Jacques-Emile Sontag

**Jacques-Emile Sontag** C.M. (født 6. juni 1869 i Dinsheim-sur-Bruche i Alsace i Frankrike; skutt og drept den, eller senest den 31. juli 1918 i Urmiah i Persia) var latinsk katolsk erkebiskop av Isfahan med sete i Urmiah. Han var biskop blant katolske kaldeere i Persia, og ble martyrdrept med sine medtroende. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Jacques-Emile Sontag, sønn av Jacques-Emile Sontag (1824–1899) og Marie Anne Bering. kom fra en stor katolsk bondefamilie i Alsace som flyttet til Frankrike etter at Alsace som følge av den fransk-preussiske krig ble annektert av keiserdømmet Tyskland. I 1883 sluttet han seg til lasaristene og fikk sin videregående skole og seminarutdanning i Gard (Notre-Dame de Prime-Combe) og i Paris.Han ble diakonviet den 19. mai 1894 i Paris av titulærbiskop av *Ierichus*, Etienne-Marie Potron O.F.M. Obs.

### Prest
Han ble presteviet i Paris den 8. juni 1895 av biskop Jules-Auguste Coqset C.M., apostolisk vikar av Sørlige Kiangsi i Kina, og begynte sin prestetjeneste i Urmiah i Persia. Lasaristene hadde virket i landet siden 1840. I 1897 overtok han ledelsen av lasaristene i Teheran.

### Latinsk erkebiskop av Isfahan
Etter erkebiskop François Lesnés død i 1910 ble Sontag utnevnt til apostolisk delegat til Persia og latinsk erkebiskop av Isfahan (et gammelt bispedømme som det var blåst nytt liv i) og ble bispeviet i Paris den 28. august 1910. Hovedkonsekrerende var erkebiskop Léon-Adolphe Amette av Paris; medkonsekrerende var emeritert delegat til Persia, titulærerkebiskop Hilarion Joseph Montéty Pailhas C.M. og biskop Edouard-Adolphe Cantel av Oran.

I likhet med sin forgjenger bosatte han seg i Urmiah, i samme region som det katolske kristne sentrum Salmas.

Der opplevde han de væpnede konfliktene mellom russere, tyrkere, kurdere og assyrokaldeere i årene som fulgte. I 1911 inntok russiske tropper, som utnyttet krisen i Persia, det persiske nordvestlige område, det vil si det persiske Aserbajdsjan. Etter deres inntreden i krigen gjennomførte tyrkerne offensiver mot russerne som endte opp med å evakuing av regionen Urmiah og Salmas den 1. januar 1915. Umiddelbart okkuperte osmanske tropper og kurdiske irregulære denne regionen mellom den 4. januar og den 15. mai samme år.

Da verdenskrigen brøt ut, hadde erkebiskop Sontag nettopp returnert til Urmiah etter en reise til Europa. Han vitnet om grusomhetene som ble begått i Urmiah-Salamas-regionen, og oppsummerte dem med ordene *«Vår kristenhet har opplevd [[keiser Decius|Decius]]' dager igjen»*. Doktor Johannes Lepsius,  dominikanerpatrene Jacques Rhétoré, Marie-Dominique Berré, Hyacinthe Simon og mange andre personligheter, diplomater, forfattere, journalister skrev om spørsmålet om det assyriske eller assyrisk-kaldeiske folkemord utført av de osmanske og kurdiske styrker i 1915 på osmansk territorium og i denne regionen nordvest i Persia. Det gikk svært hardt ut over de kristne; da mistet biskop Mar Dinkha av Tergaver (Tergawar, Tis) sitt liv den 23. februar 1915 - han var biskop i den eldgamle *[[Østens kirke]]*.

I juli 1918 okkuperte tyrkiske og kurdiske styrker Urmiah. Sontag nektet å overlate misjonsstasjonen og katedralen som ble til tilfluktssted for flyktninger fra de plyndrende kurdere. Under deres påfølgende voldelige inntrenging ble han, tre andre prester og hundrevis av flyktninger skutt, og den kristne befolkningen i Urmia ble deretter drept, kidnappet eller tvunget på flukt.

Om dette emnet skrev G. Latouche i juli 1921: *«Først var det Mgr Sontag, apostolisk delegat, som ble jaget og skutt. Kort tid etter led Mgr. [[Thomas Audo]], erkebiskop av Urmiah, samme skjebne. Våre misjonærer og det assyrisk-kaldeiske presteskap, som er sjelesørger for de stedegne troende, ble også massakrert; så var det de troendes tur...»*

Saligkåringsprosessen som ble igangsatt er ikke blitt fullført.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X ( 1475-1521) *1513 
* Pave Paul III (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621 *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625
* Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663) *1644
* Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
* Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
* Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644-1723) *1699
* Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
* Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
* Biskop César-Guillaume de La Luzern (1738-1821) *1770
* Erkebiskop Gabriel Cortois de Pressigny (1745-1823) *1786
* Erkebiskop Hyacinthe-Louis de Quélen (1778-1839) *1817
* Biskop Louis-Charles Féron (1794-1879) *1834
* Biskop Pierre-Alfred Grimardias (1818-1896) *1866
* Kardinal Guillaume-Marie-Romain Sourrieu (1825-1899) *1882
* Kardinal Léon-Adolphe Amette (1850-1920) *1899
* Erkebiskop *Jacques-Emile Sontag* (1869-1918) *1910

## Referanser