Ingeborg Beling

**Ingeborg Beling** (1904–1988) var en tysk adferdsbiolog som arbeidet innen kronobiologi. Hun studerte ved Universitetet i München og er kjent for sin forskning på honningbiers tidssans. I sin forskning trente hun bier til å komme til en fôringsstasjon på et bestemt tidspunkt på dagen, dag etter dag. Dette bidraget førte til slutt til oppdagelsen av bienes 24-timers biologiske klokke. På grunn av denne bragden ble hun ansett som en av de første kvinnelige kronobiologene. Utover honningbier involverte mye av Belings arbeid å studere adferden til blant annet veps og fluepupper. Hun forsket også på skadedyrbekjempelse.

## Biefôringseksperimentet (1929)
Beling skrev i 1929 en mye sitert artikkel med tittelen «Über das Zeitgedächtnis der Bienen» («Om bienes tidshukommelse»), publisert i *Journal of Comparative Physiology.* Der skrev hun at det var de tidlige observasjonene til kronobiologene Forel, v. Buttel-Reepen og Dobkiewicz som fikk henne til å studere bienes spennende oppførsel, kalt *Zeitgedächtnis*, eller tidshukommelse. 

I sine pionereksperimenter trente Beling en gruppe individuelt merkede bier som jaktet på mat, til å fly til en fôringsskål, som bare var fylt med sukkervann på bestemte tider av dagen (for eksempel mellom klokken 16.00 og 18.00). I testfasen, etter læringsfasen, var skålen tom hele dagen, og hver besøkende bie ble registrert. Hun fant ut at biene bare besøkte fôringsstasjonen til den innlærte tiden, selv når sukkervannet var fjernet. Hun kunne dermed utelukke at de kom fordi de kjente lukten av sukkervannet. Mer spesifikt fant Beling ut at biene kan forutse maten ved å dukke opp litt tidlig hver morgen. Videre fant hun ut at bier kunne trenes til å dukke opp på fôringsstasjonen når som helst på dagen, og til og med flere ganger om dagen. Beling rapporterte imidlertid at biene bare kunne trenes til en periode på nærmere 24 timer, men ikke 19 eller 48 timer slik hun testet. Disse resultatene var fortsatt til stede når Beling kontrollerte potensielle miljøsignaler som fuktighet, temperatur, lys og stråling.

## Belings bidrag til kronobiologi
Beling kunne vise at bier har en forbløffende tidshukommelse. Hun fant ut at denne tidshukommelsen er både streng (biene dukker konsekvent opp til forventet tid) og fleksibel (biene kan trenes til å dukke opp når som helst på natten eller dagen, til og med to eller tre ganger om dagen). Beling fant ut at bier bare kunne trenes til perioder nær 24 timer. Denne 24-timersrytmen hos bier har biologisk betydning ved at den er evolusjonært fordelaktig, og hjelper biene med å koordinere seg med blomster når de samler nektar – og hjelper dem med å unngå å fly på tider av døgnet når rovdyr er ute. Bienes forventning om matingen er også fordelaktig – ved å vite tidspunktet på døgnet, kan biene forberede seg på måltidet og muliggjøre en raskere respons. Belings forskning klarte ikke å vise entydig om bier har en slags intern biologisk klokke som kontrollerer denne oppførselen, eller om det er et eksternt signal som fungerer som en Zeitgeber (eksterne forhold som påvirker eller synkronisere en organismes biologiske rytme). Slike eventuelle Zeitgebere vurderte hun ikke i sin forskning.

## Relaterte termer
Mye av det tidlige arbeidet innen kronobiologi ble gjort i Tyskland, så publikasjoner ble i stor grad skrevet på tysk. Noen begreper som ble laget på denne tiden brukes fortsatt eller refereres ofte til i dag, også på andre språk. Kronobiologiens «far», Colin Pittendrigh, kritiserte disse begrepene og sa at forskere i München har problemer med å gi slipp på dem. Han argumenterer for at «trening» og «hukommelse» ikke fanger opp de medfødte komponentene i atferden.

## Relaterte kronobiologer
Beling var en av de tidligste kronobiologene som studerte bienes rytmer. Hun understreket at arbeidet hennes vokste fra observasjoner tidligere forskere (Forel, Buttel-Reepen, von Frisch) hadde gjort, og at de bidro til å inspirere videre eksperimentering (Wahl, Renner). Pittendrigh videreførte feltet kronobiologi til den moderne tid, ved å studere biologiske klokker hos fruktfluer, og han regnes som «faren» til moderne kronobiologi.

## Referanser