Ofra Haza

**Bat-Sheva Ofra Haza-Ashkenazi** (; 2000–1957), best kjent som bare **Ofra Haza**, var en israelsk sanger, skuespiller og Grammy-nominert plateartist. Hun ble omtalt som «Israels Madonna» og «Østens Madonna». Stemmen hennes er blitt beskrevet som en «øm mezzosopran».

Hazas musikk og sangstil omtales som en blanding av tradisjonelle og kommersielle sjangre, som tar i bruk elementer fra østlig og vestlig musikk, instrumenter, arrangementer og rytmer. Hun representerte Israel i Eurovision Song Contest 1983, der hun ble nummer to med låten «Khai». Hun fikk senere musikalsk suksess i Europa og Nord-Amerika, og toppet i 1988 norske VG-lista og flere andre hitlister med sangen «Im nin' alu».

## Bakgrunn
Bat-Sheva Ofra Haza ble født i Tel Aviv i Israel av foreldrene Yefet og Shoshana Haza, to jemenittiske jøder som innvandret til Israel. Hun var yngst av ni barn og hadde seks søstre og to brødre. Familien bodde i det fattige området Hatikva sør i Tel Aviv. 

Moren hadde vært sanger i Jemen, og opptrådte ofte i familietilstelninger. Haza selv begynte å synge som barn og var solist i det lokale skolekoret. Som tolvåring ble Haza med i en lokal teatertrupp, i regi av agenten og talentspeideren Bezalel Aloni som hadde lagt merke til sangtalentet hennes. Gjennom teateret sang hun i 1973 sangen «Ga’agu’im» som ble svært populær i Israel. Under musikkfestivalen Mizrahi i 1974 ble hun nummer tre med sangen «Shabbat ha-malkah». Hun fullførte verneplikten i det israelske forsvaret i 1979. 

## Profesjonell karriere
Debutalbumet *Al ahavot shelanu* ble utgitt i 1980 og inneholdt en rekke populære radioslagere, blant andre «Hageshem» (*regnet*), «Shir ahava la'chayal» (*Soldatens kjærlighetssang*), «Kmo tzipor» (*Som en fugl*) – og det som skulle bli hennes signaturmelodi i Israel – «Shir ha'frecha» *([[Bimbo]]-sangen*). Sistnevnte var skrevet for filmen *[[Schlager (film)|Schlager]]* (1979) der Haza spilte en av hovedrollene. I begynnelsen nektet radiokanalene å spille sangen på grunn av teksten som ble ansett som «uanstendig». Sangen ble likevel svært populær og nådde toppen av landets slagerlister, og albumet nådde gullstatus. Den voldsomme populariteten gjorde at Haza ble kåret til «årets sanger» i Israel fire år på rad – fra 1980 til 1983. 

Oppfølgeralbumet, *Bo Nedaber* («La oss snakke»), fulgte rakst etter og solgte også til gull. Det samme gjorde hennes tredje album *Pituyim* («Fristelser») i 1982. Året etter var hun Israels representant i Eurovision Song Contest i München, der hun kom på andreplass med sangen «Khai» (*i live*). Hun endte opp bare seks poeng bak vinneren Corinne Hermès og «Si la vie est cadeau» for Luxembourg. Parallelt med Eurovision-deltakelsen slapp hun sitt fjerde album *Hi* som solgte til platina og ble hennes mestselgende album.  

Utover i 1980-årene beveget Haza seg fra den rene popmusikken og over til tradisjonell musikk og folkemusikk fra Israel og Midtøsten. I 1984 slapp hun albumet *Bait Ham* («Varmt hus» ) og i desember 1984 kom et samlealbum med jemenittiske sanger, kalt *Shirei Teiman* («Jemenittiske sanger»). Til tross for middels airplay, ble også dette albumet en bestselger i Israel og oppnådde platinastatus. Albumet ble senere reutgitt i USA av Shanachie Records under tittelen *Fifty Gates of Wisdom*. 

Albumet *Adama* («Jord») fulgte I 1985 og senere på året slapp hun folkemusikkalbumet *Shirey moledet B* – begge albumene solgte til gull. I 1986 jobbet Haza med musikkprodusenten Izhar Ashdot med albumet *Yamim nishbarim* («knuste dager»). Haza skrev tekstene selv, og albumet solgte til gull. Blant singlene var «Kol haklafim» (*Vis kortene*), «Bo ve-nagen oti» (*Kom og spill meg*) og «Hake'ev haze» (*Denne smerten* ).

## Internasjonal karriere
Hun fikk et internasjonal gjennombrudd i kjølvannet av *Shirei Teiman* («Jemenittiske sanger») fra 1984. Albumet inneholdt sanger som Haza hadde lært som barn, og var arrangert med både klassiske instrumenter og perkusjonsinstrumenter fra Midtøsten. Sangen «Im nin' alu», fra albumet *Shaday* (1988), fikk internasjonal suksess og toppet hitlister over hele verden – blant annet i Norge, Sveits og Tyskland. Sangen ble også hyppig spilt på MTV og toppet den europeiske hitlisten to uker. Hun vant også prisen for årets beste internasjonale album under New Music Award.  Sangen ble senere inkludert som radiosang i videospillet *[[Grand Theft Auto: Liberty City Stories]]* i  2005.

Hun fikk også positiv kritikk for albumene *Desert Wind* (1989), *Kirya* (1992), *Ofra Haza* (1997) og for barnesang-platen, *L'yeladim* (1982). Albumet *Kirya* (produsert av Don Was) ble også nominert til en Grammypris. I 1994 slapp hun sitt første hebraiskspråklige album på syv år, *Kol haneshama* («Hele sjelen»). Selv om albumet ikke ble noen øyeblikkelig salgssuksess, skapte det en av Hazas største hitter, «Le'orech hayam» (*Langs sjøen*), skrevet av Ayala Asherov. Sangen ble enormt populær året etter utgivelsen, da Haza fremførte den under minnemarkeringen for statsminister Yitzhak Rabin, som ble drept i et attentat uken før. Teksten fikk enda større symbolverdi etter Hazas egen død i 2000.

## Internasjonalt samarbeid og opptredener

Haza hadde et musikalsk samarbeid med flere internasjonalt etablerte musikere og låtskrivere, blant annet singelen «Temple of Love (Touched by the Hand of Ofra Haza)» med The Sisters of Mercy i 1992. Thomas Dolby var medprodusent på albumene *Shirei Teiman*  og *Desert Wind*, der han også var gjestemusiker. Haza var gjesteartist på Dolbys album *Astronauts And Heretics* (1992), der hun sang «That's Why People Fall in Love». Hun spilte også inn sangen «My Love Is for Real» med Paula Abdul I 1995, og på Sarah Brightman-albumet *Harem*, hadde Haza vokal på sangen «Mysterious Days». Ideen kom fra Brightmans partner Frank Peterson (fra bandet Enigma), som produserte både *Harem* (2003) og albumet *Ofra Haza* (1997). Haza sang også bakgrunnsvokal på sangen «Friend of Stars» til det tyske elektropopbandet And One i 1993.

På Hazas album *Kirya*, bidro Iggy Pop, og Haza slo følge med ham og flere andre internasjonale artister på veldedighetssangen «Give Peace a Chance» i 1991. Hun sang også filmmusikken til *[[Colors]]* (1988), *[[Dick Tracy]]* (1990), *[[Vill orkide]]* (1990), *[[Dronning Margot (film)|Dronning Margot]]* (1994) og *[[Prinsen av Egypt]]* (1998). I *Prinsen av Egypt* ga hun stemme til rollen Jokebed, og sang «Deliver Us». Hans Zimmer jobbet med musikken til filmen, og introduserte henne for tegnefilmskaperne. Det endte med at tegnerne tegnet om Jokebed, slik at hun lignet på Haza. Hun sang også «Deliver Us» på hele 18 språk – der hun sang halvparten fonetisk:

* Engelsk — «Deliver Us»
* Finsk — «Johdata»
* Fransk — «Délivre nous»
* Gresk — «Eleftheri»
* Hebraisk — «Hoshia na»
* Italiensk — «Ascoltaci»
* Nederlandsk — «Verlos ons, Heer»
* Norsk — «Å, fri oss ut»
* Polsk — «Uwolnij nas»
* Portugisisk (brasiliansk og europeisk portugisisk) — «Liberte-nos»
* Rumensk – «Izbăvește-ne»
* Spansk (latinamerikansk spansk og kastiliansk) — «Libéranos»
* Svensk — «Befria oss»
* Tsjekkisk — «Tak vyveď nás»
* Tysk — «Erlöse uns»
* Ungarsk — «Szabadíts»

Hun sang også de fleste sangene til filmmusikken til *The Governess* (1998), og hadde flere deltakelser på album og sanger til artister som Jonathan Elias, Black Dog, Eric B and Rakim, The Sisters of Mercy og M/A/R/R/S. Hun sang selv cover a sanger fra artister som Carole King og James Taylor («You've Got a Friend»), Madonna («Open Your Heart»), Gary Moore («Separate Ways») og Led Zeppelin («Kashmir»).

Haza hadde konserter og opptredener over hele verden, blant Japan og Tyrkia, og hun opptrådte under Nobelprisutdelingen i Oslo i 1994 sammen med den irske sangeren Sinéad O'Connor. Hun opptrådte også sammen med artister som Paul Anka, Paula Abdul, Michael Jackson, Iggy Pop, Whitney Houston, Svika Pick, The Sisters of Mercy, Thomas Dolby, Hans Zimmer, Dana International og posthumt med Sarah Brightman.

Sent i 1994 spilte Haza inn nytt materiale til et nytt album. Hun jobbet med Ron Aviv, en musikkprodusent fra Petah Tiqwa. På denne tiden jobbet hun også med den finske fiolinisten Linda Lampenius, som i 2010 slapp en ikke-utgitt sang kalt «Tarab» på MySpace. På sangen synger Haza på engelsk, arabisk og hebraisk, mens Lampenius spiller elektrisk fiolin. Dette er trolig Hazas siste innspilling før hun døde i februar 2000.

## Privatliv og død
15. juli 1997 giftet Haza seg med forretningsmannen Doron Ashkenazi. Paret fikk ingen barn, men Ashkenazi hadde en adoptert sønn og en biologisk datter fra sitt første ekteskap.

Ofra Haza døde 23. februar 2000, bare 42 år gammel, som følge av aids-relatert lungebetennelse. Hennes død fikk enorm oppmerksomhet i Israel, og radiokanaler spilte musikken hennes kontinuerlig. Daværende statsminister Ehud Barak skrøt av Haza som kulturell misjonær og et symbol på den israelske suksesshistorien – fra oppveksten i et fattig nabolag til å bli landets største artist. 

Hazas hiv-infeksjon var ikke offentlig kjent da hun døde. Kort tid etter hennes død, offentliggjorde imidlertid den israelske avisen *[[Haaretz]]* at hun hadde hiv, noe som skapte kontroverser i Israel. Mange ble overrasket over avsløringen, og det førte til en debatt det var riktig å offentliggjøre sykdommen, og til spekulasjoner om hvordan hun hadde blitt smittet. Media la raskt skylden på ektemannen Doron Ashkenazi, og Hazas manager Bezalel Aloni støttet senere anklagene i sin bok. Ashkenazi mente at Haza hadde blitt smittet på et tyrkisk sykehus etter å ha fått blodoverføring i forbindelse med en spontanabort. Ashkenazi døde selv av en narkotikaoverdose 7. april 2001 og etterlot seg to barn fra sitt første ekteskap.

Haza er gravlagt i kunstneravdelingen på Yarkon-gravlunden i Petah Tiqwa ved Tel Aviv.

## Ettermæle
Bezalel Aloni, Hazas manager og produsent gjennom 28 år, utga boken *Michtavim l'Ofra* («Brev til Ofra») i 2007. Boken er dels Alonis selvbiografi og dels en biografi om Ofra Haza, og den omfatter brev som Aloni skrev til Haza.

Syv år etter hennes død, 22. mars 2007, omdøpte Tel Aviv-Jaffa kommune deler av en offentlig park i Hatikva til *Gan Ofra* (Ofra-parken) for å ære henne. Parken ligger i enden av Boaz-gaten, der Hazas barndomshjem ligger. Parken har en lekeplass som symbol på hennes kjærlighet for barn og nabolaget som hun vokste opp i, og stadig kom tilbake til.

19. november 2014 feiret Google hennes 57-årsdag med en Google Doodle. Den pakistanske bloggeren Sarmad Iqbal, kjent som en ivrig fredstilhenger, hyllet og æret Ofra Haza i en bloggpost kalt *A Pakistani’s love letter to Israeli pop music and cinema* for avisen ''The Times of Israel'' i 2017. I posten kommenterte Sarmad at Ofra Haza var mer enn bare «et israelsk kulturikon, for hun prøvde også bygge bro over den store kløften mellom Israel og dets arabiske naboer. Sangene hennes fikk et bredt midtøstensk publikum, brøt alle barrierer og fremmet fred og vennskap mellom arabere og Israel».

;Hyllester
* *Touched by the Hand of Ofra Haza Fanzine* (2008–09) var et hyllest-fanzine.
* *Sharim Ofra* (Synger Ofra) 2002 – en hyllestkonsert der israelske musikere fremførte Hazas sanger til minne om hennes liv.
* *Fulfilled Wish* – digital EP av den russiske musikkduoen Koan, utgitt i 2007.

;Dokumentarer 
* *Life & Death of Ofra Haza* 2002 – vist på israelske Kanal 2 den 29. januar 2002. Den hebraisk-språklige dokumentaren omhandler Hazas hele liv og karriere frem til hennes død. 
* *Sodot* («Hemmeligheter») 2005 – vist på den israelske kanalen YES. Omhandler Hazas liv og død.
* *Dokoceleb Ofra Haza* 2007 – vist på den israelske underholdningskanalen HOT 22. februar 2007. Vinklet på Hazas karriere, prestasjoner og ekteskap.
* *Lost Treasure of Ofra Haza* 2010 – vist på israelske Kanal 10 den 22. februar 2010. Handler om hennes arv og ettermæle.

## Diskografi
### Album
; Studioalbum

* 1974: *Ahava rishona* • *Første kjærlighet* (med Shechunat Hatikvah teatergruppe)
* 1976: *Vehutz mizeh hakol beseder* • *Utenom det, så er alt fint* (med Shechunat Hatikvah teatergruppe)
* 1977: *Atik noshan* • *Eldgammelt gammel* (med Shechunat Hatikvah teatergruppe)
* 1977: *Shir haShirim besha'ashu'im* • *Sangenes sang (med Fun)*
* 1980: *Al ahavot shelanu* • *Om våre elskede*
* 1981: *Bo nedaber* • *La oss prate sammen*
* 1982: *Pituyim* • *Fristelser*
* 1982: *Li-yeladim* • *Sanger fra barn* (barnealbum)
* 1983: *Hi* • *I live*
* 1983: *Shirey moledet*  • *Sanger fra hjemlandet*
* 1984: *Bayt ham* • *Et sted for meg*
* 1984: *Shiri Teyman* • *Jemenittiske sanger* (også utgitt som *Fifty Gates of Wisdom*)
* 1985: *Adamah* • *Jord*
* 1985: *Shirey moledet 2* • *Sanger fra hjemlandet 2*
* 1986: *Yamim nishbarim* • *Ødelagte dager*
* 1987: *Shirey moledet 3* • *Sanger fra hjemlandet 3*
* 1988: *Shaday*
* 1989: *Desert Wind*
* 1992: *Kirya*
* 1994: *Kol haneshama* • *Sjelen min*
* 1997: *Ofra Haza*

; Livealbum
* 1998: *Ofra Haza at Montreux Jazz Festival*

; Samlealbum 
* 1983: *Selected Hits* (med Shechunat Hatikvah teatergruppe)
* 1986: *Album haZahav* • *Det gylde album*
* 2000: *Manginat halev Vol. 1* • *Hjertets melodi del 1*
* 2004: *Manginat halev Vol. 2* • *Hjertets melodi del 2*
* 2008: *Forever Ofra Haza* (remiks-album)
 

### Singler

### Filmmusikk

* 1988: *Colors*
* 1990: *Dick Tracy*
* 1990: *Vill orkide*
* 1994: *La reine Margot – Soundtrack* til filmen *[[Dronning Margot (film)|Dronning Margot]]* (1994)
* 1998: *[[Prinsen av Egypt]]*
* 1998: *The Governess*
* 1999: *The King and I* (hebraisk versjon 1999)
* 2000: *American Psycho: Music from the Controversial Motion Picture*

## Referanser


## Se også
*Liste over israelske musikkartister

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*