open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Thomas Stange

**Thomas Wegner Stange** (1905–1970) var en norsk gårdbruker, organist og politiker (V). Han var den første ordføreren i Karmøy kommune.

## Bakgrunn og karriere
Stange ble født 16. juli 1905 på Torvastad på Karmøy. Han var sønn av gårdbruker og banksjef Jon Bendik Wegner Stange (1873–1947) og Laura Kristine Rasmusdatter Ryan (1871–1967). Han utdannet seg ved realskole og landbruksskole, og drev gård på Kyrkjevegen 26.

Fra 1934 til sin død i 1970 virket han som organist i Torvastad kirke.

## Politisk virke
Stange hadde en omfattende karriere i lokalpolitikken. Han var medlem av kommunestyret i Torvastad i fire perioder mellom 1945 og 1959, og ordfører i kommunen fra 1959 til 1964. Etter kommunesammenslåinger ble han den første ordføreren i den nye Karmøy kommune fra 1965 til 1969. Han forble kommunestyrerepresentant frem til sin død.

Han var også vararepresentant til Stortinget for Rogaland (Venstre) i perioden 1954–1957. På fylkesnivå var han medlem av Rogaland fylkesting fra 1965 til 1970.

## Verv
Stange hadde en rekke offentlige verv, blant annet som:

* Formann i Klagenemnd for Trygdekassa i Torvastad (1933–1942)
* Varaformann i Edruskapsnemnda (1939–1944)
* Formann i Fattigstyret (1942–1945)
* Medlem av diverse kommunale utvalg, som revisjonsnemnda, tomteutvalget og generalplanutvalget

Han var fylkessekretær i Rogaland Venstre (1948–1956), medlem av Tempelridderordenen i Haugesund (1959–1970), og hadde administrative verv som styremedlem i *[[Haugesunds Avis]]* (1953–1970) og fylkesinspektør for Livstrygdelaget Andvake (1957–1959).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sara Bache-Wiig

**Sara Bache-Wiig** (1894–1971) var en norskfødt amerikansk mykolog og professor i botanikk.

## Liv og virke
Bache-Wiig ble født på Bøn i Eidsvoll. Hennes far var Carl Bache-Wiig, papiringeniør fra Østlandet, bror av Hartvig Bache-Wiig og onkel til Jens Bache-Wiig. Hennes mor Bertha, født Myhre, kom fra Stavanger. Familien flyttet til USA da hun var 9 år gammel, de slo seg ned i Glen Falls og bodde lenge i Portland (Maine).

Bache-Wiig gikk tre år på skole i Glen Falls, og deretter i Portland (Maine), Berlin (New Hampshire), og senere i Natick (Massachusetts). I 1914 begynte hun på Smith College, en høgskole for kvinner i Northampton i Massachusetts. Hun hadde engelsk som hovedfag men studerte også filosofi og botanikk og tok universitetseksamen i 1918, summa cum laude. Videre studerte hun promologi (fruktavl) og patologi (plantesykdommer) ved Cornell University med fullført Master of Science i 1919.

På spørsmålet om hvorfor hun valgte å gå fra engelsk og filosofi til botanikk svarte Bache-Wiig: «Jeg har alltid vært interessert i botanikk og som De kanskje har hørt så hadde Smith College en hjelpe-avdeling i Europa under krigen, så jeg håpet å kunne komme inn i landbruksgjenreisningsarbeide. Men en måned efter at mitt kursus begynte var krigen slutt.»

Etter Cornell returnerte hun til Smith College der hun gikk gradene i botanikkavdelingen, først som assistent, og etter hvert som adjunkt, førsteamanuensis og til slutt professor i 1934. Hun var botanikkavdelingens formann fra 1934 til 1937. Flere ganger i denne perioden hadde hun permisjon for å studere videre, hun dro blant annet til Paris der hun fra 1923 til 1925 studerte botanikk ved Sorbonne Université, under professor Pierre Augustin Dangeard, samt en sommer ved Laboratoire de Pathologie Végétale. Ved Cornell University studerte hun i perioden 1930 til 1932 og i noen sommerferier, blant annet under professor Harry Morton Fitzpatrick. Det var ved Cornell hun i 1939 tok doktorgrad i mykologi etter å ha skrevet en avhandling om en snyltesopp på ørnebregnen. Bache-Wiig var en av få forskere som hadde behandlet dette temaet, da hennes doktorgradsavhandling «Contributions to the Life History of a System Fungous Parasite, *Cryptomycina Pteridis»* ble trykket i det anerkjente tidsskriftet *[[Mycologia]]* i 1939, bidro dette til økt forståelse for emnet. Andre publikasjoner hun fikk publisert i *Mycologia* var blant annet «Further Notes on *Cryptomycina Pteridis»* (1952) og «The Fungistatic Barrier Effect of "S-Coated" Cotton Used as Vial Plugs» (1954).

Bache-Wiig var medlem av Phi Beta Kappa og Sigma Xi, og av de vitenskapelige foreningene Botanical Society of America, Mycological Society of America, American Association of University Professors, American Society of Plant Taxonomists og The American Association for the Advancement of Science.

## Referanser


## Eksterne lenker
Afrikamesterskapet i friidrett 2024 – 200 meter menn

**200 meter for menn** ved Afrikamesterskapet i friidrett 2024 ble arrangert 25. og 26. juni 2024 i Douala, Kamerun.

## Resultater
### Forsøksheat
Fant sted 25. juni.

Kvalifisering: De 2 første i hvert heat (Q) og de 6 raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til semifinalene.

Vind:Heat 1: -0,1&nbsp;m/s, Heat 2: -0,5&nbsp;m/s, Heat 3: -0,2&nbsp;m/s, Heat 4: 0,0&nbsp;m/s, Heat 5: -0,6&nbsp;m/s, Heat 6: -0,1&nbsp;m/s, Heat 7: +0,1&nbsp;m/s, Heat 8: +0,2&nbsp;m/s, Heat 9: +0,6&nbsp;m/s

### Semifinaler
Fant sted 25. juni.

Kvalifisering: De 2 første i hver semifinale (Q) og de 2 raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.

Vind:Heat 1: -0,4&nbsp;m/s, Heat 2: -1,1&nbsp;m/s, Heat 3: -0,4&nbsp;m/s

### Finale
Fant sted 26. juni.

Vind: +0,1&nbsp;m/s

## Referanser
Sigurd Solhaug Nielsen

**Sigurd Solhaug Nielsen** (født 7. oktober 1978) er en norsk geograf og forsker. Han er ansatt ved Glomdalsmuseet og Anno museum, og arbeider med museers rolle i samtiden, inkludering og global bevissthet. Nielsen har doktorgrad i geografi fra 2019, Geografisk institutt, NTNU.

## Bibliografi (utvalg)
* Nielsen, S.S. & Skrefsrud, T.-A. (2023): *Folkemuseene i mangfoldige samfunn – publikums erfaringer av forskjellighet og tilhørighet*. Oplandske Bokforlag.https://doi.org/10.60725/x4dh-r403
* Nielsen, S.S., Setten, G. & Klein, J. (2020). Producing global awareness? An analysis of Norwegian pupils’ negotiations of images in a museum exhibition. *Norsk Geografisk Tidsskrift–Norwegian Journal of Geography* 74 (2), 1–13  
* Nielsen, S.S. & Aitken S.C. (2019). Affect and emotion with A World at Stake. *GeoHumanities* 5 (1), 103–123.https://doi.org/10.1080/2373566X.2019.1575760
* Nielsen, S.S. (2016). Stimulating curiosity for global poverty and inequality - An explorative study of students’ experiences with the exhibition A World at Stake. *Nordisk Museologi* 2, 41–59.   http://dx.doi.org/10.5617/nm.4410
* Nielsen, S.S. (2019): *Developing global awareness among young students: A study of students’ experiences with the museum exhibition “A World at Stake”*. Ph.d-avhandling, NTNU. http://hdl.handle.net/11250/2588438

## Referanser


## Kilder
* Anno Museum – forskningsprofil
Thomas Kaboré

**Thomas Kaboré** (født 23. september 1943 i Ouagadougou i Fransk Vestafrika) er en emeritert burkinsk katolsk biskop av Kaya i Burkina Faso.
## Liv og virke
### Prest
Thomas Kaboré mottok prestevielsens sakrament den 29. juni 1970.
### Biskop av Kaya
Den 19. april 1999 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av Kaya. Erkebiskopen av Ouagadougou, Jean-Marie Untaani Compaoré, ordinerte ham til biskop den 10. juli samme år; medkonsekrerende var biskopen av Ouahigouya, Philippe Ouédraogo, og biskopen av Nîmes, Jean Cadilhac.

Pave Frans innvilget hans aldersbetingede avskjedssøknad den 7. desember 2018.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
* Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
* Kardinal Giovanni Tacci Porcelli (1840-1895) *1876
*Pave Johannes XXIII (1881-1963) *1924
*Kardinal Paul Zoungrana (1917-2000) *1960
*Erkebiskop Jean-Marie Untaani Compaoré (1933-2024) *1973
* Biskop *Thomas Kaboré* (1943- ) *1999

## Referanser
Miguelina

**Miguelina** er et spansk kvinnenavn som betyr «hvem er som Gud?». Navnet brukes mest i Latin-Amerika.

## Etymologi
*Miguelina* er en feminin diminutivform av *[[Miguel]]*, den spanske varianten av det hebraiske navnet *[[Michael]]* (מִיכָאֵל), som betyr «hvem er som Gud?».

## Utbredelse
*Miguelina* er et vanlig navn i Den dominikanske republikk, og er ellers brukt i flere andre land i Sør- og Mellom-Amerika.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Miguelina Acosta Cárdenas (1887–1933), peruansk kvinnerettighetsforkjemper
* Miguelina Cobián (1941–2019), cubansk friidrettsutøver
* Miguelina Hernández (født 1998), dominikansk bokser

## Referanser


## Eksterne lenker
Fidelia

**Fidelia** er et spansk og engelsk kvinnenavn som betyr «trofast». Navnet er vanlig i Øst-Timor, men er relativt sjeldent i andre land. En navnebærer er den amerikanske maleren Fidelia Bridges (1834–1923).

## Etymologi
*Fidelia* er en feminin form av *[[Fidel (navn)|Fidel]]*, som stammer fra det latinske *fidelis*, som betyr «trofast» eller «lojal».
Historisk bruk: 

## Utbredelse
Navnet ble brukt som et dydsnavn blant puritanere, særlig på 1600- og 1700-tallet, og fikk litterær betydning gjennom karakteren Fidelia i Edmund Spensers *The Faerie Queene* fra 1590, hvor hun er søsteren til Speranza (håp).

*Fidelia* er i dag et vanlig navn i Øst-Timor, og er ellers brukt i flere andre land med latinske språk.

|}

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Fidelia Fisk (1816–1864), amerikansk misjonær og lærer
* Fidelia Heard (1822–1895), amerikansk forsker i Antarktis
* Fidelia Fielding (1827–1908), amerikansk urfolk som var siste kjente taler av det tradisjonelle Mohegan-språket
* L. Fidelia Woolley Gillette (1827–1905), amerikansk prest
* Fidelia Bridges (1834–1923), amerikansk kunstner
* Fidelia Jewett (1851–1933), amerikansk pedagog
* Fidelia Brindis Camacho (1889–1972), meksikansk lærer, journalist, suffragist og politiker
* Ana Fidelia Quirot (født 1963), cubansk friidrettsutøver og OL-medaljevinner
* Fidelia Njeze (født 1964), nigeriansk diplomat og tidligere minister

## Referanser


## Eksterne lenker
Josef Weigl

**Josef Weigl** (1913–1985) var en tysk katolsk biskop av Bokungu-Ikela i Zaire.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Josef Weigl gikk på privatgymnasiet drevet av Jesu Hjerte-misjonærene i Liefering/Salzburg, og studerte deretter ved Universitetet i Innsbruck. I 1930 sluttet han seg til Jesu Hjerte-misjonærene og avla sine løfter i 1931. 
### Prest
Han ble ordinert til prest den 11. juli 1937. Dette ble etterfulgt av 15 år med misjonsarbeid i Ny-Guinea. Under andre verdenskrig ble han internert av japanerne i to år.

I 1955 sendte hans ordenes ham som misjonær til den belgiske kolonien Kongo.

### Biskop av Bokungu
Pave Johannes XXIII utnevnte ham til biskop av Bokungu i Kongo den 11. september 1961. Erkebiskopen av Coquilhatville, Hilaire Marie Vermeiren M.S.C., ordinerte ham til biskop i katedralen i Regensburg i Bayern den 12. november samme år. Medordinerende var Josef Hiltl, hjelpebiskop i Regensburg, og Johannes Neuhäusler, hjelpebiskop i München og Freising. 

I 1982 trakk han seg av helsemessige årsaker.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
* Kardinal Jozef-Ernest van Roey (1874-1961) *1926
* Biskop Honoré-Joseph Coppieters (1874-1947) *1927
* Biskop Edouard van Goethem M.S.C. (1873-1949) *1933
* Erkebiskop  Hilaire Marie Vermeiren (1889-1967) *1947
* Biskop *Josef Weigl* (1913-1985) *1961

## Referanser
Hilaire Marie Vermeiren

**Hilaire Marie Vermeiren** (1889–1967) var en belgisk ordensgeistlig  og katolsk erkebiskop av Coquilhatville i Belgisk Kongo.
## Liv og virke
### Prest
Hilaire Marie Vermeiren sluttet seg til Jesu Hjerte-misjonærene og ble presteviet den 15. august 1912.
### Titulærbiskop, apostolisk vikar i Coquilhatville
Den 10. april 1947 utnevnte pave Pius XII ham til titulærbiskop av Gibba og apostolisk vikar av Coquilhatville i Belgisk Kongo. Den emeriterte apostoliske vikar av Coquilhatville, Edouard van Goethem, ordinertet ham til biskop den 25. juli samme år. Medkonsekratorer var Joannes Walter Panis, emeritert apostolik vikar av Manado i Nederlandsk Ostindien/Indonesia, og Robert Constant Lagae, apostolisk vikar av Niangara.

### Erkebiskop av Coquilhatville
Hilaire Marie Vermeiren ble den første erkebiskopen av Coquilhatville den 10. november 1959, etter at det apostoliske vikariat Coquilhatville ble elevert til erkebispedømme. 

Den 8. april 1963 innvilget pave Paul VI Vermeirens fratreden, og utnevnte ham til titulærerkebiskop av *Pedachtoë*.

Erkebiskop Vermeiren deltok i alle fire sesjoner i Det andre Vatikankonsil.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
* Kardinal Jozef-Ernest van Roey (1874-1961) *1926
* Biskop Honoré-Joseph Coppieters (1874-1947) *1927
* Biskop Edouard van Goethem M.S.C. (1873-1949) *1933
* Erkebiskop  *Hilaire Marie Vermeiren* (1889-1967) *1947

## Referanser
Joseph Kelanthara

**Joseph Kelanthara** (født 19. januar 1918 i Panangad i Britisk India; død 19. oktober 1986) var katolsk erkebiskop av Verapoly i Kerala i India.
## Liv og virke
### Prest
Joseph Kelanthara ble presteviet den 18. mars 1949.
### Erkebiskop av Verapoly
Den 16. januar 1971 utnevnte pave Paul VI ham til erkebiskop av Verapoly. Duraisamy Simon Lourdusamy ved Kongregasjonen for folkenes evangelisering ordinerte ham til biskop den  4. april samme år; de medkonsekrerende var biskopen av Quilon, Jérôme Fernandez, og biskop emeritus av Vijayapuram, John Ambrose Abasolo y Lecue O.C.D.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
* Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
* Kardinal Giambattista Spada (1597-1675) *1643
* Kardinal Carlo Pio di Savoia (1622-1689) *1655
* Erkebiskop Jaime de Palafox y Cardona (1642-1701) *1677
* Kardinal Luis Manuel Fernández de Portocarrero-Bocanegra y Moscoso-Osorio (1635-1709) *1678
* Patriark Pedro Portocarrero y Guzmán (1640-1705) *1691
* Biskop Silvestre García Escalona (1647-1729) *1702
* Biskop Julián Domínguez y Toledo (1680-1743) *1728
* Biskop Pedro Manuel Dávila y Cárdenas (1678-1742) *1731
* Biskop Domingo Pantaleón Álvarez de Abreu (1683-1753) *1738
* Erkebiskop Manuel José Rubio y Salinas (1703-1765) *1749
* Biskop Manuel de Matos (1701-1767) *1754
* Biskop Juan de La Fuente Yepes (1702-1757) *1755
* Biskop Pierre Brigot (1713-1791) *1757
* Biskop Luigi Pianazzi (1743-1802) *1785
* Biskop Antonio Ramazzini (1760-1840) *1795
* Biskop Paolo Antonio Roviglia (1752-1816) *1808
* Biskop Louis-Charles-Auguste Hébert (1763-1836) *1811
* Biskop Clément Bonnand (1796-1861) *1833
* Biskop Etienne-Louis Charbonnaux (1806-1873) *1845
* Biskop François-Jean-Marie Laouënan (1822-1892 *1868
* Erkebiskop Joseph-Adolphe Gandy (1839-1909) *1883
* Biskop Hugues-Madelain Bottero (1837-1913) *1899
* Erkebiskop Elie-Jean-Joseph Morel (1862-1948) *1909
* Erkebiskop Auguste-Siméon Colas (1876-1968) *1930
* Erkebiskop Ambrose Rayappan (1901-1999) *1953
* Kardinal Duraisamy Simon Lourdusamy (1924-2014) *1962
* Erkebiskop *Joseph Kelanthara* (1918-1986) *1971

## Referanser
Erich Kräutler

**Erich Kräutler** (opprinnelig **Erich Kräutler**, 1906–1985) var en østerriksk katolsk ordensgeistlig og misjonsbiskop i Brasil.
## Liv og virke
### Prest
Erich Kräutler sluttet seg til Ordenen av Misjonærene av det Dyrebare Blod og ble ordinert til prest den 10. juli 1932.

### Titulærbiskop, prelat av prelaturet Xingu
Etter mange års tjeneste som misjonær i den brasilianske amasoniske utskog ble Kräutler utnevnt til prelat av Xingu i  Brasil, som etterfølger etter sin medbroder biskop Clemente Geiger. Han ble ordinert til titulærbiskop av *Cissa* i 1971. Hovedkonsekrator var biskop Bruno Wechner av Feldkirch; medkonsekrerende var Jakob Weinbacher, hjelpebiskop i Wien, og Joseph Mary Marling av Kansas City i Missouri i USA. 

Hans nevø Erwin Kräutler fortsatte hans arbeid i Brasil som hans etterfølger i embetet som prelat og biskop fra 1981 og utover.

Erich Kräutler døde den 29. desember 1985 på sanatoriet til *Søstrene av Det Hellige Kors* i Rum i Tyrol.

## Verker
* *Blut an den Steinen. Ein Missionar im Urwald von Brasilien.* Tyrolia Verlag, Innsbruck 1972, Neuaufl. 1995, ISBN 3-7022-1976-5.
* *Menschen am Xingu. Eine dokumentarische Autobiographie.* Böhlau, Wien – Köln – Weimar 1997, ISBN 3-205-98763-2.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
* Biskop Josef Altenweisel (1851–1912) *1904
* Biskop Franz Egger (1836–1918) *1908
* Erkebiskop Sigismund Waitz (1864–1941) *1913
* Biskop Paulus Rusch (1903–1986) *1938
* Biskop Bruno Wechner (1908-1999) *1955
* Biskop *Erich Kräutler* (1906–1985) *1971

## Referanser
Joseph Kalathiparambil

**Joseph Kalathiparambil** (født 1952) er en indisk katolsk erkebiskop av Verapoly.
## Liv og virke
### Prest
Erkebiskop Joseph Kelanthara ordinerte ham til prest for erkebispedømmet Verapoly den 13. mars 1978.
### Biskop av Calicut
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Calicut den 19. april 2002. Erkebiskopen av Verapoly, Daniel Acharuparambil ordinerte ham til biskop den 19. mai samme år; de medkonsekrerende var Maxwell Valentine Noronha, tidligere biskop av Calicut, Varghese Chakkalakal, biskop av Kannur.
### Den romerske kurie
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til sekretær for Det pavelige råd for pastoral omsorg for migranter og omreisende folk den 22. februar 2011. I denne egenskapen ble han utnevnt til medlem av Kongregasjonen for folkenes evangelisering den 5. mars 2012.

Den 21. mars 2015 feiret biskop Joseph Kalathiparambil messe ombord på cruiseskipet «Costa Fascinosa» etter at fem passasjerer fra fartøyet var blitt drept i det islamistiske terrorangrepet mor Bardo-museet. i Tunis

### Erkebiskop av Verapoly
Den 31. oktober 2016 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Verapoly. Innsettelsen hans der fant sted den 18. desember samme år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Kardinal Jozef Tomko (1924-2022) *1979
* Erkebiskop Daniel Acharuparambil (1930-2009) *1966
* Biskop *Joseph (Joy) Kalathiparambil* (1952- ) *2002

## Referanser
Kidnappet (bok)

***Kidnappet*** (eng: *Misery*) er en roman fra  av Stephen King. Boken kom ut på norsk første gang i , da av Hjemmets bokforlag. Den ble utgitt på norsk som *Misery* i  av Cappelen Damm. Her ble den også utgitt som lydbok, og lest av Bjørn Fougner. Alle utgavene er oversatt av Jan Nergaard.

## Handling
Boken foregår i den oppdiktede byen Sidewinder i Colorado i USA og forteller om den forhenværende sykepleieren Annie Wilkes som redder den kjente forfatteren Paul Sheldon etter en bilulykke, tar ham hjem til sitt avsidesliggende hus og pleier ham, og samtidig bedyrer at hun er hans største beundrer. Han får snart følelsen av at hun er et svært forstyrret menneske. 

Hun har lest alle av de tidligere bøkene hans om heltinnen Misery Chastain. Den siste og fjerde boken er akkurat utkommet, og hun leser den. Hun blir fra seg av raseri når hun finner ut Paul tar livet av hennes favoritt-karakter i siste bok. Hun tvinger ham til å skrive en femte Misery-bok hvor han gjenoppliver heltinnen. Hun tvinger ham også til å brenne et bokmanuskript han har liggende i kofferten sin.

Etterhvert som Paul blir bedre drar han på oppdagelsesferd i huset mens hans kidnapper er ute. Det viser seg da at Annie Wilkes har sluttet som sykepleier etter et flere pasienter har dødd på hennes vakt ved institusjonene hvor hun har jobbet. Anne Wilkes viser å være en flink morderske, og det marerittaktige dramaet mellom mellom pleier og forulykket forfatter er et faktum. 

## Filmatisering
Romanen ble filmatisert i . Regien var ved Rob Reiner. Kathy Bates spilte rollen som Annie Wilkes og James Caan spilte rollen som Paul Sheldon. Filmen ble utgitt under tittelen *[[Misery – kidnappet]]*.

## Referanser
Afrikamesterskapet i friidrett 2022 – 200 meter menn

**200 meter for menn** ved Afrikamesterskapet i friidrett 2022 ble arrangert 11. og 12. juni 2022 sportskomplekset Côte d’Or i Saint-Pierre, Mauritius.

## Resultater
### Forsøksheat
Fant sted 11. juni.

Kvalifisering: De 2 første i hvert heat (Q) samt de 8 raskeste ellers (q) gikk til semifinalene.

Vind:Heat 1: +3,0&nbsp;m/s, Heat 2: +3,0&nbsp;m/s, Heat 3: +2,7&nbsp;m/s, Heat 4: +2,9&nbsp;m/s, Heat 5: +3,2&nbsp;m/s, Heat 6: +2,4&nbsp;m/s, Heat 7: +1,8&nbsp;m/s, Heat 8: +2,1&nbsp;m/s

### Semifinaler
Fant sted 11. juni

Kvalifisering: De 2 første i hver semifinale (Q) samt de 2 raskeste ellers (q) gikk til finalen.

Vind:Heat 1: +3,0&nbsp;m/s, Heat 2: +2,4&nbsp;m/s, Heat 3: +3,6&nbsp;m/s

### Finale
Fant sted 12. juni

Vind: +3,0&nbsp;m/s

## Referanser
Davina

**Davina** er et kvinnenavn som betyr «elsket». Navnet er vanlig blant annet i flere land i Karibia. En navnebærer er den britiske TV-programlederen Davina McCall.

## Etymologi
*Davina* er en feminin form av *[[David]]*, som har hebraisk opprinnelse og betyr «elsket» eller «kjær». 

## Utbredelse
*Davina* har vært i bruk i Skottland siden 1500-tallet, og ble mer utbredt i engelsktalende land på 1900-tallet.

Navnet er i dag vanlig i Dominica, Kongo and Bahamas, og brukes også i flere andre land.

|}

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Davina McCall (født 1967), britisk TV-programleder og tidligere modell
* Davina Williams (født 1985), australsk freestylekjører 
* Davina Waddy (født 1996), newzealandsk roer
* Davina Michel (født 1997), fransk bokser

## Referanser


## Eksterne lenker
Stangeland skole

**Stangeland skole** er en barneskole i Sandnes kommune i Rogaland. Skolen har per 2024 i underkant av 540 elever fordelt på 1.–7. trinn. Omtrent 170 av disse benytter seg også av skolens skolefritidsordning (SFO). Skolen har over 65 ansatte.

Skolen ligger i Solaveien 84, 4316 Sandnes. Rektor ved Stangeland skole er Geir Tullin Mikalsen (2024).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karriereveiledning.no

**Karriereveiledning.no** er en nasjonal digital karriereveiledningstjeneste i Norge, utviklet og driftet av Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse (HK-dir). Nettstedet tilbyr gratis og anonym veiledning for personer som ønsker støtte i spørsmål om utdanning, jobb og kompetanseutvikling. Karriereveiledning.no jobber tett sammen med Utdanning.no. Veiledningstjenesten er tilgjengelig for alle over hele landet, uavhengig av alder, utdanning eller arbeidserfaring.

Tjenesten er en del av myndighetenes satsing på livslang læring og skal bidra til at flere tar informerte valg om utdanning og arbeid. Den digitale plattformen skal støtte både ungdom, voksne og arbeidssøkere i ulike livsfaser.

Karriereveiledning.no tilbyr:
* Veiledning på chat, telefon og e-post
* Digitale verktøy for å reflektere rundt interesser og ferdigheter
* Webinarer om ulike temaer rundt jobb og utdanning. Webinarene er rettet mot ulike målgrupper, slik som rådgivere, veiledere, elever og studenter.
* Informasjon og artikler om utdanningsvalg, jobbsøking, kompetanseutvikling og arbeidsmarkedet

Karriereveilederne svarer også på spørsmål om jobb og utdanning på nettstedet Ung.no.

## Organisasjon
Tjenesten blir driftet av avdeling for karrieretjenester i HK-dir, og utgjør divisjon for karriereveiledning sammen med avdeling for utdannings- og arbeidsmarkedsinformasjon – som drifter nettstedet Utdanning.no – og avdeling for kvalitet i karriereveiledning. Avdelingsleder er Eirik Øvernes.

## Utmerkelser
I 2025 mottok verktøyet «Få forslag til utdanninger og yrker» hederlig omtale under Brukeropplevelsesprisen. Verktøyet benytter seg av OpenAI sin språkmodell GPT4o og RAG (*Retrieval-Augmented Generation*). Dette er koblet til kvalitetssikrede yrkes- og utdanningsdata fra Utdanning.no.

«Få forslag til utdanninger og yrker» ble dessuten nominert til Digitaliseringsprisen 2025. Også her var verktøyet en av finalistene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
AS Monaco i 1987–88

endte sesongen 1987/88 på 1. plass i fransk 1. divisjon.

Monaco stilte med ny trener i form av Arsène Wenger. Hans tidligere erfaring som hovedtrener bestod av tre års kamp for å holde  i toppdivisjonen med svært begrensede midler. Wengers tid hos Nancy endte sesongen i forveien med nedrykk og han hadde ingen erfaring med å lede lag med ambisjoner om å vinne mesterskap. Men Monacos klubbpresident Jean-Louis Campora hadde bestemt seg mer enn et år tidligere for at Wenger var rett mann for stillingen, og endelig fikk han napp.

Wenger viste seg umiddelbart tilliten verdig. På tabellen gikk Monaco tidlig i føringen, og beholdt topplasseringen ganske komfortabelt hele veien inn til serieavslutningen.  var den sterkeste utfordreren. Men Monaco holdt en margin på minst tre poeng ned til nærmeste utfordrer i kampen om seriemesterskapet.

Fra  ankom Mark Hateley for å bekle rollen som lagets spydspiss. Bak ham i rollen som ballfordeler på midtbanen fikk Wenger sikret seg Glenn Hoddle like foran nesen på . Den engelske duoen var nøkkelspillerne i lagets offensive spill. Hoddle blomstret som aldri før i den franske ligaen, som passet ham bedre enn den mer direkte stilen i engelsk fotball. Wenger likte å benytte to defensive midtbanespillere til å gjøre grovarbeidet for Hoddle. Det ansvaret tilfalt Marcel Dib and Jean-Philippe Rohr. Forsvaret ble forsterket med Patrick Battiston.

Wenger var arbeidssom og overlot lite til tilfeldighetene. I tillegg til en klar og tydelig formidling av spillestil og treningsmetoder, innførte han nøye rutiner rundt spillernes kosthold og restitusjon som var banebrytende for sin tid og satte varig preg på klubben.

## Drakt
På brystet bar Monaco logoen til optikerkjeden Alain Afflelou som sponsor denne sesongen.

## Tabell

## Kamper
### [[Ligue 1|Division 1]]

### [[Coupe de France]]

## Spillerstatistikk

## Overganger

## Referanser


## Kilder
*
Lockheed LC-130

**Lockheed LC-130** er et ski-utstyrt variant av C-130 Hercules som brukes i Arktis og Antarktis av United States Air Force. Flyene er utstyrt med inntrekkbare ski som gjør at flyet kan lande på snø og is i tillegg til konvensjonelle rullebaner. Alle LC-130 driftes av New York Air National Guard og er basert i Schenectady.

Hovedoppgaven til LC-130 er å støtte det vitenskapelige arbeidet i Antarktis ved å transportere frakt og personell fra McMurdo Station til feltstasjoner og leire, deriblant Amundsen–Scott-basen på Sørpolen.

## References
The Antarctic Sun

***The Antarctic Sun*** er en nettavis med nyheter om USAP, Antarktis og menneskene der. Den er finansiert av National Science Foundation. Nettstedet dekker både vitenskap, nyheter og bakgrunnsartikler.

Publikasjonen har dekt vitenskap fra National Science Foundation siden den sørlige sommeren 1997–1998, men den kan spore sin historie tilbake til 1950-tallet da U.S. Navy driftet logistikken for USAP. Fra sommeren 1997–98 til 2006–07 ble *The Antarctic Sun* produsert på McMurdo Station i månedene oktober til februar. Siden oktober 2007 har den vært en helårlig nettavis drevet fra Denver i Colorado.

## References




## Eksterne lenker
* 
* Arkiv over tidligere utgaver
Sulustaddalen naturreservat

**Sulustaddalen naturreservat** er et naturreservat i Østre Toten kommune. Det består av et område på Totenåsen. Området ble først vernet 5. mars 2010, utvidet 2. november 2022 og utvidet igjen 24. juni 2025. Reservatet inngår i verneplan for skogvern.  Motorferdsel til lands og til vanns er forbudt, herunder landing og start med luftfartøy. Sykling, ridning og bruk av hest er forbudt utenom eksisterende traktorveger, gammel ferdselsveg og stier.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

« å bevare en bestemt type natur i form av ei bekkekløft med en høy andel rike og til dels truete skogtyper, som blant annet kalkgranskog og høgstaudeskog, i tillegg til et område med lite påvirket og gammel humid og til dels grovvokst granskog. Området har en stor høgdegradient. Videre er formålet å bevare et område som inneholder rike forekomster av flere truete og sårbare arter, herunder en nokså stor forekomst av arten huldrestry.

Det er en målsetting å beholde verneverdiene i mest mulig urørt tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.» 


## Referanser
Leverettbreen

**Leverettbreen** er en isbre i Marie Byrd Land i Antarktika. Den er rundt 90 kilometer lang og 6 til 7 kilometer bred, og beveger seg gjennom Dronning Mauds Fjell, fra Antarktisplatået til sørenden av Rossisen. Breen utgjør en viktig del av Sørpoltraversen fra McMurdo Station til Amundsen–Scott-basen ved Sørpolen, ved at den gir en rute for traktorer til å stige opp gjennom Den transantarktiske fjellkjede til polplatået.

Leverettbreen ble oppdaget i desember 1929 under Byrds antarktiske ekspedisjon, av et geologisk lag under Laurence Gould, som oppkalt breen etter Frank Leverett, en geolog ved University of Michigan og en autoritet på den glasiale geologien i det sentrale USA.

## Referanser
Andrej Imrich

**Andrej Imrich** (født 1948) er en slovakisk emeritert katolsk hjelpebiskop i Spiš i Slovakia.
## Liv og virke
### Prest
Andrej Imrich ble  presteviet for bispedømmet Spiš den 8. juni 1974. Fra 1974 til 1983 var han kapellan i Rabča. I 1983 ble Imrich sogneprest i Zázrivá. Fra 1985 til 1990 var han sogneprest i Trstená. I 1990 ble Andrej Imrich sogneprest i Spišské Podhradie.
### Hjelpebiskop i Spiš
Den 4. juni 1992 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Castellum Titulianum* og hjelpebiskop i Spiš. Biskopen av Spiš, František Tondra, ordinerte ham til biskop den 11. juli samme år; medkonsekratorene var den apostoliske nuntius til Slovakia, erkebiskop Giovanni Coppa, og erkebiskopen av Trnava, Ján Sokol.

Den 15. oktober 2015 aksepterte pave Frans hans tidlige avskjedssøknad.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Kardinal Jozef Tomko (1924-2022) *1979
* Biskop František Tondra (1936-2012) *1989
* Biskop *Andrej Imrich* (1948-) *1992

## Referanser
Härjedalens landskapsvåpen

**Härjedalens landskapsvåpen** er: *«I fält av silver ett, med ett rött ämnesjärn belagt, ovanifrån sett svart städ med hornet nedåt och åtföljt till höger av en svart smidestång och till vänster av två stolpvis ställda svarta smideshammare med röda skaft, den övre störtad.»* Våpenet krones – i likhet med alle svenske landskapsvåpen – av en hertugkrone.

Härjedalen gikk fra norsk til svensk eie gjennom Freden i Brömsebro i 1645, men på den tiden fantes det ikke noe våpenskjold for landskapet, og det ble heller ikke utformet til Karl X Gustavs begravelse i 1660. Fra 1647 finnes et segl belagt, og dets bilde er nevnt som et våpenskjold på slutten av 1700-tallet. Der er verktøyene (som refererer til provinsens brunjernsteinproduksjon) plassert helt annerledes, og en ambolt er også inkludert.

Det var ikke før i 1885 at en formell våpenbeskrivelse ble fastsatt av Den Kongelige Majestet (regjeringen). Sammensetningen ligner på dagens våpenskjold, men er opp ned. I 1935 ble en ny våpenbeskrivelse fastsatt: *«I fält av silver en framifrån sedd svart räckhammare med röd skaftända, åtföljd till höger av en svart smidestång och till vänster av två stolpvis ordnade och ställda svarta smideshammare med röda skaft, den övre störtad.»*

Dette var gyldig til 2013, da beskrivelsen av historiske årsaker ble endret til gjeldende versjon.

Våpenskjoldet inngår sammen med Jämtlands landskapsvåpen i våpenskjoldet til Jämtlands län.

## Referanser
Bohusläns landskapsvåpen

**Bohusläns landskapsvapen** er landskapsvåpenet til Bohusläns landskap i Sverige. Den heraldiske beskrivelsen (blasoneringen) av Bohusläns landskapsvåpen lyder: *«I fält av [[Sølv|silver]] en krenelerad röd fästning, försedd med ett krenelerat rött torn och två portar av guld med svarta gångjärn och lås samt åtföljd till höger av ett blått svärd och till vänster av ett mot fästningen upprest blått lejon med tunga, tänder och klor av guld.»* I likhet med de øvrige landskapsvåpnene er selve våpenskjoldet kronet av en hertugkrone.

Båhuslen var et norsk len som måtte avstås til Sverige ved Freden i Roskilde i 1658. Våpenet ble utformet i samband med Karl X Gustavs begravelse i 1660 og bygger på byen Kungälvs våpen, som igjen var utformet på grunnlag av byens segl (også kalt *sigill*) fra middelalderen.

Borgen symboliserer Bohus fästning, som har gitt landskapet dets navn. Våpenet danner sammen med Göteborgs byvåpen og våpnene til Dalsland og Västergötland det nye våpenet til Västra Götalands län. Tidigere ingikk våpenet sammen med Göteborgs byvåpen i det eldre våpnet til Göteborgs och Bohus län.
Astrid Carlson

**Astrid Carlson** (1954-2011) var en norsk orienteringsløper og lærebokforfatter. Under VM i orientering 1979 tok hun sølv med det norske stafettlaget. I 1995 vant hun Brageprisen for beste lærebok.

## Orientering
Carlson representerte Idrettslaget ROS, der ble hun hedret med Innsatspokal (1971 og 1980), hederstegn og bragdtrofé (1977, 1978 og 1979). Som junior tok hun sølv i nordisk mesterskap for junior på Møn i Danmark i 1972. Sammen med Anne Brit Eid og Brit Volden tok hun sølv i stafett under VM i orientering i Tampere, Finland i 1979. Hun tok gull i nattorientering under Norgesmesterskapet i orientering 1981.

## Forfatterskap
Hun var lektor av yrke med blant annet biologi som fag. Hun skrev flere lærebøker i naturfag og i 1995 ga hun ut læreboken *Humanbiologi* sammen med Svein Olav Drangeid og Truls Lind, som de vant de Brageprisen for. 

## Bibliografi

* Carlson, Astrid; Weltzien, Eystein, red. (1984). ''NOFs håndbøker. 2 : Instruksjonsboka''. Rud: Norges orienteringsforbund.
* Carlson, A., Drangeid, S.O., Lind, T. (1994). *[https://www.nb.no/items/da8f3de4948f24e5aa501b6ddee8d190?page=0&searchText=%22astrid%20carlson%22 Vår natur : naturfag : 2 uketimer for grunnkurs i den videregående skolen]*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203320414
* Carlson, A., Drangeid, S.O., Lind, T. (1995).  ''Humanbiologi : grunnkurs helse- og sosialfag, modul 1''. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203320422
* Carlson, Astrid (2011). *Transparenter*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203330916

## Referanser
Kazimierz Wielikosielec

**Kazimierz Wielikosielec** (1945–2026) var en belarusisk katolsk ordensgeistlig og emeritert hjelpebiskop i Pinsk.

## Liv og virke

### Bakgrunn
Kazimierz Wielikosielec fullførte først sin militærtjeneste og jobbet deretter på en byggeplass i Vilnius. Han ble kjent med dominikanerordenen og hadde til hensikt å studere teologi ved Det teologiske seminar i Riga, men ble nektet denne muligheten av statlige myndigheter i tre år. Han begynte å studere ved det hemmelig drevne seminaret under Wacław Piątkowski, den gang generalvikar i Pinsk bispedømme. I 1981 ble han offisielt tatt opp i Rigas seminar, og kort tid etter sluttet han seg til dominikanerordenen.

### Prest
Den 3. juni 1984 mottok han presteordinasjonens sakrament fra den apostoliske koadjutoradministratoren av Riga og Liepāja, Jānis Cakuls. I 1992 ble han utnevnt til generalvikar i Pinsk bispedømme og var samtidig sogneprest og dekan i Baranavitsjy.

### Hjelpebiskop i Pinsk
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til titulærbiskop av *Blanda Julia* og hjelpebiskop i Pinsk den 6. mai 1999. Han ble ordinert til biskop av erkebiskopen av Minsk-Mogilev, kardinal Kazimierz Świątek, den 24. juni samme år. Medkonsekrerende var erkebiskop Dominik Hrušovský, apostolisk nuntius i Belarus, og Aleksander Kaszkiewicz, biskop av Grodno.

Fra 3. januar til 23. oktober 2021 var Kazimierz Wielikosielec også apostolisk administrator av Minsk-Mogilev.

Pave Frans aksepterte hans aldersbetingede avskjedssøknad den 10. oktober 2024.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio, (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725–1807) *1758
* Pave Leo XII (1760–1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794–1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806–1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822–1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842–1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860–1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864–1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890–1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920–2005) *1958
* Erkebiskop Tadeusz Kondrusiewicz (1946–) *1989
* Kardinal Kazimierz Świątek (1914–2011) *1991
* Biskop *Kazimierz Wielikosielec* (1945–2026) *1999

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marcin Załuski

**Marcin Załuski** (1700–1768) var en katolsk hjelpebiskop i Płock og statsmann i Polen-Litauen på 1700-tallet.
## Liv og virke

### Bakgrunn
Marcin Zaluski ble født 15. november eller 30. april 1700 i Jedlance. Han ble født inn i adelsfamilien Junosza, sønn av Aleksander Józef Załuski og hans hustru Teresa Podkańskich.

Utdannelsen hans begynte ved jesuittkollegiene i Kalisz og Braniewo. Han studerte i Płock med hjelp av onkelen Ludwik Bartłomiej Załuski, og i Slutsk (1717–1718). Han gikk også på universitetet i Vilnius (1718–1721), deretter i Roma (1722–1723), hvor han studerte teologi, og i Firenze, hvor han tok en juridisk eksamen.
Biskoplig karriere

### Jesuitt
I 1715 sluttet han seg til jesuittene og avla sine første løfter i 1717. Men i 1723 forlot han jesuittordenen, sannsynligvis under påvirkning av familien, som foretrakk at de fikk høyere kirkelig rang. Fra 1725 var han dekan for kapittelet i Płock. 
### Prest
Han ble presteviet 26. september 1728. Han ble kannik i Krakow fra den 7. mai 1732. Dette skyldtes hovedsakelig støtten fra broren Andrzej Stanisław Załuski, som den gang var biskop av Płock.

### Hjelpebiskop i Płock
Den 13. august 1696 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Płock av sin nære slektning Ludwik Bartłomiej Załuski. Han ble også utnevnt til titulærbiskop av *Rosmen*. Han ble ordinert til biskop i Johanneskirken i Warszawa av titulærerkebiskop Camillo Paolucci (Merlini) som var apostolisk nuntius til Polen; medkonsekrerende var biskop Andrzej Stanisław Załuski av Płock, og biskop Jan Aleksander Lipski av Łuck. 

Han var også abbed og kronsekretær.  Han var medlem av den generelle konføderasjon som ble opprettet 27. april 1733, ved innkallingen til Sejmen. I mellomperioden i 1733 støttet han kandidaturet til Stanisław Leszczyński, som han ble værende sammen med i Königsberg til 1736.

I 1765 trakk han seg tilbake fra sin kirkelige stilling og returnerte til jesuittene og bodde i Kobylka.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Erkebiskop Camillo Paolucci (Merlini) (1692-1763) *1724
* Biskop *Marcin Załuski* (1700-1768) *1696

## Referanser


## Bibliografi
* Marianna Banacka: *Kobyłczanin z przeznaczenia i wyboru*, Kobyłka 2004.
Dag Rist Aamoth

**Dag Rist Aamoth** (født 1969) er en norsk generalmajor i Luftforsvaret. Siden 2022 har han vært sjef og rektor for Forsvarets høgskole.

## Utdanning
Dag Rist Aamoth startet sin militære utdanning ved Befalsskolen for Luftforsvaret i 1989. Han har utdanning fra Luftkrigsskolen, Stabsskolen og har gjennomført Air Defence Artillery Course ved Fort Bliss i USA. Han har en mastergrad i sikkerhetsstudier fra King's College London og har fullført Air War College i USA.

## Militær karriere
Aamoth begynte sin tjeneste i Forsvaret i 1989 og har operativ erfaring fra Luftvernbataljonen ved Ørland hovedflystasjon, der han blant annet har vært tropps- og batterisjef samt hovedinstruktør ved Luftverntaktisk skole. Han tjenestegjorde også som stabssjef ved Provincial Reconstruction Team i Afghanistan i 2009.

Etter dette har han hatt flere stillinger i Forsvaret og Forsvarsdepartementet, blant annet som senior pressetalsmann i Forsvarsstaben, assisterende hovedlærer og seksjonssjef ved Forsvarets stabsskole, og nestleder ved kommunikasjonsenheten i Forsvarsdepartementet. I perioden 2018–2022 tjenestegjorde han ved NATO's Allied Command Transformation i Norfolk, USA, som Deputy Assistant Chief of Staff Capabilities. 6 mai 2022 ble han utnevnt til generalmajor i Luftforsvaret, og tiltrådte som sjef for Forsvarets høgskole 1. august 2022.

## Utmerkelser
* Forsvarsmedaljen med laurbærgren
* Forsvarsmedaljen med stjerne (2019)
* Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan (2009)
* Luftforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner (1990)
* NATO-medaljen (ISAF) (2009)
* Medalje for hederlig fortjeneste for bidrag til Forsvarets utvikling, Latvia (2009)
* Forsvarsdepartementets medalje for støtte til Forsvaret, Ukraina (2025)
* Forsvarets medalje for skyting
* Forsvarets medalje for feltsport

;Tidligere approbert til bruk på uniform
* Norges idrettsforbunds idrettsmerke (1991)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Justine Vanhaevermaet

**Justine Vanhaevermaet** (født 1992) er en belgisk fotballspiller.

Hun har spilt for de norske klubbene Røa og LSK Kvinner. Hun var en del av troppen til det belgiske landslaget under EM 2022 og EM 2025.

## Referanser


## Eksterne lenker
*