Dissosiasjonskonstant

I kjemi, biokjemi og farmakologi er en **dissosiasjonskonstant** (K_d) en bestemt type likevektskonstant som måler tilbøyeligheten til et større objekt til å skille (dissosiere) reversibelt i mindre komponenter, som når et kompleks faller fra hverandre i komponentmolekylene, eller når et salt splittes opp i dets komponentioner. Dissosiasjonskonstanten er den omvendte av assosiasjonskonstanten. I det spesielle tilfellet med salter kan dissosiasjonskonstanten også kalles en ioniseringskonstant.

: 
 A_\mathit{x} B_\mathit{y}  \mathit{x} A{} + \mathit{y} B


der et kompleks \ce{A}_x \ce{B}_y bryter ned i *x* A underenheter og *y* B underenheter, dissosiasjonskonstanten er definert som:

: 
 K_d = \frac{[\ce A]^x [\ce B]^y}{[\ce A_x \ce B_y]}


hvor [A], [B] og [AxBy] er likevektskonsentrasjonen av A, B og komplekset AxBy, henholdsvis.

En årsak til populariteten til dissosiasjonskonstanten i biokjemi og farmakologi er at i det ofte møtte tilfellet hvor x=y=1, Kd har en enkel fysisk tolkning: når[\ce A] = K_d, når [\ce B] = [\ce {AB}]eller tilsvarende \tfrac {[\ce{AB}]}{{[\ce B]} + [\ce{AB}]} = \tfrac{1}{2}.  Det er, Kd, som har dimensjonene konsentrasjon, er lik konsentrasjonen av fri A der halvparten av de totale molekylene av B er assosiert med A. Denne enkle tolkningen gjelder ikke for høyere verdier på x eller y. Det antar også fraværet av konkurrerende reaksjoner, selv om avledningen kan utvides til eksplisitt å tillate og beskrive konkurransebindende.  Det er nyttig som en rask beskrivelse av bindingen av et stoff, på samme måte som EC50 og IC50 beskriver stoffers biologiske aktivitet.

## Konsentrasjon av bundne molekyler

### Molekyler med ett bindingssted

Eksperimentelt oppnås konsentrasjonen av molekylkomplekset [AB] indirekte fra måling av konsentrasjonen av frie molekyler, enten [A] eller [B]. I prinsippet er den totale mengdene av molekyl [A]0 og [B]0 tilsatt til reaksjonen er kjent. De skiller seg inn i frie og bundne komponenter i henhold til massebevaringsprinsippet:

: \begin{align}
  \ce{[A]_0} &= \ce


I dette tilfellet, \ce{[L]}_\text{bound} \neq \ce{[LM]},men omfatter alle delvis mettede former av makromolekylet:

: 
 \ce{[L]}_\text{bound} = \ce{[LM]} + \ce{2[L_2 M]} + \ce{3[L_3 M]} + \ldots + n \ce{[L_\mathit{n} M]}  


der metningen skjer trinnvis

: \begin{align}
                  \ce{{[L]} + [M]} &\ce             & K'_1 &= \frac\ce{[L][M]}{[LM]}              & \ce{[LM]}       &= \frac\ce{[L][M]}{K'_1} \\
                 \ce{{[L]} + [LM]} &\ce           & K'_2 &= \frac\ce{[L][LM]}{[L_2 M]}          & \ce{[L_2 M]}    &= \frac\ce{[L]^2[M]}{K'_1 K'_2} \\
               \ce{{[L]} + [L2 M]} &\ce           & K'_3 &= \frac\ce{[L][L_2 M]}{[L_3 M]}       & \ce{[L_3 M]}    &= \frac\ce{[L]^3[M]}{K'_1 K'_2 K'_3} \\
                                   & \vdots                        &      & \vdots                               &                 & \vdots \\
 \ce\ce{[M]_0} 
    = \frac\ce &\ce}   & K_3 &= \ce{[H+] . [B^{-3}] \over [H B^{-2}]}  & \mathrm{p}K_3 &= -\log K_3 
\end{align}

## Dissosiasjonskonstant til vann

Dissosiasjonskonstanten for vann er betegnet *K*w:

: K_w = [\ce{H}^+] [\ce{OH}^-]

Konsentrasjonen av vann H2Outelates ved konvensjon, som betyr at verdien av *K*w skiller seg fra verdien av *K*eq som ville bli beregnet ved hjelp av den konsentrasjonen.

Verdien av *K*w varierer med temperaturen, som vist i tabellen nedenfor. Denne variasjonen må tas i betraktning når du foretar nøyaktige målinger av mengder som pH.

## Referanser