Edward William Godwin

**Edward William Godwin** (født 26. mai 1833, død 6. oktober 1886) var en britisk designer og arkitekt som begynte sin karriere med å jobbe i den sterkt polykromatiske, Ruskin-gotiske stilen på midten av viktoriansk Storbritannia. Stilen er inspirert av The Stones of Venice og videreutviklet til å gi design «anglo-japansk smak» av *Estetisk bevegelse* og Whistlers sirkel på 1870-tallet. Godwins innflytelse kan oppdages i den senere Arts and Crafts-bevegelsen.

Hans mest kjente tidlige verk inkluderer The Guild Hall i Northampton, som var hans første bemerkelsesverdige offentlige ervervelse, og Congleton Town Hall samt restaureringer og neo-gotiske påbygg til Dromore Castle, Limerick og Castle Ashby.

## Biografi
Etter opplæringen hos en ingeniør i Bristol, hvor Godwins arkitektoniske læring i stor grad var selvlært, flyttet han til London rundt 1862 og ble kjent den reformgotiske designeren William Burges. Som antikvitetshandler hadde han en spesiell interesse for middelalderdrakt, for møbler og for arkitektur fra middelalderen.

I 1865 ble Godwin enkemann, og mellom 1868 og 1874 hadde han en affære med den berømte skuespillerinnen Ellen Terry. Hun pensjonerte seg sammen med ham til Hertfordshire, og de fikk to barn: Edith Craig (1869–1947) og Edward Gordon Craig (1872–1966) som ble skuespiller, designer, regissør og skribent til den tidlige 20. århundres europeiske scene. 

Forholdet inspirerte Godwin til å bruke mye tid på å designe teaterkostymer og landskap. Etter at forholdet deres ble avkjølt, kom Ellen Terry tilbake til teatret, mens Godwin giftet seg med en ung designer, Beatrice/Beatrix Birnie Philip (1857–1896), som jobbet på kontoret hans. De fikk en sønn, Edward. Etter Godwins død giftet hun seg med maleren James Whistler i 1888. Godwin var en hyppig bidragsyter til tidsskriftet British Architect og publiserte en rekke bøker om arkitektur, kostymer og teater.

Ut fra skissebøkene hans på Victoria and Albert Museum, skulle man kanskje ha forventet en eklektisk historiker, men Godwin, på ingen måte en tam reprodusent av antikvarisk gotiske design, var blant de første til å utvide det europeiske designrepertoaret til å omfatte japansk kunst, som hadde blitt åpnet for den vestlige verden i 1853. Hans anglo-japanske møbler, hovedsakelig utført med en ebonisert finish, ble designet for Dromore Castle og hans egen bruk fra 1867. Liknende design produsert senere av firmaene William Watt og Collinson & Lock, understreket også de avkledde anglo-japanske trekkene parert av bare dekorative innslag. Japansk ånd, i stedet for bare detaljer, er sterkt avslørt i et svart skap Godwin designet for Collinson & Lock, nå plassert i Museum of Modern Art i New York.

På 1870- og 1880-tallet kunne Godwins design bli funnet på Liberty and Co.; hans tapeter, trykte tekstiler, fliser, «kunstmøbler» eller metallarbeid satte tonen i husene til de med en kunstnerisk og progressiv tilbøyelighet. Oscar Wilde, som var blant hans kunder, beskrev ham som «en av de mest kunstneriske åndene i dette århundret», slik som prinsesse Louise, for hvem han designet et studio ved Kensington Palace. 

Fra 1876 designet Godwin hus for den nye hagebyen Bedford Park i Chiswick. Hans design ble ansett som dårlig, da de hadde steile trapper, toalett på badet, relativt små rom og smale korridorer. Bare noen få av hans hus ble bygget; og de er høyere og smalere enn de husene som ble bygget av andre arkitekter.

I 1877 ga maleren James Whistler, som selv var en kjenner av japanske trykk, Godwin i oppdrag å bygge ham et hus i Tite Street i Chelsea, som Godwin fullførte året etter, til tross for at det opprinnelig ble protestert mot av The Metropolitan Board of Works. Whistlers konkurs i 1879 tvang imidlertid salg av huset samt resten av malerens verker. Kjøperen av huset, en kunstkritiker, gjorde endringer som Whistler og Godwin beklaget. *Det hvite hus* ble revet på 1960-tallet.

Whistler og Godwin delte interesse for kinesisk og japansk kunst og samarbeidet om *Det hvite hus* og på en rekke prosjekter som innebar møbler og interiørdesign, spesielt «Harmoni i gult og gull: Butterfly kabinettet». Da Whistler viste sine radikale impressjonistiske malerier av Venezia, redekorerte Godwin  utstillingsgalleriene for å komplementere dem. 

Godwin designet deretter et annet hus i Tite Street for Archibald Stuart-Wortley og Carlo Pellegrini, som senere ble solgt til Slingsby Bethell. Et tredje hus i Tite Street ble bestilt av Frank Miles og fullført året etter, i 1878. Det var opprinnelig nummerert som 1, men står fortsatt som nummer 44. Frank Miles bodde der, først med sin venn Oscar Wilde, til han ble sendt til et asyl i 1887, etter hvilket det ble solgt av hans familie til kunstneren, G.P. Jacomb-Hood.

I 1881 designet Godwin en ny inngang til lokalene i Bond Street av Fine Art Society, en progressiv arena for nye kunstutstillinger, hvor en av de første utstillingene av japanske treblokker ble holdt.

Godwin døde den 6. oktober 1886 i London av komplikasjoner etter en nyreoperasjon.

## Referanser

## Litteratur
* Soros, Susan Weber, (red.) E. W. Godwin: Estetisk bevegelse arkitekt og designer, (Yale University Press) New Haven, 1999. E. W. Godwin: Arkitekt og designer for estetisk bevegelse