An Shigao

**Ān Shìgāo** (安世高, fl. 148–180 e.Kr.) var en buddhistmunk og tidlig buddhistisk misjonær i Kina. Han var den første kjente oversetter av indiske buddhistiske tekster til kinesisk. Ifølge legenden var han en prins av Partia, med kallenavnet «den partiske marki», som ga avkall på sitt krav om kongetronen for å bli misjonær i Kina.

## Navn
Hans virkelige navn var Ānqīng (安淸). Pseudonymet hans var Shìgāo (世高).

Prefikset Ān har reist mange spørsmål. Noen tror det er en forkortelse for *Ānxī* (安息), det kinesiske navnet som ble gitt til regionene som ble styrt av det partiske rike. De fleste besøkende fra dette landet tok et kinesisk navn, der prefikset *Ān* indikerte deres opprinnelse i *Ānxī*.

## Liv
Det er fortsatt uklart om han var tilhørte sarvāstivāda eller mahāyāna. Det uløste mysteriet om hvem Ān Shìgāo var, har blitt studert av Antonino Forte. Gitt at det partiske riket var desentralisert i struktur, har det vært teorier om at han tilhørte en liten kongefamilie som hadde makten i den østlige enden av imperiet, som f.eks. Margiana. Der ville det vært sannsynlig for dem å komme i kontakt med buddhismen. I diverse sekulære kilder sies det at det fantes flere individer i Kina fra det 4. til det 8. århundre som var av østiransk avstamning. De hevdet å ha sin avstamning fra en person kalt Ān Shìgāo.

Ān Shigao migrerte østover til Kina under regjeringstiden til keiser Han Huandi (漢桓帝) og slo seg ned i Han-dynastiets hovedstad Luoyang i året 148 e.Kr.

Etter å ha mestret kinesisk, er han kreditert for å ha oversatt et stort antall sūtraer. Mer enn et dusin verk av Ān Shìgāo er bevart, inkludert tekster som omhandler meditasjon, abhidharma og grunnleggende buddhistiske doktriner. Nevnes kan T607 *Yogabhūmisūtra (Dàodì jīng 道地經), T602 Dà ānbān shǒuyì jīng (安般守意經) og T603 Peṭakôpadesa (Yīnchírù jīng, 陰持入經).

Historikeren Sēngyòu skrev i sitt verk *Chū sānzàng jìjí* (出三藏記集) at han oppholdt seg i Kina i omtrent tjue år.

## Oversettelser
Forfatterne av Taishō shinshū daizōkyō (大正新脩大藏經) tilskriver Ān Shigao 55 oversettelser. I studiene til den nederlandske sinologen Erik Zürcher (1928–2008), brukes både informasjonen fra senere kinesiske kataloger og interne stilistiske bevis for å konkludere med at bare 16 av de nesten to hundre oversettelsene som tilskrives Ān Shigao, er autentiske. Stefano Zacchetti hevdet at bare 13 av de 16 tekstene som ble listet opp av Zürcher, kan tilskrives Ān Shigao:

T01N0013 Cháng Āhán shí bào fǎ jīng 
T01N0014 Rén běn yù shēng jīng 
T01N0031 Yíqiè liú shèshǒu yīn jīng 
T01N0032 Sì dì jīng 
T01N0036 Běn xiàng yī zhì jīng 
T01N0048 Shì fǎ fēi fǎ jīng 
T01N0057 Lòu fēnbù jīng 
T01N0098 Pǔ fǎ yì jīng 
T02N0112 Bā zhèng dao jīng 
T02N0150a Qī chù sān guān jīng 
T15N0603 Yīn chí rù jīng 
T15N0607 Dào dì jīng 
T25N1508 Āhán kǒujiě shí èr yīnyuán jīng 

De øvrige tre tekstene er:

T15N0602 Dà ānbān shǒuyì jīng 
T15N0605 Chán xíng fǎ xiǎng jīng 
T17N0792 Fǎ shòu chén jīng 

Nyere forskning har foreslått en rekke tilleggstekster som kan tilskrives Ān Shìgāo. Paul Harrison har hevdet at Ān Shìgāo oversatte den tidligere anonyme samlingen av saṃyuktāgama-sūtraer, Zá āhán jīng 雜阿含經 (Taishō 101). Stefano Zacchetti har antydet at Taishō 1557, Āpítán wǔ fǎ xīng jīng 阿毘曇五法行經, er Ān Shìgāos verk.

To manuskripter som ble oppdaget av Kajiura Susumu i 1999 i Kongōji-samlingen i prefekturet Osaka, Japan, presenterer fire hittil ukjente verk som kan tilskrives Ān Shìgāo. De tre første tekstene er relatert til meditasjonspraksisene somānāpānasmṛti («bevissthet om pusten») og de «tolv portene». Det fjerde er en oversikt over en muntlig kommentar til emner dekket i de foregående tekstene.

## Fotnoter


## Referanser




## Litteratur
*
*
*
*
*
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
*