Kilrush

**Kilrush** (irsk: *Cill Rois*, betydning «Skogskirken») er en kystby i grevskapet Clare i Irland. Byen, som også er navnet på et verdslig sogn, og en kirkeprovins i det romersk-katolske bispedømmet Killaloe. Den ligger nær munningen til elva Shannon sør-vest i grevskapet. Kilrush er en av de listede kulturbyene i Irland. Området ble offisielt klassifisert som en del av West Clare Gaeltacht, et irsktalende samfunn, fram til 1956, men har fortsatt irsktalende skole. I henhold til folketellingen av 2016 har byen 2 719 innbyggere.

## Historie

Det er en 1500 år gammel klosterbosetning på Scattery Island (irsk: Inis Cathaigh) i Shannon-elvemunningen som ligger omtrent 15 minutter fra Kilrush med båt. Bosetningen ble grunnlagt av den hellige Senán mac Geirrcinn (død 544). Den har et av de eldste og høyeste runde tårnene i Irland.

Kilrush har eksistert siden 1500-tallet, men en eldre kirkeruin ved den lokale kirkegården antyder en mye eldre historie. Det er antatt at navnet Cill Rois kan oversettes til norsk som «kirken i skogen», eller tilsvarende, noe som passer bra med kirkeruinenes plassering. Det var først på 1700-tallet at stedet gjennomgikk en stor utvikling. Denne falt sammen med arven etter John Ormsby Vandeleur (1765–1828) som den rikeste godseieren og politiker i distriktet. Vandeleur-familien, som nedstammet fra Nederland, var den mest framtredende godseierfamilien i West Clare. De tegnet utformingen av byen og mange av dagens gatenavn stammer fra Vandeleurs familienavn.

Familien Vandeleur hadde slått seg ned i området, som leietakere til jarlen av Thomond på eiendommer ved Ballynote, Kilrush, omkring 1656. Giles, den første Vandeleur i området var faren til pastor John Vandeleur som ble utnevnt til prebend (inntekt fra kirkegods) av Iniscathaigh i mars 1687. Han ble gravlagt på Kilrush i 1727. I 1749 kjøpte John Vandeleur, sønn av pastor John, land i West Clare til en verdi av £9 826,0,6 av en formue som var blitt ervervet som en av kommissærene som innsamlet *quitrent*, en form for skatt eller leie betalt av en leietaker av en herregård i bytte mot å bli utskrevet fra nødvendig tjeneste, i Irland.

John Ormsby Vandeleur bygde det store familiehjemmet, Kilrush House i 1808. Han eide mye av Kilrush. Med rikdom oppnådd fra et økonomisk fordelaktig ekteskap og en del politisk lureri, bestemte han seg for å utvikle byen. En skotsk forretningsmann James Paterson, som hadde vært kanonbåtløytnant fram til 1802, hjalp ham i dette prosjektet. Paterson gikk inn i handelen med havre i vestlige Clare og i 1802 fikk han en tomt på torget fra Vandeleur og bygde et hus med seks etasjer.

Napoleonskrigene (1799–1815) førte til en bedring i jordbruksprisene. Da Kilrush og den nærliggende landsbygda begynte å blomstre, rapporterte Hely Dutton i 1808 at byen hadde «rask oppgang til en eller annen konsekvens». Han anerkjente også Patersons rolle som en «veldig aktiv og intelligent innbygger, som har vært til den største fordel for Kilrush og de tilstøtende fylkene». I 1812 gikk Paterson inn i shippingvirksomheten, og i 1817 hadde han en dampbåt, «Lady of the Shannon», som regelmessig opererer mellom Limerick og Kilrush. Den økende populariteten til Kilkee som et badested brakte mange transittreisende til Kilrush.

I 1837 ble Kilrush beskrevet av Samuel Lewis, utgiver av topografiske skrifter og kart, som en havneby, et marked og en postby. Hovednæringene, hovedsakelig for hjemmeforbruk, var flanell, strømper og buntduk. Hovedhandelen var mais, smør, griser, landbruksprodukter og huder. Det var arbeider for raffinering av steinsalt til husholdningsbruk, en garvegård, en såpefabrikk og en spikerfabrikk. Filialer av nasjonal- og landbruksbankene hadde blitt åpnet i byen, og en politistyrke var også stasjonert der. Et lite fengsel ble bygget i 1825 og et tinghus i 1831.

Årene med den store hungersnøden (1845–1849) førte imidlertid mye motgang for Kilrush. Sult, utkastelser, feber og kolera reduserte befolkningen i det sørvestlige Clare i en slik grad at den aldri igjen nådde tilbake sitt befolkningstall fra før hungersnøden. Dette ble levende dramatisert for radio i 1980. I tiden etter hungersnøden ble Vandeleur-navnet synonymt med den verste utkastelsen av huseiere, med over 20 000 kastet ut i Kilrush Union. Kilrush-arbeidshuset var vitne til forferdelige forsakelser, nød og dødsfall. På det stadiet hadde Hector Vandeleur etterfulgt John Ormsby Vandeleur.

Kilrush overlevde kommersielt tilbakeslagene fra den store hungersnøden i stor grad som et resultat av ankomsten av jernbane ved West Clare Railway mot slutten av 1800-tallet, og utviklet seg til en travel markedsby.

## Utdannelse
Kilrush har to barneskoler og en ungdomsskole. St. Senans NS er en engelsktalende skole, den andre er en irsktalende Gaelscoil, som heter Gaelscoil Uí Choimin. Ungdomsskolen heter Kilrush Community School.

## Referanser


## Eksterne lenker

*Kilrush.ie
*Shannon Dolphin and Wildlife Foundation 
*Kilrush and District Historical Society