Symfoni nr. 6 (Bruckner)

***Symfoni nr. 6*** i A-dur, WAB 106, av den østerrikske komponisten Anton Bruckner (1824–1896) er et verk i fire satser komponert mellom 24. september 1879 og 3. september 1881 og dedikert til hans godseier, Anton van Ölzelt-Newin. Bare to satser fra den ble fremført offentlig i komponistens levetid. Selv om den har mange karakteristiske trekk ved en Bruckner-symfoni, skiller den seg mest fra resten av hans symfoniske repertoar. Redlich gikk så langt som å påpeke mangelen på kjennetegn ved Bruckners symfoniske komposisjonsstil i den sjette symfonien som årsaken til den noe forvirrede reaksjonen fra både tilhengere og kritikere.

Ifølge Robert Simpson gjør symfonien likevel et umiddelbart inntrykk av rik og individuell uttrykksevne – selv om den sjeldent fremføres og ofte sees på som den «stygge andungen» blant Bruckners symfoniske verk: «Temaene er usedvanlig vakre, dens harmoni har øyeblikk av både dristighet og subtilitet, instrumenteringen er den mest fantasifulle han til nå hadde oppnådd, og den besitter en mestring av klassisk form som til og med kunne ha imponert Brahms.»

## Format
Symfonien er i fire satser:

I. Majestoso (A-dur)

II. Adagio: Sehr feierlich (F-dur)

III. Scherzo: Nicht schnell — Trio: Langsam (A-dur)

IV. Finale: Bewegt, doch nicht zu schnell (a-moll → A-dur)

## Instrumentering
Orkestreringen av den sjette symfonien samsvarer med Bruckners vanlige, om enn særegne, teknikker. Akkurat som i hans andre symfoniske verk er det ingen tydelige tegn på ekstrem virtuositet i partituret, og linjene er enkle. Den sjette symfonien er orkestrert for 2 tverrfløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 4 valthorn, 3 trompeter, 3 tromboner, basstuba, pauker og strykeseksjon. Bruckner veksler vanligvis mellom solo- og tutti-seksjoner, i tillegg til å legge på lag med instrumenter for å gi tekstur og vise ulike tema-grupper.

## Revisjoner og utgaver
Den *Sjette* er den eneste Bruckner-symfonien som er unntatt fra eventuelle revisjoner av komponisten. (''Den femte'', S*jette* og *[[Symfoni nr. 7 (Bruckner)|Syvende]]* representerer Bruckners selvtillitsperiode som komponist, og sammen med den uferdige *[[Symfoni nr. 9 (Bruckner)|Niende]]*, utgjør de en gruppe av symfoniene som han ikke reviderte i stor grad.) Den *Sjette* ble først utgitt i 1899, en oppgave som ble overvåket av Bruckners tidligere elev Cyrill Hynais. Denne utgaven omfattet noen få minutters endringer fra Bruckners original, inkludert repetisjonen av andre halvdel av trioen i tredje sats. Den neste utgaven dukket opp først i 1935, fra Robert Haas under regi av Internationale Bruckner-Gesellschaft (IBG). I 1952 publiserte Leopold Nowak, som overtok Haas' jobb, en utgave som var en kopi av Bruckners originale partitur fra 1881. I 1986 utstedte IBG en «revisjon» av innsatsen til Hynais, Haas og Nowak, og i 1997 publiserte den Nowak på nytt.

Versjonen av den *Sjette* fremført under ledelse av Mahler for premieren i 1899 ble aldri publisert; Mahler hadde gjort betydelige endringer i hele partituret før den forestillingen, uten godkjennelse fra den avdøde Bruckner. Det finnes også en uautentisk utgave av Franz Schalk.

## Utvalgt diskografi

* 1965: Otto Klemperer, New Philharmonia Orchestra – EMI
* 1967: Eugen Jochum, Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks – DG
* 1971: Bernard Haitink, Concertgebouw-Orchester – Philips
* 1977: Günter Wand, Kölner Rundfunk-Sinfonie-Orchester – RCA Victor/BMG
* 1979: Herbert von Karajan, Berliner Philharmoniker – DG
* 1982: Eugen Jochum, Staatskapelle Dresden – EMI
* 1982: Wolfgang Sawallisch, Bayerisches Staatsorchester – Orfeo
* 1988: Eliahu Inbal, Radio-Sinfonie-Orchester Frankfurt – Teldec
* 1989: Günter Wand, NDR Sinfonieorchester – RCA/BMG
* 1991: Sergiu Celibidache, Münchner Philharmoniker – EMI
* 1995: Günter Wand, Deutsches Symphonie-Orchester Berlin – Profil edition Hännsler
* 1997: Stanisław Skrowaczewski, Rundfunk-Sinfonieorchester Saarbrücken – Arte Nova/Oehms
* 1999: Günter Wand, Münchner Philharmoniker – Hänssler
* 2002: Michael Gielen, SWR Sinfonieorchester Baden-Baden und Freiburg – Hänssler
* 2005: Kent Nagano, Deutsches Symphonie-Orchester Berlin – Harmonia Mundi
* 2008: Dennis Russell Davies, Bruckner Orchester Linz – ARTE NOVA
* 2009: Herbert Blomstedt, Gewandhausorchester Leipzig – Querstand
* 2010: Christoph Eschenbach, London Philharmonic Orchestra – LPO
* 2013: Gerd Schaller, Philharmonie Festiva – Profil Günter Hännsler
* 2014: Daniel Barenboim, Staatskapelle Berlin – Accentus Music

## Referanser


## Eksterne lenker

* Neue Anton Bruckner Gesamtausgabe – Symfoni nr. 6 i A-dur
*  hos International Music Score Library Project
* Bruckner: Symphony No. 6 hos BBC Radio 3: Discovering Music, introduksjon til verket
* Komplett diskografi av John Berky