Alfredo Verzosa y Florentin

**Alfredo Florentin Verzosa** (opprinnelig: **Alfredo Verzosa y Florentín**; 1877–1954) var en fillipinsk biskop av bispedømmet Lipa fra 1916 til han pensjonerte seg i 1951. Han var også sentral i etableringen av *Misjonskateketene av Det hellige hjerte*.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Alfredo Verzosa y Florentín ble født i Vigan nordvest på Luzon til Don Alejandro Verzosa og Doña Micaela Florentín av  *Gremio de Mestizos* i Vigan. Alfredo var det andre av syv barn. Verzosafamilien var dypt katolske og finansielle støttespillere til katedralen i Vigan. 

Alfredo Verzosa viste tidlig en dragning til prestedømmet. Etter grunnskole fortsatte han på *konsiliarseminaret for Nueva Segovia*, og var der i tre år. Han fortsatte ved Colegio de san Juan de Letrán i Manila. Etter å ha rådført seg med en dominikanerprest, gikk han tilbake til presteseminaret.

Verzosa studerte teologi ved Universitetet i Santo Tomas i Manila. Som seminarist mottok han sin tonsur og de fire mindre vielser i Manila. Denne perioden falt sammen med den filippinske revolusjon og så påfølgende den filippinsk-amerikanske krig, noe som forårsaket omveltninger i både det sivile og kirkelige liv. Ilocano-presten Gregorio Aglipay tjenestegjorde som militærkapellan for Emilio Aguinaldos revolusjonære regjering, og ble senere ekskommunisert for usurpasjon av jurisdiksjon etter å ha forsøkt å sikre kontroll over Nueva Segovia bispedømme. Han bidro senere til å etablere Iglesia Filipina Independiente, noe som førte til at mange prester og sognebarn i Nueva Segovia forlot den katolske kirke. Ankomsten av biskop Dennis J. Dougherty i 1903 førte til et fornyet fokus på å ordinere nye prester for bispedømmet.

### Prest
Verzosa ble ordinert til prest av biskop Dougherty i 1904 før han fullførte sine teologiske studier. Hans første oppdrag var ved Vigan-katedralen, deretter ved Santa menighet. Deretter ble han assisterende prest for fader Eulogio Alcid i Bantay. Alcid er kjent for å ha sammenkalt en forsamling av Ilocos Sur-prester som avviste utenlandske biskoper. Mens han var assisterende prest i Bantay, bodde Verzosa i *Visita de san Ildefonso* og forberedte seg på etableringen av menigheten i 1906. Han ble sogneprest i Bantay i 1907 og arbeidet for å bringe folk tilbake til den katolske kirke. Under sitt misjonsarbeid møtte han motstand, inkludert en rapportert hendelse der et spyd kastet av en pastor fra en av sektene drepte hesten hans. Han virket også som misjonær i Ilocos Norte, hvor han ble truffet av en stein kastet av en ung aglipayan mens han prekte i Batac i 1915.

### Biskop av Lipa
I 1916, i en alder av 39 år, ble Verzosa utnevnt til den første filippinske biskop av Lipa bispedømme. Han etterfulgte Giuseppe Petrelli, som ble apostolisk delegat til Filippinene. Verzosas bispeordinasjon fant sted i katedralen i San Sebastián den 20. januar 1917, med erkebiskop Petrelli som presiderende. Medkonsekrernde var biskop Maurice Patrick Foley av Jaro, og biskop John Bernard MacGinley av Nueva Caceres 

Ved å trekke på sin erfaring i Nueva Segovia, prioriterte Verzosa kateketikk i Lipa, etablerte sentre og utdannet lokale kateketer. Dette førte til grunnleggelsen av *Religiosas de María de la Enseñanza Cristiana* (senere omdøpt til *Misioneras Catequistas del Sagrado Corazón*) i 1923. Han introduserte også forskjellige religiøse kongregasjoner i bispedømmet, om  karmelittene og de paulinske patre og søstren, og overvåket byggingen av skoler, seminarer, kateketiske sentre og prestegårder.

**Apostolisk administrator av Nueva Segovia (Vigan):** Etter Peter Joseph Hurths fratreden som biskop av Nueva Segovia, ble Verzosa bispedømmets apostoliske administrator. I januar 1926 skapte et opprør blant innfødte prester i Pangasinan, ledet av Hurths suspenderte generalvikar, Benigno Jimenez, en krise - Pangasinan-krisen.

Verzosa overtok ledelsen av Nueva Segovia i februar 1926 og håndterte pangasinankrisen ved personlige besøk, diskusjoner med presteskapet og retretter. Hans innsats bidro til å løse situasjonen. Ved slutten av sin periode i 1927 foreslo han å opprette et nytt bispedømme i Pangasinan for tettere pastoral omsorg, med sete i Lingayen. Dette førte til opprettelsen av Lingayen bispedømme i 1928. 

Også i 1926 sørget Verzosa for at verbittene (SVD) skulle overta Vigan-seminaret etter at jesuittene nektet å fornye sin kontraktn. Han inviterte også De hellige ånds søstre til å lede Laoag katolske skole i Ilocos Norte samme år. Selv om han ble tilbudt stillingen som biskop av Nueva Segovia, takket Verzosa nei og foretrakk å fortsette arbeidet sitt i Lipa. Han fungerte som apostolisk administrator frem til Santiago Sanchos ankomst i 1927.

Verzosas ry for fromhet førte til at han ble utnevnt til formann for *Catholic Action for the Philippines* og fast sekretær for de filippinske biskoper. Han ble ofte valgt som medkonsekrator for nye biskoper. Han var kjent for sin økonomiske støtte til prester fra fattige menigheter, styrkelse av deres  forpliktelse til sølibat og sin dedikasjon til å hjelpe studenter med å fullføre studiene. Han etablerte flere katolske skoler og seminarer i sitt bispedømme. Han levde enkelt og prioriterte bispedømmemidler til bygging av kirker, klostre og skoler fremfor personlig komfort. 

Utbruddet av Andre verdenskrig forstyrret planene for hans sølvjubileum som biskop. Under krigen hjalp Verzosa kvinner som ble tvunget til prostitusjon av det japanske militæret. Han ledet folk i sikkerhet under bombingen av Lipa og hjalp senere med gjenoppbygginger i byen etter krigen.

Han trakk seg ble innvilget avskjed som biskop av Lipa i 1951. Verzosa trakk seg tilbake til Vigan. Der slet han med depresjon og fattigdom, men var forsatt en bønnens mann. 	

Biskop Verzosa døde 27. juni 1954, og ble begravet i Vigan.

## Saken for saligkåring og kanonisering
Den 11. januar 2013, under ledelse av erkebiskop Ernesto Salgado, åpnet erkebispedømmet Nueva Segovia sin offisielle undersøkelse for saligkåring. Dette var som svar på begjæring fra *Misjonskateketene av Det hellige hjerte* Ved åpningen av saken fikk Alfredo Verzosa tittelen «Guds tjener». Den 17. november 2014 utstedte Kongregasjonen for helligkåringer et «nihil obstat» (Ingenting står i veien) for saligkårings- og kanoniseringsprosessen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
* Erkebiskop Ambrose (Tancredi Alfred) Agius O.S.B. (1856-1911) *188
* Erkebiskop Giuseppe Petrelli (1873-1962) *1910
* Biskop *Alfredo Verzosa y Florentin* (1877-1954) *1917

## Referanser