Hemming (biskop, Åbo)

**Hemming** (på latin: *Hemmingus*) ble født ca. 1290 i Bälinge sogn ved Uppsala, og døde 21. mai 1366 i Åbo. Han var en svensk katolsk prest, som var biskop av Åbo i Finland fra 1338 og til sin død. Han var den mest innflytelserike kirkefyrste i Finland, blant annet ved hans kontakter som en nær venn av den hellige Birgitta av Vadstena, og fra studiedagene var han en klassekamerat av den framtidige pave Klemens VI.

Han var ment å bli erklært som helgen under pave Alexander VI i 1497, noe som senere resulterte i hans saligkåring av pave Leo X i 1514. Pave Klemens VII skulle presidere over hans kanonisering som helgen i 1530, men reformasjonen stoppet alle planer om å gjøre det.

## Liv og virke
Hemming ble født i Uppsala i 1290 av foreldre fra middelklassen som hadde forbindelser til adelen i Sverige.

Han studerte i Uppsala og flyttet senere til Frankrike hvor han studerte i den franske hovedstaden Paris en gang på 1320-tallet. En av klassekameratene hans på den tiden i Frankrike var den framtidige pave Klemens VI. Han studerte for en grad i de frie kunstartene (som grammatikk, retorikk, dialektikk etc) og senere i både teologiske og juridiske studier. Gjennomføringen av studiene gjorde at han ble ordinert til prestedømmet og senere utnevnt til kannik for Turku domkirke (den senere Åbo domkirke) i Finland i 1329.

Hemming ble utnevnt til biskop av Åbo – som etterfølger av Bengt – i november 1338 og ville forbli i den stillingen til sin død. Pave Benedikt XII bekreftet utnevnelsen. Hemming mottok sin bispevigning i Stockholm i november 1339. Han forbedret bispedømmets utdanningsressurser og reformerte opplæringen og disiplinen til prester. Han forbedret også den liturgiske innredningen og bispedømmets økonomi. Hemming dedikerte seg også til å ivareta behovene til seminarer og til å skaffe teologiske ressurser til prestene og seminaristene; han donerte rundt 40 bøker til domkirken og grunnla både en skole og et sykehus.

Turku domkirke ble skadet av brann i 1318, og derfor var Hemming med på å finansiere reparasjonene etter å ha skaffet seg avlatsbrev fra pave Johannes XXII. I 1353 hadde han tillatelse til å overføre en tredjedel av tienden sognet samlet inn som midler til reparasjonene, mens han i 1354 la bøker om kirkefedrene og verk om kanonisk lov til katedralens samling. I 1346 oppsto det en tvist mellom ham og erkebiskopen av Uppsala angående sogneterritoriene i Torneå og Kemi. De to kom sammen, forhandlet og lyktes i å oppnå en resolusjon.

Biskopen ble senere en nær venn av den hellige Birgitta av Vadstena. Hun uttalte en gang at han var «kontemplativ, men samtidig en aktiv og hardtarbeidende mann». Han reiste for Birgitta mellom 1347 og 1349. I 1347 reiste han til kongeriket Frankrike for henne sammen med sin cistercienserbekjenner Peter av Alvastra for å besøke pave Clemens VI i Avignon for å overbevise ham om å reise tilbake til Roma og reformere den romerske kurie. Han reiste også i hennes navn for å besøke kong Edvard III av England og Filip IV av Frankrike for å megle fred mellom de to, men det oppnådde han ikke.

I 1352 fullførte han sitt verk «Statua» med regler for prestenes ansvar.

Hemming døde av naturlige årsaker på midten av 1366. Deretter ble rapportert påstått mirakler, og pilegrimsreiser der begynte inntil slike tilfeller ble registrert i 1400 da folkelig hengivenhet nådde sitt høyeste. Hans levninger er nå i Turku domkirke og har vært der siden saligkåringstiden.

## Saligkåring
Hemming ble titulert som Guds tjener etter at pave Alexander VI – den 16. juli 1497 – ga sin godkjenning til å starte prosessen med saligkåring av ham. Pave Leo X saligkåret Hemming i Roma ved den gamle Peterskirken i 1514. Helligkåringen for den avdøde biskopen var planlagt til 1530, men pave Klemens VII måtte avbryte prosessen på grunn av reformasjonen.

En bevegelse for å få ham erklært som helgen har skutt fart i moderne tid. Dokumentene om det har gått tapt, men finske katolikker har begjært pave Frans om å kanonisere Hemming ved å bruke ekvivalent kanonisering (latin: *equipollens canonizatio*), det vil si at paven kan velge å gi avkall på rettsprosesser, formell tilskrivelse av mirakler og vitenskapelige undersøkelser som vanligvis er involvert i kanoniseringen av en helgen.

Hemming har forblitt beskytter av Åbo og er beskytter mot både fare og sykdom.

## Referanser


## Litteratur
* Farmer, David (2011): *Oxford Dictionary of Saints*, Oxford University Press, ISBN 9780199596607; s. 207
* Klockars, Birgit (1960): «Biskop Hemming av Åbo»,*Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland*, Helsinki: Svenska litteratursällskapet, ISSN 0039-6842
* Nuorteva, Jussi (1999): «Hemming», Alho, Olli, red.: ''Kulturlexikon Finnland'', 2. opplag. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki , s.&nbsp;138.

## Eksterne lenker
*