Ignacy Jakub Massalski

Fyrst **Ignacy Jakub Massalski** (litauisk: **Ignotas Jokūbas Masalskis**; født 30. juli 1726 i Olekszczyce i vojvodskapet Trakai i Storhertugdømmet Litauen i Polen-Litauen, hengt den 28. juni 1794 i Warszawa etter Warszawaoppstanden) var en polsk-litauisk adelsmann og biskop av Vilnius. Han er skildret i litauisk skjønnlitteratur – i historiske dramaer: Balis Sruogas' «Apyaušrio dalioje», og Justin Marcinkevičius' «Katedoje».
## Liv og virke
### Bakgrunn
Ignacy Jakub Massalski var adelssønn, med foreldrene Michał Józef Massalski og Franciszka Ogińska. 
### Prest, biskop av Vilnius/Wilna
Ignacy ble katolsk prest og ble utnevnt til biskop av Vilnius av pave Klemens XIII den 29. mars 1762, etter lokalt valg 13. februar og bønn om pavens approbasjon. Han ble bispeviet 2. mai 1762 av biskop Aleksander Kazimierz Horain (hjelpebiskop i Žemaičiai); medkonsekrerende var biskop Antoni Józef Żółkowski (hjelpebiskop i Vilnius) og biskop Tomasz Ignacy Zienkowicz (hjelpebiskop i Vilnius).

Han var en av initiativtakerne til Kommisjonen for nasjonal utdannelse, og var dens leder fra 1773 til 1776. Samtidig, i 1774, var han bestyrer av folkeopplysningsfondet.

I løpet av sin tid i kommisjonen opprettet Massalski 300 menighetsskoler.

I 1776 ble han fjernet fra kommisjonen med begrunnelsen underslag av offentlige midler. Han ble etterfulgt som leder av kommisjonen av Michał Jerzy Poniatowski.

Han var motstander av grunnloven av 3. mai 1791, og tilhenger av Targowica-konføderasjonen (1792) og motstander av Kościuszkoopprøret. Som biskop var Ignacy Massalski motstander av bortførelse og tvangsomvendelse av jødiske barn. Han utsendte et hyrdebrev i 1783 som fordømte slike overgrep.

Biskop Massalski kommisjonerte rekonstruksjonen av Vilnius-katedralen av Laurynas Gucevičius *(Wawrzyniec Gucewicz)*, noe som førte den til sitt nåværende (2024) utseende. Han ble eier av Verkiaipalasset i 1780 og organiserte dets store gjenoppbygging i nyklassisistisk stil, også den ved Gucevičius.

Biskop Ignacy Jakub Massalski deltok i Sejmen i Grodno, som bekreftet den andre deling av det polsk-litauiske samveldet (1793). Beskyldt for høyforræderi for dette, ble han uten noen form for rettsprosess hengt i Warszawa, som kort før var blitt del av kongedømmet Preussen av en rasende mobb den 28. juni 1794 i kjølvannet av Warszawaopprøret.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Erkebiskop Camillo Paolucci (Merlini) (1692-1763) *1724
* Biskop Aleksander Kazimierz Horain (1698-1774) *1732
* Biskop *Ignacy Jakub Massalski* (1726-1794) *1762

## Referanser


## Bibliografi
* I. Szybiak: *Ignacy Jakub Massalski*, i Polski Słownik Biograficzny, t. XX, 1975, s. 135-139.
* Масальскi Iгнацій Якуб // Мысліцелi i асветниікi Беларусi. Энцыклапедычны даведнік / гал. рэд. Б. I. Сачанка. — Мінск: Беларуская энцыклапедыя, 1995. — С. 255—256. — 672 с. — 6000 экз. — ISBN 985-11-0016-1. (белор.)
* Masalskis Ignacas Jokūbas // Lietuvių dvasinikai kūrėjai. Kūriniai. Gyvenimai / Sudarytojas Ričardas Jakutis, vyr. red. kun. Vaclovas Aliulis.. — Vilnius: Poli, 2000. — С. 649. — 728 с. — 2000 экз. — ISBN 9986-511-10-0. (лит.)