Juridisk kjønn

**Juridisk kjønn** er det kjønn som er formelt anerkjent av myndigheter gjennom lovverk og offentlige registre. Fastsettelsen kan bygge på biologisk kjønn, gjennomgått kjønnsbekreftende behandling eller selvoppgitt kjønnsidentitet, men kriteriene varierer mellom ulike land og rettssystemer.

Juridisk kjønn har betydning for en rekke rettigheter og plikter. Det omfatter blant annet tilgang til helsetjenester, deltagelse i arbeidslivet og regulering av familierettslige forhold, samt spørsmål knyttet til identifikasjon og offisiell dokumentasjon.

Til tross for at prinsippene for å bestemme juridisk kjønn kan virke enkle, oppstår det ofte komplekse problemstillinger. Dette gjenspeiler samspillet mellom biologiske forhold, selvopplevd kjønnsidentitet, samfunnsmessige normer og endringer i rettslige rammeverk.

Forskningen på juridisk kjønn beskrives som et sammensatt fagfelt, formet av både kulturelle, historiske og rettslige faktorer. For å forstå betydningen og konsekvensene fullt ut, må fenomenet ses i lys av ulike samfunn og rettssystemer.

## Historikk og regulering
I mange land har juridisk kjønn tradisjonelt vært fastsatt utelukkende ved fødsel, med liten eller ingen adgang til senere endring. Der det har vært mulig å endre registreringen, har dette ofte vært betinget av medisinske inngrep, som sterilisering eller omfattende behandling. Slike vilkår har fått kritikk internasjonalt og blitt ansett som brudd på menneskerettighetene.

Ulike land har utviklet forskjellige modeller for regulering av juridisk kjønn. Noen krever medisinsk diagnose eller behandling, mens andre har åpnet for ordninger basert på selvbestemmelse.

I Norge ble juridisk kjønn for første gang definert i lov gjennom lov om endring av juridisk kjønn (2016). Loven bygger på prinsippet om selvbestemmelse, men registrene åpner kun for kategoriene «mann» og «kvinne». Tilsvarende variasjoner finnes i andre land: Danmark tillater endring ved egenerklæring, men med aldersgrense og refleksjonsperiode, mens Sverige og Finland krever medisinske kriterier. Flere stater åpner også for en tredje kjønnskategori i identitetsdokumenter.

Juridisk kjønn har praktiske og rettslige konsekvenser på mange områder. Det påvirker identitetspapirer, rettigheter som forelder, helseregistre, soningsforhold og kvoteringsordninger.

Ordninger for registrering og endring av juridisk kjønn har vært gjenstand for debatt. Diskusjonene har særlig omhandlet hvorvidt kjønn bør være et selvdefinert eller medisinsk kriterium, om det bør åpnes for en tredje kategori, og om hvordan juridisk kjønn skal forstås i sammenhenger som ikke er direkte lovregulert.

## Juridisk kjønn i Norge

Erna Solbergs regjering innførte i 2016 en lov om endring av juridisk kjønn, som for første gang definerte begrepet i lovgivningen. Loven gir personer over 16 år rett til å endre sitt juridiske kjønn ved egenerklæring, mens barn mellom 6 og 15 år kan endre registrering med samtykke fra foresatte. Barn under 6 år kan kun endre registrering ved medfødt usikker kjønnsutvikling.

Før loven fantes ingen formell prosedyre for endring av juridisk kjønn. Det hadde likevel utviklet seg en forvaltningspraksis som tillot endring under visse vilkår, blant annet at helsemyndighetene bekreftet at personen hadde blitt sterilisert. Dette kravet om sterilisering ble senere fjernet.

Loven fastslår at juridisk kjønn skal legges til grunn i andre lover og forskrifter, med visse unntak, som i barneloven. Den åpner ikke for en tredje kjønnskategori, selv om enkelte land tillater dette i identitetsdokumenter.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*