open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ole Willy Falkhaugen

Ole Willy Falkhaugen er en norsk ballettdanser fra Sandefjord som gjennom hele sin karriere har vært tilknyttet Nasjonalballetten ved Den Norske Opera & Ballett. 

## Utdanning
Falkhaugen er utdannet ved Ballettskolen ved Den Norske Opera og Kungliga Svenska Balettskolan i Stockholm.

## Karriere
Falkhaugen debuterte ved Nasjonalballetten i 1992, mens han fremdeles var skoleelev. Etter fullført utdannelse i Sverige ble han aspirant ved Nasjonalballetten i 1997 før han ble fast ansatt i 1998. Han har danset i et bredt repertoar, i klassiske roller som Rothbert i ***[[Svanesjøen]]***, tittelrollen i ***[[Don Quijote]]***, Drosselmayer og Rottekongen i ***[[Nøtteknekkeren]]***, og Alexej Karenin i ***[[Anna Karenina]]***, men også hatt fremtredende roller i moderne oppsettinger av Jiri Kylian, William Forsythe og Jo Strømgren. 

I 2024 danset han rollen som Grosserer Werle i ***[[Vildanden]]*** ved Nasjonalballetten.

Han har også opptrådt på andre scener. I 2018 spilte og danset han i Rogaland Teaters Heddaprisvinnende oppsetning ***Orlando***, blant annet under et gjestespill på Nationaltheatret.

## Utmerkelser
Ole Willy Falkhaugen mottok Gammleng-prisen i klassen for scenisk virksomhet i 2017. 

## Referanser
Jamie Perkins

**Jamie Perkins** (født 2005) er en australsk svømmer.

Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 4 × 200 meter fri der laget tok gull.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Odd Ivan Bjerkan

**Odd Ivan Bjerkan** (1917–1978) var en norsk frontkjemper og senere medlem av Sonderabteilung Lola, bedre kjent som Rinnanbanden, en norsk avdeling av Gestapo under andre verdenskrig. Bjerkan ble dømt til 12 års tvangsarbeid og tap av almen tillit for bestandig etter krigen, som en følge av sin deltagelse i Rinnanbandens aktiviteter. Han var en av de tiltalte under rettsoppgjøret mot Rinnanbanden, hvor han var tiltalt som nummer 27.

## Tidlig liv og bakgrunn
Odd Ivan Bjerkan vokste opp i Kristiansund og gikk etter endt skolegang til sjøs i utenriks fart. I 1938 returnerte han til Norge. Da Tyskland invaderte Norge 9. april 1940, befant Bjerkan seg i Bergen, klar til å reise med en konvoi til England. Senere samme år fikk han hyre på skipet "Sverre Sigurdssøn", som ble minesprengt ved juletider.

Etter denne hendelsen tok Bjerkan jobb som vaktmann på et tysk bekledningslager i Trondheim. I 1942 meldte han seg inn i Nasjonal Samling (NS) og meldte seg som frivillig til fronttjeneste på Østfronten. Han tjenestegjorde først i Finland med 1. skikompani, og reiste deretter tilbake til fronten vinteren 1943–44. Bjerkan ble dimittert fra tjenesten i september 1944.

## Tilknytning til Rinnanbanden
På vei hjem fra fronten i 1944 traff Bjerkan en annen frontkjemper, Kåre Mæhre, som antydet muligheten for arbeid i et "sivilt statspoliti". Kort tid etter ble Bjerkan kontaktet av Sverre Alberg, som inviterte ham til Trondheim for å møte Henry Rinnan, lederen av Sonderabteilung Lola.

Selv om han i utgangspunktet var usikker på å arbeide for Rinnan, og etter en advarsel fra en bekjent, Rolf Sevaldsen, trakk seg, endte Bjerkan likevel opp med å ta jobb for Rinnanbanden etter å ha blitt overtalt av Alf Aune, en annen bekjent som allerede jobbet for Rinnan.

Bjerkan utførte flere oppgaver for Rinnanbanden, inkludert provokasjonsreiser til Kristiansund og Orkanger. I januar og februar 1945 fungerte han som skipper på en båt chartret av den tyske krigsmarine. Senere ble han beordret til å utføre vakttjenester ved Rinnans hovedkvarter i Jonsvannsveien 46 i Trondheim.

## Rettssaken og dommen
Under rettsoppgjøret etter krigen ble Odd Ivan Bjerkan tiltalt som en av medlemmene i Rinnanbanden. Rinnan selv beskrev Bjerkan som udugelig som etterretningsmann, noe som kan ha vært en medvirkende faktor til at Bjerkan fikk en noe mildere straff sammenlignet med andre medlemmer av banden.

Retten fant det bevist at Bjerkan hadde deltatt i mishandling av fanger, men at hans rolle i torturene ikke var av den groveste karakter. Hans oppførsel under rettssaken, hvor han tilsto sin skyld og ikke krevde betenkningstid, ble også vurdert som formildende omstendigheter.

Bjerkan ble dømt til 12 års tvangsarbeid og tap av almen tillit for bestandig. Han var den eneste av de tiltalte som umiddelbart aksepterte dommen.

Odd Ivan Bjerkan døde den 7. juli 1978.

## Referanser
Den lange streiken

***Den lange streiken*** er en norsk miniserie i tre episoder fra 1981, som var det norske bidraget i en nordvisjonsserie om barn i 1930-årene. Regien var ved Tor M. Tørstad. Manuset ble skrevet av Arnljot Eggen. Han begynte allerede vinteren 1979 å samle inn materiale og fikk god hjelp av personer som hadde vokst opp i Folldal og husket hvordan det var å være barn på den tiden.

I flere måneder dro regissør Tørstad rundt i Trøndelagsdistriktet og prøvefilmet over 300 barn.

Filmingen tok 72 dager.

Seerne følger tre barn, Jon, Kari og Litj-Ola – som er i alderen 10 til 14 år – gjennom en streik som deres foreldre har startet og som etter hvert kommer til å omfatte hele lokalsamfunnet og dets omegn. Barna blir – hver på sin måte – også en del av konflikten.

Jon er sønn av fagforeningens formann, Oskar Berg. Den farløse Litj-Ola er sønnen til en vaskekone, som bor på nåde i ett av gruvas hus. Kari er datter av stigeren, oppsynsmannen i gruva.

## Historisk bakgrunn
Handlingen er inspirert av Folldalkonflikten 1929–1931. Likevel heter stedet *Liabygd* i serien, fordi Folldalkonflikten bare var modell for historien, og fordi personene var oppdiktet.

## Første episode
Barna Jon, Kari og Litj-Ola bor i en fjellbygd, hvor det bryter ut en streik ved gruven.

## Andre episode
Jon og Litj-Ola befinner seg i gruveområdet. Sistnevnte blir skremt av en revolverskytende streikebryter og faller ned i en gruvesjakt. Kari finner igjen Litj-Ola.

## Tredje episode
Streiken varer i to måneder. Gruvedriften stopper helt. Direktøren blir avsatt, og streikebryterne må dra sin vei.

## I rollene
*Børre Sivertsen – Jon
*Øystein Kvig Flakstad – Litj-Ola
*Angela Langmo – Kari
*Nils Ole Oftebro – Oskar Berg
*Kirsten Hofseth – Ingeborg Berg
*Tone Danielsen – Oline
*Åke Lindman – Anders Furuplassen
*Ståle Bjørnhaug – Morten
*Erik Hivju – Stigeren
*Wilfred Breistrand – Direktøren
*Gunhild Grünfeld – Direktørfrua
*Ole-Jørgen Nilsen – Overingeniøren
*Frode Rasmussen – 1. streikebrytar
*Harald Brenna – 2. streikebrytar
*Arne Lie – Læraren
*Einar Wenes – Bakaren
*Roy Annar Hansen, Helge Løvås – Politimennene
*250 statister fra Folldal og bygdene omkring

## Referanser
Peter Yariyok Jatau

**Peter Yariyok Jatau** (1931–2020) var en nigeriansk geistlig og katolsk erkebiskop av Kaduna.
## Liv og virke
### Prest
Etter sin teologiske opplæring ble Peter Yariyok Jatau presteviet den 7. juli 1963 av biskop John Joseph Reddington S.M.A. av Jos.

### Koadjutorerkebiskop av Kaduna
Pave Paul VI utnevnte ham til koadjutorerkebiskop av Kaduna og titulærerkebiskop av *Velebusdus* den 26. juni 1972. Den apostoliske delegat til Nigeria, erkebiskop Amelio Poggi, ordinerte ham til biskop den 5. november samme år; medkonsekratorer var Alexius Obabu Makozi, biskop av Lokoja, og Patrick Ebosele Ekpu, koadjutorbiskop av Benin City.
### Erkebiskop av Kaduna
Etter at John MacCarthy S.M.A. trakk seg tilbake, etterfulgte han ham som erkebiskop av Kaduna den 10. april 1975.

Den 16. november 2007 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
* Pave Paul VI (1897-1978) *1954 
* Erkebiskop Amelio Poggi (1914-1964) *1967 
* Erkebiskop *Peter Yariyok Jatau* (1931-2020) *1972

## Referanser
Kittelsbykroken

**Kittelsbykroken** (5-29, 10-40, spredte husnummer) er en vei på Sokna i Ringerike kommune. 

Veien er en sidevei til Tranbyveien, rett etter avkjøringen fra Riksvei 7 Soknedalsveien, ved Bårnås. Veien går sørover, og passerer blant annet Finnerud gård og Kittelsby gård.

Den ligger cirka 131 meter over havet ved avkjøringen fra Tranbyveien.

## Bildegalleri

Kittelsbykroken 13, Ringerike.jpg|Kittelsbykroken 13
Kittelsbykroken 10, Ringerike.jpg|Kittelsbykroken 10


## Referanser
Birger Holst

**Birger August Holst** (født 1889, død 1972) var en norsk ingeniør og lokalpolitiker fra Sømna på Helgeland. Holst representerte partiet Nasjonal Samling og ble under andre verdenskrig innsatt av Innenriksdepartementet som varaordfører i 1941 og som ordfører i 1943 i Narvik kommune.

Holst var fra gården Sømnes, sørøvest for Berg i Sømna, i da Brønnøy kommune. Hans bestefar, , og hans far , var begge gårdbrukere og tidligere ordførere i Brønnøy kommune. Birger Holst utdannet seg til maskiningeniør i Berlin og ved Trondheim ingeniørhøgskole og begynte senere å arbeide som ingeniør ved LKAB i Narvik. 
Han meldte seg inn i Nasjonal Samling i 1933, og forble medlem til krigens slutt. I 1940 ble han organisasjonsleder for Narvik krets. 
Fra august 1941 var han en kort periode oppnevnt til varaordfører. Fra januar 1943 til desember 1944 var han ordfører i Narvik, et verv han flere ganger prøvde å få fritak fra ved hjelp av legeerklæringer.

Holst har senere blitt beskrevet som forholdsvis moderat i utøvelsen av sitt ordførerverv. Ifølge Holst selv hadde han vært organisasjonsleder og ordfører mot sin vilje. Etter krigen ble han i Hålogaland lagmannsrett dømt til 10 måneders fengsel, tap av rettigheter i 10 år og  i inndragning. 
Holst døde i Oslo i 1972.

## Referanser
Venner for livet (andre betydninger)

**Venner for livet** kan sikte til:

**[[Venner for livet]]*, amerikansk TV-serie 1994–2004
**[[Venner for livet (film, 2005)]]*, norsk film fra 2005
**[[Venner for livet (film, 1986)]]*, amerikansk film fra 1986
Ilya Kharun

**Ilya Kharun** (født 2005) er en canadisk svømmer.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 100 m butterfly og på 200 m butterfly  der han vant bronse på begge distansene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Clément Secchi

**Clément Secchi** (født 2000) er en fransk svømmer.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 100 m butterfly der han ble utslått etter en 14. plass i semifinalen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Elise Dethloff

**Elise Dethloff** (født **Stoltz**; 1872–1931) var en norsk lege, folkehelsepionér og kvinnesaksforkjemper. Hun var en av de første kvinnelige legene i Norge. Hun arbeidet særlig med bekjempelse av tuberkulose – på den tiden den mest dødelige sykdommen i Norge – og er kjent for sin tidlige interesse for sosialmedisin og engasjement for ulike velferdstiltak for fattige og for enslige kvinner. Hun spilte også en viktig rolle i etableringen av Nationalforeningen mot Tuberkulosen, senere Nasjonalforeningen for folkehelsen.

## Bakgrunn
Hun ble født i Bergen som datter av kjøpmannen Gerhard Stoltz (1833–1907) og Emma Wesenberg (1837–1919). Familien hadde tyske og nederlandske aner. Hun var søster av Gerhard Stoltz og halvsøster av botanikeren og politikeren Jørgen Brunchorst. I mai 1898 giftet hun seg med øyelegen Hans Gottfried Dethloff (1871–1948).

## Karriere

Hun tok examen artium i 1891 og ble cand.med. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1897. Etter at hun året etter giftet seg med studiekameraten Hans Gottfried Dethloff åpnet de legepraksis sammen i Bergen. Ved siden av egen legepraksis var hun tilsynslege og medlem av kontrollkommisjonene for Nevegaardens sindssykeasyl og for Bergens kretsfengsel.

Gjennom Bergens Museum begynte hun å samarbeide med legen og tuberkulosepioneren Klaus Hanssen. Gjennom dette ble hun sentral i etableringen av Nationalforeningen mot Tuberkulosen, som senere fikk navnet Nasjonalforeningen for folkehelsen. På denne tiden var tuberkulose det største folkehelseproblemet i Norge. Hun var sekretær i Nasjonalforeningen den første tiden fra etableringen. Hun holdt en rekke foredrag om arbeidet mot tuberkulose. Hun var leder i Bergen Sanitetsforening (som hun i 1898 medvirket til å stifte) og medlem av Bergen Kvinnesaksforening.

Hun mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1913 for sitt arbeid for tuberkulosesaken.

## Bibliografi
*«Ensligstillede, selverhvervende kvinders boligspørsmaal», i *Boligsak i by og bygd*, nr. 4, 1919, s. 184–194
**Det frivillige tuberkulosearbeid i Bergen*, Bergen 1924

## Referanser
Hans Gottfried Dethloff

**Hans Gottfried Dethloff** (1871–1948) var en norsk øyelege.

Han ble født i Kristiania og ble utdannet cand.med. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1897. I 1898 giftet han seg med studiekameraten Elise Stoltz (siden Elise Dethloff), en av de første kvinnelige legene i Norge og en kjent folkehelsepionér og kvinnesaksforkjemper, og samme år åpnet de legepraksis sammen i hennes hjemby Bergen, hun som allmennlege og han som øyelege. Han var redaktør for tidsskriftet *Medicinsk Revy* fra 1907 til 1916, og var sekretær i Norges Blindeforbund fra 1909.

Han ble utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs orden.

## Referanser
Pierre d’Arcis

**Pierre d'Arcis** (død 1395) var en fransk prelat fra 1300-tallet og katolsk biskop av Troyes.
## Biografi
Han var kannik i Châlons-sur-Marne, og deretter ved *Saint-Étienne* i Troyes, hvor han deretter ble skattemester og deretter officialis. 

Han var biskop av Troyes fra 1377 til 1395. Under hans bispeperiode nedla han den første steinen til katedralens takskjerm. Han mottok en relikvie av *Saint Syre* fra hertuginnen av Orléans; han overlot denne relikvien per testament til Guillaume Doma, prior ved *Saint-Bernard-sykehuset*. Han grunnla sykehuset i Arcis-sur-Aube, som han hadde bånd til ved den herreskapelige familie der (som hans bror Nicolas, biskop av Auxerre).

Han døde på søndag *Quasimodo* (annen påskesøndag) i 1395, og er gravlagt i katedralen i Troyes.

Biskop Pierre d'Arcis motsatte seg Jeanne de Vergy angående det hellige likklede, ved det at han i et memorandum hevdet at *«dette dyktig malte linet som, ved en dyktig kunstferdighet fremstilte et dobbeltbilde av en mann, ble laget for tiltrekke folkemengder i dyktig å presse dem for penger».*

## Litteratur
* Jean Charles Courtalon-Delaistre, *Topographie historique de la ville et du diocèse de Troyes*, vol. 1, 1793, tome III, p449.

## Referanser
Como 1907

**Como 1907** er en italiensk fotballklubb fra Como i regionen Lombardia. Klubben ble grunnlagt i 1907.

## Spillerstall
Oppdatert 24. oktober 2024.

### Utlånte spillere

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Der Klabautermann (film fra 1924)

***Der Klabautermann*** er en tysk stumfilm fra 1924 regissert av Paul Merzbach.

## Skuespillere
* Evi Eva som Marja  
* Wilhelm Diegelmann som William Russell  
* Harry Hardt som Holger
* Kläre Grieger
* Ludwig Andersen som Leeds  
* Rolf Jäger som Francois Duval 
* Hans Trautner som Dr. Fred Maclin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Joseph Damlani Bagobiri

**Joseph Danlami Bagobiri** (1957–2018) var en nigeriansk geistlig og katolsk biskop av Kafanchan.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Joseph Danlami Bagobiri studerte filosofi og teologi ved presteseminaret i Jos (1977/83), ved Det pavelige universitet Urbaniana i Roma, Franciscan University of Steubenville i Ohio og ved Det pavelige universitet Angelicum i Roma. 
### Prest
Bagobiri ble presteviet den 11. juni 1983.
### Biskop av Kafanchan
Den 10. juli 1995 utnevnte pave Johannes Paul II ham til den første biskop av bispedømmet Kafanchan, som ble opprettet samme dato. Erkebiskopen av Kaduna, Peter Yariyok Jatau, ordinerte ham til biskop den 21. oktober samme år; medkonsekratorer var erkebiskopen av Jos, Gabriel Gonsum Ganaka, og erkebiskopen av Abuja, John Onaiyekan.

Han døde den 27. februar 2018, i en alder av 61 år..

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
* Pave Paul VI (1897-1978) *1954 
* Erkebiskop Amelio Poggi (1914-1964) *1967 
* Erkebiskop Peter Yariyok Jatau (1931-2020) *1972
* Biskop *Joseph Damlani Bagobiri* (1957-2018) *1995

## Referanser
John Namaza Niyiring

**John Namaza Niyiring** O.S.A. (født 1960) er en nigeriansk katolsk biskop av Kano.
## Liv og virke
### Bakgrunn
John Niyiring tok først ingeniørutdannelse ved Ahmadu Bello University, det nest største universitetet i Nigeria, i Zaria. Etter å ha studert katolsk teologi og filosofi ved presteseminaret i Jos, sluttet han seg til augustinerordenen. 
### Prest
Han ble ordinert til prest den 12. juli 1992. Etter å ha vært postulantmester for augustinerordenen i Jos, fullførte han doktorgrad i åndelig teologi fra 1994 til 1999 ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma. Fra 1999 til 2002 var han medlem av formasjonsteamet ved augustinerklosteret i Jos. Etter pastoralt arbeid i Benin City var han studentmester og foreleser i *Augustinian House of Philosophy* ved *St. Thomas Aquinas Major Seminary* i Makurdi fra 2003 til 2005. I 2005 ble han provinssuperior for augustinerne i Nigeria.
### Biskop av Kano
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til biskop av Kano den 20. mars 2008. Den tidligere biskop av Kano, Patrick Francis Sheehan O.S.A., ordinerte ham til biskop den 13. mai 2008; medkonsekratorer var Renzo Fratini, apostolisk nuntius til Nigeria, og Matthew Man-Oso Ndagoso, erkebiskop av Kaduna.

Sammen med Imam Sheikh Abdullahi fra *Jafar Adam*-moskeen publiserte han et fredsbudskap i 2012 for å ta avstand fra og mane til motstand mot terroren til Boko Haram, en islamistisk terrorgruppe i Nord-Nigeria, og mor innføringen av sharialover.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
* Pave Paul VI (1897-1978) *1954
* Erkebiskop Amelio Poggi (1914-1974) *1967
* Biskop Patrick Francis Sheehan, O.S.A. (1932-2012) *1971
* Biskop *John Namaza Niyiring* O.S.A. (1960-) *2008

## Referanser
Bulus Dauwa Yohanna

**Bulus Dauwa Yohanna** (født 1970) er en nigeriansk geistlig og katolsk biskop av Kontagora.
## Liv og virke
### Prest
Bulus Dauwa Yohanna ble ordinert til prest for bispedømmet Ilorin den 10. januar 1998. Han ble inkardinert i presteskapet til det apostoliske vikariat Kontagora den 21. mai 2002.

### Apostolisk vikar av Kontagora, titulærbiskop
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til apostolisk vikar av Kontagora og titulærbiskop av *Scebatiana* den 2. februar 2012. Han ble ordinert til biskop av den apostoliske nuntius til Nigeria, erkebiskop Augustine Kasujja, den 3. mai samme år; medkonsekratorer var Matthew Man-Oso Ndagoso, erkebiskop av Kaduna, og Ayo-Maria Atoyebi, biskop av Ilorin.

### Biskop av Kontagora
Med pave Frans' opphøyelse av det apostoliske vikariatet til bispedømmet Kontagora, ble han utnevnt til dets første bispedømmebiskop den 2. april 2020.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
* Kardinal Arthur Hinsley (1865–1943) *1926
* Erkebiskop David James Mathew (1902-1975) *1938
* Kardinal Laurean Rugambwa (1912–1997) *1952
* Kardinal Emmanuel Kiwanuka Nsubuga (1914-1991) *1966
* Kardinal Emmanuel Wamala (1915-1991) *1981
* Erkebiskop Augustine Kasujja (1946–) *1998
* Biskop *Bulus Dauwa Yohanna* (1970–) *2012

## Referanser
Svømming under Sommer-OL 2024 – 4 × 100 meter medley stafett menn

**4 × 100 meter medley stafett for menn** under sommer-OL 2024 fant sted i Piscine olympique de Saint-Denis 3. og 4. august 2024.

## Resultater
### Forsøksheat
De åtte raskeste stafettlagene gikk, uavhengig av heat, til finalen.

.
### Finale
Resultatene var som følger:

## Referanser
Patrick Valéry

**Patrick Valéry** (født 1969) er en fransk tidligere fotballspiller. Han var en sideback som først og fremst huskes for tiden han spilte for .

Patrick Valéry vokste opp i sydøst-Frankrike og kom i 1984 som femtenåring til fotballklubben . Da Arsène Wenger ble klubbens hovedtrener i 1987, forfremmet han Valéry til seniorlaget, hvor hans rolle i troppen var som dekning på høyreback for daværende landslagsspiller Manuel Amoros. Allerede i sin første sesong som senior opplevde Valéry å bli fransk seriemester da laget fra fyrstedømmet vant Division 1 i 1988. Påfølgende sesong kjempet han for alvor om en plass på laget, og demonstrerte sin allsidighet ved å bli benyttet som venstreback. Han spilte alle kampene for Monaco i Coupe de France, som endte med finaletap for . Samtidig spilte han flere kamper for Frankrikes U21-landslag. I 1989 forlot Amoros klubben til fordel for nettopp Marseille, og etterlot plassen sin på høyreback til Valéry. I tiden Valéry spilte for Monaco var klubben den sterkeste utfordreren til Marseille som i mange år dominerte fransk fotball. I 1990/91-sesongen bidro Valéry til at klubben vant en sjelden triumf over rivalen da Marseille ble slått i finalen av sesongens Coupe de France. I 1995 ble Valéry sendt på utlån til , før han i 1996 signerte for . Valéry spilte også en kort periode for engelske  før han avsluttet karrieren med et opphold i gresk fotball for Aris Salonika.

## Spillerstatistikk

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

## Kilder
*
Tuftveien

**Tuftveien** eller **Tuftvegen** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Tuftveien (Holmestrand)
* Tuftvegen (Inderøy)
* Tuftveien (Kongsberg)
* Tuftveien (Ringerike)
Tuftveien (Ringerike)

**Tuftveien** (1-11, 2-4, spredte husnummer) er en vei på Sokna i Ringerike kommune. 

Veien er en sidevei til Lofthusveien, på sørsiden av Riksvei 7 Soknedalsveien, halvannen km øst for tettstedet Sokna. Veien går sørover, og går over i Sognafaret. Disse to veiene har en U-form, og ender opp i Lofthusveien i begge ender.

Den ligger cirka 138 meter over havet ved avkjøringen fra Lofthusveien.

## Bildegalleri

Tuftveien 4, Sokna i Ringerike.jpg|Tuftveien 4


## Referanser
Lofthusveien

**Lofthusveien** eller **Lofthusvegen** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Lofthusveien (Andøy)
* Lofthusveien (Kongsberg)
* Lofthusveien (Lillesand)
* Lofthusvegen (Midt-Telemark)
* Lofthusveien (Modum)
* Lofthusveien (Oslo)
* Lofthusveien (Ringerike)
* Lofthusvegen (Tinn)
* Lofthusvegen (Ullensvang)
Melvin Imoudu

**Melvin Imoudu** (født 1999) er en tysk svømmer.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 100 meter bryst der han kom på 4. plass i finalen. Han deltok også i 4 × 100 meter medley stafett blandet, der laget kom på 9. plass i forsøksheatet og ble slått ut.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Henrik Ibsen – barndom og ungdom

***Henrik Ibsen – barndom og ungdom*** er en kortfilm fra 1978 om forfatterens barne- og ungdomsår. Den ble regissert av Knut Andersen, som også skrev manuset etter et opplegg av Jon Nygaard. Filmen ble produsert for Oslo kinematografer.

Den ble digitalisert som del av et samarbeidsprosjekt mellom Oslo byarkiv og NFI/Filmarkivet Nasjonalbiblioteket

## Handling
Filmen skildrer Ibsen som barn i fødebyen Skien og som apotekerlærling i Grimstad. Videre skildrer den hans første besøk og opphold i Christiania innen han flyttet til Bergen, der han var teatersjef. Det sistnevnte oppholdet varte i cirka to år innen forfatteren flyttet tilbake til hovedstaden igjen.

## Medvirkende
*Terje Øksendal – Henrik Ibsen
*Rolf Iversen – Henrik Ibsen

## Kilder
*
Lofthusveien (Ringerike)

**Lofthusveien** (1-11, 2-14) er en vei på Sokna i Ringerike kommune. 

Veien er en sidevei til Strandvelta, på sørsiden av Riksvei 7 Soknedalsveien, halvannen km øst for tettstedet Sokna. Veien går nordvestover, i parallell med Soknedalsveien. Sognafaret og Tuftveien er sideveier til Lofthusveien.

Den ligger cirka 140 meter over havet ved avkjøringen fra Strandvelta.

## Bildegalleri

Lofthusveien 8, Sokna i Ringerike.jpg|Lofthusveien 8
Lofthusveien 9 og Tuftveien 2, Sokna i Ringerike.jpg|Lofthusveien 9 og Tuftveien 2


## Referanser
Arne Eldøen

**Arne Eldøen** (1921–1990) var en norsk gartner og frontkjemper som under andre verdenskrig sluttet seg til både Waffen-SS og Rinnanbanden. Han var en del av 5. SS-Panzer-Division «Wiking» og tjenestegjorde senere i Sonderabteilung Lola, også kjent som Rinnanbanden, fra desember 1943 til våren 1944. For sin deltakelse i disse aktivitetene ble Eldøen etter krigen dømt til ti års fengsel.

## Tidlig liv og bakgrunn
Arne Eldøen ble født 7. august 1921 i Stavanger. Før krigen arbeidet han som gartner, men hans liv tok en drastisk vending da han valgte å slutte seg til de tyske okkupasjonsstyrkene.

## Krigsårene
I løpet av andre verdenskrig meldte Eldøen seg som frivillig til Waffen-SS og ble en del av 5. SS-Panzer-Division «Wiking». Denne divisjonen var kjent for å bestå av frivillige fra forskjellige europeiske land som støttet det nasjonalsosialistiske Tyskland. Eldøens deltakelse i denne divisjonen plasserte ham blant de mest dedikerte norske frontkjemperne.

I desember 1943 ble Eldøen rekruttert til Sonderabteilung Lola, bedre kjent som Rinnanbanden. Rinnanbanden var en liten, men beryktet gruppe norske kollaboratører som samarbeidet med den tyske sikkerhetstjenesten (Gestapo) i Norge. Eldøen var til en viss grad aktiv i gruppen uten lønn fram til mai 1945, selv om det er uklart i hvilken kapasitet han fortsatte å være involvert etter våren 1944. Hans eksakte rolle i Rinnanbanden er ikke fullstendig dokumentert, men banden er kjent for sine brutale metoder, inkludert tortur og likvidasjoner av motstandsfolk.

## Dom og soning
Etter krigens slutt ble Arne Eldøen arrestert og stilt for retten for sin deltakelse i Waffen-SS og Rinnanbanden. Han ble dømt til ti års fengsel, og påbegynte soningen ved Akershus landsfengsel 3. august 1947. Det er ikke klart nøyaktig når han ble løslatt.

## Privatliv
I 1944 giftet Arne Eldøen seg med Ingrid Bjørgum, som også var medlem av Nasjonal Samling (NS) og agent for Rinnanbanden. Paret overtok driften av gården Kleset i Selbu, en eiendom som ble beslaglagt da den opprinnelige eieren, Peder Morset, ble arrestert av de tyske myndighetene. Ingrid Bjørgum ble etter krigen dømt til ni års fengsel for sin deltakelse i Rinnanbanden.

Arne Eldøen døde 21. desember 1990 i Oslo, og ble gravlagt ved Bekkelaget kirkegård 21. mai 1991.

## Referanser
Ingrid Bjørgum Eldøen

**Ingrid Bjørgum Eldøen** (1920–1990) var en norsk husmor og agent for Sonderabteilung Lola, bedre kjent som Rinnanbanden, under den tyske okkupasjonen av Norge. Eldøen ble vervet Henry Rinnan i 1943 og var aktiv som agent frem til 1944. Etter krigen ble hun dømt til ni års fengsel for sitt samarbeid med okkupasjonsmakten. Hun ble løslatt fra fengsel i 1949.

## Tidlig liv og bakgrunn
Ingrid Bjørgum ble født 16. februar 1920 i Trondheim. Før krigsutbruddet var hun aktiv i Nasjonal Samlings Ungdomsfylking og ble medlem av NS før 9. april 1940. Etter den tyske invasjonen av Norge fornyet hun sitt medlemskap i NS.

## Deltakelse i Rinnanbanden
Ingrid Bjørgum ble vervet til Rinnanbanden av Henry Rinnan i mai 1943. Rinnanbanden, ledet av Henry Rinnan, var en beryktet etterretningsgruppe som arbeidet for den tyske okkupasjonsmakten, og stod bak omfattende overvåking, arrestasjoner og tortur av norske motstandere. Bjørgum Eldøen deltok aktivt i gruppens arbeid frem til juli 1944.

I denne perioden var Ingrid Bjørgum Eldøen blant annet involvert i Rinnanbandens opprettelse av negative kontakter i Brønnøysund, noe som førte til arrestasjonen av flere personer. Hun deltok også i de såkalte Meeresleuchten-aksjonene, en serie operasjoner utført av den tyske marinen mot norske motstandsgrupper.

## Ekteskap og liv etter Rinnanbanden
Ingrid Bjørgum inngikk ekteskap med Arne Eldøen i 1944. Arne Eldøen hadde overtatt driften av gården Kleset i Selbu, en gård som ble beslaglagt etter at den tidligere eieren, motstandsmannen Peder Morset, ble arrestert og senere henrettet av nazistene.

Etter å ha forlatt Rinnanbanden i juli 1944, flyttet Ingrid Bjørgum Eldøen til Selbu sammen med Arne Eldøen. I mars 1947 ble hun dømt til ni års fengsel av Frostating lagmannsrett for sitt samarbeid med okkupasjonsmakten. Hun sonet mesteparten av straffen sin ved Bredtveit kvinnefengsel og ble løslatt 3. september 1949.

Ingrid Bjørgum Eldøen døde 15. januar 1990 i Oslo. Hun ble begravet ved Bekkelaget kirkegård i Oslo 8. mai 1990.

## Referanser
Laa an der Thaya

**Laa an der Thaya** er en by ved elven Thaya i det nordlige del av Weinviertel i Niederösterreich, like ved grensen til Mähren i Tsjekkia. 

Laa an der Thaya ligger ved jernbanestrekningen Ostbahn og inngår i storregionen Wiens pendeltognett. Ved Laa an der Thaya møtes riksveiene B6 fra Korneuburg, B45 fra Horn og B46 fra Mistelbach. 
Fil:NOE LaaThaya Pranger.jpg|Roland-statuen i Laa.
Fil:Laa an der Thaya 02.jpg|Borgen i Laa an der Thaya.
Fil:Soldatenfriedhof der Sowjetarmee in Laa an der Thaya, Österreich.jpg|Gravlund for soldater i Den røde arme, som falt under andre verdenskrig.  
Bryggeriet Hubertus Brau er fra 1454. Hans Brantner & Sohn Fahrzeugbau produserer tilhengere for landbruket. Bioteknologifirmaet Jungbunzlauer har et produksjonsanlegg for sitronsyre i Pernhofen.
Fil:Hubertusbrauerei Laa a.d. Thaya.jpg|Hubertusbryggeriet.
Fil:2019-06-04 (203) Brantner trailer in Wilhersdorf, Ober-Grafendorf, Austria.jpg|Tilhenger fra Brantner-fabrikken.
Fil:Laa an der Thaya Stadtmauer.jpg|Rester av bymuren i Laa an der Thaya.


## Referanser
Gunvor Foosnæs

**Gunvor Woldmo Foosnæs** (1925–1975) var en norsk kvinne kjent for sin tilknytning til Rinnanbanden under andre verdenskrig. Hun ble senere administrasjonssjef i Trondheim Teleområde.

Gunvor Woldmo Foosnæs ble født i Vikna, Nord-Trøndelag, og vokste opp i Rørvik. Hun var gift med Magne Woldmo (f.1922). Hun var medlem av Rinnanbanden, en norsk kollaboratørgruppe, fra mars eller april til sommeren 1944. Hun utførte kurerreiser for bandens aktiviteter til steder som Vestnes, Brønnøysund, Smøla, Verdal og Røros. Rinnanbanden, ledet av Henry Rinnan, var kjent for sitt samarbeid med den tyske okkupasjonsmakten og deltok i arrestasjoner og tortur.

Etter krigens slutt ble Gunvor Woldmo Foosnæs dømt til ett års betinget dom for sin rolle i Rinnanbanden. I etterkrigstiden arbeidet hun som administrasjonssjef i Trondheim Teleområde.

Gunvor Woldmo Foosnæs døde 17. februar 1975 i Trondheim.

## Referanser
Sognafaret

**Sognafaret** (2-8) er en vei på Sokna i Ringerike kommune. 

Veien er en sidevei til Lofthusveien, på sørsiden av Riksvei 7 Soknedalsveien, halvannen km øst for tettstedet Sokna. Veien går sørover, og går over i Tuftveien. Disse to veiene har en U-form, og ender opp i Lofthusveien i begge ender.

Den ligger cirka 137 meter over havet ved avkjøringen fra Lofthusveien.

## Referanser
Manuel Osa Nsue Nsua

**Manuel Osa Nsue Nsua** (født 1976) er en ekvatorialguineansk politiker og bankmann som fra 17. august 2024 har vært statsminister i Ekvatorial-Guinea. Han var landets sentralbanksjef før han ble utnevnt til statsminister.

## Biografi
Osa ble født 21. juli 1976 i Andom-Onvang i Nsok-Nsomo-kommunen i provinsen Kié-Ntem i Ekvatorial-Guinea. Som seksåring flyttet han til Mallorca og fikk skolegang og utdannelse der. Han har studert økonomi og bedriftsøkonomi ved Universidad de las Islas Baleares i Palma de Mallorca, og han har mastergrad i økonomistyring og forretningsregnskap fra Pompeu Fabra University i 2005.

Etter at Osa hadde fullført studiene jobbet han en kort periode ved økonomidirektoratet i den autonome regionen Balearene før han ble ansatt i Santander Bank. Der steg han i gradene og ble etter hvert generaldirektør for avdelingen på Mallorca og rådgiver for Madrid-kontoret.

I 2012 returnerte han til sitt fødeland og ble administrerende direktør for Ekvatorial-Guineas nasjonalbank (Banco Nacional de Guinea Ecuatorial, BANGE). Banken som har hovedsete i landets hovedstad Malabo, er den eneste långiver til private med base i Ekvatorial-Guinea. Osa overtok BANGE da banken var på randen av konkurs og fikk den på beina igjen. Det anerkjente tidsskriftet *Jeune Afrique* utropte ham til bankens redningsmann. Som administrerende direktør utviklet han banken med mange nye avdelinger, og også et kontor i Spania. I 2019 var banken etablert i alle landets ditrikter unntatt to. I tillegg til å lede banken innenlands satt han også i styret for avdelingen i Kamerun.

Osa fikk en rekke utmerkelser for sin innsats for nasjonalbanken. I 2016 ble han årets bankdirektør og BANGE ble årets bank. og han ble også hedret i årene etter. Osa var også styreformann i *Bange Business School* som startet opp i 2020.

Den 16. august 2024 ble han av president Teodoro Obiang Nguema Mbasogo utnevnt til Ekvatorial-Guineas statsminister. Han etterfulgte Manuela Roka Botey som trakk seg etter påstander om regjeringen var ineffektiv. I presidentens dekret ble Osa satt til å gjennomgå landets administrative struktur. Utnevnelsen kom samtidig som landet gikk inn i en økonomisk krise.

## Referanser
Drømmer (film)

***Drømmer*** er en norsk spillefilm fra 2024 skrevet og regissert av Dag Johan Haugerud. Filmen er den andre i hans filmtrilogi *Sex Drømmer Kjærlighet*, som sammen med de to andre filmene, *[[Sex (film, 2024)|Sex]]* og *[[Kjærlighet (film)|Kjærlighet]]*, hadde kinopremiere i 2024. 

*Drømmer* hadde premiere 4. oktober 2024. Filmen reintroduserer Ella Øverbye fra filmen ''Barn'' fra 2019, som sammen med Selome Emnetu spiller hovedrollene i *Drømmer*. Andre sentrale skuespillere er Anne Marit Jacobsen og Ane Dahl Torp.

Filmen vant Gullbjørnen på Filmfestivalen i Berlin den 22.&nbsp;februar 2025, som den første norske filmen som har vunnet denne prisen. Under Amandaprisen 2025 vant Jens Christian Fodstad klassen beste klipp for filmen. Totalt ble filmen nominert til syv priser foran utdelingen, blant annet beste norske film og beste regi.

## Handling
Skoleeleven Johanne blir veldig forelsket i fransklæreren sin, spilt av Selome Emnetu. Hun sitter med mange gode følelser, og velger å skrive ned sine opplevelser. Først blir mor og bestemor sjokkerte over detaljer fra beskrivelsene i Johannes dagbok, men så blir de fanget av de litterære kvalitetene. Etterpå kommer vurderingene om hvorvidt dette er egnet for bokutgivelse, eller om det er for personlig.

## Skuespillere
* Ella Øverbye – Johanne
* Selome Emnetu – fransklæreren Johanna
* Anne Marit Jacobsen – Karin, Johannes mormor
* Ane Dahl Torp – Johannes mor
* Andrine Sæther – forlagsredaktøren

## Priser og nominasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Habila Tyiakwonaboi Daboh

**Habila Tyiakwonaboi Daboh** (født 1970) er en nigeriansk romersk-katolsk geistlig og katolsk biskop av Zaria.
## Liv og virke
### Prest
Habila Tyiakwonaboi Daboh studerte filosofi og teologi ved seminarene *Saint Thomas Aquinas*i  Makurdi og *Saint Augustine* i Jos. Den 10. juli 1999 mottok han prestevielsen for erkebispedømmet Kaduna.

Etter ordinasjonen var han kapellan ved Kaduna-katedralen til 2003 og fra 2001 også skoleprest ved *Federal Kaduna Polytechnic*. Fra 2003 til 2006 studerte han i Roma ved Det pavelige gregorianske universitet og gikk lisensiat i kirkehistorie. Etter hjemkomsten jobbet han som pastor i Kakuri og tok et diplom i utdanning fra Ahmadu Bello University i Zaria i 2009. Fra 2006 til 2008 var han også foreleser ved seminaret i Kaduna og fra 2008 til 2016 rektor for gutteseminaret til erkebispedømmet i Katari. Han var også dekan for *Dogon Kurmi*-dekanatet fra 2010 til 2016. Fra 2016 til han ble utnevnt til biskop, var han rektor for Kaduna Seminary. I 2019 mottok han sin doktorgrad i kirkehistorie fra University of Jos.

### Biskop av Zaria
Pave Frans utnevnte ham til biskop av Zaria den 21. september 2023. Han mottok sin bispeordinasjon den 14. desember samme år i Zaria av erkebiskop Matthew Man-oso Ndagoso av Kaduna: medkonsekrerende var biskop Martin Igwemezie Uzoukwu av Minna og biskop John Namaza Niyiring O.S.A. av Kano.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
* Pave Paul VI (1897-1982) *1954 
* Erkebiskop Amelio Poggi (1914-1474) *1967
* Biskop Patrick Francis Sheehan, O.S.A. (1932-2012) *1971
* Erkebiskop Matthew Man-Oso Ndagoso (1960- ) *2003
* Biskop *Habila Tyiakwonaboi Daboh* (1970- ) *2023

## Referanser
Nikolaus Groß

**Nikolaus Groß** (1898–1945) var en tysk kristen fagforeningsmann, leder i den katolske arbeiderbevegelse (KAB), motstandskjemper mot Adolf Hitlers naziregime og nazistenes offer. 

Han ble fengslet i 1944 på grunn av antatt deltakelse i det mislykkede attentatet mot Hitler og henrettet. Den 7. oktober 2001 ble Nikolaus Groß saligkåret av pave Johannes Paul II på Petersplassen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Nikolaus Groß vokste opp i Ruhrområdet. Faren hans var smed. Groß begynte å jobbe med gruvedrift i 1915 og meldte seg inn i kristne fagforeninger i 1917. Han jobbet som fagforeningssekretær i Oberhausen, Schlesien og Sachsen, men returnerte til Ruhrområdet i 1924. Han giftet seg med Elisabeth Koch i 1923 og de fikk syv barn. Fra 1926 var Groß en viktig ansatt for Otto Müller, en senterpartipolitiker og president i den vesttyske føderasjonen av den katolske arbeiderbevegelsen (KAB). Han ble redaktør for forbundets offisielle avis, *Westdeutsche Arbeiterzeitung*, i 1927, og jobbet i nært samarbeid med den kristne fagforeningsmannen Bernhard Letterhaus.

### Motstand mot nasjonalsosialisme
Før diktaturet kom til makten i 1933, posisjonerte Groß seg tydelig mot nasjonalsosialismen. Etter et midlertidig forbud ble *Westdeutsche Arbeiterzeitung* utgitt under navnet *Ketteler-Wacht* fra 1935, til den ble permanent forbudt i 1938. Groß forsøkte å fortsette KABs arbeid. Som medlem av *[[Kölner Kreis]]*, et nettverk av KAB-representanter, kristne fagforeningsfolk og tidligere senterpartipolitikere i Rhinland og Westfalen, var han i kontakt med Carl Goerdeler fra 1942, og også med medlemmer av Kreisau-kretsen.

### Fengsling og henrettelse
Etter det mislykkede attentatforsøket 20. juli 1944, kom hendelsene på spissen. Groß, som ikke selv var involvert i forberedelsen og gjennomføringen av handlingen, ble arrestert mot middagstid hjemme hos ham den 12. august 1944 og ført først til fengselet i Ravensbrück og deretter til tukthuset i fengselet i Berlin-Tegel. Den 15. januar 1945 ble dødsdommen avsagt av lederen av *[[Volksgerichtshof]]*, Roland Freisler. Groß ble hengt i Berlin-Plotzensee 23. januar 1945. De tillot ikke den hengte mannen å ha en grav.

## Saligkåringsprosess
I juni 1988 begynte innsamlingen av informasjon for saligkåringsprosessen hans i bispedømmet Essen, som ble åpnet 12. november 1996. Den 7. juli 2001 undertegnet pave Johannes Paul II (1978-2005) dekretet fra Kongregasjonen for helligkåringer som anerkjente hans død som et martyrium *[[in odium fidei]]* (av hat mot troen), og han fikk dermed tittelen *Venerabilis* (Ærverdig). Den 7. oktober 2001 ble han saligkåret av paven i Roma. Samtidig kunngjorde paven at Nikolaus Groß' minnedag er dødsdagen 23. januar.

## Litteratur
* Vera Bücker: *Nikolaus Groß. Politischer Journalist und Katholik im Widerstand des Kölner Kreises. Mit einem Essay über die Gefängnisbriefe von Alexander Groß.*, Münster 2003, .
* Helmut Moll: * "Wenn wir heute nicht unser Leben einsetzen ...". Martyrer des Erbistums Köln aus der Zeit des Nationalsozialismus*, Köln 1998, , S. 52-53.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hagiography Circle
* Saints of the Faith
* Executed Today
Samuel Williamson

**Samuel Williamson** (født 1997) er en svømmer fra Australia.

Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris på 100 meter bryst der han ble slått ut med en 24. plass i forsøksheatet og kvalifiserte seg ikke til semifinale.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liu Shengshu

**Liu Shengshu** (født 2004) er en kinesisk badmintonspiller.

Hun representerte Kina under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok sølv i dobbel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nami Matsuyama

**Nami Matsuyama** (født 1998) er en japansk badmintonspiller.

Hun representerte Japan under Sommer-OL 2024 i Paris, hvor hun tok bronse i dobbel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sørsdalveien

**Sørsdalveien** (5, 7, 8) er en vei på Sokna i Ringerike kommune. 

Veien er en sidevei til Riksvei 7 Soknedalsveien, ved Pukerudhagen, og går nordøstover. Ved Sørsdal gård dreier den nordvestover, og den ender opp ved Øvre Halkinrud gård i Nordmoveien. Skraperudveien er en sidevei til Sørsdalveien.

Den ligger cirka 158 meter over havet ved Sørsdal gård.

## Referanser
Dyre Wisløff Halse

**Dyre Wisløff Halse** (1919–1994) var en norsk ingeniør og frontkjemper under andre verdenskrig, kjent for sin tilknytning til Rinnanbanden og sin rolle som teknisk rådgiver for Henry Rinnan. Halse ble dømt for krigsforbrytelser og mishandling, og ble idømt straffearbeid etter krigen.

## Tidlig liv og utdanning
Dyre Wisløff Halse ble født 28. juli 1919 i Strinda, Trondheim, som sønn av Dyre Halse jr. (1890–1966) og Amalie Wisløff (1897–).  Han ble døpt 9. november 1919 i Lade kirke. Halse gjennomførte realskolen før han startet på Trondheim Tekniske Skole, hvor han studerte elektroteknikk. I 1941 fullførte han sin ingeniøreksamen i høyfrekvensteknikk i Kothen, Tyskland. Deretter arbeidet han som laboratorieingeniør ved Deutsche Reichsrundfunk.

## Andre Verdenskrig
Halse vervet seg som frontkjemper i Den norske legion og tjenestegjorde frem til våren 1943. Etter å ha vendt tilbake til Norge, arbeidet han som branningeniør i Trondheim. Han ble også tilknyttet Sonderabteilung Lola, bedre kjent som Rinnanbanden, i perioden juli 1943 til høsten 1944. I denne rollen fungerte han som teknisk rådgiver for Henry Rinnan og underviste Rinnans agenter i bruken av radiosendere.

Halse ble også involvert i den tyske etterretningens aktiviteter i Levanger, Frol og Skogn. Hans arbeid i disse områdene førte til arrestasjonen av flere medlemmer av motstandsbevegelsen.

## Etterkrigstiden og domfellelse
Etter krigens slutt ble Dyre Wisløff Halse arrestert og stilt for retten, tiltalt for landssvik og for sin medvirkning til mishandling og legemsbeskadigelse. Den 8. mars 1947 ble han dømt til syv års tvangsarbeid, samt inndragning av 6900 kroner. Han ble løslatt fra Innherad tvangsarbeidsleir 22. januar 1949.

## Senere karriere og liv
Etter å ha sonet sin dom, flyttet Halse til Oslo hvor han fortsatte sin karriere som ingeniør. Fra 1953 var han ansatt hos Proton A/S i Oslo, og i 1959 ble han godkjent ingeniør. Han var også kursforeleser ved Statens Teknologiske Institutt i Oslo og hadde spesialkompetanse innen transmisjonsteknikk. Halse var medlem av NITO fra 1955, med medlemsnummer 7981 i Oslo-avdelingen.

## Rinnans Flukt
Halse ble nevnt i forbindelse med Henry Rinnans flukt fra Misjonshotellet på julaften 1943. Til tross for at Rinnan ble betraktet som en høyt bevoktet og "rømningssikker" fange, klarte han å rømme under mistenkelige omstendigheter.

Rinnan hadde besøk av sin bror, Gisle Rinnan, en tidligere tysk agent, da flukten skjedde. Mens Gisle var på toalettet, benyttet Henry muligheten til å rømme. Forhør av vaktene avslørte flere sikkerhetsbrudd, inkludert en ulåst celledør og en ulåst korridor-dør. Det har også blitt spekulert i at Halse, som hadde ansvar for matutdeling i cellegangen, kan ha hjulpet Rinnan med å åpne døren fra utsiden. Til tross for undersøkelser forblir flukten et uløst mysterium.

## Privatliv
Dyre Wisløff Halse giftet seg i 1944 med Anna Lundemo (1918–1984), og sammen fikk de en datter, Karen Anne Halse (1945–1999). Halse døde 20. september 1994 i Asker og ble gravlagt på Asker kirkegård.

## Referanser