open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bakgårdsgjengen

***Bakgårdsgjengen*** () er en amerikansk-canadisk animasjonsserie rettet mot barn. Serien ble sendt på Nickelodeon og Nick Jr. i USA og TV 2 Direkte i Norge.

## Handling
Handlingen er sentrert rundt en gruppe på fem antropomorfe naboer som heter Uniqua, Pablo, Tyrone, Tasha og Austin. De deler en stor bakgård mellom husene de bor i. I hver episode møtes de i bakgården og forestiller seg at de er på et fantastisk eventyr. Eventyrene deres spenner over en rekke forskjellige sjangre og settinger. Episodene involverer ofte å besøke forskjellige deler av verden, reise fremover eller tilbake i tid, og bruke magi eller overnaturlige krefter.

Karakterene gir seg selv forskjellige jobber eller roller avhengig av episodens imaginære setting, for eksempel detektiver, riddere eller vitenskapsfolk.  Åpningene og avslutningene av episodene følger et lignende mønster. Historiene begynner med at karakterene i bakgården presenterer seg selv, og forklarer scenariet de skal forestille seg - noe som får bakgården til å forvandle seg til et miljø som passer til scenariet de forestiller seg.

Når karakterene er ferdige med eventyret sitt, begynner magen deres å rumle - noe som fører til at de bestemmer seg for å spise en matbit i et av husene deres. Når de er ferdige med eventyret, forsvinner fantasi-sekvensen og gjenoppretter den opprinnelige bakgården utenfor hjemmene deres. Karakterene synger en avslutningssang, sier farvel til publikum, går deretter inn i huset og lukker døren.

## Eksterne lenker
*
Simon Mepeham

**Simon Mepeham** (eller **Meopham** eller **Mepham**; født i 1270-årene, død 12. oktober 1333) var erkebiskop av Canterbury fra 1328 til 1333.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Simon Mepeham ble utdannet i Oxford mellom 1290 og 1296 på Merton College der han fordypet seg i teologi. 
### Prest
Han ble presteviet den 21. september 1297 i Canterbury Cathedral av erkebiskop Robert Winchelsey, som gav Simon rektorat i Tunstall i Kent. Mepeham ble prebendar av Llandaff i 1295 og kort etter kannik i Chichester, men hadde ingen interesse for de offentlige forpliktelser som medfulgte.

### Erkebiskop av Canterbury
Mepeham var jarlen av Lancasters kandidat mot en som ble støttet av dronning Isabella og Roger Mortimer. Han ble valgt til erkebiskop av Canterbury den 11. desember 1327, og ble bispeviet den 5. juni 1328 av kardinal Pierre des Prés, og mottok erkebispestolens temporalia den 19. september 1328.  Den vinteren støttet han et opprør mot Roger Mortimers styre som vart anført av jarlen av Lancaster og støttet av jarlen av Norfolk, jarlen av Kent, og andre.

Den 18. februar 1330 dronningkronet han Philippa av Hainault, kong Edvard IIIs gemalinne, i Westminster Abbey i London.

Erkebiskop Mepehams register er gått tapt, og derfor er det man kjenner av hans embedsførsel fra kronikørene William Thorne og William Dene. Erkebiskop Mepeham ble betraktet som nærmest udugelig (en *«man of no great ability and with scanty knowledge of ecclesiastical tradition and propriety, and the maintenance of the rights of his See caused disputes on every side.»*

### Disputt og ekskommunikasjon
Mepeham blr involvert i en strid om de juridiske rettigheter som tilkom de kirker som var blitt approprierte av St. Augustine’s Abbey. Benediktinermunkene der fremførte en anke mot erkebiskopen, of en pavelig nuntius og kannik av Salisbury, Icherius de Concareto, ble utpekt til å megle. Mepeham ble innkalt for å presentere sitt syn og sine beviser for ham, men han nektet å innfinne seg. Canterburys suffraganer støttet erkebiskop Mepeham i sak, men hans uvilje mot å underkaste seg kirken juridiske prosesser førte til at pave Johannes XXII ekskommuniserte ham i 1333. Concoreto utstedte et dekret som suspenderte Mephams fra å presedere ved liturgier den 22. januar 1333, med en klausul at dersom erkebiskopen skulle vedvare å motsette seg pavens og rettens vilje, skulle han ekskommuniseres 30 dager senere.

Mepehams ekskommunikasjon ble opphevet posthumt, og han kunne dermed begraves i Canterbury Cathedral, under inngangsbuen til St. Anselms kapell.

### Død
Simon Mepeham døde den 12. oktober 1333.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Katdinal Niccolò Alberti, O.P. (1350-1321) *1299
* Kardinal Pierre des Prés (1280-1361) *1318
* Erkebiskop *Simon Mepeham* (?-1333) *1328

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* Powell, J. Enoch and Keith Wallis *The House of Lords in the Middle Ages: A History of the English House of Lords to 1540* London: Weidenfeld and Nicolson 1968
*Weir, Alison *Queen Isabella: Treachery, Adultery and Murder in Medieval England* New York: Ballantine 2005 

## Referanser
Liste over utøvere i Giro d’Italia 2023

**Liste over utøvere i [[Giro d’Italia 2023]]**

## Noter



## Referanser


## Eksterne lenker
*Startlist with dropouts - procyclingstats.com
Hevarm (skytevåpen)

På skytevåpen er **hevarmen** håndtaket eller betjeningsspaken til sluttstykket på en sylinderlås med roterende sluttstykke.

## Rett eller bøyd hevarm
Avhengig av kravene til våpenets design kan håndtaket være normalt og vinkelrett på eller bøyd fra sluttstykkets akse. Rette hendler er stort sett brukt på eldre militærrifler uten kikkertsikte, mens bøyde hendler er vanlige på moderne rifler for bruk med kikkertsikte slik at hevarmen ikke slår oppi kikkerten.

## Høyre eller venstre side
Hevarmen er vanligvis på høyre siden av våpen for høyrehendte, og på venstre side for skyttere som skyter med venstre hånd (såkalt "links"). På noen moderne skytevåpen kan hevarmens side byttes av skytteren slik at den kan brukes både av venstre- og høyrehendte skyttere.

## Hevarmskule
Hevarmskulen (også kalt «boltkule») er den ytterste delen av hevarmen eller ladehendelen som man tar i for å operere sluttstykket. På en del eldre våpen er hevarmen og heverarmskulen laget i ett stykke eller kulen er sveist som en fast del av hevarmen og resten av sluttstykket. På mange nyere våpen er hevarmen gjenget med maskingjenger i enden og hevarmskulen er utskiftbar. Brukeren av våpenet har dermed muligheten til å enkelt bytte ut hevarmskulen av for eksempel av estetiske grunner eller for å få bedre grep. Gjengetypene på utstkiftbare hevarmskuler er ofte M6-1 eller M8-1,25 på europeiske våpen, men det finnes også våpen hvor andre gjengetyper er brukt. En del amerikanske våpen benytter 1/4"-28 TPI (6,35-0,907 mm) eller 5/16"-24 TPI (7,9375-1,058 mm). Andre gjengetyper er også brukt, for eksempel bruker Mausingfield #10-32 TPI (4,826-0,794 mm).

* M6-gjenger: Sig Sauer 200 STR, Blaser R93, Blaser R8, Chapuis Rols, Browning Maral, Merkel RX Helix, Mauser M12-M18, CZ 457, Bergara.
* M8-gjenger: Sako TRG, Sig Sauer 404, Sig Sauer 101

Det fins også hule gummihylser som kan tres utenpå eksisterende hevarmskuler.
Liste over Estlands forsvarsministre

**Liste over Estlands utenriksministre** kan føres tilbake til etableringen av et sivilt krigsministerium i Republikken Estland i 1918. Fra 1929 til 1937 var tittelen «forsvarsminister», deretter «krigsminister» igjen. Så lenge Estland var okkupert av Tyskland og senere Sovjetunionen (1940–1991), hadde ikke landet noe eget forsvar. Estlands forsvar og forsvarsministerium ble gjenopprettet ved uavhengigheten i 1991.

## Republikken Estland (1918–1940)

## Republikken Estland (1991–)

## Referanser
4. etappe av Giro d’Italia 2023

**4. etappe av [[Giro d’Italia 2023]]** gikk fra Venosa til Laceno 9. mai 2023.

Aurélien Paret-Peintre vant etappen, og Andreas Leknessund ble første nordmann i rosa trøye på 42 år.

## Etapperesultater

## Sammenlagt etter etappen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Willis Reed

**Willis Reed Jr.** (født 25. juni 1942, død 21. mars 2023) var en amerikansk profesjonell basketballspiller, og seinere basketballtrener, som spilte 10 sesonger i NBA, alle med New York Knicks.

Reed ble kåret som ligaens Most Valuable Player i 1970 og var en All-Star sju ganger.

## Spillerkarriere
### New York Knicks
Reed ble valgt (draftet) av New York Knicks med det 8. valg i NBA i 1964. Reed viste seg raskt til å være en god spiller, og scoret i gjennomsnitt 19,5 poeng per kamp i sin debutsesong. Reed ble deretter kåret som Rookie of the Year for 1964-65 sesongen. Han ble også valgt til sin første All-Star kamp og startet  7 sesonger i rekkefølge som All-Star.

Reed scoret i sesongen 1966-67 for første gang mer enn 20 poeng per kamp og det var starten på fem sesonger i rekkefølge, hvor Reed scorete mer enn 20 poeng per kamp igjennom sesongen.

Knicks hadde deres hittil beste sesong i 1969-70, da laget satte klubbrekord med 60 seire i en sesong. Reed ble deretter kåret som 1970 mest verdifulle spiller. Knicks kom i sluttspillet, hvor de kom til finalen. Her møtte de Los Angeles Lakers og etter en intens 7-kampserie vant Knicks deres første NBA-mesterskap.

Men Reed var plaget av skader over de neste sesongene og spilte kun 11 kamper i hele 1971-72 sesongen. Reed var allikevel rimelig frisk i 1972-73 sesongen og spilte her en viktig rolle i at Knicks igjen kom til NBA finalen, hvor de igjen møtte Lakers. Knicks vandt igjen, denne gang over bare fem kjemper.

Reed spilte kun 19 kamper i 1973-74 sesongen. Deretter besluttet han som resultat på grunn av skadene å avsluttet karrieren i en alder av kun 31 år.

### Ettermæle
Reeds trøye med nummer 19 ble ikke benyttet for New York Knicks etter 1976 og det var første spiller som fikk denne æren. Han ble tatt opp i Naismith Memorial Basketball Hall of Fame i 1982.

## Trenerkarriere
### New York Knicks
Reed begynte sin trenerkarriere med Knicks, hvor han overtok som trener i løpet av 1977-78 sesongen. Han ble allikevel sparket i starten av 1978-79 sesongen etter en dårlig start på sesongen.

### Creighton University
Reed ble i 1981 trener for basketballaget ved Creighton University, et universitet i Omaha, Nebraska. Han trenete laget fram til 1985.

### Assistenttrener
Reed var deretter assistenttrener for først Atlanta Hawks mellom 1985-87 og deretter Sacramento Kings mellom 1987-88.

### New Jersey Nets
Reed ble i 1988 trener for New Jersey Nets og ble i lagets sjefstrener i 1989. Han hadde forskjellige roller innenfor Nets organisasjonen over de neste 15 årene og var en stor del av, at Nets gikk fra å være blant de dårligste lagene i ligaen, til å komme i NBA finalen to gange i 2002 og 2003; men uten å vinne finalen.

### Knicks og Hornets
Reed arbeidet så kortvarig for Knicks i et år og deretter tre år hos New Orleans Hornets, før han i 2007 avsluttet trenerkarrieren.

## Referanser


## Eksterne lenker
Fotballklubben Haugesund i 1997

**Fotballklubben Haugesund i 1997** er en oversikt over samtlige spillere, tabell og kamper som Fotballklubben Haugesunds herrelag spilte i fotballsesongen 1997.

## Tippeligaen

## Kamper

### Norgesmesterskapet

## Spillerstatistikk

## Referanser
Toxicum

***Toxicum*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Små til ganske store, vanligvis avlange, ofte matte skyggebiller. Disse artene har gjerne et par horn på hodet.

## Levevis
Disse artene er knyttet til død ved og er soppetere som lever på kjuker.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i tropiske områder.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
******* Stammen **[[Toxicini]]** Oken, 1843
******** Understammen Toxicina Oken, 1843
********* Slekten ***Toxicum*** Latreille, 1802
********** Underslekten *Mutillotoxicum* Nabozhenko & Ivanov, 2018
*********** *[[Toxicum elvirae]]* Nabozhenko & Ivanov, 2018
********** Underslekten *Toxicum* (i snever forstand)
*********** *[[Toxicum angustatum]]* Pic, 1921
*********** *[[Toxicum angustum]]* Ren & Wu, 2007
*********** *[[Toxicum aries]]* Klug, 1833
*********** *[[Toxicum assamense]]*
*********** *[[Toxicum biroi]]* Kaszab, 1956
*********** *[[Toxicum brevicorne]]* Pascoe, 1866
*********** *[[Toxicum capreolus]]* Fairmaire, 1893
*********** *[[Toxicum cavifrons]]*
*********** *[[Toxicum cribrarium]]* Blanchard, 1851
*********** *[[Toxicum digitatum]]* Ren & Wu, 2007
*********** *[[Toxicum diversepunctatum]]*
*********** *[[Toxicum fangjingshananum]]* Ren & Hua, 2005
*********** *[[Toxicum formosanum]]* Kulzer, 1950
*********** *[[Toxicum funginum]]* Lewis, 1894
*********** *[[Toxicum gazellae]]* Schaufuss, 1885
*********** *[[Toxicum gladicornus]]* Ren & Wu, 2007
*********** *[[Toxicum goliath]]* Fairmaire, 1898
*********** *[[Toxicum gracile]]* Pascoe, 1883
*********** *[[Toxicum grande]]* Pascoe, 1871
*********** *[[Toxicum grandis]]* Carter
*********** *[[Toxicum heros]]* Frivaldszky, 1882
*********** *[[Toxicum horridus]]* Ren & Wu, 2007
*********** *[[Toxicum insigne]]* Carter, 1914
*********** *[[Toxicum masumotoi]]* Akita, 2011
*********** *[[Toxicum nitidifrons]]*
*********** *[[Toxicum obliqucornum]]* Ren & Wu, 2007
*********** *[[Toxicum planicornus]]* Ren & Wu, 2007
*********** *[[Toxicum punctipenne]]* Pascoe, 1866
*********** *[[Toxicum quadricorne]]* (Fabricius, 1801)
*********** *[[Toxicum quinquecornutum]]* Carter, 1914
*********** *[[Toxicum richesianum]]* Latreille, 1802
*********** *[[Toxicum rufipes]]*
*********** *[[Toxicum subtricornutum]]*
*********** *[[Toxicum sumatrense]]*
*********** *[[Toxicum taurus]]*
*********** *[[Toxicum tricornutum]]* Waterhouse, 1874
*********** *[[Toxicum tuberculiceps]]* (Carter, 1914)
*********** *[[Toxicum umbrosum]]*
## Referanser




## Eksterne lenker
*
Myrmecodema

***Myrmecodema*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Middelsstore, avlange, blanke skyggebiller, gjerne svarte på farge. 

## Levevis
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling
Gruppen har tidligere blitt regnet som en familie for seg, Trachelostenidae.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
******* Stammen **[[Trachelostenini]]** Lacordaire, 1859
******** Slekten ***Myrmecodema*** Gebien, 1943 - 6 arter, Chile
********* *[[Myrmecodema elengatula]]* Peña 1974
********* *[[Myrmecodema freudei]]* Kaszab 1969
********* *[[Myrmecodema kochi]]* Kulzer 1950
********* *[[Myrmecodema maritima]]* Peña 1974
********* *[[Myrmecodema michelbacheri]]* Freude 1960
********* *[[Myrmecodema nycterinoides]]* (Germain 1855)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Mycetochara

***Mycetochara*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Middelsstore, avlange, ofte matt gulaktige eller rødlige, spinkle skyggebiller. Ulikt mange andre skyggebiller har de et forholdsvis tynt hudpanser og gjerne lyse farger. De kjennes også på at klørne er kamformede, antennene lange og tynne og hodet forholdsvis lite.

## Levevis
Disse billene påtreffes gjerne krypende i vegetasjonen eller på bakken. De kan også ofte finnes på blomster der de spiser pollen.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien kamskyggebiller, **[[Alleculinae]]** Mulsant, 1856
******* Stammen Alleculini
******** Understammen Mycetocharina
********* Slekten ***Mycetochara*** Guérin-Méneville, 1827
### Liste over artene

* *[[Mycetochara adygea]]* Nabozhnko, Martynov & Bulysheva, 2025
* *[[Mycetochara analis]]* (LeConte, 1878)
* *[[Mycetochara axillaris]]* (Paykull, 1799)
* *[[Mycetochara bicolor]]* (Couper, 1865)
* *[[Mycetochara binotata]]* (Say, 1824)
* *[[Mycetochara brenskei]]* Seidlitz, 1896
* *[[Mycetochara cretica]]* Mařan, 1954
* *[[Mycetochara excelsa]]* Reitter, 1884
* *[[Mycetochara flavicornis]]* (Miller, 1883)
* *[[Mycetochara flavipennis]]* Reitter, 1908
* *[[Mycetochara flavipes]]* (Fabricius, 1793)
* *[[Mycetochara foveata]]* (LeConte, 1866)
* *[[Mycetochara fraterna]]* (Say, 1824)
* *[[Mycetochara graciliformis]]* Reitter, 1899
* *[[Mycetochara gracilis]]* (Faldermann, 1837)
* *[[Mycetochara haldemani]]* LeConte, 1866
* *[[Mycetochara humeralis]]* (Fabricius, 1787)
* *[[Mycetochara jonica]]* (Obenberger, 1916)
* *[[Mycetochara linearis]]* (Illiger, 1794)
* *[[Mycetochara maura]]* (Fabricius, 1792)
* *[[Mycetochara melandryina]]* Roubal, 1934
* *[[Mycetochara myrmecophila]]* (Obenberger, 1916)
* *[[Mycetochara nakanoi]]* Akita & Masumoto, 2017
* *[[Mycetochara netolitzkyi]]* (Penecke, 1912)
* *[[Mycetochara nigripes]]* Petri, 1926
* *[[Mycetochara obscura]]* (Zetterstedt, 1838)
* *[[Mycetochara ocularis]]* Reitter, 1884
* *[[Mycetochara procera]]* Casey, 1891
* *[[Mycetochara pygmaea]]* (Redtenbacher, 1874)
* *[[Mycetochara quadrimaculata]]* (Latreille, 1804)
* *[[Mycetochara retowskyi]]* (Reitter, 1889)
* *[[Mycetochara roubali]]* Maran, 1935
* *[[Mycetochara rudis]]* (Kuster, 1850)
* *[[Mycetochara ruficollis]]* Baudi, 1877
* *[[Mycetochara ruthenica]]* Nabozhnko, Martynov & Bulysheva, 2025
* *[[Mycetochara scutellaris]]* (Baudi, 1877)
* *[[Mycetochara straussii]]* Seidlitz, 1896
* *[[Mycetochara sulcipennis]]* Reitter, 1896
* *[[Mycetochara thoracica]]* (Gredler, 1854)
* *[[Mycetochara zolotareffi]]* Reitter, 1896

## Referanser




## Eksterne lenker

*
Adelonia

***Adelonia*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Nokså små til middelsstore (2-10 millimeter), slanke, blanke, brunlige til svarte skyggebiller. Antennene er trådformede, middels lange. Hodet er avrundet firkantet, fasettøynene nokså små. Pronotum er firkantet, lengre enn bredt. Dekkvingene er nokså smale med fine punktstriper.

## Levevis
Disse billene påtreffes gjerne krypende i vegetasjonen eller på bakken.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien hårskyggebiller, **[[Lagriinae]]** Latreille, 1825
******* Stammen **[[Belopini]]** Reitter, 1917
******** Slekten ***Adelonia*** Laporte de Castelnau, 1840
********* *[[Adelonia costipennis]]* (Blair, 1933)
********* *[[Adelonia deplanatus]]* (Pic, 1923)
********* *[[Adelonia filiformis]]* (Laporte de Castelnau, 1840)
********* *[[Adelonia insularis]]* Doyen, 1983
********* *[[Adelonia quadricollis]]* (Champion, 1885)
********* *[[Adelonia sulcatula]]* (Champion, 1885)

## Referanser




## Eksterne lenker
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter https://bugguide.net/node/view/498683
*
Chaerodes

***Chaerodes*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Middelsstore (ca. 7 millimeter), ovale, gjerne gubrune skyggebiller. De kan overflatisk minne om marihøner. Fargen følger gjerne fargen på sanden der de lever, de er bleke på lys sand og mørke der sanden er mørk.

## Levevis
Disse billene påtreffes på sandete steder, mest på havstrender mellom oppskylte alger, som de lever av. De er nattaktive og kan ikke fly.

## Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien hårskyggebiller, **[[Lagriinae]]** Latreille, 1825
******* Stammen **[[Chaerodini]]** Doyen, Matthews & Lawrence, 1990
******** Slekten ***Chaerodes*** White, 1846 - 2 arter på havstrender, New Zealand
********* *[[Chaerodes concolor]]* Sharp, 1878
********* *[[Chaerodes trachyscelides]]* White, 1846

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilder av gruppen
*
Cossyphus

***Cossyphus*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Små til middelsstore (4-18 millimeter), avlange, brunlige skyggebiller. Gruppen utmerker seg ved at pronotum og dekkvingene er sterkt utvidet mot sidene, langt utenfor kroppens omriss, slik at hodet er helt dekket av pronotum. Omrisset av den slanke kroppen er likevel godt synlig.

## Levevis
Disse billene påtreffes gjerne i kompost.

## Utbredelse
Gruppen er vidt utbredt i den Gamle verden.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien hårskyggebiller, **[[Lagriinae]]** Latreille, 1825
******* Stammen **[[Cossyphini]]** Latreille, 1802
******** Slekten ***Cossyphus*** Olivier, 1795 - 20 arter, Afrika, Sør-Europa og sørlige Asia
********* Underslekten *Acontodactylus* Desbrochers des Loges, 1894
********** *[[Cossyphus limbatus]]* Pascoe, 1887
********** *[[Cossyphus minutissimus]]* Laporte de Castelnau, 1840
********** *[[Cossyphus odewahni]]* Pascoe, 1866
********* Underslekten *Cossyphus* (i snever forstand)
********** *[[Cossyphus algiricus]]* Laporte de Castelnau, 1840
********** *[[Cossyphus dejeani]]* Breme, 1846
********** *[[Cossyphus depressus]]* (Fabricius, 1781)
********** *[[Cossyphus fuscomaculatus]]* Chatanay, 1913
********** *[[Cossyphus hoffmannseggi]]* Herbst, 1797
********** *[[Cossyphus laevis]]* Laporte de Castelnau, 1840
********** *[[Cossyphus moniliatus]]* Reitter, 1917
********** *[[Cossyphus moniliferus]]* Chevrolat, 1829
********** *[[Cossyphus punctatissimus]]* Brême, 1846
********** *[[Cossyphus ruffoi]]* Scupola, 2000
********** *[[Cossyphus rugosulus]]* Peyron, 1854
********** *[[Cossyphus subgranulatus]]* Reitter, 1917
********** *[[Cossyphus tauricus]]* Steven, 1829

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bestemmelsesnøkkel til artene
*
Pogonoxenus

***Pogonoxenus*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Nokså små, slanke, gjerne blankt brunlige skyggebiller. Antennene er utvidet mot spissen, pronotum avrundet firkantet, dekkvingene jevnbrede.

## Levevis
Arten lever i skog, der de gjerne finnes på barken av trær.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika (Kamerun).

## Systematisk inndeling
Disse slektene blir noen ganger regnet som en egen underfamilie, Hypophlaeinae

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien boreskyggebiller, Diaperinae
******* Stammen **[[Hypophlaeini]]** Billberg, 1820
******** Slekten ***Pogonoxenus*** Wasmann, 1899
********* *[[Pogonoxenus kraatzi]]* Wasmann, 1899 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Goniadera

***Goniadera*** er en slekt av skyggebiller.

## Utseende
Små, avlange, blanke, tydelig hårete skyggebiller. Ulikt mange andre skyggebiller har de et forholdsvis tynt hudpanser. Antennene er utvidet mot spissen, men uten en klart avsatt klubbe.

## Levevis
Disse billene påtreffes gjerne krypende i vegetasjonen eller på bakken.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
***** Familien **[[skyggebiller]]**, Tenebrionidae Latreille, 1802
****** Underfamilien hårskyggebiller, **[[Lagriinae]]** Latreille, 1825
******* Stammen Goniaderini Lacordaire, 1859
******** Slekten ***Goniadera*** Perty, 1832
********* Underslekten *Aemymone* Bates, 1868
********** *[[Goniadera cariosa]]* Bates, 1868
********** *[[Goniadera championi]]* Ferrer & Delatour, 2007
********** *[[Goniadera simplex]]* Fairmaire, 1889
********* Underslekten *Goniadera* (i snever forstand)
********** *[[Goniadera alternata]]* Champion, 1886
********** *[[Goniadera ampliata]]* Gebien, 1912
********** *[[Goniadera ardoini]]* Ferrer & Delatour, 2007
********** *[[Goniadera barclayi]]* Ferrer & Delatour, 2007
********** *[[Goniadera claveri]]* Pic, 1913
********** *[[Goniadera crenata]]* Perty, 1832 
********** *[[Goniadera dissipata]]* Kirsch, 1866
********** *[[Goniadera distinctipennis]]* Pic, 1913
********** *[[Goniadera girardi]]* Ferrer & Delatour, 2007
********** *[[Goniadera impressa]]* Erichson, 1843
********** *[[Goniadera nicaraguensis]]* Champion, 1886
********** *[[Goniadera novemcostata]]* Fairmaire, 1889
********** *[[Goniadera obscuriceps]]* Pic, 1913
********** *[[Goniadera oculata]]* Champion, 1886
********** *[[Goniadera pilosa]]* Champion, 1886
********** *[[Goniadera pseudorepanda]]* Ferrer & Delatour, 2007
********** *[[Goniadera repanda]]* (Fabricius, 1801)
********** *[[Goniadera rufescens]]* Pic, 1913
********* Underslekten *Opathresthes* Gebien, 1928
********** *[[Goniadera binodosus]]* Gebien, 1928
********** *[[Goniadera maesi]]* Ferrer & Delatour, 2007
********** *[[Goniadera quadrinodosa]]* (Gebien, 1928)

## Referanser




## Eksterne lenker
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter https://bugguide.net/node/view/503868/bgimage
* Atlas of Living Australia - Goniaderini https://bie.ala.org.au/species/urn:lsid:biodiversity.org.au:afd.taxon:f343b789-5740-44bd-8e1c-9f4d8a59b9ba
*
William Francis Malooly

**William Francis Malooly** (født 18. januar 1944 i Baltimore i Maryland i USA) er en amerikansk katolsk geistlig og emeritert biskop  i Wilmington.
## Liv og virke
### Prest
Han ble presteviet av hjelpebiskopen i Baltimore, Thomas Austin Murphy, den 7. mai 1970.
### Hjelpebiskop i Baltimore
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 12. desember 2000 til hjelpebiskop i Baltimore og titulærbiskop av *Flumenzer*. Erkebiskopen av Baltimore, kardinal William Henry Keeler, bispeviet ham den 1. mars året etter; medkonsekratorene var William Clifford Newman, hjelpebiskop i Baltimore, og William Donald Borders, emeritert biskop av Baltimore. 
### Biskop av Wilmington
Den 7. juli 2008 ble han utnevnt av pave Benedikt XVI til biskop av Wilmington i delstaten Delaware; han ble innført i embedet den 8. september samme år.

Pave Frans innvilget den 30. april 2021 biskop Maloolys aldersbetingede avskjedssøknad.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
* Kardinal John Joseph Krol (1910-1996) *1953 
* Biskop Joseph Thomas Daley (1915-1983) *1964
* Kardinal William Henry Keeler (1931-2017) *1979
* Biskop *William Francis Malooly* (1944-) *2009

## Referanser
Zeno-Watch Basel

**Zeno-Watch Basel** er en sveitsisk urprodusent etablert i 1868 som **Firma Godat & Co**. I 1922 tok firmaet i bruk navnet «Zeno». Foretaket spesialiserer seg på flyklokker, og er en av få uavhengige sveitsiske klokkeprodusenter som fortsatt er i drift. Fabrikken ligger i Basel, Sveits.

## Historie

Zenos har historie tilbake til 1868 og startet med lommeurproduksjon av urmaker Jules Godat (Godat & Co). Han produserte små kvanta finere lommeur med solide sølvkasser. Den lille fabrikken hans ble overtatt av A. Eigeldinger & Fils i 1920. De spesialiserte seg på armbåndsur for hæren og produserte mekaniske klokker i rustfritt stål, sølv, gull og platina. De registrerte merkene Zeno, Strand og Solvex.

I 1922 ble de første Zeno-klokkene laget, og til å begynne med hadde de et sveitsisk kors på baksiden av urkassen.Dr. Peter Atteslander og Eric Enggist kjøpte i 1966 rettighetene til Zeno, og solgte dem til Felix W. Huber i 1973. Huber hadde vært ansatt i selskapet siden 1964. Zenos fikk internasjonal oppmerksomhet i 1969 med den legendariske og futuristiske «Spacemen»-modellen og med dykkeruret «Compressor»; de kjøpte også flere kjente sveitsiske klokkefabrikker.

Foretakets mest kjente urkolleksjon er «Pilot Classic», som kom på markedet i 1965. I årenes løp har denne kolleksjonen blitt utvidet flere ganger med nye klokke-modeller. Per 2023 produserer foretaket mekaniske armbåndsur, sportskronografer, lommeur, samlearmbåndsur og teknologiske ur med skjermer. Dessuten produserer det dykkerur for opptil 300 meters dybde, som benyttes av dykkere i den sveitsiske hæren.

## Referanser
MS «Telemarken»

**MS «Telemarken»** ble bygget ved Västerviks nya varv i Sverige i 1951. Under navnet «Fröja» trafikkerte hun først mellom øyene i Gøteborg. I 1977 flyttet hun til Stockholm og ble omdøpt til Kärsön. I 1988 kom hun til Akkerhaugen i Telemark og byttet navn til MS «Telemarken».

MS «Telemarken» seiler (pr. 2023) i sommersesongen fra Akkerhaugen og går gjennom slusene i Telemarkskanalen fra Ulefoss og opp til Lunde. Når hun ikke går i rute, brukes hun i konserter og private arrangementer, blant annet har hun blitt brukt til bluescruise i flere sesonger av Notodden Blues Festival. «Telemarken» er den eneste av kanalbåtene som seiler på Telemarkskanalens østre løp mot Notodden og gjennom Sauarelva.

Båten tar 96 passasjerer, har en motor på 440 hk og gjør en fart på 9 knop. «Telemarken»s hjemmehavn er Akkerhaugen Brygge i Sauarelva.

I 2022 ble MS «Telemarken» solgt til Sjur Høydahl.

## Se også
* Liste over båter som har trafikkert Telemarkskanalen

## Referanser


## Kilder
* Book Telemark: M/S Telemarken Besøkt 19. mai 2023
* Om Fröja på Skärgårdsbåtar.se

## Eksterne lenker
*
OFC Champions League 2023

**[[OFC Champions League]] 2023** var den 22. sesongen av mesterligaen for Oceania Football Confederation (OFC).  vant mesterligaen etter å ha slått  4–2 etter ekstraomganger i finalen.

## Gruppespill

## Sluttspill



## Referanser


## Eksterne lenker
*
5. etappe av Giro d’Italia 2023

**5. etappe av [[Giro d’Italia 2023]]** gikk fra Atripalda til Salerno 10. mai 2023.

Kaden Groves vant etappen.
## Etapperesultater

## Sammenlagt etter etappen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Henry Woodlock

**Henry Woodlock** (født på Merewell nær Winchester i England, død 28. juni 1316 på Farnham Castle i England) var katolsk biskop av Winchester. Han kalles også **Henry de Merewell**, fra fødestedet, en herregård tilhørende biskopen.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Før han ble valgt til biskop hadde han vært prior for Priory of St. Swithun (1295–1305), det benediktinerkloster som ga betjente katedralen i Winchester. Han var den første prioren derfra som ble valgt til biskop. I sin korrespondanse som biskop kaller Henry Woodlock seg derfor **bror Henricus**.
### Biskop av Winchester
Kong Edvard I ga tillatelse til bispevalget, som fant sted i Winchester 23. desember 1304, og som skulle erstatte den avdøde biskop John of Pontoise. Henry Woodlock ble valgt den 23. januar 1305. Kongen ga sitt samtykke den 29. januar 1305. Metropolitten, erkebiskop Robert Winchelsey av Canterbury, gjennomførte den vanlige undersøkelse av valgets den kanoniske gyldighet og valgtes karakter og egnethet, og den 10. mars meddelte kongen at han hadde gjennomført undersøkelsen, bekreftet biskop-elekt Woodlock. Den 12. mars tildelte kongen biskopen bispedømmets temporalia. 

Henry Woodlock ble bispeviet av erkebiskop Robert Winchelsey i Canterbury Cathedral den 30. mai 1305. Han ble intronisert i Winchester Cathedral 10. oktober 1305.

Den 25. februar 1308 utførte biskop Woodlock, som hadde fått en spesiell kommisjon fra den eksilerte erkebiskopen (og blitt valgt av kongen), kroningen av kong Edward II og dronning Isabella i Westminster Abbey, i en seremoni organisert av Piers Gaveston.

Biskop Henry Woodlock bispeviet Gilbert de Segrave til biskop av London i Canterbury den 25. november 1313, ettersom erkebispesetet Canterbury var vakant da.

Han døde på Farnham Castle 28. juni 1316, og ble gravlagt i Winchester Cathedral.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* kardinal Gerardo Bianchi (1220-1302) 
* Erkebiskop Robert of Winchelsey (? -1313) *1294
* Biskop *Henry Woodlock* O.S.B. (?-1316) *1305

## Litteratur
* 
* 
* 
* Goodman, A. W. (red.). *Registrum Henrici Woodlock dioecesis Wintoniensis* 2 vols. (Oxford 1940, 1941) [Canterbury and York Society, vols. XLIII, XLIV].
## Referanser

## Eksterne lenker
* Farnham Castle, residence of the Bishops of Winchester (lest 2017-12-23).
* BHO: British History Online, *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1300-1541*: Volume 4, Monastic Cathedrals (Southern Province). Originally publisert av Institute of Historical Research, London, 1963. Bishops of Winchester, pp. 45-47. Lest 2017-12-23.
Johan Lauritzen

**Johan Lauritzen** (1894–1958) var en jernbanearbeider og politiker (A) som i tre perioder var ordfører i Lier: 1935–40, 1945–47 og 1952–55. 

I 1914 startet han i jobb ved Lier stasjon og i 1915 ble han stasjonsbetjent ved samme stasjon. I 1920 tok han utdannelse som telegrafist ved Jernbaneskolen, deretter startet han som telegrafist i Lier, hvor han i 1930 ble kontorist. I 1938 ble han forflyttet til administrasjonen for vognkontoret i Drammen, der han ble stasjonsmesterfullmektig i 1947.

Lauritzen startet i politikken i 1922 da han ble varamann i Lier herredstyret, fra 1932 ble han fast medlem i herredstyret og formannskapet. Han var i tre perioder ordfører i Lier, først i tidsrommet 1935–40, deretter i 1945–47 og 1952–55. Han var også formann i styret for den fylkeskommunale Husmorskole på Sjåstad, medlem av elektrisitetsverkets styre, kommunens representant i Lierbanen og senere i det nystiftede A.s Lierruten. Han var formann i Lierbanen fra 1935 til 1943 og i styret for A.s Lierruten fra 1943 frem til sin død i 1894. Da han i 1955 gikk av som ordfører ble han hyllet og overrakt en æresgave som tilsvarte et års ordførergodtgjørelse.

I sin siste ordførerperiode ble han handikappet etter en lengre periode med sykdom. Lauritzen gikk av med uføretrygd nyttår 1957.

## Referanser
MFK Tatran Liptovský Mikuláš

**MFK Tatran Liptovský Mikuláš** er en slovakisk fotballklubb basert i byen Liptovský Mikuláš.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Holte klokkestøperi

**Holte klokkestøperi** var et klokkestøperi som ble etablert på gården Mellom-Holte i Kolbu i dagens Østre Toten (opprinnelig Vestre Toten). I 1920 ble støpehytta flyttet til gården Fjeldberg i Kolbu. Klokkestøperiet leverte både kirkeklokker og gårdsklokker, men støpte også mindre klokker og bjeller. Det ble støpt kokker ved bedriften til ut på 1980-tallet. Verktøy og gjenstander etter støperiet er blitt registrert og skal etter planen bevares og flyttes til Mjøsmuseet.

Det var Anders Olsen Holte (1816–1897) som startet klokkestøperiet. Han var gårdbruker og klokkestøper, og skal ha bygget en støpeovn for større klokker i 1860. Før den tid støpte han kun mindre klokker og bjeller, men fra og med 1861 leverte støperiet hans både kirkeklokker og gårdsklokker. Både Nicolaikirken på Gran og Sørum kirke kirkeklokker fra Holte i 1861. Senere skal Holte klokkestøperi ha levert kirkeklokker til mange kirker fram mot 1880, men deretter sluttet bedriften å lage kirkeklokker.

I Lunner kirke på Hadeland henger det to kirkeklokker i klokkestua, hvorav den ene ble støpt av Holte klokkestøperi i 1863. Denne klokka har følgende inskripsjon:

## Referanser
Hans Olsen Hennum

**Hans Olsen Hennum** (født 1807, død 1884) var en gårdsbruker i Lier og var fra Juni 1848 til september 1948, midlertidig ordfører i Lier kommune. Han var gift med Marte Aslesdatter Stabekk (født 1819, død 1909), sammen fikk de barna Gunhild Andrea, Ellen Lovise og Nikoline. Hennum kjøpte i 1844 gårdsbruket Dalenga (Dælenga), deretter i 1849 kjøpte han deler og gårdsbruket Nordal som bestod av Køienhagen, Overjordet og Tajeberget og i 1869 kjøpte han gårdsbruket Østre Rød. Etter hans død ble det samlede bruket overtatt av hans svigersønn Thorvald Christoffersen Sørum (født 1856, død 1932) som var gift med Ellen Lovise Hansdtr. Hennum (født 1848, død 1947).

## Referanser
Hans Jacob Hofgaard

**Hans Jacob Hofgaard (III)** (født 1. mai 1852 i Lier, død 21. oktober 1921) var en ingeniør, oberstløytnant, gårdsbruker, fabrikkeier og ordfører i Lier kommune 1911–13. Han var sønn av Hans Jacob Hofgaard II (1817–1894). Han gikk fra 1873 i utdannelse ved Krigsskolen og ble i 1879 offiser deretter oberstløytnant i 1905 før han i 1907 tok avskjed. 

## Sjåstad gård og Sjaastad Trævarefabrik
Hofgaard var fra 1894 eier av Sjåstad gård med tilhørende eiendommer som var i familiens eie i fire generasjoner. Gårdens storhet ble opparbeidet av hans far Hans Jacob Hofgaard II (1817–1894) som kjøpte opp gårder og større skogseiendommer i Lier, Eiker og Modum, han ervervet også rettighetene til Glitrevannet. I 1909 solgte Hans Jacob Hofgaard (III) mesteparten av skogene og bruket til A/S Børresen, resterende drev han frem til sin død. De gjenværende 3000 mål med skog og bruket ble i 1922 solgt av konen hans til Lier kommune, som igjen solgte det til fylkeskommunen som brukte det til fylkeshusmorskole fram til 1959. Han drev også Sjaastad Trævarefabrik som også ble startet opp han hans far i 1876 under navnet «Sjaastad Sagbrug og Trævarefabrik». Hofgaard var formann i Jernbanekomiteen og styreformann av Lierbanen fra 1904. Deltok i arbeidet med å få reist Sjåstad kapell. Opprettet i 1909 et tuberkulosefond for Lier, og samme år et legat for trengende arbeidere i Lier. Han ble i 1905 ridder av St. Olavs Orden.

## Familie
Hofgaard giftet seg i 1882 med Karen Sophie Mathia Lumholtz fra Lillehammer som døde etter fire måneders ekteskap. I 1885 giftet han seg på nytt, denne gangen med sin avdødde kones søster Valborg Lumholtz.

## Referanser
Gerardo Bianchi

**Gerardo Bianchi** (født 1220/1225 i Gainago ved Torrile nær Parma, død 1. mars 1302 i Roma) var en italiensk erkebiskop og kardinal. 
## Liv og virke
Gerardo Bianchi studerte ved Universitetet i Parma. Han var kannik i Parma, apostolisk protonotar eller *auditor *for apostoliske brev og ble utnevnt til *auditor litterarum contradictarum* i 1276.

Bianchi ble kreert til kardinal av pave Nikolaus III på konsistoriet den 12. mars 1278, og fikk som tittelkirke *[[Santi XII Apostoli]]*. 

Han var apostolisk legat i Frankrike i 1278.  

Kardinal Bianchi deltok i konklavet 1280–1281, der pave Martin IV ble valgt, deltok ikke på konklavet av 1285 (valg av pave Honorius IV) og deltok i konklavene 1287–1288 (valg av pave Nikolaus IV), av konklavet 1292–1294 (valg av pave Celestin V) og konklavet 1294 (valg av Bonifatius VIII). 

I 1297 var han dekan for kardinalkollegiet og legat på Sicilia flere ganger, i 1282, og i 1283 og innimellom til i 1299–1301, og var en sentral person som forsøkte å få slutt på Den sicilianske vespers krig som hadde startet 30. mars 1282 med en stor massakre i Palermo. 

Han døde i Roma  den 1. mars 1302, og ble gravlagt i Lateranbasilikaen.

Bianchi er grunnleggeren av abbediet Valserana.

## Referanser


## Litteratur
* S. Sägmüller, *Die Thätigkeit und Stellung der Kardinäle bis Papst Bonifaz VIII., historisch und canonistisch untersucht und dargestellt* (Freiburg i. B. 1896).
* Bernhard Pawlicki, *Papst Honorius IV. Eine Monographie* (Münster 1896).
* Otto Schiff, *Studien zur Geschichte Papst Nikolaus' IV.* (Berlin 1897) (Historische Studien 5).
* Heinrich Finke, *Aus den Tagen Bonifaz VIII. Funde und Forschungen* (Münster i. W. 1902).
* O. Cartellieri, *Peter von Aragon und die sizilianische Vesper* (Heidelberg 1904).
* R. Sternfeld, "Das Konklave von 1280 und die Wahl Martins IV. (1281)," *Mitteilungen des Instituts für Österreichische Geschichtsforschung* 21 (1910), pp.&nbsp;1–53.
* E. H. Rohde, *Der Kampf um Sizilien in den Jahren 1291-1302* (Berlin and Leipzig 1913).
* Peter Herde, *Colestin V (1294) (Peter vom Morone): Der Engelpapa* (Stuttgart, 1981). 
* Steven Runciman (1960), *The Sicilian Vespers* Cambridge: Cambridge University Press.
* Pietro Maria Silanos (2008). ''Gerardo Bianchi da Parma. La biografia di un cardinale duecentesco.'' Parma: Università degli Studi di Parma, Dottorato di ricerca in Storia, XXI Ciclo (2007–2008).
Robert Winchelsey

**Robert Winchelsey **(eller **Winchelsea**; født ca. 1245, død 11. mai 1313 i Otford i Kent) var en engelsk katolsk teolog og erkebiskop av Canterbury. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Robert Winchelsey vokste formodentlig opp i Old Winchelsea i Sussex, men stammet enten ifølge *kronikøren fra Hagnaby* fra Pevensey i Sussex , eller ifølge William Thorne fra River i Kent. Lite er kjent om hans familie, foruten at han hadde broren *Henry Winchelsey* og nevøen *John Winchelsey*, som også ble geistlige.

Han studerte muligens de fri kunster i Canterbury, og var senere student i Paris og Oxford, og underviste senere ved begge læresteder. I Paris ble han rektor, og i Oxford kansler Han var påvirket av Thomas Aquinas; han studerte muligens under ham, men i alle fall satte han seg inn i hans teologi og ble med dette skolastisk teolog.

### Erkebiskop av Canterbury
Winchelsey hadde forskjellige beneficier i England. Han var kansler ved Oxford University da han ble valgt til erkebiskop av Canterbury etter John Peckham tidlig i 1293. Til forskjell fra det som var vanlig, hadde verken paven eller kongen noen hånd med i valget. Den 1. april forlot Winchelsey  England og dro til Roma for å få pavens godkjennelse. Han ble ikke bispeviet umiddelbar, grunnet den pavelige sedisvakans; men etter pavevalget ledet den nyvalgte pave Celestin V en seremoni i Aquila den 12. september 1294 der Robert Winchelsey ble bispeviet av kardinal Bianchi. 

Selv om han opprinnelig hadde en støtte i kong Edvard I, ble Winchelsey senere en kraftig motstander av kongen. Med paven i ryggen motstod erkebiskopen kong Edvards forsøk på å skattlegge kleresiet. Winchelsey var også en motstander av kongens skattmester, biskop Walter Langton av Lichfield, og en rekke andre biskoper og geistlige. Ved én anledning irettesatte han en abbed så strengt at abbeden fikk hjerteinfarkt og døde. 

Winchelsey hevdet energisk sin autoritet over sine hjelpebiskoper og suffraganbiskoper, og stred også mot pave Bonifatius VIII. I 1301 ble han ekskommunisert av en pavelig legat; året etter ble han imidlertid frikjent og løst fra bannet.

Etter valget av en tidligere kongelig klerk til pave Clemens V i 1305, kunne kongen få paven til å frata erkebiskopen tittelen; Winchelsey dro da i landflyktighet. Etter at Edvard II, Edvard Is sønn, arvet tronen, fikk den nye kongen paven til å gjenutnevne Winchelsey til erkebiskop. Winchelsey dro straks tilbake til England, men sluttet seg nesten umiddelbart til kongens motstandere, og var den eneste biskopen som protesterte mot tilbakekomsten av kongens favoritt, Piers Gaveston. 

Erkebiskop Winchelsey døde den 11. mai 1313 i Otford i Kent. 

Selv om mirakler ble påstått å ha skjedd ved hans grav, var et forsøk på å få ham erklært helgen mislykket.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* kardinal Gerardo Bianchi (1220-1302) 
* Erkebiskop *Robert of Winchelsey* (? -1313) *1294

## Referanser


## Litteratur
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Eivor Andersen Oftestad

**Eivor Andersen Oftestad** (født 1972 i Oslo) er en norsk professor i kristendomshistorie ved Institutt for humanistiske fag ved Høgskolen i Innlandet. 
## Karriere
Hun disputerte ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 2010 med avhandlingen *The House of God: The Translation of the Temple and the Interpretation of the Lateran Cathedral in the Twelfth Century*. I 2019 publiserte hun *The Lateran Church in Rome and the Ark of the Covenant. Housing the holy relics of Jerusalem*, i serien Studies in the History of Medieval Religion ved Boydell & Brewer. Arbeidet omhandler legitimeringen av pavens hovedkirke, San Giovanni in Laterano, på 1200-tallet. Basert på omfattende kildestudier lanserte Oftestad nye og originale teorier blant annet om forholdet mellom Roma og korsfarernes Jerusalem.

Oftestad har deltatt i flere kirkehistoriske og tverrfaglige forskningsprosjekter: *Death in Early Protestant Tradition* (2010–2014) ved Det teologiske fakultet (UiO), og *Tracing the Jerusalem Code: Christian Cultures in Scandinavia ca 1030–1900* (2016–2019).

I tillegg til en rekke internasjonale forskningspublikasjoner, har Oftestad gjennom en årrekke formidlet populærvitenskapelige kronikker om temaer som spenner fra historiefortolkning og religion til menneskeverd og bioteknologi. I 2016 ga hun ut boken *Vi lager barn. Reproduksjon gjennom 500 år*.

Oftestad har særlig jobbet med middelalderen og tidlig nytid, og er fast skribent i *[[Dag og Tid]]* og *[[Klassekampen]]*. Hun har holdt en rekke foredrag og har ledet flere panelsamtaler om ulike spørsmål knyttet til kirke- og kulturhistorie, modernitet og ideologier, i regi av blant andre Tankesmien Skaperkraft.

## Bibliografi
* *Vi lager barn. Reproduksjon gjennom 500 år*, Frekk forlag, 2016
* *The Lateran Church in Rome and the Ark of the Covenant. Housing the holy relics of Jerusalem*, Boydell & Brewer, 2019
* *Røtter – tekster om kultur og motkultur*, St. Olav forlag, 2021
;Med andre forfattere 
* *Å minnes de døde*, Cappelen Damm Akademisk, 2019
* *Hva vil vi med fosterdiagnostikken?* , Cappelen Damm Akademisk 2021 
* *Where we ever Protestants*, redaktør og forfatter, De Gruyter, 2019 
* *Tracing the Jerusalem Code – Volume 2: The Chosen People Christian Cultures in Early Modern Scandinavia (1536–ca. 1750)*, redaktør og forfatter, De Gruyter, 2021 

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
*  
*  
*
Rita Lee

**Rita Lee** (født **Rita Lee Jones** 1947–2023) var en brasiliansk rockevokalist, komponist og forfatter.

Hun var medlem i bandet  og en fremtredende skikkelse i landets underholdningsliv. Lee har solgt over 55 millioner plater på verdensbasis. Hennes selvbiografi *Uma Autobiografia* ble den bestselgende sakprosaboken i Brasil i 2017.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Håvard Handeland

**Håvard Handeland** (født 2004) er en politiker som representerer Arbeiderpartiet. Han ble den 4. oktober 2023 valgt til ordfører i Sauda kommune. Med det ble Handeland norgeshistoriens yngste ordfører.

Handeland gikk Sauda videregående skole. Han satt i Ungdommens fylkesråd i Rogaland i to perioder, den siste som varaordfører. Han var også med på danne AUF-lag i Ryfylke.

I mars 2023, fortsatt 18 år gammel, ble han nominert som Arbeiderpartiets ordførerkandidat. Etter kommunevalget dannet Arbeiderpartiet flertall med Høyre, og Handeland ble valgt til ordfører, mens hans tidligere samfunnsfaglærer Paul Løyning fra Høyre ble varaordfører.

## Referanser
Krigsgenerasjonen

**Krigsgenerasjonen**, på engelsk kalt ***the Greatest Generation***, ***the G.I. Generation*** og ***the World War II generation***, er en vestlig betegnelse på personer født i perioden 1901–1927, det vil si generasjonen etter den tapte generasjonen. De som kjempet i andre verdenskrig tilhørte primært krigsgenerasjonen. De som ble født inn i den stille generasjonen og babyboomer-generasjonen er i all hovedsak barn av krigsgenerasjonen. 

Personer som Olav V, Inger Hagerup, Tove Jansson og Abraham Maslow tilhører denne generasjonen.
Norgesmesterskapet i amerikansk fotball 2023

**[[Norgesmesterskapet i amerikansk fotball]] 2023** var det 36. norgesmesterskapet i amerikansk fotball. Grunnserien startet 22. april og ble avsluttet 11. juni. Sluttspillet ble spilt fra 17. juni til 1. juli. Vålerenga Trolls trakk laget før seriestart. Dermed fikk Sarpsborg Olavs Menn tilbud om Vålerengas plass i Eliteserien. Grunnet Sarpsborg oppflytting til Eliteserien er Lillestrøm Starfighters alene i 1. divisjon. De vil spille fire kamper, en hjemme og en borte mot Sarpsborg Olavs Menn og Kristiansand Gladiators. Lillestrøm vil bli rangert som lag nummer 5 og spille kvartfinale i sluttspillet mot det dårligst rangerte laget i Eliteserien 2023.

## Lagene

## Tabellen

## Resultattabell

## Sluttspillet

## Finale

## Eksterne lenker