August Bonsak

**Johan August Arnesen Bonsak** (1885–1960) var en norsk artilleriløytnant, entreprenør og politiker (Ap). Han er særlig kjent som nestkommanderende ved hovedbatteriet på Oscarsborg festning, da den tyske krysseren *[[«Blücher»|Blücher]]* ble senket i Drøbaksundet 9. april 1940.

## Bakgrunn og utdanning
Bonsak ble født i Hof i Solør i 1885. Han tok militær utdanning ved Festningsartilleriets underoffisersskole på Oscarsborg i 1907, og arbeidet senere som byggeleder og vaktmester. Han utdannet seg også som ingeniør innen telegrafi. Fra 1930 hadde han ulike stillinger som artilleriløytnant ved Oscarsborg. Han var pensjonert fra Forsvaret, men ble innkalt til nøytralitetsvernet i mars 1940 som nestkommanderende ved hovedbatteriet.

Ved siden av militærtjenesten drev Bonsak i perioder ulike sivile virksomheter. Sammen med kona Karen Petra, drev han Bonsak Cafe og Privathotel i Drøbak.

## Politisk karriere
Under partistridene i Arbeiderpartiet fra 1918, sto flertallet i Drøbak arbeiderparti på den revolusjonære og kommunistiske side. Bonsak etterfulgte i desember 1919 den revolusjonære Carl August Simonsen som partileder. Han ble ikke lenge i vervet, for i juli 1920 var Simonsen tilbake i formannsvervet. Bonsak gikk da over til å være såkalt politisk kommissær for partiets kvinneforening. Petra Bonsak ble i 1921 valgt til formann i kvinneforeningen, og hun holdt fast ved den revolusjonære holdningen. 

August Bonsak ble i 1922 valgt som medlem av bystyret i Drøbak, som en av Arbeiderpartiets fem representanter. Han var redaktør av *[[Follo Socialdemokrat]]* fra 1922. Han fulgte med da avisen gikk inn i *[[Follo Arbeiderblad]]* i august samme år, men gikk av i februar 1923.

## Bonsak-opptøyene
Det gikk i 1920-årene rykter om at Bonsak Cafe og Privathotel som ekteparet drev, sjenket ulovlig alkohol. Den 17. februar 1924, var Petra Bonsak på seiltur sammen med to menn, Martin Adolf Engebretsen jr. fra Hurum og Martin Kvist fra Frogn. Mellom Søstrene og Færder falt Kvist over bord og druknet. Han etterlot seg hustru og seks barn. 

Ryktene gikk om at det hadde dreid seg om et smuglertokt, og at den arbeidsledige Kvist var blitt dratt med av Petra. Skylden for hans død ble derfor lagt på henne. Etter noen dager samlet det seg en folkemengde foran Bonsak-hotellet. De gikk hjem etter noen timer, men kom tilbake neste dag. Denne gangen eskalerte det, og folk knuste husets vindusruter. Flere gikk også inn i huset og vandaliserte innboet. Folkemengden fikk ikke tak i Petra slik de ønsket, og etter et lite opptrinn også tredje dag, ble det stille. Ekteparet Bonsak søkte erstatning av kommunen for for dårlig politibeskyttelse, men fikk ikke medhold. Ni personer ble bøtlagt for ødeleggelsene.

Arnt-Erik Selliaa stiller i artikkelen *August Bonsak: fargerik Drøbak-boer og «Blüchers banemann»* spørsmålet hva som var årsaken til opptøyene. Han viser til en generell misnøye med ekteparets ulovlige sjenking av alkohol i hotellet. Folk mente å vite at Petra drev med smugling. Andre smuglere ble imidlertid ansett som helter i området. Derfor tilskrives August og Petra Bonsaks posisjon som kommunister, selv om de ikke var medlemmer av Norges kommunistiske parti, som hovedårsaken til antrepet.  

Etter angrepet sørget partiformann Carl August Simonsen for at August Bonsak ble fjernet fra sine politiske verv. Bonsak ble sykemeldt og fulgte legens råd om å flytte fra byen.

## Andre verdenskrig

### 9. april 1940
Natt til 9. april 1940 var Bonsak nestkommanderende ved hovedbatteriet på Oscarsborg. På ordre fra oberst Birger Eriksen ble kanonene «Moses», «Aron» og «Josva» bemannet. Deretter justerte han skuddavstanden til 1 400 meter før ildgivningen startet. I avhør etter kapitulasjonen opplyste han at han trodde det første skuddet hadde truffet kommandobroen og slått ut skipets ledelse. Han fortalte også at han hørte mannskap på *Blücher* synge «Deutschland, Deutschland über alles» mens skipet sto i brann.

Det er senere hevdet at i motsetning til det Bonsak antok, ble ikke kommandobroen truffet.  Kaptein Heinrich Woldag som var sjef for Blücher ga senere ordre om å ankre opp for å få maskinene i gang igjen. Da var klokken litt over 06.00 om morgenen. «Blücher» hadde da fått slagside. Likevel trodde iingen av de ledende offiserene ombord at skipet kom til å synke. Det skulle bli sekundærvirkningene av angrepet som var avgjørende for forliset.

### Arrestasjon og fengsling
Den 16. desember 1944 ble Bonsak arrestert av tyske myndigheter, siktet for «kommunistisk virksomhet». Han ble internert i Bredtveit fengsel, der han satt frem til 27. mars 1945.

## Etter krigen

### Ettermæle
Etter krigen ble Bonsak gransket av den militære undersøkelseskommisjonen. Hans krigsinnsats ble ikke godkjent, men dette skyldtes hans entreprenørvirksomhet for tyske oppdragsgivere, og ikke hans innsats ved Oscarsborg.

Arnt-Erik Selliaas tar i artikkelen *August Bonsak: fargerik Drøbak-boer og «Blüchers banemann»* utgangspunkt i en artikkel i det svenske nettstedet *Historisk Samlarforum*, der Bonsak omtales. Bonsak skal ifølge nettstedet ha blitt fradømt retten til å gå i uniform og vært medlem av NS. Påstandene i nettstedet, slik de refereres av Selliaas, fremgår også i Torkild Hansens bok *Prosessen mot Hamsun*.

Han ble imidlertid ikke dømt i landssvikoppgjøret. Ifølge Selliaas la påtalemyndigheten under rettsoppgjøret tvert i mot vekt på at Bonsak ikke hadde vært medlem av NS. Når Bonsak i det hele tatt ble tatt under etterforskning, skyldtes det ifølge Selliaas at han hadde samarbeidet økonomisk med tyskerne. Forholdet var imidlertid så ubetydelig at det ikke krevde offentlig påtale, og han ble gitt påtaleunnlatelse.

Selliaas viser til at nekrologforfatteren i det nasjonalsosialistiske ''Folk og Land'', Alexander Lange, etter krigen la påstandene om at Bonsak hadde blitt dømt for landssvik til grunn som sanne. Den britiske journalisten Ralph Hewins (1909–1985) brukte imidlertid nekrologen som kilde i sin bok *Quisling, profet uten ære*, og hevdet at «helten i senknings-aksjonen [ble] senere behandlet som forræder av norske myndigheter». Oslo byrett avviste ifølge Selliaas Hewins’ og framstilling av Bonsaks handlinger på Oscarsborg og under resten av krigen.

### Politisk virksomhet
Bonsak var etter krigen engasjert i Militærsambandet for Folkehæren, en frontorganisasjon for Norges kommunistiske parti. Han satt også i sentralstyret for NKP fra 1946 til 1949. Under Furubotn-oppgjøret (1949–1950) fulgte Bonsak Emil Løvliens linje, som også gikk seirende ut av konflikten.

Bonsak bosatte seg senere i Oslo, hvor han bodde i Kristian Augusts gate. Han døde 9. januar 1960, 74 år gammel.

## Referanser

## Litteratur
* Selliaas, Arnt-Erik (2016): *August Bonsak: fargerik Drøbak-boer og «Blüchers banemann»,* Follominne. Årbok 2016, nr. 54

## Eksterne lenker
*