltittel: *Leng xue shi san ying*) er en hongkongkinesisk actiondrama og kampsportfilm fra 1978 regissert av Sun Chung. Filmens handling er satt til Kina, for en del århundrer tilbake. En kriminell klan rekrutterer foreldreløse barn som trenes til å bli klanlederens personlige leiemordere – som han kaller for Eagles. En av disse er Chik Ming-sing som i voksen alder ønsker å legge dette livet bak seg. Chik er sterkt preget av skyldfølelse etter å ha deltatt i en massakre på en familie, inkludert en gravid kvinne. Han rømmer fra klanen, men jaktes snart av de 12 andre. På sin vei støter han på en fremmed kalt Cheuk som slår følge med ham. Det viser seg at han tilhørte en familie som Chik var med på å rane og ta livet av og nå ønsker han hevn. De to slår seg sammen for å utslette klanen. Hovedrollen spilles av Ti Lung, mens sentrale brilleroller spilles av Alexander Fu Sheng og Ku Feng. Filmen inneholder betydelig mengder med orientalsk kampkunst og akrobatikk. 

*The Avenging Eagle* ble en moderat suksess i Hongkong, hvor den ble den 13. meste sette filmen i 1978. 

Filmen har (per 2023) fått karakteren 7,4 (av 10) på filmnettstedet IMDb (basert på ca 1000 stemmer).

I 1993 kom en nyinnspilling kalt *The 13 Cold-Blooded Eagles.* 

## Rollebesetning
(utvalg)
* Ti Lung – Black Eagle Chik Ming-sing
* Alexander Fu – Double Sleeve Knives Cheuk Yi-fan
* Ku Feng – Yoh Xi-hung
* Wang Lung-wei – Vulture Eagle Yien Lin
* Eddy Ko – Blue Eagle Wan Da
* Austin Wai – Owl Eagle Cao Gao-shing
* Bruce Tong – Eagle
* Lam Fai-wong – Eagle
* Dick Wei – Eagle
* Wong Pau-gei – Eagle
* Peter Chan – Soaring Eagle Wang Tao-sang
* Yuen Bun – Eagle Yau Koon-hung
* Chui Fat – Eagle
* Jamie Luk – Eagle Lin Gin-ming
* Cheung Gwok-wa – Eagle Fan Lun
* Shih Szu – Siu Fung
* Yue Wing – Devil's Plight Wang An / Jiang Shun-kwai
* Tong Gai – Golden Spear Tao De-biu

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kindsveien

**Kindsveien** (1-27, 2-20) er en vei i Tyristrand i Ringerike kommune. 

Kindsveien har avkjøring fra Vikersundveien, sørover fra denne, vis-à-vis Tyristrand kirke. Den går ned til Kinn gård. 

Veien ligger cirka 113 meter over havet ved avkjøringen fra Vikersundveien. Brugsjordet er en sidevei til Kindsveien.

Adresser:
* Kindsveien 1 - YX Tyristrand

## Bildegalleri

Kindsveien 2, Tyristrand i Ringerike (2).jpg|Kindsveien 2
Kindsveien 4, Tyristrand i Ringerike.jpg|Kindsveien 4
YX Tyristrand, Ringerike kommune (2).jpg|YX Tyristrand


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Justisveien (Ringerike)

**Justisveien** (15, 26, 30) er en vei i Tyristrand i Ringerike. 

Justisveien har avkjøring fra Vikersundveien, østover fra denne, rett sør for Tyristrand sentrum. Den dreier sørover i parallell med Vikersundveien, og går ned til Ringerike fengsel. 

Veien ligger cirka 125 meter over havet ved avkjøringen fra Vikersundveien. 

Justisveien har to sideveier; Tyristien og Haga bru. Ringerike fengsel har adresse Justisveien 26 og 30.

## Bildegalleri

Justisveien 15, Tyristrand i Ringerike.jpg|Justisveien 15


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Justisveien (Halden)

**Justisveien** (6, 10) er en vei i Halden kommune. 

Justisveien har avkjøring fra Torpumveien, nordover fra denne, ved Berg litt vest for Halden by. Den går opp til Halden fengsel. 

Veien ligger cirka 27 meter over havet ved avkjøringen fra Torpumveien. 

Adresser:
* Justisveien 6 - Torpum Varmesentral
* Justisveien 10 - Halden fengsel

## Referanser
Salvador Albert Schlaefer Berg

**Salvador Albert Schlaefer Berg**, O.F.M.Cap., (født 27. juli 1920 i Campbellsport i Wisconsin i USA, død 22. oktober 1993 i Managua) var en amerikanskfødt nicaraguansk katolsk biskop.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Salvador Albert Schlaefer Berg Schlaefer var sønn av Mathias Schlaefer and Marie Berg Schlaefer (*neé* Berg). Han hadde en søster som ble nonne.
### Prest
Han ble ordinert til prest i *St. Mary's Church*, i Marathon, for kapusinerordenen, den 5. juni 1946, av John Patrick Treacy, koadjutorbiskop av La Crosse i Wisconsin.

### Titulærbiskopo, apostolisk vikar av Bluefields i Nicaragua
Han ble utnevnt av pave Paul VI til titulærbiskop av *Flumenpiscene* og apostolisk vikar av det apostoliske vikariatet Bluefields i Nicaragua den 25. juni 1970, og ble bispeviet den 12. august 1970 av den apostoliske nuntius erkebiskop Lorenzo Antonetti, medkonsekrerende var Miguel Obando y Bravo, erkebiskop av Managua, Clemente Carranza y López, biskop av Estelí.

I desember 1983 fulgte han mer enn tusen miskitos som flyktet til Honduras under den nicaraguanske borgerkrig. Regjeringen hevdet at biskop Schlaefer var blitt kidnappet av contrasstyrkene og så senere ble myrdet av dem, men han kom ut av jungelen etter en tid med granatsplinter i bena (hans følge var havnet i kryssild mellom partene) og kunne personlig avsanne dette.

Han døde mens han fortsatt utøvde sitt embete.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
* Kardinal Lorenzo Antonetti (1922-2013) *1968
* Biskop *Salvador Albert Schlaefer Berg* (1920-1993) *1970

## Referanser
Glassberget (Hurdal)

**Glassberget** i Skrukkedalen i Hurdal er et fjell og en lokalitet for uttak av kvarts til glassproduksjon til Hurdal glassverk som var i drift i perioden 1755 til 1895. Overskudds-kvarts fra glassproduksjonen er brukt til utendørs dekorasjoner foran verkets hovedbygning på Glassverket i Hurdal. 

På Norgeskart.no er Glassberget avmerket som *Glasberget* og fjellets høyde er 674 m.o.h. Toppen ligger om lag 1 km nord for Osttjenn.  Også navnet *Kiselberget* er registrert. 

*Jomfruen på Glassberget* er et eventyr i Asbjørnsen og Moes samlinger. I tradisjonen fra Hurdal heter det at eventyret har sitt utspring i Skrukkelia.  

## Referanser
Strindheim prestegjeld

**Strindheim prestegjeld**, inntil 1978 **Lade og Ranheim prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Strinda prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Strindheim kirke.

Strindheims kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Strinda prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

Ved kgl.res. av 23. september 1960 ble Lade og Ranheim kapelldistrikter skilt ut fra Strinda sogn og prestegjeld som eget Lade sogn og *Lade og Ranheim prestegjeld*.

Prestegjeldet endret navn til *Strindheim prestegjeld* i 1978, og samtidig ble Lade sogn overført til Lademoen prestegjeld. Ranheim var et sogn i prestegjeldet inntil 1997, da Ranheim og Charlottenlund sogn ble skilt ut som eget Ranheim prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Strindheim

## Referanser
Aap Neljas

**Aap Neljas** (født 1967) er en estisk utenrikstjenestemann og tidligere politiker.

Han er utdannet jurist og statsviter fra Universitetet i Tartu.

Mens oppløsningen av Sovjetunionen pågikk, ble Neljas ansatt i den uavhengige Republikken Estlands utenrikstjeneste, som måtte bygges opp forfra. Han var rådgiver for utenriksminister Lennart Meri og en tid utstasjonert ved Estlands FN-delegasjon i New York.

Ved de første frie valgene til Riigikogu i 1992 ble Neljas valgt inn. Han var 25 år gammel og den yngste representanten. Han representerte Det estiske liberaldemokratiske parti (ELDP), som stilte som en del av valgforbundet «Fedreland», og som i 1994 gikk opp i Det estiske reformpartiet. Neljas ble gjenvalgt i 1995 og satt frem til 1999. Han satt begge periodene i Riigikogus utenrikskomité.

Han har siden arbeidet som utenrikstjenestemann og utenrikspolitisk forsker.

## Referanser
Harald Sødal

**Harald Sødal** (født 20. mai 1938) er en norsk pensjonert lærer og politiker for Kristelig Folkeparti. Han ble vararepresentant i Kristiansand bystyre i 1968, og rykket opp ved valget i 1971. I 2007 startet han sin tiende periode i byrådet. Han var varaordfører i fire perioder mellom 1987 og 2003. I 2018, etter 50 år i bystyret, trakk Harald Sødal seg fra lokalpolitikken.

## Bakgrunn
Harald var lærer på Lovisenlund skole fra 1962 til 1963, og Kongensgate skole fra 1963 til 1993

Sødal giftet seg med Margrethe Modalsli i 1961, og de har tre barn sammen.

Han tilhører den evangeliske Lutheranske Frikirke i Norge, men er også medlem av Den norske kirke. Han er en ivrig amatørmusiker, og har vært korleder for Juniorkoret i Kristiansand Frikirke fra 1960 til 1966, og fra 1968 til 1993. Hans kone Margrethe har vært fast pianist.

## Organisasjonsarbeid
Sødal er medlem av styret i Arkivet og Christianssands Byselskab, og var styremedlem i Vest-Agder-museet i perioden 2013–2017.

## Bibliografi
**Bare èn vendte tilbake (2006)* om russiske krigsfanger på Sørlandet.

## Referanser
Skogstjern

**Skogstjern** er et vann på Holleia i Ringerike kommune, Buskerud. Vannet ligger mellom Baksjø og Govletjern, cirka 3&nbsp;km nord for Væleren. Det nås via Gruveveien, som er en sidevei til Holleiaveien.

## Bilder

Skogstjern på Holleia i Ringerike (15).jpg|
Skogstjern på Holleia i Ringerike (9).jpg|
Skogstjern på Holleia i Ringerike (3).jpg|


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bakklandet prestegjeld

**Bakklandet prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nidaros domprosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Bakke kirke.

Bakklandets kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Nidaros domprosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

Ved kgl.res. av 28. januar 1710 ble det bestemt at forstaden Bakklandet i Trondhjem skulle sogne til Lade kirke i Strindens prestegjeld. Ved kgl.res. av 23. februar 1714 ble det tillatt å bygge Bakke kirke for kirkelyden. Innbyggerne i forstaden hadde søkt om å få sogne til bymenighetene, men dette hadde blitt avslått. Ved kgl.res. av 2. juni 1846 ble Bakke sogn (Bakklandet) utskilt fra Strinden som eget Bakklandet prestegjeld og underlagt Trondhjems Stiftsprosti, gjeldende fra 7. juni s.å. Det var i alt 1774 personer i kyrkelyden som overført fra bygd til by. Ved kgl.res. av 25. januar 1908 ble Bakklandet delt slik at den nordre delen med Lademoen kirke ble utskilt som et eget Lademoen prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Bakklandet

## Referanser
Liste over utøvere i Vuelta a España 2023

**Liste over utøvere i [[Vuelta a España 2023]]**

## Noter



## Eksterne lenker
*Startlist with dropouts - procyclingstats.com
RWD Molenbeek (2015)

**Racing White Daring Molenbeek**er en belgisk fotballklubb fra Molenbeek-Saint-Jean i Brussel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Francesca Bertini

**Francesca Bertini** (født Elena Seracini Vitiello; 1892–1985) var en italiensk skuespiller.

## Filmer (utvalg)
* 1910 – *[[Re Lear (film fra 1910 av Lo Savio)|Re Lear]]*
* 1910 – *[[Salomè]]*
* 1912 – *[[Lucrezia Borgia (film fra 1912)|Lucrezia Borgia]]*
* 1913 – *[[Histoire d’un Pierrot]]*
* 1914 – *[[Sangue blu]]*
* 1915 – *[[Kameliadamen (film fra 1915)|Kameliadamen]]*
* 1915 – *[[Assunta Spina (film fra 1915)|Assunta Spina]]*
* 1916 – *[[Odette]]*
* 1917 – *[[Il processo Clémenceau]]*
* 1918 – *[[Mariute]]*
* 1919 – *[[La contessa Sara]]*
* 1919 – *[[Maddalena Ferat]]*
* 1920 – *[[Kvinden som hun kan være]]*
* 1922 – *[[La donna nuda (film fra 1922)|La donna nuda]]*
* 1925 – *[[Consuelita]]*
* 1927 – *[[Monte Carlos undergang]]*
* 1929 – *[[Du tilhører meg]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Terrakottakrigeren

***Terrakottakrigeren*** (originaltittel: *Qin yong*) er en hongkongkinesisk romantisk fantasy-komedie fra 1989 regissert av Ching Siu-tung. Filmen handler om terrakottageneralen Tiang som forelsker seg i "feil" kvinne. Dette er noe som ikke tolereres og begge dømmes til døden. Før de dør gir hun ham et stoff utviklet av en alkymist som gjør ham udødelig. Handlingen flyttes så over 2000 år frem i tid, til 1930. Et småfly med en kjent skuespillerinne krasjlander oppå et gedigent gravsted som viser seg å inneholde Keiser Qin og statuer av terrakottakrigere. Der våkner Tiang fra sin "dvale" og finner tilbake til sin elskede, reinkarnert som skuespillerinnen. Hovedrollene spilles av Zhang Yimou og Gong Li. Filmen er basert på en roman av Lilian Lee.

*Terrakottakrigeren* innbrakte nesten HK $21 millioner i Hongkong.

Den har (per 2023) fått karakteren 6,7 (av 10) på IMDb (basert på ca 1000 stemmer).

Filmen ble lansert internasjonalt under tittelen *A Terra-Cotta Warrior*.

## Rollebesetning
(utvalg)
* Zhang Yimou – General Meng Tianfang (Mong Tin-Fong) / Terrakotta rengjører
* Gong Li – Han Dong'er / Zhu Lili (Hon Tung Yee) / Japansk turist
* Yu Rongguang – Bai Yunfei (Pak Wan Fei)
* Wu Tianming – filmregissør
* Lu Shuming – Keiser Qin
* Che Bok-man – Xu Fu / tur-guide (Tsui-Fok)
* David Cheung – Yuen Mong Ling
* Chiu Chi-gong
* Choi Hin-cheung

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Luciano Albertini

**Luciano Albertini** (1882–1945) var en italiensk skuespiller.

## Filmer i utvalg
* 1915 – *[[Assunta Spina (film fra 1915)|Assunta Spina]]*
* 1920 – *[[Il Mostro di Frankenstein]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lyda Borelli

**Lyda Borelli** (1887–1959) var en italiensk skuespiller.

## Filmer (utvalg)
*  – *[[Ma l’amor mio non muore]]*
*  – *[[La donna nuda (film fra 1914)|La donna nuda]]*
*  – *[[Rapsodia satanica]]*
*  – *[[Fior di male]]*
*  – *[[La marcia nuziale (stumfilm)|La marcia nuziale]]*
*  – *[[La falena]]*
*  – *[[Madame Tallien (film fra 1916)|Madame Tallien]]*
*  – *[[Malombra (stumfilm)|Malombra]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
The Whistle

***The Whistle*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Lambert Hillyer.

## Handling
Robert Evans (spilt av William S. Hart) mister sønnen sin Danny (spilt av Will Jim Hatton) på grunn av farlige arbeidsforhold. Men arbeidsgiveren hans, Henry Chapple (spilt av Frank Brownlee) nekter å fikse problemene.

Evans tar deretter hevn ved å kidnappe Chapples sønn, Georgie, og oppdra ham selv. Ettersom Georgie tilbringer mer tid sammen med Chapple-ekteparet, blir Mrs. Chapple (spilt av Myrtle Stedman) veldig glad i gutten.

## Skuespillere
* William S. Hart som Robert Evans
* Frank Brownlee som Henry Chapple
* Myrtle Stedman som Mrs. Chapple
* Georgie Stone som Georgie
* Will Jim Hatton som Danny Evans
* Richard Headrick som Baby Chapple

## Referanser


## Eksterne lenker
*
White and Unmarried

***White and Unmarried*** er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Tom Forman.

## Skuespillere
*Thomas Meighan som Billy Kane
*Jacqueline Logan som Andrée Duphot
*Grace Darmond som Dorothea Welter
*Walter Long som Chicoq
*Lloyd Whitlock som Marechal
*Frederick Vroom som Mr. Welter
*Marian Skinner som Mrs. Welter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Why Girls Leave Home

***Why Girls Leave Home*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av William Nigh.

## Handling
Ettersom faren hennes har strenge ideer om hva slags klær hun skal ha på, seg og hvem hun skal få lov til å omgås, får Anna Hedder en aftenkjole fra en venninne som er modell. Men faren hennes tror at hun hadde stjålet den, og konfererer med Mr. Wallace (spilt av Claude King) eieren av butikken som han tror kjolen har kommet fra.

Etter råd fra Wallace slår faren Anna, noe som får henne til å forlate barndomshjemmet sitt. Hun flytter sammen med to venninner, men denne tilværelsen blir ikke som hun hadde trodd.

## Skuespillere
* Anna Q. Nilsson som Anna Hedder
* Maurine Powers som Madeline Wallace
* Julia Swayne Gordon som Mrs. Wallace
* Corinne Barker som Ethel
* Katherine Perry som Edith
* Kate Blancke som Mrs. Hedder

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gruveveien

**Gruveveien** eller **Gruvevegen** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Gruveveien (Asker)
* Gruvevegen (Dovre)
* Gruvevegen (Evje og Hornnes)
* Gruveveien (Hamarøy)
* Gruveveien (Hemnes)
* Gruvevegen (Karmøy)
* Gruveveien (Kongsberg)
* Gruveveien (Kragerø)
* Gruveveien (Kvæfjord)
* Gruveveien (Lier)
* Gruveveien (Nittedal)
* Gruvevegen (Nord-Odal)
* Gruveveien (Ringerike)
* Gruvevegen (Steinkjer)
* Gruvevegen (Stord)
* Gruvevegen (Øyer)

;Se også:
* Gamle Gruvevegen
* Nye Gruvevegen
Gruveveien (Ringerike)

**Gruveveien** (15-493, 136-362, spredte husnummer) er en vei på Holleia i Ringerike. 

Gruveveien har avkjøring fra Holleiaveien, nordover fra denne, på nordsiden av Grytingen. Den går nordover til Skogstjern, og videre opp til «Tysklandsgruvene», Langdalstjernet og «Langedalsgruvene». 

Veien ligger cirka 251 meter over havet ved Skogstjern. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Offentlige fridager i Aserbajdsjan

Dette er en liste over **[[Offentlig fridag|offentlige fridager]] i [[Aserbajdsjan]]**. Offentlige fridager er regulert av Aserbajdsjans grunnlov.

## Liste

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Offentlige fridager i Aserbajdsjan
Ekornrudveien

**Ekornrudveien** eller **Ekornrudvegen** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Ekornrudveien (Nordre Follo)
* Ekornrudveien (Ringerike)
* Ekornrudvegen (Ullensaker)
Ekornrudveien (Ringerike)

**Ekornrudveien** (9-15, 2-18) er en vei ved Ask i Ringerike. 

Ekornrudveien har avkjøring fra Askveien, vestover fra denne, cirka to kilometer sør for Ask. 

Veien ligger cirka 112 meter over havet ved avkjøringen fra Askveien. 

Ekornrud gård har adresse Ekornrudveien 6.

## Bildegalleri

Ekornrudveien 2, Ringerike.jpg|Ekornrudveien 2


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eggehagaveien

**Eggehagaveien** (2-46, kun partall) er en vei ved Ask i Ringerike. 

Eggehagaveien har avkjøring fra Askveien, østover fra denne, cirka to kilometer sør for Ask. Den deler seg i to sideveier, én som går nedover mot Tyrifjorden og en som går sørover i parallell med Askveien. 

Veien ligger cirka 108 meter over havet ved avkjøringen fra Askveien. 

*Eggehagen* har adresse Eggehagaveien 6.

## Bildegalleri

Eggehagaveien 8, Ringerike.jpg|Eggehagaveien 8


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Barstad bru

**Barstad bru** er en steinhellebro i Sokndal i Rogaland. Den er trolig bygget i siste halvdel av 1800-tallet, er ca 35 m lang og har ni spenn på ti brokar. Broen krysser Rosslandsåna som en del av St. Olavsvegen.

## Byggemåte
Barstad bru består av ti brokar i stablet stein, med svære steinheller som dekke i de ni spennene. Over disse er det bygget et nytt, sammenhengende tredekke fra land til land. Maksvekt på broen er 5 tonn.

## Referanser
Misje Rederi

**Misje Rederi AS** er et norsk rederi med hovedkontor i Bergen.

Selskapets historie strekker seg tilbake til 1952 da Kåre Misje kjøpte snurperen «Lise Andree». I 1956 ble selskapet *Kåre Misje & Co* etablert. De påfølgende tiårene opererte rederiet mange forskjellige typer fartøy, herunder redningsfartøy, slepebåter og undervannsfartøy, men i nyere tid har satsingen blitt konsentrert om bulkskip.

## Flåte

## Referanser


## Eksterne lenker
*
De amerikanske Jomfruøyer under VM i friidrett innendørs 2022

**[[De amerikanske Jomfruøyer]]** deltok i VM i friidrett innendørs 2022 fra 18. til 20. mars 2022 i Beograd i Serbia.

## Resultater
;Menn
;Baneøvelser

## Referanser
Morten Wærhaug

**Morten Wærhaug** er en norsk musiker fra Elverum født i 1983. Han er kjent som vokalist og gitarist i rockebandene Jaqueline og senere Byraaet. I 2023 debuterte Morten Wærhaug med albumet Neon Cactus. 10 instrumentale låter inspirert av surf-rock og spaghetti western. Wærhaug er også kjent som kronikkforfatter i avisen Østlendingen i spalten "Wærhaugs verden".

## Kilder
*

*
Ytterøy prestegjeld

**Ytterøy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sør-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Levanger kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Ytterøy kirke.

Ytterøys kirkesogn er nå en del av Levanger kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Yttrieyjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Ytterøy prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589:

På moderne språk, var det i 1589 tre kirker i prestegjeldet, men det var ikke lenger behov for Røvik kirke som lå så nær hovedkirken. Presten skulle heretter betjene hovedkirken på Eid og Mosvik annekskirke. Ved kgl.res. av 28. februar 1766 ble Verran sogn overført fra Inderøy til Ytterøy prestegjeld.

Ytterøen prestegjeld dannet grunnlaget for Ytterøen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 16. september 1882 ble det tillatt å bygge ny kirke for Mosvik sogn. Ved kgl.res. av 31. juli 1886 kunne gamle Ytterøy hovedkirke rives, og i stedet oppføre en ny kirke med minst 450 sitteplasser nær eller på samme tomt, men dette ble ved kgl.res. av 10. juni 1887 omgjort slik at den gamle kirken i stedet skulle ombygges. Ved kgl.res. av 13. april 1889 ble det så bestemt at hovedkirken skulle flyttes til en tomt ca 70 meter nord for den gamle kirkens plassering. Ved kgl.res. av 26. oktober 1895 ble det tillatt å innvie kapellet som var bygd ved Selavatnet for fjellgårdene i Malm, Verran og Åfjord. En av de årlige fire gudstjenestene skulle holdes av sognepresten til Ytterøy. Ved kgl.res. av 24. september 1915 ble det tillatt å vigsle Fines kapell, som da var under bygging. Kapellet skulle inntil videre ha tre gudstjenester årlig. Ved kgl.res. av 3. juni 1966 ble Verran sogn i Ytterøy prestegjeld og Malm sogn i Beitstad prestegjeld slått sammen for å danne et nytt Verran prestegjeld. Kallskapellanstillingen i Ytterøy prestegjeld som dekket Verran ble samtidig nedlagt.

Ved kgl.res. av 22. mai 1970 ble Ytterøy prestegjeld nedlagt, med Ytterøy hovedsogn overført til Levanger prestegjeld og Mosvik sogn til Inderøy prestegjeld.

## Prostitilknytning

## Referanser
Steinkjer prestegjeld

**Steinkjer prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Steinkjer kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Steinkjer kirke.

Steinkjers kirkesogn er nå en del av Steinkjer kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

Kirkelyden i Steinkjer sognet fra gammelt av til Egge kirke. Ved kgl.res. av 7. mai 1857 ble Steenkjer ladested, og Steinkjer kirke ble vigslet 2. august 1865. Ved kgl.res. av 7. mars 1868 ble Steinkjer prestegjeld opprettet, og bestod av ladestedet Stenkjær og Egge sogn i Stod prestegjeld, gjeldende fra 20. april 1868, med Stenkjær Som hovedsogn og Egge som anneks. Steinkjer kirke ble innviet 2. august 1865, nedbrent 15. august 1900, og ny kirke ble innviet 21. desember 1902. Denne kirken ble bombet under Annen verdenskrig og brant ned til grunnen den 21. april 1940. Den nåværende Steinkjer kirke ble oppført i 1965.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Steinkjer
* Egge

## Referanser
Beitstad prestegjeld

**Beitstad prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Steinkjer kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Beitstad kirke.

Beitstads kirkesogn er nå en del av Steinkjer kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Solberga* eller *Beitisstǫð sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Beitstad prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 angis at *Beistadt Præstegjeld. Haffuer fire kircker, huilcke aff tho prester betienes skulle.* Sogneprestens befaling var *Wdi [[Beitstad kirke|Soelberg]] skall skee tieniste tho hellige dage effter huer andre och vdi [[Malm kirke|Kirckee Eid]] huer tridie helligdag.* En residerende kapellan skulle forrette *Wdi [[Namdalseid kirke|Eidtz kircke]] [..] tre hellige dage effter huer andre och wdi Laugthuns kircke huer fierde hellig dag.*

På moderne språk, hadde Beitstad prestegjeld fire kirker, Solberg hovedkirke og annekskirkene Kirkreit (Malm), Eid (Elda på Namdalseid) og Lagtu (Beitstad). Kirkene skulle betjenes av to prester. Kirken på Kirkreit sto ifølge Kraft ennå i 1654, men den ble senere avløst av Bartnes kapell på østsiden av Beitstadsundet. Ifølge Kraft skal Lagtu kirke sammen med det tilsvarende sognet være nedlagt midt på 1600-tallet. Ved kgl.res. av 9. september 1803 ble det residerende kapellaniet nedlagt.

Bedstaden prestegjeld dannet grunnlaget for Bedstaden formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 5. mars 1850 ble det bestemt at Bartnes kirke skulle flyttes til gården Malm, og at både kirke og sogn skulle få navn etter det nye kirkestedet. Ved kgl.res. av 30. desember 1853 ble det oppført en kirke for Namdalseid på Ås i stedet for den på Elda, og sognet skulle heretter kalles Ås. Ved kgl.res. av 15. januar 1866 ble det bestemt at det skulle bygges ny kirke for Solberg sogn på Utvik. Den gamle kirken skulle nedlegges når den nye var tatt i bruk. Ved kronprinsregentens res. av 11. april 1885 ble det tillatt å bygge en ny kirke for Malm sogn noe vestenfor den gamle kirken. Ved kgl.res. av 10. juli 1894 ble det bestemt at Ås sogn heretter skulle kalles *Namdalseid sogn*. Ved kgl.res. av 26. oktober 1895 ble det tillatt å vigsle kapellet som var bygd ved Selavatnet for fjellgårdene i Malm, Verran og Åfjord. Ved kgl.res. av 28. februar 1913 ble det bestemt at Solberg sogn heretter skulle hete *Beitstad sogn*. Sognenavnet Malme ble ved kgl.res. av 18. september 1914 endret til Malm. Ved kgl res. av 3. juni 1966 ble Malm sogn utskilt for sammen med Verran sogn i Ytterøy prestegjeld å danne et nytt Verran prestegjeld.

Statland kirke ble oppført i 1992 og 1. januar 1995 ble Statland kapelldistrikt overført fra Beitstad til Flatanger prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Beitstad
* Namdalseid

## Referanser
Verran prestegjeld

**Verran prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Verran kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Vestvik kirke.

Verrans kirkesogn er nå en del av Steinkjer kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Verí sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vera antas å være lagt under Inderøy i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 lå Verren anneks under *Inderøen Præstegjeld*. Ved kgl.res. av 19. september 1766 ble det vidløftige Indherred prosti delt i Øster og Vester Indherred prostier, og da ble Verran sogn overført til Ytterøy prestegjeld., ble Verran sogn overført til Ytterøy prestegjeld. Ved kgl.res. av 26. oktober 1895 ble det tillatt å innvie Sela fjellkirke for fjellgårdene i Malm, Verran og Åfjord. Ved kgl.res. av 24. september 1915 ble det tillatt å vigsle Fines kapell, som var under oppføring.

Verran prestegjeld bestående av hovedsognet Verran sogn i Ytterøy prestegjeld og annekssognet Malm i Beitstad prestegjeld ble opprettet ved kgl.res. av 3. juni 1966, gjeldende fra 1. desember 1966. Ifølge brev fra Kirke- og undervisningsdepartementet til Nidaros stiftsdireksjon av 27. juli 1967, ble Framverran fra 1. januar 1968 overført fra Verran sogn til Mosvik sogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Verran
* Malm

## Referanser
Inderøy prestegjeld

**Inderøy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sør-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Inderøy kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Sakshaug kirke.

Inderøys kirkesogn er nå en del av Inderøy kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Saurshaugr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Inderøy prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 angis at *Inderøen Præstegjeld [..] vdi haffue verrit seks kircker, eblant huilcke Vlffuin och Kirckenesz icke giøres behoff att holdes wed magtt, effterdi de ere saa neer op till de andre kircker liggendis. Saa bliffuer nu fire kircker igjen huilcke aff tvende prester betienes skulle.* Sogneprestens befaling var *Wdi [[Sakshaug kirke|Saxhoug]] hoffuedkircken skall skie tieniste huer hellig dag.* En kapellan skulle forrette *Wdi [[Vestvik kirke|Werren]] tho hellige dage effter huer andre, den tridie wdi [[Hustad kirke (Inderøy)|Hustad]] och den fierde paa [[Salberg kirke|Røren]].*

På moderne språk, var det i 1589 seks kirker tilhørende Inderøy prestegjeld, men det ansås ikke lenger bruk for Ulven og Kirknes kirker. De fire kirkene som ble igjen, var Sakshaug hovedkirke og annekskirkene Verran, Hustad og Salberg (Røra), og prestegjeldet ble betjent av to prester. Ved kgl.res. av 28. februar 1766 ble Verran sogn overført til Ytterøy prestegjeld, og Inderøy ble et selvstendig kall, etter å ha ligget til sognepresten i Vår Frue kirke i Trondhjem.

Inderøen prestegjeld dannet grunnlaget for Inderøen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl. res. av 24. november 1866 ble det opprettet et residerende kapellani, som skulle betjene Hustad og Salberg, gjeldende fra 1. mai 1867. Ved kgl.res. av 21. februar 1885 ble det tillatt å bygge en ny kirke i Hustad sogn på gården Hegstad, med gravplass. Ifølge kgl.res. av 29. mars 1906 skulle sognenavnet *Sakshaug* endres til *Inderøy* og *Salberg* til *Røra*. Ved kgl.res. av 16. oktober 1911 ble sognenavnet *Hustad* endret til *Sandvollan*. Ved kgl. res. av 22. mai 1970 ble Mosvik sogn overført fra Ytterøy til Inderøy prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Inderøy
* Røra
* Sandvollan
* Mosvik

## Referanser
Sparbu prestegjeld

**Sparbu prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Steinkjer kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Mære kirke.

Sparbus kirkesogn er nå en del av Steinkjer kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Sparabúi sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sparbu prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 angis at:

På moderne språk, hadde Sparbu prestegjeld tre kirker, Mære hovedkirke og annekskirkene Skei og Henning, hvilket ble betjent av to prester. Ved kgl.res. av 9. september 1803 ble det residerende kapellaniet for sognene Skei og Henning nedlagt.

Sparboen prestegjeld dannet grunnlaget for Sparboen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 9. juni 1866 ble det tillatt å bygge ny kirke for Henning sogn. Ved kgl.res. av 7. mars 1868 ble den delen av Skei sogn som lå i ladestedet Stenkjær, overført til det nye Stenkjær prestegjeld. Ved kgl.res. av 13. desember 1900 ble sognenavnet *Skei* endret til *Ogndalen*. Ved kronprinsens res. 2.5.1905 ble det tillatt å vigsle Bodom kapell som sto på Kjesbu i Ogndalen.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Mære
* Henning
* Ogndal

## Referanser
Stod prestegjeld

**Stod prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Steinkjer kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var For kirke.

Stods kirkesogn er nå en del av Steinkjer kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Stóð sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Stod prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 angis at:

På moderne språk, hadde Stod prestegjeld fem kirker, hovedkirken på Forr, Egge, Kvam og Føling kirker og Ol kapell, hvilket ble betjent av to prester. Kvam og Ol kirker hadde før ligget til Snåsa prestegjeld, og ble etter beslutning av biskop i Trondhjems stift Hans Mogenssøn, datert 25. februar 1588, overført til Stod. Ol kirke på Kirkol ble nedlagt i 1692.

Stod prestegjeld dannet grunnlaget for Stod formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Forr nye kirke ble innviet 15. oktober 1846. Ved kgl.res. av 9. mars 1867 ble Følling kapellsogn utskilt som eget sogn fra Egge sogn. Ved kgl.res. av 7. mars 1868 ble Stenkjær ladested med Egge sogn skilt ut som eget Stenkjær prestegjeld med Stenkjær som hovedsogn og Egge som anneks, gjeldende fra 20. april 1868. Det residerende kapellaniet i Stod ble ved kgl.res. av 27. mars 1869 nedlagt, og kapellaniets arkiv skulle overføres til Steinkjer sogneprestembete. Ved kgl.res. av 27. januar 1877 ble det tillatt å bygge ny kirke og anlegge begravelsesplass for Kvam sogn på Østre Kvam.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Stod
* Kvam
* Følling

## Referanser
Snåsa prestegjeld

**Snåsa prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Innherad prosti. Det omfattet sogn i Snåsa kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Snåsa kirke.

Snåsas kirkesogn er nå en del av Snåsa kirkelige fellesråd, og underlagt Stiklestad prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Snǫs sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Snåsa prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 angis om *Snaasen Præstegjeld:


På moderne språk, hadde Snåsa prestegjeld to kirker, hovedkirken på Snåsa og Devik-kirken i [[Sørli]]. Tidligere hadde Kvam og Ol kirker ligget til Snåsa prestegjeld, og ble etter beslutning av [[biskop]] i [[Trondhjems stift]] [[Hans Mogenssøn]], datert 25. februar 1588, overført til [[Stod prestegjeld]]. Etter denne tid hadde Snåsa prestegjeld en prest.

Snaasen prestegjeld dannet grunnlaget for [[Snåsa|Snaasen]] [[Formannskapslovene|formannskapsdistrikt]], som ble opprettet i 1837.

Ved [[kgl.res.]] av 14. oktober 1871 ble [[Nordli kirke|Nordli]] og [[Sørli kirke|Sørli kapellsogn]] fradelt og gjort til et eget [[Lierne prestegjeld]] med Nordli som hovedsogn og Sørli som anneks.

Fra [[2004]] ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av [[Den norske kirke]], og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

== Prostitilknytning ==

Gjennom historien har Snåsa prestegjeld hatt en meget omskiftelig prostitilknytning, og lå etter [[Reformasjonen i Norge|reformasjonen]] til det [[Historiske prostier i Norge|historiske Indherred prosti]] under [[Trondhjems stift]]. Indherred prosti ble delt i 1766, og *Sneaasen* lå i perioden 1766 til 1815 under [[Øster Indherred prosti]]. I 1815 ble *Præstegjeldene på Indherrederne* atter slått sammen til [[Indherred prosti]], og så ved [[kgl.res.]] av 22. september 1835 ble *Snaasen'' overført fra Indherreds til Nummedals Provsti:

I perioden 1853 til 1873 var igjen prestegjeldet lagt til Nordre Innherreds prosti, før det for de neste 100 år ble liggende under Indre Namdal prosti.

Ved kgl.res. av 25. juni 1971 og lov av 29. mars ble Snåsa prestegjeld overført fra Indre Namdal til Nord-Innherad prosti, gjeldende fra 1. mai s.å.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Snåsa

## Referanser
Lierne prestegjeld

**Lierne prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Namdal prosti. Det omfattet sogn i Lierne kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Nordli kirke.

Liernes kirkesogn er nå en del av Lierne kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Liðir* (norrønt) antas å være befolket fra Snåsa i førkristen tid og hadde omkring 25 navnegårder i høymiddelalderen. Det har sannsynligvis stått et gudshus på Nesset i Nordli, hvor det fortsatt er et sted som blir omtalt som *Kirkebakken*. Ifølge sogneprest i Snåsa, Nils Mortensen Lund i 1689:

*Påført med skrivemaskin av sogneprest [[Jens Rynning]]:*

Riktigheten av samenes nedslakting av den norske befolkningen er omstridt, men Nordli ble helt avfolket etter Svartedaudens herjinger, dvs. på 1300-tallet eller noe senere. For Sørlis vedkommende er det grunn til å anta at et mindre bygdelag overlevde pesten og bestod inntil reformasjonen. Etter skattemanntallet for år 1520 var det i *Fynnelydh* fem gårder med tilsammen åtte skattepliktige, og disse måtte være bosatt i Sørli, ettersom Nordli forble liggende øde enda et århundre.

I Reformatsen 1589 var *Findelijd* annekssogn til Snaasen Præstegjeld med gudstjeneste to ganger i året. Eldste omtale av kirken i Sørli er i lensregnskapet for Steinviksholm len for 1548-49 hvor *Deuygk kiierckiie* er oppført. Kirken lå på Devik i Sørli, og ble brent av svenske tropper under Kalmarkrigen i 1613, men gjenoppført samme sted i 1616. Etter Freden i København i 1660 ble bygdelagene i Lierne grensetrakter mot Jemtland som var lagt til Sverige i øst og Finnmarken som forble norsk-svensk fellesområde i nord.

Under forhandlingene med Sverige om det som skulle bli Grensetraktaten av 1751 var den opprinnelige svenske posisjonen at hele Sørli og omkring halve Nordli sogn skulle gå til Sverige, dvs. at grensedragningen fulgte vannskillet. Fra norsk side ble det anført at bygdelagene øst for vannskillet var befolket fra norsk side, og at de sognet til Nordli og Sørli kirker. Det endte med at det meste av området ble lagt til Norsk side av grensen, så derved fikk riksgrensen den karakteristiske utbulningen mot øst.

Ved kgl.res. av 14. oktober 1871 ble *Lierne prestegjeld* skilt ut fra Snaasen med Nordli som hovedsogn og Sørli som anneks:

Ved kgl.res. av 24. juli 1871 ble det tillatt å oppføre ny kirke på Deviks grunn i Sørli. Eierne og brukerne av Skogen, Tunnsjøen, Ingelsvatnet, Limingen og Devika i Nordli sogn fikk tillatelse til å bygge kapell og anlegge kirkegård på Tunnsjøens grunn ved kgl.res. 11. april 1874, og Tunnsjø kapell ble innviet 22. april 1876. For kapelldistriktene Røyrvik og Trones i Grong prestegjeld og Tunnsjø kapelldistrikt i Lierne ble det ved kgl.res. av 26. april 1912 ansatt en hjelpeprest, og Tunnsjø kapell fikk eget kirketilsyn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Nordli
* Sørli

## Referanser
Grong prestegjeld

**Grong prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Namdal prosti. Det omfattet sogn i Grong kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Grong kirke.

Grongs kirkesogn er nå en del av Grong kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Gróðingja sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Grong antas å være lagt under Overhalla i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 lå Grong, Gløshaug og Høylandet som annekssogn under *Offuerhalds Præstegjeld*. Ved kgl.res. av 28. oktober 1820 ble Grong, Harran og Høylandet skilt ut som eget *Grong prestegjeld*, med Grong som hovedkirke. Ved kgl.res. av 14. november 1822 ble det tillatt å bygge et kapell på Trones til bruk for nybyggerne i Namsallmenningen, og ved kgl.res. av 16. februar 1828 fikk nybyggere og samer i Røyrvik tillatelse til å bygge Røyrvik kapell som ble innviet 11. september 1828.

Grong prestegjeld dannet grunnlaget for Grong formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 28. februar 1855 ble det tillatt å bygge ny Høylandet kirke, og ved kgl.res. av 22. juli 1872 ble det tillatt å bygge Harran kirke på gården Fiskem. Ved regj.res. av 5. januar 1923 ble kapelldistriktene Trones og Røyrvik omgjort til henholdsvis Namsskogan og Røyrvik sogn. Ved kgl.res. av 4. juli 1958 ble Høylandet sogn overført fra Grong til Overhalla prestegjeld, gjeldende fra 1. juli 1958. Ved kgl.res. av 28. mai 1959 ble Namsskogan og Røyrvik utskilt som eget Namsskogan prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Grong
* Harran

## Referanser
Flatanger prestegjeld

**Flatanger prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ytre Namdal prosti. Det omfattet sogn i Flatanger kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Flatanger kirke.

Flatangers kirkesogn er nå en del av Flatanger kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Hálmeyjar* eller *Flatrangr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Flatanger antas å være lagt under Nærøy i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved utskillelsen av Fosnes som eget prestegjeld ca. 1500, ble Sævik, Vik og Halmøy lagt som annekser under Fosnes hovedkirke.

I Reformatsen 1589 angis at *Fosznes Præstegjeld Haffuer fire kircker, som aff tho prester betienes skulle.* Sogneprestens befaling var at *wdi hoffuedkircken [Fosnes] skall skie tieniste tho helllige dage huer andre och den tridie vdi [[Halmøya|Halmøø]]. [[Vik kirke (Flatanger)|Wijgs kircke]] [och] [[Klinga kirke|Sæuijg]] [..] skulle betienes aff en domestico comministro per vises*, dvs. av en kapellan boende hos sognepresten som betjente kirkene annenhver gang.

Flatanger prestegjeld ble opprettet ved kgl.res. av 26. februar 1870, da Halmøy sogn ble utskilt fra Fosnes prestegjeld, gjeldende fra 1. juli 1870. Det nye prestegjeldet skulle deles i to sogn, Sørflatanger og Nordflatanger, med Halmøyfjorden og Nordstraumen som sognegrense. Den eldre Halmøy kirke skulle flyttes til Vik og bli sognekirke for Sørflatanger, og det skulle bygges ny kirke for Nordflatanger på Lauvøya.

1. januar 1995 ble Statland kapelldistrikt overført fra Beitstad prestegjeld til Flatanger, og kapellet ble ny sognekirke i Nord-Flatanger (Statland) sogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Flatanger
* Statland

## Referanser
Kolvereid prestegjeld

**Kolvereid prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Namdal prosti. Det omfattet sogn i Nærøy kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Kolvereid kirke.

Kolvereids kirkesogn er nå en del av Nærøysund  kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

I Reformatsen 1589 lå Kolvereid under *[[Nærøy prestegjeld|Nerø Præstegjeld]]*, og det nevnes ingen kirke der. Derimot var Follens kircke oppført som annekssogn under Nærø. Eldste omtale av et korshus i Kolvereid er i 1597, men det er rimelig å anta at gudshuset var eldre. Korshuset ble avløst av en ny Kolvereid kirke i 1656, innviet i 1658, og Kolvereid ble på samme tid eget kirkesogn.

Ved kgl.res. av 7.april 1797 ble Nærøy prestegjeld delt slik at Kolvereid som hovedkirke, med Leka og Foldereid som anneks ble utskilt som eget *Kolvereid sognekall*. Det residerende kapellaniet i Nærøy ble inndratt ved at kapellanen ble sogneprest i Kolvereid.

Kolvereid prestegjeld dannet grunnlaget for Kolvereid og Foldereid formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 20. april 1861 ble prestegjeldet delt ved at Lekø sogn ble utskilt som eget Lekø prestegjeld. Ved kgl.res. av 12. mai 1939 ble sognegrensen mellom Foldereid og Vassås i Bindal prestegjeld i Nordland fastlagt. Salsbruket kapell ble oppført i 1950.

Kolvereid prestegjeld ble lagt ned og kirkesognene overført til Nærøy prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 2005.

## Referanser