open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paroksysmal kinesiogen dyskinesi

**Paroksysmal kinesiogen dyskinesi** er en sjelden bevegelsesforstyrrelse i gruppen paroksysmale dyskinesier. Tilstanden kjennetegnes av anfall av ufrivillige bevegelser, som ofte utløses av plutselige frivillige bevegelser. Antallet anfall kan øke i tenårene, og synke i 20- eller 30 årene. Hvordan denne sykdommen utarter seg varierer, og kan inkludere chorea, dystoni og ballisme. 

En vanlig behandlingsmetode er å gi pasienten Tegretol (karbamazepin).
Epuraeopsis

***Epuraeopsis*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. 

## Utseende

## Levevis
Gruppen kan finnes på inntørkede dyrerester (fjær, knokler og lignende), for eksempel i gamle fuglereir. I alle fall noen av artene besøker også gjerne blomster.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i den Nye verden (Chile, Argentina).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **åtselglansbiller**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Nitidulini 
******** Slekten ***Epuraeopsis*** Reitter, 1875
********* *[[Epuraeopsis maculipennis]]* (Solier, 1851)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Orthopeplus

***Orthopeplus*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. 

## Utseende
Små (2-2,5 millimeter), smale, sylindriske, brune glansbiller.

## Levevis
Arten elver i tunneler under barken på døde bartrær.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørvestlige Nord-Amerika og Mexico.

## Systematisk inndeling
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av *[[Epuraea]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **åtselglansbiller**, Nitidulinae Latreille, 1802 eller Epuraeinae
******* Slekten ***Orthopeplus*** Horn, 1879
******** *[[Orthopeplus plenasulca]]* (Cline & Carlton, 2004)
******** *[[Orthopeplus quadricollis]]* Horn, 1879
******** *[[Orthopeplus setosa]]* (Cline & Carlton, 2004)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Osvaldo Giuntini

**Osvaldo Giuntini** (1936–2025) var en brasiliansk katolsk biskop av Marília.

## Liv og virke
### Prest
Osvaldo Giuntini studerte filosofi og teologi i São Paulo og ble ordinert til den prest 8. desember 1963 for erkebispedømmet São Paulo av den metropolitanerkebiskopen selv, Antônio Maria Alves de Siqueira. Med etableringen av Jundiaí bispedømme i november 1966 ble han innlemmet i dets presteskap. Han tjenestegjorde som sogneprest, kansellist for kurien og generalvikar for Jundiaí bispedømme, blant andre oppgaver.

### Hjelpebiskop i Marília
Den 25. juni 1982 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Tunnuna* og hjelpebiskop av Marília. Han ble ordinert til biskop av Roberto Pinarello de Almeida, biskop av Jundiaí, den 12. august samme år; medkonsekratorene var Daniel Tomasella, biskop av Marília, og João Bergese, biskop av Guarulhos.

### Koadjuorbiskop av Marília
Den 30. april 1987 ble han utnevnt til koadjutorbiskop av Marília.

### Biskop av Marília
Med Daniel Tomasellas fratreden den 9. desember 1992 etterfulgte han ham som biskop av Marília.

Pave Frans godtok hans avskjedssøknad, inngitt på grunn av alder, den 8. mai 2013. 

Han døde den 1. desember 2025 i Marília, i en alder av 89 år, av komplikasjoner med lungebetennelse.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti (1850–1930) *1890
* Erkebiskop Antônio dos Santos Cabral (1884–1967) *1918
* Kardinal Carlos Carmelo de Vasconcellos Motta (1890–1982) *1931
* Erkebiskop Antônio Maria Alves de Siqueira (1906–1993) *1953
* Biskop Roberto Pinarello de Almeida (1927-2002) *1970
* Biskop *Osvaldo Giuntini* (1936-2025) *1982

## Referanser
Antônio dos Santos Cabral

**Antônio dos Santos Cabral** (1884–1967) var den første katolske biskop, og fra 1924 erkebiskop, av Belo Horizonte.
## Liv og virke
### Prest
Antônio dos Santos Cabral ble ordinert til prest den 1. november 1907. Han virket som sogneprest i hjembyen før han ble utnevnt til kannik i katedralkapittelet i Aracaju. 
### Biskop av Natal
I april 1916 og igjen i juni 1917 tilbød pave Benedikt XV ham embetet som biskop av Natal, men Cabral avslo begge gangene. 

Den 1. september 1917 aksepterte han endelig den fornyede utnevnelsen som biskop av Natal. Han ble ordinert til biskop den 14. april 1918 av kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti, erkebiskop av São Sebastião do Rio de Janeiro. Medkonsekratorene var Sebastião Leme da Silveira Cintra, erkebiskop av Olinda, og Cláudio José Gonçalves Ponce de Leão, erkebiskop emeritus av Porto Alegre. I Natal satte han umiddelbart i gang byggingen av et presteseminar og av den nye katedralen. 
### Biskop av Belo Horizonte
I november 1921 ble han utnevnt til den første biskop av det nyetablerte bispedømmet Belo Horizonte. Hans intronisering der fant sted den 30. april 1922.
### Erkebiskop av Belo Horizonte
Pave Pius XI opphøyde bispedømmet til erkebispedømme den 1. februar 1924, og Cabral ble således erkebiskop av Belo Horizonte. Der viste han den samme energi og engasjement som han hadde vist i Natal. Han så på nattverden som et livgivende instrument, en følelse som gjenspeiles i hans bispelige motto, *Per Eucharistiam Vivat in nobis Christus* (Gjennom nattverden lever Kristus i oss). I desember 1958 grunnla han Det pavelige katolske universitet i Minas Gerais.

Dom Cabral deltok ikke på Det andre Vatikankonsil, sannsynligvis av helsemessige årsaker. 

Han døde den 15. november 1967 i Belo Horizonte.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti (1850–1930) *1890
* Erkebiskop *Antônio dos Santos Cabral* (1884–1967) *1918

## Referanser
Burrup Peninsula

**Burrup Peninsula**, også kjent under sitt opprinnelige aboriginske navn **Murujuga**, er en halvøy i Pilbara-regionen i Vest-Australia.

Burrup Peninsula ble offisielt omdøpt til dette navnet av australske myndigheter i 1979. Navnet fikk det etter Mount Burrup, den høyeste toppen på halvøya. Det var opprinnelig en øy med navnet Dampier Island, men ble koblet den til fastlandet av en 3 kilometer lang molo i 1960-årene. Regionen forveksles noen ganger med Dampier Peninsula, 800 kilometer nordøst.

Her finnes Murujuga nasjonalpark og Murujuga kulturlandskap, et område som ble utpekt som verdensarvsted av UNESCO i 2025. Området inneholder verdens største samling av omtrent 40 000–50 000 år gammel bergkunst. Det inneholder anslagsvis mellom en og to millioner tegninger. Kunsten skildrer menneskefigurer, utdødde dyr og sjøliv, og har dyp kulturell og åndelig betydning for de lokale Yaburara-folkene.

Det pågår en politisk debatt om hvorvidt industriell utvikling her resulterer i fysisk ødeleggelse og forstyrrelse av bergkunsten. Det er en stor industriell aktivitet med mye tungindustri, inkludert et av verdens største anlegg for flytende naturgass (LNG), North West Shelf gas project. Myndighetene og industrien er enige om at det ikke er noen pågående skade gjennom luftforurensning, mens uavhengige akademikere er uenige.

**Bergkunst**
Fil:Ancient and Modern 4,000 years.jpg
Fil:Future Man.jpg
Fil:Burrup rock art.JPG
Fil:Burrup Rock Art.jpg


## Referanser
Cavernas do Peruaçu

**Caverns do Peruaçu** eller **Grottene i Peruaçu nasjonalpark** er en brasiliansk nasjonalpark som ble opprettet i 1999 for å beskytte et område som omfatter mer enn 140 grotter, over 80 arkeologiske steder og bergkunst, og en del av reservatet til den innfødte stammen Xakriabá.

Parken ble en del av UNESCOs verdensarvsteder i 2025, Peruaçu River Canyon.

For millioner av år siden ble deler av Brasil oversvømt av vannet i et innlandshav. Etter at havet trakk seg tilbake, ble bergartene hevet og utsatt for erosjon. Dette dannet tusenvis av grotter spredt over hele Brasil. I Cavernas do Peruaçu dannet det seg en rekke grotter, hvorav mange er blitt urørte, noe som tiltrekker seg speleologer på jakt etter tidligere uutforskede grotter.

Dryppstein, stalaktitter og stalagmitter, dannes når vann med oppløst kalk drypper og avsetter mineraler, disse har dannet spektakulære formasjoner.  Store haller og buer oppstår når taket i hulrom kollapser eller utvider seg. Parken inneholder forhistoriske helleristninger og hulemalerier som er opptil 14 000 år gamle. Disse gir innsikt i tidlige bosetninger og ritualer i Sør‑Amerika.
Fil:Parque Nacional Cavernas do Peruaçu Janelão Bruno Henning.jpg
Fil:Dolina dos Macacos.JPG
Fil:Parque Nacional Cavernas do Peruaçu Vania Passos006.png
Fil:Parque Nacional Cavernas do Peruaçu por Mmesania (01).jpg
Fil:Parque Nacional das Cavernas do Peruaçu Patrícia Carluccio (01).jpg
Fil:Área de Proteção Ambiental Cavernas do Peruaçu - Ricardo Costa 0025.jpg
Fil:Parque Nacional Cavernas do Peruaçu Vania Passos003.png
Fil:Parque Nacional Cavernas do Peruacu Ascastilho 4.jpg
Fil:Pinturas Rupestres 2.jpg
Fil:Eram os deuses astronaustas?.JPG


## Referanser
Jukkasjärvi (innsjø)

**Jukkasjärvi** er en innsjø like øst for Kiruna i Norrbottens län, Sverige. Sjøen har innløp og utløp gjennom Torneälven. Ved sjøens nordside ligger tettstedet med samme navn. 

Innsjøen ligger 322,6 meter over havet, og har et areal på 13,44 km².

Sjøens økologiske status vurderes som «hög», men den kjemiske statusen «uppnår ej god» vesentlig på grunn av luftbårne forurensninger av kvikksølv og bromerte flammehemmere (bromerte difenyleter), som overalt elles i Skandinavia.

## Referanser
EM i hundekjøring 1990

**EM i hundekjøring 1990** ble avholdt i Bad Mitterndorf i Østerrike 24.–25. februar 1990.

## Medaljevinnere
### Nordisk stil

### Sledehundkjøring

## Referanser




## Kilder
* All Ski-Dogs Championships Elite Medals
* All Sprint Championships Elite Medals
Bangudae-bergkunst

**Bangudae-bergkunsten** (koreansk: 반구대 암각화) er forhistoriske bergkunst i Sør-Korea. Den befinner seg på en vertikale fjellvegger ved elvebredden av Daegokcheon elven, en liten sideelv til Taehwa elven, som renner østover og munner ut i Japanhavet ved Ulsan. De ble en del av UNESCOs verdensarv i 2025.

Bergkunsten inneholder omtrent 200 figurer av forskjellige dyr som tigre, hjort, villsvin, skilpadder og hvaler. Hvalene er ofte avbildet med harpuner og båter, noe som gir et unikt innblikk i tidlig fangstkultur og de regnes som verdens eldste kjente skildring av hvalfangst. De er hovedsakelig plassert på den, omtrent 8 meter brede og 5 meter høye, flate vertikale siden på klippene ved bredden av elven. De omkringliggende fjellsidene har også et lite antall figurer. Bergkunsten er datert til mellom 6000 og 1000 f.Kr. Bergartene består av skifere og hornfels.
Fil:Amlou2518 울주 대곡리 반구대 암각화.jpg|Bergveggen
Fil:Bangudae Petroglyphs.jpg|Kopi av bergveggen i Gyeongju National Museum
Fil:GyeongjuGlyphs3.jpg
Fil:GyeongjuGlyphs2.jpg
Fil:GyeongjuGlyphs1.jpg


## Referanser
Remigrasjon

**Remigrasjon** (latin *remigrare* "dra tilbake") er resultatet av å remigrere, altså å flytte tilbake etter å ha emigrert.  Begrepet ble brukt (på engelsk) i 1608 av teologen Andrew Willet, og har lenge vært brukt innen sosiologien.  Begrepet er i nyere tid brukt politisk og har da endret innhold til å handle om å sende innvandrere ut av landet, selv om de har lovlig opphold eller statsborgerskap. 

Remigrasjon skjer naturlig i liberale demokratier ved at studenter eller arbeidsinnvandrere ønsker å reise tilbake etter noen år i utlandet. Repatriering er et lignende begrep, men da sendes en person hjem, noe som skjer når soldater og flyktninger sendes hjem etter at en krig er slutt, eller dersom en person blir syk på reise og trenger hjelp til å komme hjem. Å deportere er å sende bort noen uten lovlig opphold, ofte mot deres vilje.

## Politisk forståelse
Den Europeiske Identitærbevegelsen har talt for remigrasjon med en idé om at mennesker hører til i landet de har sine kulturelle eller etniske røtter. AfD i Tyskland valgte å støtte Identitetsbevegelsen fra 2016. På et møte i Potsdam i 2023, der bla. Martin Sellner deltok, ble "groß angelegte Remigration", storskala remigrasjon, diskutert. Innbyggerne i Tyskland forstod dette som diskusjoner om masse-deportasjon, som i lys av nazistenes jødeforfølgelser, førte til at 1,4 millioner mennesker i Tyskland protesterte i gatene.

Politisk ble remigrasjon et "buzzword" brukt av ytre-høyre politikere i Europa og USA fra 2024, gjerne i betydningen deportasjon. Donald Trump sa i september 2024 at han ville sende "Kamala's ulovlige innvandrere tilbake til sine hjemland".

## Norge
I Norge vil Norgesdemokratene: "..innføre full innvandringsstopp og remigrasjon av økonomiske velferdsinnvandrere og kriminelle innvandrere."  Partiet vil "intensivere til frivillig retur" (repatriering) av: "Innvandrere som har fått oppholdstillatelse eller statsborgerskap, men som lever i parallellsamfunn og ikke ønsker å tilpasse seg norsk kultur og verdisyn".

## Referanser
Kvalifisering til VM i fotball 2026 (OFC)

**Kvalifisering til VM i fotball 2026** for OFC ble spilt igjennom tre runder fra 6. september 2024 til 24. mars 2025. Turneringen i 2026 var den 16. utgaven av Oceanian-kvalifiseringskampene, og det var første gang OFC hadde en direkte kvalifiseringsplass til VM.

## Format
Kvalifiseringsstrukturen var som følger:
***Første runde**: De fire lavest rangerte lagene i FIFAs verdensranking for menn spilte en utslagsrunde med tre kamper i september 2024. Vinneren gikk videre til andre runde.
***Andre runde**: Vinnerlaget fra første runde ble med de syv høyest rangerte lagene i to grupper med fire lag i oktober og november 2024. De to beste lagene fra hver gruppe gikk videre til tredje runde.
***Tredje runde**: De fire lagene som gikk videre fra andre runde spilte en utslagsrunde med tre kamper i mars 2025, der vinneren kvalifiserte seg til VM i fotball 2026 og andreplassen gikk videre til playoffen mellom konføderasjonene.

## Deltakere
Trekningen for de to første rundene ble holdt ved FIFAs hovedkvarter i Sveits 18. juli fra kl. 09:00 CEST (UTC+2). Selv om de ble annonsert før den offisielle lanseringen, var seedingen for trekningen basert på FIFAs verdensranking for menn fra 18. juli 2024 (vist i parentes nedenfor).

I første runde konkurrerte de fire lavest rangerte lagene i et sluttspill med én eliminering for å avgjøre hvilket lag som gikk videre til andre runde. Det høyest rangerte laget møtte det lavest rangerte laget, og det andre rangerte laget møtte det tredje rangerte laget i semifinalen, og vinnerne av disse kampene møtte hverandre i finalen.

I andre runde inneholdt hver gruppe ett lag fra pott 1, to fra pott 2 og ett fra pott 3 (som også inkluderte en plassholder for vinneren av første runde).

## Første runde
Første runde-kampene ble spilt 6.–9. september 2024 i Samoa. De fire lavest rangerte lagene konkurrerte i en utslagsserie, og vinneren avanserte til andre runde.

### Brakket


### Kamp 1

----

### Kamp 2
Vinneren gikk videre til andre runde.

## Andre runde
Andre runde fant sted fra 10. oktober til 18. november 2024, med to grupper på fire lag som spilte mot hverandre én gang i ligaformat. Kampene ble spilt på Fiji, New Zealand, Papua Ny-Guinea og Vanuatu.

### Gruppe A


----

----

### Gruppe B


----

----

## Tredje runde
Den tredje runden fant sted i New Zealand 21. og 24. mars 2025. Vinneren kvalifiserte seg til VM 2026, og andreplassen avanserte til sluttspillet mellom konføderasjonene.
### Brakket


### Semifinaler

----

### Finale
Vinneren kvalifiserte seg til VM 2026, og andreplassen avanserte til sluttspillet mellom konføderasjonene.

## Playoff mellom konføderasjonen

## Kvalifiserte lag

Følgende lag fra OFC kvalifiserte seg til VM.

## Noter


## Referanser
Volvo EX90

**Volvo EX90** er en større elektrisk SUV familiebil laget av svensk-kinesiske Volvo fra 2025.

Den er omtrent like stor som Volvo XC90 med 5 eller 7 seter.  EX90 har firehjulsdrift og 408 hestekrefter (517 for utgaven *Performance*). Bagasjerommet har plass til 310 liter, nesten 700 liter med tredje seterad lagt ned, eller 1950 liter med begge bakre rader nedslått. Setene kan fås med ull setetrekk eller *Nordico* laget av plast.

## References
Oestrich-Winkel

**Oestrich-Winkel** er en by i Rheingau-Taunus-Kreis i Hessen. Bydelene er Hallgarten, Mittelheim, Oestrich og Winkel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Neopallodes

***Neopallodes*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. Noen få arter er regnet som skadedyr.

## Utseende
Små (gjerne 3-4 millimeter), bredt ovale, blanke, rødbrunlige til svarte glansbiller.

## Levevis
Disse billene lever på sopper i gruppen Agaricaceae.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **åtselglansbiller**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Cyllodini 
******** Slekten ***Neopallodes*** Reitter, 1884
********* *[[Neopallodes adornans]]* Kirejtshuk, 1987
********* *[[Neopallodes affinis]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes bipunctatus]]* Chen & Huang, 2023
********* *[[Neopallodes clavatus]]* Reitter, 1884
********* *[[Neopallodes dentatus]]* Grouvelle, 1892
********* *[[Neopallodes diffusus]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes ebenus]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes falsus]]* Grouvelle, 1913
********* *[[Neopallodes glaesus]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes globosus]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes grouvellei]]* Kirejtshuk, 1987
********* *[[Neopallodes hilleri]]* (Reitter, 1877)
********* *[[Neopallodes inermis]]* Reitter, 1884
********* *[[Neopallodes nigrescens]]* Chen & Huang, 2019
********* *[[Neopallodes omogonis]]* Hisamatsu, 1953 
********* *[[Neopallodes simillimus]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes solaris]]* Kirejtshuk, 1987
********* *[[Neopallodes striatopunctatus]]* Kirejtshuk, 1994 
********* *[[Neopallodes subdentatus]]*  Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes turulosus]]* Kirejtshuk, 1994
********* *[[Neopallodes vicinus]]* Grouvelle, 1892 
********* *[[Neopallodes vietnamicus]]* Kirejtshuk, 1987

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Platychorodes

***Platychorodes*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. 

## Utseende
Små (3-4 millimeter), bredt ovale, blanke, sterkt hårete, svarte glansbiller. Kjevene er slanke og noe framtikkende. Kroppen inkludert antennene er kledt med kraftige, mørke hår og er tett og kraftig punktert. 

## Levevis
Arten lever på blomstene til palmer.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **åtselglansbiller**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Mystropini 
******** Slekten ***Platychorodes*** Reitter, 1884
********* *[[Platychorodes adentatus]]* Kirejtshuk & Couturier, 2010
********* *[[Platychorodes plumicornis]]* Reitter, 1884

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Hallgarten (Rheingau)

**Hallgarten** er en bydel i Oestrich-Winkel i Rheingau-Taunus-Kreis i Hessen, og del av et vinområde. 
## Se også
* Adam von Itzstein
## Referanser
Kymmen

**Kymmen** er en innsjø i Arvika kommune og Sunne kommune i Värmland, Sverige. Sjøen har en naturlig høyde over havet på 193 meter, men reguleres mellom 188 og 195 meter over havet via tunnel til Kymmens kraftverk. Utløpselva Kymmsälven har ingen pålagt minstevannføring, og er tørrlagt deler av året.

Sjøens areal er 14,53 km².

Sjøen er vurdert å ha «otillfredsställande» økologisk potensial, vesentlig på grunn av reguleringen og unaturlige vannstandsvariasjoner.

## Referanser
Lut (islamsk profet)

**Lut** er en profet som er nevnt flere ganger i Koranen (hovedsakelig i vers 11:69–83), og som også forekommer i Bibelen og Haggadah under navnet Lot.

I følge islamsk tradisjon bodde Lut i byen Ur i Mesopotamia og var nevø av patriarken Ibrahim (Abraham) og en tilhenger av hans rene monoteisme (tawhīd). Lut migrerte til Sodoma nær dagens Dødehav, hvor han slo seg ned etter å ha blitt betrodd et profetisk budskap til innbyggerne, det såkalte «Lots folk». I Koranen 7:80-82 og 29:28-29 vekker Lot sodomittenes vrede når han blant annet fordømmer deres oppførsel som banditter og deres åpent homoseksuelle handlinger. På grunn av deres vedvarende synd og trass mot den foreskrevne moralen, lar Gud byene Sodoma og Gomorra «styrtes». Bare den rettferdige Lot og hans familie vises barmhjertighet og spares ved å bli advart av engler. For å unnslippe må de dra før daggry. Lots kone, som til tross for advarselen ikke klarer å bryte båndene med den klanderverdige byen, snur seg imidlertid under flukten eller «ser seg tilbake» når den er lagt i ruiner. Hun blir deretter forvandlet til en saltstøtte. Straffen for dette åndelige sviket mot Lot, denne «rettferdige Guds tjener», beskrives i Koranen 66:10 som «et advarende eksempel for dem som vedvarer i å fornekte sannheten».

Koranen slår til slutt fast at den guddommelig sanksjonerte straffen for Lots folk «etterlot seg et klart tegn for dem som bruker sin fornuft» (29:35). Dette tolkes vanligvis som Dødehavet (fortsatt kjent på arabisk i dag som Bahr Lūt («Lots hav»)), som ifølge legenden dekker store deler av landet der Sodoma og Gomorra lå. Svovel- og kaliumkarbonatinnholdet i dette sjøvannet er så høyt at verken fisk eller planteliv kan eksistere der.

En betydelig forskjell mellom den islamske historien om Lot og den bibelske er at det incestuøse forholdet mellom ham og døtrene hans da han var full av vin, og som er nevnt i 1. Mosebok 19:30-38, ikke forekommer i den islamske versjonen.

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tettsteder i Vestland nord

Dette er en liste over tettsteder i den nordlige delen av Vestland (tilsvarer omtrent det tidligere Sogn og Fjordane) slik begrepet er definert av Statistisk sentralbyrå, se også Tettsteder i Vestland sør. Per  var det 159 tettsteder i fylket, inkludert eventuelle tettsteder som krysser fylkesgrensen.

## Referanser
Le Havre AC i 1995–96

Le Havre Athletic Club endte sesongen 1995/96 på 13. plass i fransk 1. divisjon.

## Tabell

## Spillerstatistikk

## Referanser


## Kilder
*
Lino Bortolo Belotti

**Lino Bortolo Belotti** (1930–2018) var en katolsk hjelpebiskop i Bergamo.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Lino Bortolo Belotti, et av elleve barn fra en lombardisk bondefamilie, begynte på gutteseminaret i bispedømmet og senere i *Comunità missionaria del Paradiso*, grunnlagt i Bergamo i 1949 av biskop Adriano Bernareggi og Don Fortunato Benzoni.

### Prest
Etter teologistudiene ble han ordinert til prest for bispedømmet Bergamo den 12. juni 1954 av biskop Giuseppe Piazzi. Han ble sogneprest i Goro i Po-deltaet, innenfor bispedømmet Comacchio. I 1966 flyttet han til Sveits som kapellan for italienske emigranter og ble deretter leder for misjonærene for italienske emigranter. 

I 1981 returnerte han til Bergamo som leder av *Comunità missionaria del Paradiso*. Fra 1987 til 1996 virket han i Roma som generaldirektør for *Fondazione Migrantes* under Den italienske bispekonferanse (CEI). Biskop Roberto Amadei utnevnte ham til generalvikar i Bergamo.

### Hjelpebiskop i Bergamo
Den 15. mai 1999 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Bergamo og titulærbiskop av *Tabla*. Biskop Roberto Amadei av Bergamo vigslet ham til biskop den 29. juni samme år; medkonsekrantene var Alfredo Maria Garsia, biskop av Caltanissetta, og Armando Brambilla, hjelpebiskop i Roma. 

Fra 2002 til 2008 var han president for CEIs biskoppelige kommisjon for migrasjon. I 2005 ble han også medlem av Det pavelige råd for migranter og reisende.

Den 22. januar 2009 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.

Etter å ha vært syk en stund, døde han i Scanzorosciate den 23. mars 2018, i en alder av 87 år. Etter requiemmessen, som ble holdt den 26. mars i katedralen i Bergamo av biskop Francesco Beschi, ble han gravlagt på Comendunos kirkegård.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) *1871
* Pave Pius X (1835–1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854–1922) *1907
* Pave Pius XII (1835–1958) *1917
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884–1972) *1937
* Pave Paul VI (1897–1978) *1954
* Kardinal Giovanni Umberto Colombo (1902–1992) *1960
* Biskop Giulio Oggioni (1916–1997) *1972
* Biskop Roberto Amadei (1933–2009) *1990
* Biskop *Lino Bortolo Belotti* (1930–2018) *1999

## Referanser
Giuseppe Mani

**Giuseppe Mani** (født 1936) er en italiensk emeritert katolsk erkebiskop av Cagliari.
## Liv og virke
### Prest
Giuseppe Mani ble ordinert til prest for Fiesole bispedømme den 12. mars 1960.
### Hjelpebiskop i Roma
Den 29. oktober 1987 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Zaba* og hjelpebiskop i Roma. Kardinalvikar Ugo Poletti vigslet ham til biskop den 7. desember samme år i katedralen i Fiesole; medkonsekrerende var to Roma-hjelpebiskoper, Ennio Appignanesi og Plinio Pascoli.

### Militærerkebiskop for Italia
Den 31. januar 1996 ble han utnevnt til militærerkebiskop for Italia og titulærerkebiskop *pro hac vice* av *Zaba*. Han ga avkall på sin titulærstol *Zaba* den 7. mars 1998. 
### Erkebiskop av Cagliari
20. juni 2003 ble han utnevnt til erkebiskop av Cagliari, og ble innsatt i embedet den 6. september samme år. Under pave Benedikt XVIs besøk i Cagliari, 7. september 2008, ledsaget erkebiskopen ham til alle hans offentlige programposter.

Den 25. februar 2012 godtok pave Benedikt XVI hans avskjedssøknad, som han hadde sendt inn på grunn av sin fremskredne alder.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
* Erkebiskop Gilla Vincenzo Gremigni, M.S.C. (1891-1963) *1945
* Kardinal Ugo Poletti (1914–1997) *1958
* Erkebiskop *Giuseppe Mani* (1936-) *1987

## Referanser
Sporbare

**Sporbare** er fysiske spillbrikker, for ekempel ''Travel Bug'' og *[[Geocoin]]*, som flyttes fra geocache til geocahce i fritidsaktiviteten geocaching. Hver sporbar har en unik ''sporingskode''.
## Referanser
Atarphia

***Atarphia*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. Noen få arter er regnet som skadedyr.

## Utseende
Små (ca. 4 millimeter), bredt ovale, halvmatt brunsvarte glansbiller, gjerne med brungule tegninger.

## Levevis

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Øst-Asia (Japan, Kina, Laos, Russland).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **åtselglansbiller**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Nitidulini Latreille, 1802
******** Slekten ***Atarphia*** Reitter, 1884
********* *[[Atarphia cincta]]* Jelínek, Jia & Hájek, 2012
********* *[[Atarphia fasciculata]]* Reitter, 1884
********* *[[Atarphia mammutha]]* Gregson & Powell, 2024
********* *[[Atarphia quadripunctata]]* Reitter, 1884

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Bentley Flying Spur

**Bentley Flying Spur** er en stor og luksuriøs familiebil fra britiske Bentley, laget i Crewe.

Den ble lansert i 2005 som **Continental Flying Spur**, da det var sedanutgaven av Bentley Continental GT (som var en todørs coup&eacute;). Begge hadde  seksliters turboladet 12-sylindret W12 bensinmotor (560 hk) fra Volkswagen.  Firehjulsdrift var standard. I 2008 kom **Speed** med noe mer motorkraft (610 hk). 

På 1960-tallet fantes det forøvrig Bentley S2 og S3 Continental *Flying Spur*.

I 2013 kom andre generasjon, nå kun benevnt **Flying Spur** og fortsatt som W12 (625 hk).  En fireliters **V8** kom i 2013 med doble turboer (507 hk).  Utgavene V8S (528 hk) og W12S (635 hk) kom i 2016 ("S" for *Sport*).

Tredje generasjon kom i 2019, fortsatt med W12 (626 hk) og V8 (549 hk).  En ladbar **hybrid** (544 hk) kom med 2,9 liter V6 bensinmotor (415 hk) fra Porsche Panamera + 140 hk elektrisk.  I 2024 fikk bilen en ansiktsløftning og en **V8 hybrid Speed** med 771 hk.

Fabrikken meldte i 2020 at de hadde laget 40,000 Flying Spur siden 2005.
## Referanser
Gättsak

**Gättsak** er en langsmal innsjø med retning nordvest-sørøst, i Gällivare kommune i Norrbottens län, Sverige. Sjøen ligger i øvre del av Luleälvens nedbørsfelt, og får tilsig fra flere bekker og mindre elver. Utløpet er omtrent midt på langsiden mot sørvest, der Sievgokjåhkå renner ned til Sievgokjávrre. 

Sjøen ligger på 577,7 meter over havet, og har et areal på 14,43 km².

Den økologiske status er vurdert som «hög», men sjøen er betydelig påvirket av luftbårne forurensninger av kvikksølv og bromerte flammehemmere (bromerte difenyleter), som overalt elles i Skandinavia.

## Referanser
EM i hundekjøring 1991

**EM i hundekjøring 1991** ble avholdt i Tauplitz Alm i Østerrike 1.–3. mars 1991.

## Medaljevinnere
### Nordisk stil

### Sledehundkjøring

## Referanser




## Kilder
* All Ski-Dogs Championships Elite Medals
* All Sprint Championships Elite Medals
Ingress (online-spill)

**Ingress** er et mobilspill der en skal ta kontroll over virtuelle portaler med en smarttelefon i den virkelige verden. Spillet er stedbasert, det vil si avhengig av mobilens geografiske plassering, og bruker utvidet virkelighet som blander informasjon fra den fysiske verden med ulike virtuelle effekter. Ingress ble utviklet av Niantic i 2012.

Spillet er av type *utvidet virkelighet* (eng. *augmented reality*; forkortet AR), hvor data fra den virkelige verden brukes i spillopplevelsen. Dvs at spillet har flere funksjoner enn *virtuell virkelighet* (eng. *virtual reality*), forkortet VR, hvor en spiller har f.eks. hjelm eller briller med skjerm for større innlevelse.

Ingress har som mål å få folk ut i den fysiske verden, både for fysisk aktivitet og for å se omgivelsene sine på en ny måte. Hvem som helst kan spille fra hvor som helst i verden, men i tettere befolkede områder vil det være mer lokal konkurranse om ressurser. Og hjemme ved datamaskinen, kan man se gjennom det større området og planlegge videre spillling.

## Spillet
I spillet kjemper man om å få kontroll over tankene til alle på jorden. Hver spiller blir med i en av to fraksjoner:  

* *De Opplyste*, som omfavner makten (engelsk: *Enlightened*) 
* *Motstanden*, som kjemper mot makten (engelsk: *The Resistance*).

Hvem som eier portalene angis med farger. Opplyst-portaler er grønne, Motstands-portaler er blå.

Ideen er at man er fanget  i en skjult konflikt. Mottoet i spillet er «*Verden er ikke slik den ser ut til.* *Finn ut hva som skjer. Lag strategier. Samarbeid. Det er på tide å handle*.»

Brukere kan generere virtuell energi som trengs for å spille spillet ved å plukke opp enheter med «XM», som samles inn ved å gå ut i den virkelige verdenen. Så bruker de energien på å dra på oppdrag rundt om i verden til «portaler», som virtuelt er forbundet med offentlig kunst, biblioteker og andre interessante steder. Disse portalene ble skapt ved hjelp av spillere som tok bilder av diverse objekter og sendte disse inn til vurdering. Om forslaget ble godtatt, ble et punkt etablert i spillets kart med det bildet, tittelen og den skriftlige beskrivelsen spilleren sendte inn. Andre spillere kunne siden legge ved flere bilder. 

## Historie
Ingress ble laget i 2012 av tidligere Google-direktør John Hanke, og hans Niantic Labs. Nantic var en divisjon i Google inntil 2015.

Portal-posisjonene definert i Ingress ble senere brukt i Pokémon GO.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Oglianico

**Oglianico** er en kommune i storbyområdet Torino i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har  innbyggere (2023). Oglianico grenser til kommunene Favria, Front Rivarossa, San Ponso, Busano, Rivarolo Canavese, Salassa.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
EM i fotball for kvinner 2029

**EM i fotball for kvinner 2029** vil bli det 15. europamesterskapet i fotball for kvinner og arrangeres av UEFA i 2029 i Tyskland.

## Valg av vertsnasjon

23. juli 2024 bekreftet UEFA tidslinjen og fristene i søknadsprosessen.

3. desember 2025 ble Tyskland annonsert som vertsnasjon for mesterskapet i 2029.

### Bekreftede bud
28. august 2025 var fire søknader sendt inn til UEFA.

*  og 
* 
* 

Totalt ble fem foreløpige og ferdigstilte søknader sendt inn innen fristen. Italia trakk seg før fristen for å sende inn ferdistilt søknad, mens Portugal trakk sin søknad 20. november 2025 for å rette full fokus mot VM i 2030 som de skal arrangere med Morocco og Spania.

## Arenaer
3. desember 2025 ble det kjent hvilke åtte arenaer mesterskapet i 2029 skal spilles på.

## Kvalifisering

### Kvalifiserte lag

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yungblud

**Dominic Richard Harrison** (født 1997), kjent som **Yungblud**, er en britisk sanger og låtskriver.

Under en turné i Nord- og Sør-Amerika i 2025 fikk han helseproblemer, og måtte avbryte turnéen.

## Personlig liv
Som liten fikk Yungblud diagnosen hyperkinetisk forstyrrelse (ADHD) og han har sagt at han lider av angst og søvnløshet. I februar 2020 ble han intervjuet av av gratisavisen *[[London Evening Standard]]* og fortalte at han hadde forsøkt å ta selvmord to ganger.

## Diskografi

* *[[21st Century Liability]]* (2018)
* *[[Weird!]]* (2020)
* ''Yungblud'' ''(album)'' (2022)
* *[[Idols]]* (2025)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Lill-Jorm

**Lill-Jorm** er en innsjø øverst i vassdraget Ströms Vattudal, i Strömsund kommune i Jämtlands län, Sverige. Sjøen ligger på samme nivå som Stor-Jorm og er forbundet med den gjennom Blåsjöälvsundet, men er paradoksalt nok større enn sistnenvnte. Langs nordsiden av sjøen ligger grenda Jormlien, og på østsiden tettstedet Jormvattnet. Innsjøen er regulert ved oppdemming av Kycklingvattet nedstrøms, med reguleringshøyde 343–347 meter over havet. Arealet til Lill-Jorm er 20,42 km², og største dybde 92 meter.

Den økologiske status er vurdert som «utilfredsstillende», vesentlig på grunn av reguleringen. Sjøen er også påvirket av luftbårne forurensninger av kvikksølv og bromerte flammehemmere (bromerte difenyleter), som overalt elles i Skandinavia.

## Referanser
Stor-Laisan

**Stor-Laisan** er en innsjø i øvre del av Umeå-vassdraget, like nord for Tärnaby i Storuman kommune i Västerbottens län, Sverige. Sjøen ligger på samme nivå som Lill-Laisan i vest, og det samlede arealet er 13,06 km². Også Västansjön ligger på samme nivå, men er adskilt ved elvedeltaet fra Umeälven, og inngår ikke i arealet.

Den økologiske status er vurdert som «moderat» (sv. «måttlig»). Sjøen er også påvirket av luftbårne forurensninger av kvikksølv og bromerte flammehemmere (bromerte difenyleter), som overalt elles i Skandinavia.

## Referanser
Pseudoplatychora

***Pseudoplatychora*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. 

## Utseende
En middelsstor (ca. 6 millimeter), bredt oval og kraftig, halvblank, brunsvart glansbille. Hodet har litt framstikkende kjever. Kroppen er nokså tett og fint punktert med spredte, korte hår. Pronotum er rundet med framstikkende forhjørner, dekkvingene rundede.

## Levevis
Artene kan finnes ved utflytende sevje eller på sopp.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (Sumatra).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **[[Prometopinae]]** Böving & Craighead, 1931
******* Slekten ***Pseudoplatychora*** Grouvelle, 1890
******** *[[Pseudoplatychora convexiuscula]]* Grouvelle, 1890

## Referanser




## Kilder

## Eksterne lenker
*
Cacconia

***Cacconia*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. 

## Utseende
Middelsstore, avlange og noe flate, mørke glansbiller, dekkvingene kan ha gule flekker. Hodet har framstikkende kjever som særlig hos hannene er ganske lange, betydeluig lengre enn resten av hodet. Pronotum er stort og bredt med rundet, avsatt sidekant. Dekkvingene er rundede, avskårne bak, og dekker ikke de to bakerste bakkroppsleddene.

## Levevis
Artene kan finnes ved utflytende sevje eller på sopp.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Mexico).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **[[Prometopinae]]** Böving & Craighead, 1931
******* Slekten ***Cacconia*** Sharp, 1890
******** *[[Cacconia obscura]]* Sharp, 1890

## Referanser




## Kilder

## Eksterne lenker
*
Thalycrodes

**Thalycrodes** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. Noen få arter er regnet som skadedyr.

## Utseende
Små (2,5-5 millimeter), avlange, mørke glansbiller. Hodet er sekskantet med nokså små, utstående fasettøyne, kjeven stikker litt fram foran hodet. Antennene er omtrent så lange som hodets bredde, med en oval, tre-leddet klubbe. Pronotum er rundet, dekkvingene mer eller mindre jevnbrede, kan ha lyse flekker. De dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet.

## Levevis
Gruppen kan finnes på inntørkede dyrerester (fjær, knokler og lignende), for eksempel i gamle fuglereir. I alle fall noen av artene besøker også gjerne blomster.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **[[åtselglansbiller]]**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Nitidulini Latreille, 1802
******** ***Pocadius***-slektsgruppen
********* Slekten ***Thalycrodes***  Blackburn, 1891 
********** *[[Thalycrodes alutaceum]]* Kirejtshuk & Lawrence, 1992
********** *[[Thalycrodes annae]]* Kirejtshuk & Lawrence, 1992
********** *[[Thalycrodes australe]]* (Germar, 1848)
********** *[[Thalycrodes calvatum]]* Kirejtshuk & Lawrence, 1992
********** *[[Thalycrodes cylindricum]]* Blackburn, 1891
********** *[[Thalycrodes mixtum]]* Kirejtshuk & Lawrence, 1992
********** *[[Thalycrodes pulchrum]]* Blackburn, 1891

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Cyclocaccus

***Cyclocaccus*** er en slekt av glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. Noen få arter er regnet som skadedyr.

## Utseende
Små, bredt ovale, blanke, mørkbrunlige glansbiller.

## Levevis
Gruppen kan finnes på inntørkede dyrerester (fjær, knokler og lignende), for eksempel i gamle fuglereir. I alle fall noen av artene besøker også gjerne blomster.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **åtselglansbiller**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Cyllodini 
******** Slekten ***Cyclocaccus*** Sharp, 1891
********* *[[Cyclocaccus brevicollis]]* Sharp, 1891
********* *[[Cyclocaccus clinei]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus costaricensis]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus epakros]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus intermediatus]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus laeticulus]]* Sharp, 1891
********* *[[Cyclocaccus lescheni]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus maculatus]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus monticola]]* Sharp, 1891
********* *[[Cyclocaccus morulus]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus oenorubens]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus pantherinus]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus smileyeyes]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus speciosus]]* Hisamatsu, 2016
********* *[[Cyclocaccus stonyx]]* Hisamatsu, 2016

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Omositoidea

**Omositoidea** er en utdødd slekt av glansbiller med kølleformede antenner. 

## Utseende
Nokså store (9-10,5 millimeter), bredt ovale glansbiller.

## Levevis

## Utbredelse i tid og rom
Slekten er kjent fra baltisk rav fra eocen.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
***** Familien glansbiller, Nitidulidae
****** Underfamilien **[[åtselglansbiller]]**, Nitidulinae Latreille, 1802
******* Stammen Nitidulini Latreille, 1802
******** ***Pocadius***-slektsgruppen
********* Slekten †***Omositoidea***  C. Schaufuss, 1892 
********** †*[[Omositoidea gigantea]]* C. Schaufuss, 1892
********** †*[[Omositoidea pubescens]]* Kirejtshuk & Poinar, 2007

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Ennio Appignanesi

**Ennio Appignanesi** (1925–2015) var katolsk erkebiskop av Potenza-Muro Lucano-Marsico Nuovo.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født i Belforte del Chienti den 18. juni 1925, men flyttet til Roma med familien i ung alder.
### Prest
Ennio Appignanesi ble ordinert til prest den 8. april 1950.

Fra 1959 til 1980 var han sogneprest av *Santa Maria Consolatrice al Tiburtino* i Casal Bertone.

### Hjelpebiskop i Lucera
Den 20. desember 1980 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av *Themisonium* og hjelpebiskop i Lucera, og vigslet ham til biskop i Peterskirken den 6. januar 1981. Medkonsekrerende var Giovanni Canestri, hjelpebiskop i Roma, og Belchior Joaquim da Silva Neto, biskop av Luz i Minas Gerais i Brasil.

### Biskop av Castellaneta
Den 15. september 1983 ble han utnevnt til biskop av Castellaneta.
### Titulærerkebiskop, visegerent for Roma
Den 3. juli 1985 ble han utnevnt til visegerent for Roma bispedømme med den personlige tittel titulærerkebiskop av *Lorium*. 
### Erkebiskop av Matera-Irsina
Den 21. januar 1988 ble han utnevnt til erkebiskop av Matera-Irsina. Den 19. januar 1993 ble han utnevnt til erkebiskop av Potenza-Muro Lucano-Marsico Nuovo. Den 9. januar 2001 innvilget pave Johannes Paul II hans avskjedssøknad, som han hadde sendt inn på grunn av sin høye alder. Han var deretter kannik i Peterskirken i Roma.

Han døde i  Roma den 26. mars 2015 i en alder av 89 år.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Biskop *Ennio Appignanesi* (1925-2015) *1981

## Litteratur
* Paolo Selvadagi: *Pontificio Seminario Romano Minore - Sacerdoti ex alunni*, Roma, Tipografia Trullo, 2005.
## Referanser