Traité de mécanique céleste

***Traité de mécanique céleste*** er et fembinds (eller firebinds) verk om matematisk analyse av himmelmekanikk, skrevet av Pierre-Simon Laplace og utgitt årene 1798–1825.

## Innhold
### Bind 1 (1798)
Bind 1 tar for seg definisjoner og grunnleggende aksiomer, bevegelse generelt samt ekvilibriumtilstand og bevegelsesligninger for flere legemere i et gitt system, og ekvilibrium og bevegelsesligninger for væske, altså fluidmekanikk.

### Bind 2 (1798)
Bind 2 tar for seg grunnleggende astronomi. Her beskrives deretter gravitasjon og hvordan dette kan beskrives ved hjelp av differensialligninger. Videre forklares planetenes elliptiske baner og hvordan disse varierer periodisk over tid, tildels som et resulatat av andre legemer slik som solen og ulike mindre satelitter.

### Bind 3 (1802)
Bind 3 tar for seg Månen og beskriver hvordan dennes bane også kan beskrives ved en ellipse, og hvilke ulikheter som gjelder for månen. Videre tar den for seg Jordens form og hvilke ulikheter det medfører, samt andre planeter og et hypotetisk «uendelig medium».

### Bind 4 (1805)
Bind 4 tar for seg Jupiter og Saturn spesielt, med fokus på deres mange satelitter.

### Bind 5 (1825)
Bind 5, utgitt 10 år etter bind 4, er av og til ikke inkludert i samlingen, og ble ikke oversatt til engelsk i sin samtid.

## Oversettelser til engelsk
Det ble gjort flere forsøk på å oversette verket til engelsk på begynnelsen av 1800-tallet. Pastoren John Toplis (1814) og vitenskapsmannen Thomas Young (1821) publiserte begge en oversettelse av bind 1, mens Henry Harte tok for seg både bind 1 og 2. De opplevde imidlertid alle at matematikken gjorde det vanskelig å oversette verket direkte, særlig der det ikke var mulig å følge Laplaces utregninger direkte – der deler av de matematiske utledningene manglet, eller ved at britisk matematikk ikke alltid var oppdatert i forhold til fransk matematikk.

Den amerikanske forskeren Nathaniel Bowditch gjorde første forsøk på å oversette hele verket – i form av de fire første bindene. Disse ble utgitt i rekkefølge i 1828, 1832, 1834 og 1839. Bowditch la til matematiske utledninger i form av egne notater for å oppklare det som ikke var tydelig fra Laplaces utledninger

Mary Somerville startet, oppfordret av Henry Brougham og veiledet av John Herschel, på et tilsvarende oversettelsesprosjekt rundt 1829. I mars 1830 fikk hun, via Herschel, tilsendt Bowditchs oversettelse av bind 1. Hun uttrykte imidlertid at hun fortsatt ønsket å fortsette med prosjektet – der hun ønsket å presentere de grunnleggende prinsippene først, og deretter resultatene på «enklest mulig måte». Somerville startet verket med et eget forord, «Preliminary Dissertation», der hun forklarte de matematiske fremgangsmåtene brukt i oversettelsen og sammenlignet disse med utledninger baseert på newtonsk mekanikk. Da manuskriptet hadde blitt akseptert for publikasjon ble en rekke andre britiske forskere involvert for å dobbeltsjekke at innholdet og utregningene var korrekte. I 1831 ble oversettelsen, i form av forord og fire bind, publisert under tittelen *The Mechanisms of the Heavens*. Boken ble godt tatt imot i Storbritannia, med gode anmeldelser og vidt spredt blant andre vitenskapsmenn. Til dags dato er dette den mest brukte oversettelsen av *Traité de mécanique céleste* til engelsk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*