open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Desentralisert finans

**Desentralisert finans** (*Decentralized Finance/DeFi*) er en sektor innen finansindustrien som bygger på blokkjedeteknologi og smarte kontrakter. DeFi-systemer muliggjør desentralisert tilgang til tradisjonelle finansielle tjenester uten mellomledd som tradisjonelle finansinstitusjoner.

## Bakgrunn

DeFi-bevegelsen begynte å ta form rundt 2017–2018, drevet av fremveksten av Ethereum-nettverket med sine «smarte kontrakter», selvutførende programmer som automatisk kan utføre finansielle operasjoner når visse betingelser er oppfylt.

## Kjerneegenskaper

DeFi-systemer opererer på en desentralisert måte, noe som betyr at beslutningstaking og verifisering av transaksjoner utføres av et nettverk av deltakere (noder) istedenfor en sentral myndighet.

DeFi-økosystemet består av forskjellige desentraliserte applikasjoner, «DApp-er» som tilbyr en rekke tjenester som desentraliserte børser hvor brukerne kan handle kryptovalutaer direkte med hverandre og lånemarkeder for kryptoaktiva.

Dette er av de viktigste bruksområdene for DeFi:

* **Desentraliserte børser (DEX):** DEX-er lar brukere handle kryptovaluta direkte med hverandre, uten behov for en sentralisert børs. 

* **Lån og utlån:** DeFi-plattformer tilbyr muligheten til å låne og låne ut kryptovaluta til andre brukere, ofte med renter som er mer attraktive enn tradisjonelle banker. 

* **Stablecoins:** Stablecoins er kryptovalutaer som er knyttet til verdien av en stabil eiendel, som for eksempel amerikanske dollar. De tilbyr stabilitet i et ellers volatilt kryptovalutamarked og kan brukes til betalinger, sparing og handel.

* **Yield farming:** Yield farming innebærer å låse kryptovaluta i DeFi-protokoller for å tjene renter eller belønninger. 

* **Desentraliserte forsikringer:** DeFi-forsikringer tilbyr beskyttelse mot tap i DeFi-økosystemet, for eksempel hacking eller smart kontrakt-sårbarheter. 

* **Desentraliserte autonome organisasjoner (DAO):** DAO-er er organisasjoner som drives av smarte kontrakter på blokkjeden. De gir mulighet for desentralisert styring og beslutningstaking, og kan brukes til å styre alt fra investeringsfond til veldedige organisasjoner.

DeFi kan føre med seg risikoer og utfordringer som økonomiske tap på grunn av smarte kontraktsfeil, samt usikkerhet rundt lovlighet og ansvar. I oktober 2021 utgjorde verdien av eiendeler brukt i desentralisert finans 100 milliarder dollar.

## Referanser
Pietro Boiardi

**Pietro Boiardi** (ukjent fødeår og -sted, død tidligst i 1430) var en italiensk katolsk biskop.

Han ble utnevnt og ordinert til biskop av Ferrara i året 1400, og året etter utnevnt til biskop av Ferrara. Han fratrådte som biskop av Ferrara den 11. mai 1430. Han var utgangspunktet for en såkalt episkopalgenealogisk linje, som imidlertid ikke er blitt videreført til moderne tid. 

## Referanser
Santa Tecla

**Santa Tecla** er en salvadoransk by som ligger i La Libertad department.

Den har 135 483 innbyggere (2014) og dekker et areal på 108,59&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lucjan Avgustini

**Lucjan Avgustini** (1963–2016) var en albansk prelat som var biskop av det katolske bispedømmet Sapë.

## Biografi
### Prest
Lucjan Avgustini var fra 15. august 1989 til 2006 katolsk prest i Prizren-
### Biskop av Sapë
Fra 2006 kvar atolsk biskop i Sapë i Albania frem til sin død. Han ble bispeviet av erkebiskopen av Shkodra-Pult, Angelo Massafra, den 5. januar 2007; medkonsekratorer var hans forgjenger Dodë Gjergji, erkebiskopen av Bar, Zef Gashi, og Rrok Mirdita, erkebiskopen av Tirana-Durrës.

Lucjan Avgustini døde den 22. mai 2016 netter et kort og intenst sykeleie.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Erkebiskop Angelo Massafra, O.F.M. (1949-) *1997
* Biskop *Lucjan Avgustini* (1963-2016) *2007

## Referanser
Valentyn Oksenych

**Valentyn Oksenych** (født 1983) er en norsk forsker på Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU. Oksenychs forskningsområde er DNA-reparasjon i celler. Han leder forskergruppen «Non-homologous DNA end-joining» ved NTNUs Institutt for klinisk og molekylær medisin.

Oksenych er utdannet ved Universitetet i Strasbourgs *Institut de génétique et de biologie moléculaire et celuulaire* fra 2005 til 2009. Han var postdoktor ved Harvard University fra 2010 til 2014 og ved Københavns Universitet fra 2014 til 2015. 

Oksenych ble i 2017 tildelt Kreftforeningen forskningsstipend for sine studier av cellers respons på DNA-skade, og betydningen dette har for kreft og utviklingsforstyrrelser i nervesystemet. Han kom til NTNU som deltaker i Stjerneprogrammet 2017–2021. På NTNU samarbeidet Oksenych med Denis Kainov og Magnar Bjørås. 

Siden 2020 har Oksenych også vært ansatt som forsker ved Institutt for klinisk medisin ved Universitetet i Oslo.

## Utdannelse og karriere
Etter å ha tatt en bachelorgrad i biologi ved Karazin Kharkiv Universitet i 2004, mottok Oksenych et stipend for masterstudenter, og fullførte sin mastergrad i biokjemi ved Statsuniversitetet i Moskva (МГУ) og i Karazin Kharkiv Universitet i 2005.

I 2009 tok han graden ph.d. ved Universitetet i Strasbourg  med avhandlingen *Molecular mechanisms of recruitment of transcription/repair factor TFIIH to the sites of damaged DNA*. 

Han var også gjesteforsker ved Karolinska Institutet i Sverige, og gjesteprofessor ved Ternopil Medisinsk Universitetet i Ukraina.

Oksenych studerer DNA reparasjon og immunologisk sykdom.

## Publikasjoner
Oksenych er forfatter av flere vitenskapelige publikasjoner

* Publikasjoner av Valentyn Oksenych i ResearchGate, med h-indeks og antall siteringer
* Publikasjoner av Valentyn Oksenych i Google Scholar, med h-indeks og antall siteringer
* AD Scientific Index av Valentyn Oksenych, med h-indeks og antall siteringer

## Referanser
Antonio Marcello Barberini

**Antonio Marcello Barberini** , eller **Antonio Barberini den eldre** (født 18. november 1569 i Firenze, død 11. september 1646 i Roma) var en italiensk kardinal, og yngre bror til pave Urban VIII, som opphøyde ham til kardinalsverdigheten i 1624. 

## Liv og virke
Han ble født i et hus som lå til Piazza Santa Croce i Firenze, og het et opprinnelig *Marcello Barberini*, og trådte inn i kapusinerordenen i 1585. I 1592 endret han sitt fornavn til *Antonio*.

Han var biskop av Senigallia (1625-1628), storinkvisitor i den romerske inkvisisjon (1629-1633), bibliotekar ved Vatikanet (1633-1646) og storpønitentiar (1633-1646). 

Han deltok i konklavet 1644, som valgte kardinal Giovanni Battista Pamphilj til pave Innocens X. Den nye paven trakk sin forgjengers kardinalnepoter til ansvar, og tvang foruten Francesco Barberini også de to andre nepotene Antonio Barberini og Taddeo Barberini (1603–1647) i landflyktighet til Frankrike.

Kardinal Antonio Marcello Barberini døde den 11. september 1646 i *[[Palazzo Barberini]]* i Roma og ble gravlagt i krypten til kirken *[[Santa Maria Immacolata a Via Veneto]]*.
.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Kardinal Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
* Kardinal *Antonio (Marcello) Barberini (sr.)*, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625

## Referanser


## Eksterne lenker
*S. Miranda: Antonio Barberini seniore
General Motors LeSabre

**General Motors Le Sabre** er en konseptbil fra 1951. Muligens den viktigste utstillingsbilen på 1950-tallet, den introduserte flyinspirerte designelementer som den spesielle frontruten og halefinnene, som ble vanlig på bildesign i løpet av andre halvdel av tiåret.

Prosjektet var en oppfølging av Art Department sjefen Harley Earl. berømte Buick Y-Job fra 1938. Som alle prosjektene hans ble den bygget for å være kjørbar i trafikken, og ble Earls personlige bil i to år etter å ha avsluttet visningen på bilutstillingen. Den ble drevet av en kompressorladet 3,5 liter V8 som kunne kjøre på bensin eller metanol (som Indy roadstere fra perioden gjorde). Le Sabre var første gang GM bruk en bakmontert girkasse (som senere dukket opp igjen i Pontiac Tempest). Det var også den første gangen de brukte en aluminiumsblokk 215" V8. Den samme blokken ble senere brukt i Buick Special og Skylark, Oldsmobile Cutlass og Jetfire, Pontiac Tempest og LeMans, og senere i en rekke britiske merker, inkludert Rover, Land Rover, Range Rover, Triumph, MG og Morgan.

I tillegg til sin jet-inspirerte design, hadde Le Saber, fra 1951, også en rekke avanserte funksjoner, inkludert et 12-volts elektrisk system (de fleste bilene på det tidspunktet hadde 6-volts), oppvarmede seter, elektriske frontlykter skjult bak det ovale "jet-inntaket", støtfangeren foran hadde en spesiell fasong med "kuler" (bullet) (støtfangeren kom senere på 1957-9 Cadillac), en vannsensor for å aktivere kalesjen, og elektriske løftejekker integrert i chassiset for å hjelpe ved dekkskift (denne ideen ble kopiert tiår senere på Formel 1 bilene).

Det var første gang GM bruke Le Saber-navnet, som ble adoptert av Buick for en ny model-linje i 1959.

Konseptbilen Le Sabre eies nå av General Motors Heritage Museum, og dukker fortsatt av og til opp på bilmesser.
Fil:1951 Le Sabre.jpg
Fil:1951 Le Sabre rear.jpg


## Referanser
Tazawako

**Tazawako** eller **Lake Tazawa** er en japansk innsjø som ligger i Semboku. Det er den dypeste innsjøen i Japan med 423 meter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bakuriani

**Bakuriani** er en georgisk by som ligger ved kurstedet Bordzjomi. Den har .

Byen er kjent som et skisted, og både verdenscupen i freestyle og snøbrett har hatt stopp i Bakuriani.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Antonio Lauro

**Antonio Lauro** (født 1498, død 1577 i Napoli) var en italiensk katolsk biskop.

Han ble utnevnt til biskop av Castellammare di Stabia den 9. oktober 1562. Han døde i embedet i 1577. Han var utgangspunktet for en såkalt episkopalgenealogisk suksesjonslinje, som imidlertid ikke er blitt videreført til moderne tid. Den bestydningsfulle pave Sixtus V (1521-1590) tilhører hans suksesjonslinje. 

## Referanser
Liptovský Mikuláš

**Liptovsky Mikulaš** er en slovakisk by som ligger i Liptovský Mikuláš.

Den har 32 593 innbyggere (2009) og dekker et areal på 70,11&nbsp;km².

## Demografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jasná

**Jasná** er et slovakisk skisted nær Liptovský Mikuláš.

Stedet har blant annet arrangert verdenscupen i alpint, og var innlemmet i Krakows bud for å få Vinter-OL 2022.

## Eksterne lenker
*
Sør-Ural

**Sør-Ural** er den sørlige delen av Uralfjellene, fra elven Ufa til elven Ural.

Den høyeste fjelltoppen er Jamantau som er på 1640 meter. 

## Eksterne lenker
*
Bannoje

**Bannoje** er en russisk innsjø som ligger i Basjkortostan.

Den dekker et areal på 36.3 km2.

## Eksterne lenker
*
Lulendo Matumona

**Defao**, egentlig **Lulendo Matumona** (født 31. desember 1958 i Léopoldville i Belgisk Kongo, død 27. desember 2021 i Douala i Kamerun), var en kongolesisk sanger og låtskriver. 

Han døde av komplikasjoner utløst av covid-19 den 27. desember 2021, i en alder av 62 år.
## Diskografi

### Studioalbum
* 1985 : Defao de Choc Stars à Paris
* 1985 : Santa (avec Koffi Olomidé)
* 1986 : Kopalangana te (avec Debaba & Carlyto)
* 1986 : Hé Wakatsa (avec Carlyto)
* 1988 : Chagrin Dimone
* 1989 : La force tranquille (avec Pepe Kalle, Koffi Olomidé, Luciana Demingongo et Carlyto Lassa)
* 1989 : Aimée la congolaise (avec Papa Wemba)
* 1990 : Hitachi

#### Med ''Big Stars''
* 1992 : Amour scolaire 
* 1992 : Djem'S
*1992 : Solange Mwana Nsuka
* 1993 : Système D
* 1993 : Africa richesse
* 1994 : Donat
* 1995 : Alvaro
* 1995 : Pitié mon Amour
* 1995 : Diamantino « Simbaka Motema»
* 1995 : Dernier album 95
* 1996 : Famille Kikuta 
* 1996 : Amour interdit
* 1997 : Sala noki
* 1998 : Copinage (avec Mbilia Bel)
* 1998 : Les 2 charlots
* 1998 : Tremblement de terre
* 1999 : La guerre de 100 ans
*1999 : Bana Congo
* 2000 : Nessy de London
* 2006 : Nzombo le soir
* 2010 : Pur encore
* 2011 : Undertaker

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kreischberg

**Kreischberg** er et østerriksk skisted som ligger i Sankt Georgen am Kreischberg.

Stedet har blant annet vært vertskap for VM i freestyle og snøbrett 2015, samt VM i telemarkskjøring.

## Eksterne lenker
*
Simonhöhe

**Simonhöhe** er et østerriksk skisted som ligger i Sankt Urban.

Stedet vil blant annet arrangere verdenscupen i snøbrett 2021/22, hvor den skal ha en konkurranse i parallellsnøbrett.

## Eksterne lenker
*
Obertilliach

**Obertilliach** er en østerriksk by som ligger i Øst-Tirol, østligste del av Tirol.

Den har 666 innbyggere (2018) og dekker et areal på 65,13&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Podčetrtek

**Podčetrtek** er en slovensk by som ligger i Savinjska.

Den har 587 innbyggere (2020) og dekker et areal på 6,4&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Don’t Look Up

***Don't Look Up*** er en amerikansk satirisk science fiction-film fra 2021 skrevet og regissert av Adam McKay. Filmens hovedroller spilles av Leonardo DiCaprio, Jennifer Lawrence, Meryl Streep, Cate Blanchett og Rob Morgan.

## Handling
To astronomer oppdager at jorden vil bli truffet av en komet innen seks måneder.

De legger ut på en reise rundt i USA for å advare befolkningen, men de innser ikke at en annen fare også truer landet.

## Rolleliste
* Jennifer Lawrence – Kate Dibiasky, doktorgradskandidat i astronomi fra Michigan State University (MSU)
* Leonardo DiCaprio – Dr. Randall Mindy, professor ved Michigan State University
* Rob Morgan – dr. Teddy Oglethorpe
* Cate Blanchett – Brie Evantee, programleder for TV-programmet *The Daily Rip*
* Meryl Streep – Janie Orlean, USAs president
* Jonah Hill – Jason Orlean, stabssjef i Det hvite hus, sønn av president Janie Orlean
* Mark Rylance – Sir Peter Isherwell, milliardær og administrerende direktør
* Tyler Perry – Jack Bremmer, programleder for *The Daily Rip*
* Timothée Chalamet – Yule, en ung butikktyv
* Ron Perlman – oberst Benedict Drask, mottaker av Presidential Medal of Freedom 
* Ariana Grande – Riley Bina, en kjent musiker, kjæresten til DJ Chello
* Scott Mescudi – DJ Chello, en verdenskjent musiker, kjæresten til Riley
* Himesh Patel – Phillip, Kates kjæreste
* Melanie Lynskey – June Mindy, ektefellen til Randall Mindy
* Michael Chiklis – Dan Pawketty, programleder for nyhetsstudioet *Patriot News Network*
* Tomer Sisley – Adul Grelio, redaktør for avisen *The New York Herald*
* Paul Guilfoyle – generalløytnant Stuart Themes fra US Air Force 
* Robert Joy – Tenant, medlem av Kongressen

## Eksterne lenker
*
Invermere

**Invermere** er et sted og en distriktskommune *(District municipality)* i regionen East Kootenay det sørøstlige Britisk Columbia i Canada. Stedet ligger i Columbia Mountains ved Windermere Lake som er en del av Columbia River og innenfor Columbia Wetlands som er et våtmarksområde av internasjonal betydning etter Ramsar-konvensjonen. Invermere bruker slagordet *Invermere on the Lake*. 

Ktunaxa og Shuswap First Nations holdt til i området fra gammelt av. I 1886 kom nybyggere til området. 

I 2022 arrangeres junior-VM i alpint i Panorama Mountain Resort.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Edmund Bonner

**Edmund Bonner** (født omkring 1500 i Hanley i Worcestershire i England, død 5. september 1569 i Southwark i London) var en engelsk katolsk biskop.

## Liv og virke
### Prest
Bonner ble kapellan for kardinal Wolsey i 1529 og ble sendt til Roma i 1532 for å presentere Henry VIIIs ekteskapsannulleringssak inn for pavens domstol. 
### Biskop av Hereford
Den 27. november 1538 ble han utnevnt til biskop av Hereford bispedømme og i 1539 av London bispedømme. Han ble bispeviet av biskop Stephen Gardiner av Winchester den 4. april 1540. Bonner ble avsatt og fengslet i 1549 under Edward VI for sin fiendtlighet mot protestantene og hans avvisning av å ta i bruk *[[Book of Common Prayer]]*, den nye bønneboken.

Etter at han ved dronning Marias tronbestigelse (1553) var blitt løslatt og gjeninnsatt i sitt bispeembete, ble han iherdig i den forfølgelse av protestanter som senere ble satt i gang på spansk initiativ. Hans personlige rolle i disse blodsdommene har imidlertid kanskje etter at kirkehistorikeren John Foxes *[[Book of Martyrs]]* (1563) blitt fremstilt som verre enn den egentlig var.

Under dronning Elisabeth I nektet han å avlegge suprematseden og tapte av den grunn sitt bispedømme igjen, Han ble kastet i Marshalseafengselet, der han døde. Han var en av i alt elleve engelske katolske biskoper som døde i fangenskap under dronning Elizabeths styre.

I England er han kjent som «Bloody Bonner».

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Biskop Stephen Gardiner (?-1431)
* Biskop *Edmund Bonner* (1500-1569) * bispeviet 1540

## Referanser
Muséet for menneskelig evolusjon

**Muséet for menneskelig evolusjon** (spansk: *Museo de la Evolución Humana - MEH*) er et museum om emnet menneskets evolusjon som befinner seg på den sørlige bankenav elven  Arlanzón, i den spanske byen Burgos. Den er lokalisert omkring 16 kilometer vest for Atapuercafjellene, hvor noen av de viktigste fossile funn i verden av arkaiske mennesker er gjort.  Det arkeologiske funnstedet Atapuerca, som ble en del av Verdensarven i 2000, har sørget for noen av utstillingene på muséet.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Viercajohka (Utsjok)

**Viercajohka** er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er en del av Polmakvassdraget og er 14,1 kilometer lang. Elva har utspring fra et tjern ved fjellet Lávvoleageoaivi og renner mot nordøst til munningen i Polmakvannet, 1 kilometer sør for riksgrensa mot Norge.

## Referanser
Jacob Batalon

**Jacob Balaton** (født 1996) er en amerikansk skuespiller. Han er mest kjent fra Spider-Man: Far From Home og Spider-Man: No Way Home.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jorden van Foreest

**[[Jonkheer|Jhr.]] Jorden van Foreest** (født 30. april 1999 i Utrecht) er en nederlandsk sjakkspiller fra Groningen, som  er rangert som nest beste nederlender med en Elo-rating på 2702, bak stormester Anish Giri.

Han ble nederlandsk mester i sjakk i 2016, og vant storturneringen Tata Steel Chess i 2021.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dag Solstads plass (Sandefjord)

**Dag Solstads plass** er en plass i Nybyen i Sandefjord.

Kongens gate fra øst munner ut i plassen, og Prinsens gate passerer plassens vestside. Plassen fikk navnet ved forfatteren Dag Solstads 70-årsdag 17. juli 2011. I 2016 ble installasjonen «Veiviseren» avduket midt på plassen. Den er en fire meter høy stang med skilt til byer knyttet til Solstads litteratur. «Veiviseren» erstattet et anker som var knyttet til Sjøfartsmuseet.

Ved plassens vestside ligger Prinsens gate 16, et trehus oppført ca. 1838 av skipper og kjøpmann Christen Mikkelsen, som tok navnet Christensen etter sin adoptivfar. I 1957 ble bygningen gitt til kommunen som Sjøfartsmuseum, bekostet av skipsreder og konsul Lars Christensen. Nr. 18 er *Rukla*, et tilbygg til museet, tegnet av arkitekt Roar Tollnes og innviet i 1966, senere aktivitetshus for ungdom. Ved plassens nordvegg ligger en trebygning med et serveringssted.

Bekken Rukla renner rett vest for nr. 16 og 18. Hovedpersonen i Solstads roman Genanse og verdighet heter *Elias Rukla*.

## Referanser
Leopold Auer

**Leopold Auer** (1845–1930) var en ungarsk fiolinist, professor og dirigent. Auer var fast solist ved tsarens hoff og underviste ved konservatoriet i St. Petersburg. Flere av hans elever, blant andre Jascha Heifetz og Nathan Milstein ble verdensberømte. I årene 1915 til 1918 besøkte Auer Norge over lengre perioder, ga konserter og undervisning. Blant hans norske elever var Johan Halvorsen og Maja Bang Hohn.  

## Biografi
Auer ble født 7. juni 1845 i Veszprém i dagens Ungarn, som sønn av en husmaler. Den jødiske familien var ikke velstående, men faren ønsket at sønnen skulle utvikle sitt åpenbare musikalske talent. Han fikk undervisning av kjente pedagoger som Jakob Dont (1857–1858) og Georg Hellmesberger senior, senere også Joseph Joachim. Auer holdt sin første konserter som fjortenåring, og foretok konsertreiser til flere byer i Kroatia, Ungarn, Wien, Linz, Salzburg, München og Leipzig. I 1864 ble han konsertmester i Düsseldorf (1863–1865) deretter i Hamburg (1866–1868). Under et besøk i London spilte han trio med Arthur Rubinstein, som deretter anbefalte ham som fiolinlærer ved konservatoriet i St. Petersburg, der han overtok etter Henryk Wieniawski. Auer ble i stillingen, fra et tidspunkt som professor, i 50 år. Fra 1873 hadde han tittelen *solist ved tsarens hoff*. Han ble adlet i 1895.

Til Norge kom Auer første gang i 1915. Auer hadde vanligvis feriert i Loschwitz, fra 1921 en bydel i Dresden, men dette satte krigen en stopper for i 1915. Filolinisten Maja Bang (1877–1940), skaffet ham en leilighet på Voksenkollen i daværende Kristiania, som erstatning. Bang hadde selv oppsøkt Auer i St. Petersburg for å få undervisning. Auer gjentok langvarige besøk i Kristiania, hvert år til og med 1918. Han ga både konserter og fiolinundervisning.  

I et intervju i Aftenposten i 1916, fortalte Auer om sine elever som da fulgte ham til Norge, nemlig Toscha Seidel, Jascha Heifetz og Max Rosen. Under oppholdet besøkte de dronningen på Kongsgården på Bygdøy i Oslo. Han underviste en rekke andre musikere som ble verdensberømte, blant andre Nathan Milstein, Mischa Elman, Efrem Zimbalist og Cecilia Hansen. Av norske fiolinister var Johan Halvorsen og Maja Bang Hohn blant Auers elever.

Maja Bang utga med utgangspunkt i Auer flere fiolinmetodiske bøker som per 2014 fremdeles hadde betydning for fiolinundervisningen i Norge. 

I 1917 eller 1918 emigrerte Auer til USA og ble amerikansk statsborger i 1926. Han døde i Loschwitz.
Fil:Акласс.jpg|Leopold Auer og noen av hans elever.
Fil:SPb string quartet.jpg|St. Petersburg strykekvartett: Serge Korgueff (bratsj), Emmanuil Krüger (andreviolin), Aleksandr Verzhbilovich (cello), Leopold Auer (førsteviolin). Før 1898.


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Tanjuska ja 7 perkelettä

***Tanjuska ja 7 perkelettä*** er en finsk dokumentarfilm fra 1993 skrevet og regissert av Pirjo Honkasalo. Filmen følger en hviterussisik jente skal være besatt av djevelen og blir utsatt for djevelutdrivelse. Sammen med filmene *Mysterion* (1991) og *Atman* (1996) utgjør filmen Honkasalos dokumentar-trilogi om «det spirituelle og det barbariske».

Filmen vant en spesialpris under utdelingen av den finske Jussi-prisen i 1994. Under Amandaprisen 1993, som dette året var en felles nordisk utdeling, vant filmen klassen beste dokumentarfilm.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Prievidza

**Prievidza** (tysk: *Priwitz*, ungarsk: *Privigye*) er en by og kommune i regionen Trenčín i Slovakia. Med om lag  innbyggere er det den nest største byen i regionen, og den ellevte største i landet. I Slovakia er den kjent som «den grønne by».

Prievidza ligger ca. 280 meter over havet og dekker et område på 43,06 kvadratkilometer. Byen ligger svært nær den mindre, men mer kjente byen Bojnice, som den deler det offentlige transportsystemet med. Det øvre Nitra-bekkenet, som byen ligger i, er omgitt av fjellkjeder på alle kanter; i vest Strážovské vrchy, i nord Malá Fatra, i øst Žiar og i sør Vtáčnik.

## Historie
Byen ble nevnt første gang i 1113 som *Preuigan*. Den fikk status som fri riksstad i 1383. Fra 1500-tallet utviklet håndverkerlaugene seg i Prievidza. Mellom 1500-tallet og første del av 1600-tallet kontrollerte familien Thurzo byen. Tyrkerne kom til byen fra sør og brente den ned i 1599, sammen med andre byer i den øvre Nitradalen. Under Kuruc-opprøret i 1673 ble byen brent igjen, og deler av byarkivet ble ødelagt. I 1870 hadde Prievidza  innbyggere.

Fra slutten av 1800-tallet og begynnelse av 1900-tallet vokste byen etter at jernbanen kom. I andre verdenskrig ble byen en av basene til den slovakiske motstandsbevegelsen. Etter krigen vokste byen i takt med industrialiseringen fra  til rundt  innbyggere. Prievidza ble bosted for mange arbeidere som fant arbeid i nærliggende kullgruver, kraftstasjoner og den kjemiske fabrikken nær byen Nováky.

## Demografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sódóma Reykjavík

***Sódóma Reykjavík*** er en islandsk filmkomedie fra 1992 skrevet og regissert av Óskar Jónasson, og er Jónassons spillefilmregidebut. Filmen er en farse hvor handlingen følger Axel på jakt etter morens fjernkontroll i Reykjaviks underverden. Filmen ble vist som en del av Un certain regard-programmet under filmfestivalen i Cannes i 1993.

Under Amandaprisen 1993, som dette året var en felles nordisk utdeling, ble Óskar Jónasson nominert i klassen beste filmmanuskriptforfatter for filmen.

## Handling
Ettersom moren hans ønsker å se på TV, må den unge bilmekanikeren Axel, få tilbake fjernkontrollen hennes - som  ble tatt av søsteren Maja, ved et uhell. Men i løpet av letingen blir Axel snart involvert i en konflikt mellom brennevin-smugleren Moli og Aggi, en nattklubb-eier som ønsker å bli Islands første mafia-sjef.

## Skuespillere
* Björn Jörundur Friðbjörnsson – Axel
* Þórarinn Eyfjörð – Flosi
* Margrét Hugrún Gústavsdóttir – Mæja
* Helga Braga Jónsdóttir – Símastúlka
* Þóra Friðriksdóttir – Mamma
* Sigurjón Kjartansson – Orri
* Helgi Björnsson – Moli

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lamborghini Terzo Millennio

**Lamborghini Terzo Millennio** (italiensk for tredje årtusen) er en futuristisk elektrisk konseptbil fra den italienske bilprodusenten Lamborghini og utviklet i samarbeid med Massachusetts Institute of Technology (MIT). Det er det første produktet av et treårig partnerskap på £100.000.000 mellom de to institusjonene. Terzo Millennio ble avduket i november 2017 på EmTech-konferansen i Cambridge, Massachusetts, USA.

Terzo Millennio bruker superkondensator i stedet for batterier, på grunn av deres raskere lagring og utladning av energi. Disse superkondensatorene er laget for samtidig å fange og frigjøre energi for å gi bilen en økt ytelse, uten å være avhengig av kjemiske reaksjoner. Hvert hjul, hvor felger lyser oransje, inneholder en elektrisk motor, slik at dreiemomentet kan styres individuelt, noe som gjør bilens stabilitet like god som en moderne Formel 1-bil.

Det selvhelbredende karosseriet drives av sensorer som oppdager sprekker og bulker i paneler og karbonfiberkomposittmaterialet er i stand til å fikse dem automatisk.
Fil:Festival automobile international 2018 - Lamborghini Terzo Millennio - 013.jpg
Fil:Festival automobile international 2018 - Lamborghini Terzo Millennio - 014.jpg
Fil:Festival automobile international 2018 - Lamborghini Terzo Millennio - 003.jpg
Fil:Festival automobile international 2018 - Lamborghini Terzo Millennio - 011.jpg


## Referanser
Jobst Edmund von Brabeck

**Jobst Edmund von Brabeck** (født 11. november 1619 i Lethmathe i Sauerland, død 13. august 1702 i Hildesheim) var en tysk katolsk prekat, biskop av bispedømmet Hildesheim og apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.

## Biografi
Han ble utnevnt til biskop av Hildesheim og ble bispeviet i Hildesheimdomen den 3. juli 1589 av biskop Friedrich von Tietzen-Schlütter, og ble den 10. mai 1697 dessuten apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner, og forble dette frem til sin død  i 1713, og ble etterfulgt av Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld.
## Litteratur
* Adolf Bertram: ''Fürstbischof Jobst Edmund v. Brabeck'' (PDF; 10,7&nbsp;MB). I: *Geschichte des Bistums Hildesheim*, Band 3, Hildesheim/Leipzig 1925, S. 86–105
* Arno Herzig] *Brabeck, Jobst Edmund Freiherr von*. I: Heimatbund Märkischer Kreis (Hrsg.): *Markante Köpfe aus dem Märkischen Kreis. Lebensdaten bedeutender Persönlichkeiten aus Iserlohn; mit Stadtteilen Letmathe, Hennen und Sümmern*. Verlag Mönnig, Iserlohn 1997 ISBN 3-922885-89-6, S. 18f.

## Referanser
Friedrich von Tietzen-Schlütter

**Friedrich von Tietzen-Schlütter** (født i 1629 i Hannover, død 4. november 1696) var en tysk katolsk biskop, som blant annet ledet Det apostoliske vikariat i nord.

## Liv og virke
Friedrich von Tietzen-Schlütter ble presteviet i 1669. Den 12. desember 1677 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Hildesheim og til titulærbiskop av *Ioppe*, og i 1678 ble han bispeviet. Den 4. august 1687 ble han dessuten utnevnt til apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.

Det er ikke kjent hvem som bispeviet ham, og han ble selv ordinerende biskop ved i det minste to tilfeller og dermed utgangspunktet for en egen episkopalgenealogisk suksesjonslinje, som senere er blitt utslukket.
## Litteratur
* Johannes Metzler: *[https://archive.org/details/die-apostolischen-vikariate-des-nordens Die apostolischen Vikariate des Nordens: Ihre Entstehung, ihre Entwicklung und ihre Verwalter. Ein Beitrag zur Geschichte der nordischen Missionen].* Bonifacius, Paderborn 1919.
* Georges Hellinghausen: *Kampf um die Apostolischen Vikare des Nordens J. Th. Laurent und C. A. Lüpke. Der Hl. Stuhl und die protestantischen Staaten Norddeutschlands und Dänemark um 1840* (= Miscellanea historiae Pontificiae, Bd. 53). Editrice Pontificia Università Gregoriana, Rom 1987, ISBN 88-7652-568-8.
* Klaus Jockenhövel: *Rom – Brüssel – Gottorf. Ein Beitrag zur Geschichte der gegenreformatorischen Versuche in Nordeuropa 1622–1637*. Wachholtz, Neumünster 1989, ISBN 3-529-02193-8.
* Erwin Gatz (Hrsg.): *Die Bischöfe des Heiligen Römischen Reiches 1648 bis 1803. Ein biographisches Lexikon*. Duncker und Humblot, Berlin 1990, ISBN 3-428-06763-0.

## Referanser
Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld

**Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld** (født 12. juni 1640 i Köln, død 5. april 1713) var en tysk katolsk prelat i noen år tilhørende jesuittordenen, hjelpebiskop i bispedømmet Osnabrück, titulærbiskop av *Columbica* og, fra 13. oktober 1702 og til sin død dessuten apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.

Han ble etterfulgt som apostolisk vikar for Norden av Johann Hugo von Gärtz.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Juan Pardo de Tavera (1472–1545)
* Kardinal Antoine Perrenot de Granvellardi (1517–1586) *bispeviet 1542
* Biskop François Sonnius (Van de Velde) (1506–1676) *1562
* Erkebiskop Louis de Berlaymont (1542–1596) *1571
* Biskop Maximilien Morillon (1517–1586) *1583
* Biskop Pierre Simons (1538–1605) *1585
* Erkebiskop Matthias Van den Hove (Hovius) (1542–1620) *1596
* Erkebiskop Jacques Boonen (1573–1655) *1617
* Erkebiskop Gaspard Dubois (Van Den Bosch, Nemius) (1577–1567) *1635
* Biskop Marius Ambroise Capello (1597–1676) *1654
* Erkebiskop Alphonse de Berghes (1624–1689) *1671
* Erkebiskop Petrus Codde (1648-1710) *1689
* Erkebiskop Humbertus Guilielmus de Precipiano (1627-1711) *1683
* Erkebiskop Gianantonio Davia (1660-1740) *1690
* Biskop *Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld* (1640-1712) *1689

## Litteratur
* Heinrich Börsting, Alois Schröer (Bearb.): *Handbuch des Bistums Münster*, Verlag Regensberg, Münster, ²1946, Erster Band: Geschichte, S. 124.
* Heinrich Börsting: *Geschichte des Bistums Münster.* Im Auftrage des Deutschen Instituts für wissenschaftliche Pädagogik Münster, Deutscher Heimat-Verlag, Bielefeld, 1951, S. 184.
* Michael F. Feldkamp: *Die Ernennung der Osnabrücker Weihbischöfe und Generalvikare in der Zeit der »successio alternativa« nach römischen Quellen*, in: Römische Quartalschrift für christliche Altertumskunde und Kirchengeschichte 81 (1986), S. 229–247.
* Michael F. Feldkamp: *Bronckhorst-Gronsfeld, Otto Wilhelm Reichsgraf von*, in: *Die Bischöfe des Hl. Römischen Reiches 1648 bis 1803. Ein biographisches Lexikon.* Hrsg. von Erwin Gatz unter Mitwirkung von Stephan M. Janker,  Duncker und Humblot, Berlin 1990. ISBN 3-428-06763-0. S. 49f.
* Alois Schröer: *Die Bischöfe von Münster.* In: *Das Bistum Münster*, hrsg. v. Werner Thissen, Regensberg, Münster, 1993, ISBN 3-7923-0646-8, Bd. 1, S. 3.

## Referanser
JTBC

**JTBC** (**Joongang Tongyang Broadcasting Company**) er en sydkoreansk kabel-tv-kanal grunnlagt i 2011.

## Eksterne lenker
*
Giuseppe Capecelatro

**Giuseppe Capecelatro** (født 25. september 1744 i Napoli, død 2. november 1836 samme sted) var en italiensk prelat, biskop av Taranto (1778-1817) og statsmann. 
## Biografi
Capecelatro ble ved 32 års alder biskop av Taranto. Han trådte imidlertid snart i opposisjon mot pavemaktens verldslige politikk og ytret seg i skrift såvel mod denne som imot prestenes sølibatsplikt. 

I 1798 sluttet Capecelatro seg til den nyopprettede parthenopeiske republikk, ble fengslet ved reaksjonens seier i 1799, men ble snart sluppet fri som følge av en folkelig bevegelse. Kan korresponderte med en rekke av tidens intellektuelle, som Goethe, Herder, madame de Staël, Lamartine, Alexander von Humboldt og Walter Scott. 

Under Joseph Bonaparte og Joachim Murat var han innenriksminister, men etter den bourbonske restaurasjon trakk han seg tillbake fra offentlige verv for å utelukkende vie seg til studier og forfatterskap.
## Verker
* *Éloge de Frédéric II, roi de Prusse*, 1832
* *Al clero e al popolo della diocesi tarantina*

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna den yngre (1724-1793) *1762
* Kardinal Innocenzo Conti (1731-1785) *1769
* Erkebiskop *Giuseppe Capecelatro* (1724-1793) *1762

## Referanser

## Litteratur
*Benedetto Croce, *L'Arcivescovo di Taranto*, in *[[Uomini e cose della vecchia Italia]]*, s. II, Bari, Laterza, 1927, pp.&nbsp;158–181.
*G. Quattromani, *Monsignor Capecelatro*, in *[[Omnibus (1833)|Omnibus pittoresco]]*, n. 9, 17 maggio 1838, pp.&nbsp;65–67.
* Francesco Castelli, *Capecelatro inquisito. Storia di un processo (1789-1789)*, in *Fides et Ratio*, VII/1 (2014), 87-106.
* Antonio Tagliente, *L'Accademia del Capecelatro*, Taranto, Scorpione Editrice, 2015.
* Pietro Stella, *Giuseppe Capecelatro*, i Dizionario Biografico degli Italiani, vol. 18, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1975
*
Chiesa in Valmalenco

**Chiesa in Valmalenco** er en italiensk by (comune) som ligger i Provinsen Sondrio.

Den har  innbyggere (2018) og dekker et areal på 107,6&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Piancavallo

**Piancavallo** er et italiensk vintersportssted. Stedet er en frazione til kommunen Aviano.

Det bor 43 innbyggere på stedet som ligger 1280 meter over havet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Breuil-Cervinia

**Breuil-Cervinia** er et italiensk vintersportssted som ligger i Valtournenche.

Tidligere lå det en bob- og akebakke på stedet, og stedet var vertskap for flere verdensmesterskap i bobsleigh på 1970- og 1980-tallet. Stedet har også arrangert verdenscupen i snøbrett.

## Sport

* 14. etappe av Giro d’Italia 2012
* 20. etappe av Giro d’Italia 2018
* EM i bobsleigh 1969
* EM i bobsleigh 1973
* EM i bobsleigh 1987
* EM i bobsleigh 1991
* VM i bobsleigh 1971
* VM i bobsleigh 1975
* VM i bobsleigh og skeleton 1985

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cansiglio

**Cansiglio** er et italiensk platå som ligger i provinsene Belluno, Treviso og Pordenone.

Verdenscupen i orientering har blant annet brukt området som lokasjon. 

## Eksterne lenker
*
Liste over norske TV-programmer som har gått 25 år eller mer

Dette er en liste over norske TV-programmer som har gått i minst 25 år på norsk TV. Herunder også flernasjonale produksjoner. Listen innbefatter program som har hatt originalsendinger sammenhengende i minst 25 år, eller som har hatt originalsendinger i minst 25 år tilsammen.

Dette er en liste som kanskje ikke er oppdatert.

## Referanser
Nyctoporini

**Nyctoporini** er en gruppe av skyggebiller som lever i huler.

## Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange, matt brunsvarte skyggebiller. Kroppen har svært kraftig punktering og mikroskulptur og virker ru og ruglete. Antennene er forholdsvis korte. Hodet er rundet med små fasettøyne som sitter langt bak på hodet. Pronotum er rundet, dekkvingene avlange, litt rundede, med grove, opphøyde lengderibber.

## Levevis
Artene lever under barkem på råtnende trestammer. De er soppetere.

## Utbredelse
Gruppen er bare kjent fra det vestlige Nord-Amerika, mest fra California.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[Pimeliinae]]** 
******* Stammen **Nyctoporini** Lacordaire, 1859
******** Slekten *[[Nyctoporis]]* Eschscholtz, 1831
********* *[[Nyctoporis aequicollis]]* Eschscholtz, 1831
********* *[[Nyctoporis carinata]]* LeConte 1851
********* *[[Nyctoporis cristata]]* Eschscholtz, 1831
********* *[[Nyctoporis sponsa]]* Casey, 1907
********* *[[Nyctoporis vandykei]]* Blaisdell, 1931

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Zophosini

**Zophosini** er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

## Utseende
Middelsstore, ovale, svært harde, ofte svarte skyggebiller, kan også være kledt med lysgrå bestøving. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Beina er forholdsvis lange og tynne.

## Levevis
Artene lever i ørken og halvørken. I alle fall noen av artene er dagaktive. De er raske løpere.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i tørre områder i det sørliga Afrika, også i Middelhavsområdet og på Kanariøyene.

## Systematisk inndeling

Noen ganger blir alle artene plassert i slekten *Zophosis*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[Pimeliinae]]** 
******* Stammen **Zophosini** Solier, 1834
******** Slekten *[[Anisosis]]* Deyrolle, 1867
******** Slekten *[[Calosis]]* Deyrolle, 1867
******** Slekten *[[Gyrosis]]* Gebien, 1920
******** Slekten *[[Microsis]]* Koch, 1958
******** Slekten *[[Occidentophosis]]* Penrith, 1977
******** Slekten *[[Onychosis (bille)|Onychosis]]* Deyrolle, 1867 - én art
******** Slekten *[[Zophosis]]* Latreille, 1807 - 5 arter

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Phrynocarenini

**Phrynocarenini** er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.

## Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), nokså gjerne brede og høyt hvelvede, svært harde, mattsvarte skyggebiller. Hodet er bredt firkantet med små fasettøyne. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Pronotum er rundet, bredere enn langt, mer markerte forhjørner. Dekkvingene er høyt hvelvede uten punktstriper.

## Levevis
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Chile, Patagonia).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[Pimeliinae]]** 
******* Stammen Phrynocarenini Gebien, 1928
******** Slekten *[[Phrynocarenum]]* Gebien, 1928 
********* *[[Phrynocarenum bruchianum]]* Gebien, 1928
********* *[[Phrynocarenum strangulatum]]* (Fairmaire, 1903)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Franz Josef von Gondola

**Franz Josef von Gondola** (født 16. desember 1711 i Wien, død 5. mars 1774 samme sted) var en tysk katolsk prelat tilhørende benediktinberordenen, Han var hjelpebiskop av Paderborn og apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.

Utnevnelsen til apostolisk vikar for Norden skjedde i 1761, og han innehadde denne oppgaven til sin død, og ble etterfulgt av Fredrik Vilhelm von Westphalen.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675 
* Erkebiskop Clemens August av Bayern (1700-1761) *1727
* Biskop *Franz Josef von Gondola* (1711-1774) *1752

## Referanser
Veysonnaz

**Veysonnaz** er en sveitsisk kommune som ligger i Valais.

Den har  og dekker et areal på 1,1&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Silvaplana

**Silvaplana** er en sveitsisk by som ligger i kantonen Graubünden.

Den har  og dekker et areal på 44,77&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Leptodini

**Leptodini** er en gruppe av biller som lever i huler.

## Utseende
Middelsstore, slanke, brunlige skyggebiller. Hodet er nokså stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er ovalt, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er rundede, ovale til litt pæreformede, fint punktert med noen opphøyde lengderibber. Beina er middels lange med sterkt kølleformede lår og tynne legger.

## Levevis
Artene lever i huler.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sentral-Asia inkludert Nord-India og det vestlige Kina.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien **[[Pimeliinae]]** 
******* Stammen Leptodini Lacordaire, 1859
******** Slekten *[[Leptodes]]* Solier, 1838
********* Underslekten *Leptodes* (i snever forstand) - 11 arter
********* Underslekten *Leptodopsis* Haag-Rutenberg, 1879 - 23 arter
********* Underslekten *Mesoleptodes* Medvedev & Iljina, 2007 - 11 arter
********* Underslekten *Paraleptodes* Medvedev, 1967 - 5 arter
********* Underslekten *Proleptodes* Medvedev, 1967 - 2 arter
******** Slekten *[[Tapenopsis]]* Solier, 1843 - bare én art:
********* *[[Tapenopsis costata]]* Solier, 1843

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilde av ''Leptodes suwurowi''
*
Erik Gnupsson

**Erik Gnupsson** eller **Eiríkr Gnúpsson**, også kjent som (latin) *Henricus* (1000-, 1100-tall født på Island var en islandsk katolsk prelat som senere ble utnevnt til biskop av Grønland, med sete i Garðar.

Han anses som den amerikanske verdensdels første biskop, utnevnt av pave Paschalis II, 400 år innen Kristoffer Columbus' første reise over Atlanterhavet. Gnupsson var gitt ansvar for provinsen Grønland og Vinland. Den islandske annalen Annalis Regii forteller at i 1121 dro biskop Erik Gnupsson fra Grønland for å lete etter Vinland. Det kan ikke fastslås fra annalene hvorvidt formålet var å finne en eksisterende norsk/norrøn koloni i Vinland.

## Litteratur
* ''Eric, bishop of Garda. First American Bishop'', i Richard H. Clarke, *Lives of the deceased bishops of the Catholic Church in the United States*, Vol. I, New York 1872, pp. 13-20
## Se også
*Leif Eriksson

## Referanser
Arosa

**Arosa** er en sveitsisk by og kommune som ligger i Region Plessur i Graubünden.

Den har  innbyggere (2017) og dekker et areal på 154,79&nbsp;km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johann Friedrich Adolf von Hörde zu Schönholthausen

**Johann Friedrich Adolf von Hörde zu Schönholthausen** (født 5. desember 1688 i Schönholthausen i Sauerland, død 3. august 1761, var en tysk katolsk prelat og biskop.

Han ble den 15. desember 1722 utnevnt til apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner og til titulærbiskop av *Flavias*; dessuten ble han den 15. mars 1723 utnevnt til hjelpebiskop i Osnabrück. Han ble bispevieet den 29. juni 1723.

Han døde i 1761, og ble etterfulgt av Franz Josef von Gondola som ansvarlig for de nordiske misjoner.

## Litteratur
* Wilhelm Kohl: Die Bistümer der Kirchenprovinz Köln. Das Bistum Münster 7,4: Die Diözese. Berlin, 2004 ISBN 978-3-11-018010-7 (Germania Sacra NF 37,4) S.&nbsp;79.
* Franz Xaver Schrader: Nachrichten über den Osnabrücker Weihbischof Johann Adolf von Hörde. In: Westfälische Zeitschrift. Band 53, Münster 1895, S. 109–133
* Johann Friedrich Adolf von Hörde. In: Volker Kennemann (Red.): Schönholthausen. Ein altes Pfarrdorf im kurkölnischen Sauerland. Schönholthausen 1990, S. 480–482
* Michael F. Feldkamp: Die Ernennung der Osnabrücker Weihbischöfe und Generalvikare in der Zeit der »successio alternativa« nach römischen Quellen, in: Römische Quartalschrift für christliche Altertumskunde und Kirchengeschichte 81 (1986), S. 229–247.
* Michael F. Feldkamp: Hörde zu Schönholthausen, Johann Friedrich Adolf Freiherr von, in: Die Bischöfe des Hl. Römischen Reiches 1648 bis 1803. Ein biographisches Lexikon. Hrsg. von Erwin Gatz unter Mitwirkung von Stephan M. Janker,  Duncker und Humblot, Berlin 1990. ISBN 3-428-06763-0. S. 188.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Giulio Piazza (1663-1726) *1697
* Biskop Johannes Werner von Veyder (1657-1723) *1703
* Biskop *Johann Friedrich Adolf von Hörde zu Schönholthausen*

## Referanser
Megève

**Megève** er en fransk kommune som ligger i departementet Haute-Savoie.

Den har  innbyggere (2018) og dekker et areal på 44,11 km².

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Megève***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Melchsee-Frutt

**Melchsee-Frutt** er en sveitsisk landsby og skisted som ligger i Kerns.

Stedet var vertskap for VM i telemarkskjøring 2021.

## Eksterne lenker
*
Gukesh D

**Dommaraju Gukesh** (født 2006), kjent som **Gukesh D**, er en indisk sjakkspiller, som ble stormester i mars 2019 – den nest yngste i historien etter Sergej Karjakin.

Gukesh ble født i Chennai og ble internasjonal mester i sjakk som 11-åring.  15. januar 2019 ble han stormester bare 12 år, 7 måneder og 17 dager gammel.  I oktober 2022 slo han Magnus Carlsen, og var da den yngste som hadde vunnet over Carlsen etter han ble verdensmester. 

Med andreplass i "2023 FIDE Circuit" bak Fabiano Caruana, ble han kvalifisert til Kandidatturneringen 2024 ettersom Caruana allerede var kvalifisert.

I Toronto i april 2024, i en svært jevn turnering, vant Gukesh kandidatturneringen og ble med det den yngste spilleren noen sinne til å få spille om verdensmestertittelen. 

Gukesh ble 12. desember 2024 verdensmester i sjakk, som den yngste gjennom tidene, da han slo sin motstander Ding Liren fra Kina med 7,5 mot 6,5 poeng. Gukesh vant siste kamp etter en tårn-tabbe fra Liren. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*