open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
UXA – Thomas Seltzers Amerika

***UXA – Thomas Seltzers Amerika*** er en norsk reisedokumentar med Thomas Seltzer som ble sendt på NRK1. Det er laget tre sesonger av serien som ble vist første gang i henholdsvis 2020, 2022 og i 2024. I dokumentaren drar Seltzer på tur gjennom sitt første hjemland, USA, med uttalt mål om «å sjekke ståa til den amerikanske drømmen». 

Første sesong gikk gjennom rustbeltet i nord, storbyene på østkysten og landbruksområder i Midtvesten; kullområdene i Appalachene, grenseområdene i Texas og reservater i sørvest. På turen oppsøkte han familie, venner, eksperter og vanlige folk som gav seerne et genuint møte med det virkelige USA. Reisen ble foretatt like før det amerikanske presidentvalget og i løpet av tiden han oppholdt seg der fant han at frykt, splittelse og mistillit preget USA og folkene der.

Første sesong av serien vant Gullruten 2021 for beste dokumentarserie. I tillegg ble Seltzer nominert i klassen beste programleder underholdning og  i klassen beste regi enkamera, dokumentar. Andre sesong av serien ble nominert til Gullruten 2023 i klassen beste dokumentarserie, mens tredje sesong ble nominert i samme klasse og Seltzer i klassen Beste programleder - reality, livsstil og aktualitet foran Gullruten 2025.

## Episoder

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rachel Dincoff

**Rachel Dincoff** (født 24. desember 1993) er en friidrettsutøver fra USA som konkurrerer i diskoskast. 

I 2021 representerte hun USA i diskoskast under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun ble slått ut i kvalifiseringen med et bestekast på 56,22 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liliana Cá

**Liliana da Silva Cá** (født 5. november 1986) er en portugisisk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. 

I 2021 representerte hun Portugal i diskoskast under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun kom på 5. plass i finalen med et bestekast på 63,93 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karsten + Petra

***Petra + Karsten*** er en barne-TV-serie som NRK produserte og sendte i 2003. TV-serien er basert på bøkene under samme navn skrevet av Tor Åge Bringsværd. Regi og manus er av Ann-Cathrin Ramberg. Den ble utgitt på DVD i 2005.

## Medvirkende

* Kristoffer Karlsen som Karsten
* Sofia Solheim Sigurdsson som Petra
* Kristian Grythe som Karstens pappa
* Mari Tefre som Karstens mamma
* Roskva Müller Ørmen som Karstens søster
* Line Ørmen som Petras mamma
* Dieter Kriszat som Petras pappa
* Erik Hivju som forteller
* Pia Borgli

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Izabela da Silva

**Izabela Rodrigues da Silva** (født 2. august 1995) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. 

I 2021 representerte hun Brasil i diskoskast under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun kom på 11. plass i finalen med et bestekast på 60,39 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karsten og Petra (TV-serie)

***Karsten og Petra*** er en barne-TV-serie produsert av Cinenord og Proton Cinema. Serien er sendt på NRK fra 2013 til 2023 og har 5 sesonger. Hovedrollene Petra og Karsten spilles av Nora Amundsen og Elias Søvold-Simonsen. I 2018 tok Oliver Dahl og Alba Ørbeck-Nilssen over rollene som Karsten og Petra. 

## Medvirkende

* Nora Amundsen som Petra
* Elias Søvold-Simonsen som Karsten
* Hilde Louise Asbjørnsen som Frøken Kanin (stemme)
* Anna Celine Bredal som Siri
* Janne Formoe som Maria
* Thorbjørn Harr som Løveungen (stemme)
* Tone Johnsen som Randi
* Hilde Lyrån som Hilde
* Ivar Nørve som Morfar
* Markus Tønseth som Harald

## Liste over avsnitt

### Sesong 1

### Sesong 2

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kazimierz Roch Dmochowski

**Kazimierz Roch Dmochowski** (født 6. februar 1780 i Zabłocie - Ikaźń - i den polske del av Tsarrussland, død 24. januar 1851 i St. Petersburg) var en prelat og katolsk erkebiskop av Mogilev.

## Liv og virke
### Prest
Dmochowski studerte ved presteseminaret i Krasławice i guvernementet Vitebsk. Han ble diakonviet den 12. april 1802, og presteviet 25. januar 1803. De neste ti årene arbeidet han i kurien til Vilno bispedømme. Fra 1813 var han konsistorialassessor i Vilno, og fra 1815 assessor ved den katolske høyskole i St. Petersburg. I 1823 ble han utnevnt til dekan i Vilno. 

### Biskop
Han bli utnevnt til hjelpebiskop i Vilno (Vilnius) og titularbiskop av Meloë in Lycia den 17. desember 1840, og ble bispeviet 29. juni 1841. Etter erkebiskop Pawłowski sv Mogilevs død i 1842 ble han utnevnt til leder av den katolske høyskole. 

### Erkebiskop
Den 3. juli 1848 ble han promovert til metropolitanerkebiskop av Mogilev. Den 26. november 1848 mottok han palliet i St. Katarina-kirken i St. Petersburg, og 29. juni 1849 ble han innsatt i Mogilev-katedralen. I erkebispedømmet gikk han også biskop Ignacy Hołowiński som koadjutor, og vant de russiske myndigheter tillit. Han besøkte prestegjeld i Mogilev- og Vitebsk-dekanatene, som søkte å få slutt på misforhold i bispedømmet. Han motsatte seg aktivt stenging av klostre (i 1840 stengte myndighetene 191 manns- og 18 kvinneklostre).

Han døde 24. januar 1851 i St. Petersburg, i en alder av 70 år.

Han ble gravlagt i St. Petersburg på Smolensk-kirkegården. I pakt med hans testamente ble hans levninger senere, i 1901, overført til korkirkegården i St.Petersburg, til Den hellige jomfru Marias kirke og St. Elizabeth. 

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
*Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
*Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
*Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
*Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
*Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
*Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
*Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
*Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
*Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
*Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
*Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
*Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
*Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
*Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
*Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
*Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
*Erkebiskop *Kazimierz Roch Dmochowski* (1780-1851) *1841

## Referanser
Daisy Osakue

**Daisy Osakue** (født 16. januar 1996) er en nigeriansk og italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. 

I 2021 representerte hun Italia i diskoskast under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun kom på 12. plass i finalen med et bestekast på 59,97 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fauskeelva

**Fauskeelva** (nordsamisk: *Stohkkejohka*, historisk også skrevet *Ståkkejåkka*) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Lille-Porsangerelva. Elva har utspring på sørsiden av fjellet Ruoššačohkka. Den renner derfra i østlig retning som en stri fjellbekk ned til Kjæsdalen, I den flate og myrlendte dalbunnen fortsetter elva i et rolig og meanderende løp ned til samløpet med Lille-Porsangerelva. Fauskeelva er 9,3 kilometer lang.

Fylkesvei 8060 og en kraftlinje går parallelt med nedre del av elva. Vassdraget er ellers lite berørt av tekniske inngrep.

## Referanser
Tove Bruvik Westberg

**Tove Bruvik Westberg** (1958–) er en norsk diplomat, tidligere ambassadør i Maputo og Bucuresti, fra 2020 ambassadør i Lisboa.

Westberg er utdannet cand.sociol. 

Hun har arbeidet for norsk utenrikstjeneste fra 1990. Hun ble underdirektør i Utenriksdepartementet i 2000, avdelingsdirektør året etter.

Fra 2003 til 2006 var hun ministerråd ved Norges ambassade i Nairobi, deretter seniorrådgiver i UD fram til hun overtok som ambassadør ved Norges ambassade i Maputo i 2008 til 2013 og ved Norges ambassade i Bucuresti fra 2013 til 2017.

Hun var deretter avdelingsdirektør i UD fram til hun tiltrådte som ambassadør ved Norges ambassade i Lisboa i 2020.

## Referanser
Helgi Skúlason

**Helgi Skúlason** (1933–1996) var en islandsk skuespiller.

Han var teaterskuespiller ved Þjóðleikhúsið (Islands nasjonalteater) og Leikfélag Reykjavíkur. Han spilte i alle tre filmene i Hrafn Gunnlaugssons vikingtrilogi som består av *[[Ravnen flyr]]* (1984), *[[Ravnens skygge]]* (1988) og *[[Den hvite viking]]* (1991) og hadde også en rolle i den norske filmen *[[Veiviseren]]* (1987). Han ble nominert til European Film Awards 1988 i klassen beste mannlige birolle for *Ravnens skygge* og *Veiviseren* og ble nominert til Amandaprisen to ganger: i 1992 i klassen beste mannlige hovedrolle i film og fjernsyn for *Den hvite viking* og i 1993 i klassen beste mannlige birolle for *[[Svo á jörðu sem á himni]]*.

## Filmografi
* 1981: *[[Den fredlause]]*
* 1984: *[[Ravnen flyr]]* 
* 1987: *[[Veiviseren]]*
* 1988: *[[Ravnens skygge]]*
* 1991: *[[Den hvite viking]]*
* 1992: *[[Svo á jörðu sem á himni]]*
* 1993: *[[Guttedrømmer]]*
* 1997: *[[A Legend to Ride]]* (TV-serie)
* 1997: *[[Ringeren i Notre Dame (1996)|Ringeren i Notre Dame]]* (Islandsk dubbing)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Elisa Molinarolo

**Elisa Molinarolo** (født 1994) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang. 

I 2021 representerte hun Italia i stavsprang under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der ble slått ut i kvalifiseringen etter å ha klart høyden 4,40 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anders Erdal

**Anders Erdal** (1956–) er en norsk diplomat, fra 2016 til 2020 Norges ambassadør i Lisboa.

Erdal er utdannet siviløkonom. 

Han har jobbet i norsk utenrikstjeneste fra 1980. Han ble underdirektør i Utenriksdepartementet i 1992, avdelingsdirektør i 1996. Fra 1999 til 2003 var an ministerråd ved Norges ambassade i København, deretter avdelingsdirektør i UD fram til han i 2016 ble ambassadør ved Norges ambassade i Lisboa, en stilling han hadde fram til 2020.

## Referanser
École nationale supérieure des mines de Nancy

**École nationale supérieure des mines de Nancy** er et fransk universitet, grande école, etablert i 1919. Det er medlem av *Conférence des Grandes Ecoles*. Med en tverrfaglig læreplan utdanner den ingeniører på tre år, som da jobber hovedsakelig i næringslivet: Målet med utdanningen er den såkalte Master *Ingénieur Mines Nancy*.

## Kjente nyutdannede
* Jean-Claude Trichet, fransk økonom

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Mines Nancy
Magnetoresistans

**Magnetoresistans** er en målbar tendens til at et materiale (ofte ferromagnetisk) endrer verdien av dens elektriske motstand når materialet blir utsatt for et ytre magnetfelt. 
Det finnes en rekke effekter som kan kalles magnetoresistans. Noen forekommer i ikke-magnetiske metaller og halvledere, slik som geometrisk magnetoresistans, såkalte Shubnikov-De Haas oscillasjoner, eller den vanlige positive magnetoresistansen i metaller. Andre effekter forekommer i magnetiske metaller, som negativ magnetoresistans i ferromagneter eller anisotropisk magnetoresistans (AMR). 

Magnetoresistans er en galvanomagnetisk effekt. Man skiller mellom transversal magnetoresistans, der strømmen går på tvers av magnetfeltet, og longitudinal magnetoresistans, der strømmen går parallelt med magnetfeltet. Magnetoresistansen kan være positiv eller negativ. I enkelte halvledere (eksempelvis indiumantimonid) er den særlig stor, og avhenger dessuten sterkt av strømretningen i forhold til krystallaksene, noe som kan gi verdifulle opplysninger ved undersøkelse av krystallenes struktur..

## Se også
*Magnetresonanstomografi

## Referanser
Galvanomagnetisk effekt

**Galvanomagnetisk effekt** er et samlebegrep på termiske og elektriske fenomen som kommer til syne når en strømførende leder eller halvleder utsettes for et magnetfelt. Effektene skyldes den såkalte lorentzkraften. 

## Referanser
Inga Magistad

**Inga Magistad** (1950–) er en norsk diplomat, tidligere ambassadør i Manila, Lisboa og Bratislava.

Magistad er utdannet cand.mag. 

Hun begynte å arbeide for norsk utenrikstjeneste i 1978, og ble underdirektør i Utenriksdepartementet i 1996.

Hun var ambassadør ved Norges ambassade i Manila fra 1997 til 2000. Etter noen år som spesialrådgiver i UD ble hun ambassadør ved Norges ambassade i Lisboa i årene 2006 til 2011. Etter nok en periode som seniorrådgiver tiltrådte hun i 2013 ved Norges ambassade i Bratislava, der hun var ambassadør fram til 2018.

## Referanser
Primordial genetikk

**Primordial genetikk** dreier seg om spørsmålet om hva som var det første molekylære arveanlegget i livets tidlige utvikling på jorden. Innenfor genetisk grunnforskning leter en etter et molekyler som i stand til å kopiere seg selv og utvikle seg under de svært ugjestmilde forholdene på den tidlige jorden. Det er usannsynlig at et funksjonelt RNA kunne ha eksistert under slike forhold, og det antas generelt at en annen type informasjonssystem utviklet seg før det oppstod en «verden» med RNA som replikatorsystem. En ser for seg et molekylært system for overføring av informasjons som er stabilt, selvreplikativt, miljøresponsivt og evolverbart under forhold preget av høye temperaturer, ultrafiolett og kosmisk stråling.

## Referanser
Inga Saeves

**Inga Louise Saeves** (født 22. mai 1882 i Rakkestad, død 5. mars 1953 i Moss) var en norsk lege med hudsykdommer og veneriske sykdommer som spesialfelt.

Hun tok doktorgraden den 23. mai 1916, og var da den tredje kvinnen i Norge med medisinsk doktorgrad. Hun var den sjette norske kvinnen med doktorgrad uansett fagdisiplin.

Den 4. oktober 1933 ble hun ansatt av formannskapet i Oslo kommune som overlege ved Ullevål sykehus, fjerde avdeling, som var sykehusets hudavdeling. Hun ble da den første kvinnelige overlegen i Oslo.

Under andre verdenskrig rekvirerte den tyske okkupasjonsmakten blant annet hudavdelingen til bruk som fengselssykehus for politiske fanger. Etter frigjøringen i 1945 skrev en av nordmennene som hadde vært i tysk fangenskap på Ullevål sykehus, et leserinnlegg der han berømmet de ansatte ved sykehuset for å ha bestrebet seg på å ivareta fangenes behov, men ikke minst for å hjelpe dem til å flykte. De sykehusansatte pådro seg dermed stor personlig risiko. Skribenten navnga to personer som særlig viktige i dette motstandsarbeidet: overlege Bruusgård på kirurgisk avdeling og overlege Inga Sæves på IV avdeling.

## Familie
Hun var datter av Thorvald Sæves (1853–1930) og Hansine Christine Haslem (1844–1924).
## Referanser
Filippo Archinto

**Filippo Archinto** (født 3. juni 1500 i Milano i Hertugdømmet Milano, død 21. juni 1558 i Bergamo i Republikken Venezia) var en italiensk jurist, diplomat, prelat og katolsk erkebiskop.

## Liv og virke
Filippo Archinto var pavelig byråkrat, guvernør av Roma og pavelig vikar av Roma. Han ble presteviet av Giovanni Battista Castagna.

Han ble den 19. mars 1539 utnevnt til biskop av Sansepolcro (Borgo San Sepolcro), det er ikke avklart hvem som bispeviet ham. Den 19. oktober 1546 ble han utnevnt til biskop av Saluzzo. i 1554 ble han apostolisk nuntius til Republikken Venezia, og utøvde dette embede til 1556. 

Den 16. desember 1556 ble han promovert til erkebiskop av Milano. Han døde i Bergamo den 21. juni 1558, i en alder av 57 år.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* Savio, Carlo Fedele (1911). ''Saluzzo e i suoi vescovi, 1475-1601''. Saluzzo: Fratelli Lobeto Bodoni.  [pp.&nbsp;206–219]
*

## Referanser
Kirsten Utheim Toverud

**Kirsten Utheim Toverud** (1890–1949) var en norsk barnelege med medisinsk doktorgrad (Universitetet i Kristiania, 1923). Hun var den tredje kvinne som tok medisinsk doktorgrad i Norge.

## Bakgrunn
Hun ble født og vokste opp på Veblungsnes (Grytten kommune), datter av Bergsvein Utheim (1844–1921) og Anette Toenberg (1847–1924) og bror til jurist og Venstre-politiker Trygve Utheim (1884–1952). Politikerne John Utheim og Peder Utheim var hennes onkler. I 1922 giftet hun seg i St. Louis med tannlegen, professor Guttorm Toverud (1896–1969).

Hun tok artium ved Katedralskolen i Kristiania og medinisk embetseksamen 1916.  

## Virke
Hun var i USA 1919–1923 ved pediatrisk avdeling, Washington University, St. Louis, der hun forsket på kostholdets betydning for småbarns helse. I 1923 ble hun dr.med. ved universitetet i Kristiania på avhandlingen «Advanced chronic nutritional disturbances in infancy». Fra 1924 arbeidet hun som reservelege ved barneavdelingen på Rikshospitalet og samarbeidet med Theodor Frølich om vitaminer og ernæring for spedbarn. I 1926 begynt hun som praktiserende barnelege og var samtidig engasjert i ernæring og forebyggende helsearbeid. Hun var blant annet opptatt av tannråte og diabetes hos barn. I 1939 ble hun dosent i fysiologi ved Tannlegehøyskolen. Hun ble i 1934 den første kvindelige leder av Norsk barnelegeforening. Hun døde av kreft i Iowa City under et forskeropphold i USA. Hun arbeidet i USA med en stor forskningsrapport *Maternal nutrition in relation to health of mother and child*. på oppdrag av National Research Council; rapporten ble publisert etter hennes død.

## Referanser
Elina Lampela

**Elina Lampela** (født 1998) er en finsk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang. 

I 2021 representerte hun Finland i stavsprang under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der ble slått ut i kvalifiseringen uten å ha klart åpningshøyden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Xu Huiqin

**Xu Huiqin** (kinesisk: 徐惠琴; født 1993) er en kinesisk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang. 

I 2021 representerte hun Kina i stavsprang under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun kom på delt 8. plass i finalen  etter å ha klart høyden 4,50 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Joachim Rothmann

**Joachim Juhl Rothmann** (født 2000) er en dansk fotballspiller som spiller for .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Morgann LeLeux

**Morgann Leleux Romero** (født 14. november 1992) er en friidrettsutøver fra USA som konkurrerer i stavsprang. 

I 2021 representerte hun USA i stavsprang under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun kom kvalifiserte seg til finalen, men ikke klarte noen høyde.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Carlo Conti (kardinal)

**Carlo Conti** (født 28. august 1556 i Roma; død 3. desember 1615 samme sted) var biskop av Ancona og Numana og fra 1604 kardinal.

## Liv og virke
Carlo Conti stammet fra den betydelige romerske adelslekten Conti; hans foreldre var Torquato I Conti, hertug av Poli, og Violante Farnese fra Huset Farnese og Latera. Blant hans nevøer var feltherrene Torquato II Conti og Innocentio Conti, og kardinalen Giannicolò Conti. Sin utdannelse fikk Carlo i Roma ved *[[Pontificium Collegium Germanicum et Hungaricum de Urbe|Collegio Germanico]]*, ved Universitetet i Perugia studerte han rettsvitenskaper, der promoverte han til doctor iuris utriusque.

Carlo Conti ble med pavelig dispens fra minstealderen utnevnt den 1. juli 1585 til biskop av Ancona og Numana., og ble bispeviet 21. juli samme år av kardinal Giovanni Battista Castagna, den senere pave Urban VII; medkonsekratorer var Filippo Sega, biskop av Piacenza, og Vincenzo Casali, biskop av Massa Marittima. 

Utnevnelse av kardinal fulgte den 9. juni 1604; og den 1. juni 1605 ble han kardinalprest av *[[San Crisogono]]*. Den 17. august 1605 ble han dessuten kardinalprest av *[[San Clemente (Roma)|San Clemente]]*, den 7. januar 1613 kardinalprest av *[[Santa Prisca]]*. 

Kardinal Carlo Conti deltok på både konklavet i mars 1605 og på konklavet i mai 1605.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Girolamo Verallo (1497-1555)
* Pave Urban VII (1521-1590) *bispeviet 1553
* Kardinal *Carlo Conti* (1556-1615) *1585

## Litteratur
* Giuseppe Cappelletti: ''Le Chiese d'Italia dalla loro origine sino ai nostri giorni.'' Venedig 1848, Band VII, s. 123.
*Niccolò Del Re: *Il cardinale Carlo Conti e il primo [[Conclave del marzo 1605|conclave del 1605]]*, in *[[Strenna dei Romanisti]]*, Editrice Roma Amor, Roma, 1997, pp.&nbsp;117–132.
* Alessandro Giostra: *«Accomodar i pronunciati delle Sacre Lettere»: l'interpretazione di Ecclesiaste 1,4-5 tra i primi sostenitori della Teoria Copernicana*, Studia Patavina, Anno LIII - 2006, Vol. 2, pp.&nbsp;391–424.
* G. Cascioli: *Memorie storiche di Poli*, Roma 1896, pp.&nbsp;169 – 172.

## Referanser
Carlo Conti

**Carlo Conti** er navnet til flere personer:

*Den italienske kardinal Carlo Conti (1556–1615)
*Den sveitsiske politikeren Carlo Conti (1836–1900)
*Den sveitsiske politikeren Carlo Conti, født 1956
Utgangskriterium

Et **utgangskriterium**, eller **avslutningskriterium**, er et kriterium eller krav som må oppfylles for å fullføre en oppgave eller prosess. Utgangskriterier brukes i noen fagfelt innen akademia og arbeidsliv, for eksempel innen programvareutvikling.

## Bruk
Begrepet utgangskriterium brukes ofte innen forskning og utvikling, men kan være aktuelt for alle fagfelt hvor man foretar omstrukturering av forretningsprosesser. Andre fordeler med omstrukturering av forretningsprosesser foruten bruk av utgangskriterier kan omfatte tydelig målforståelse, nøyaktig bruk av språk og data når man man snakker om (eller måler) metoder for å få ting gjort, samt en vitenskapelig tilnærming til evaluering og forbedring av metodene som har blitt brukt.

For eksempel ved en Fagan inspeksjon (en prosess hvor man prøve å finne mangler i dokumenter) må lavnivådokumentet oppfylle bestemte utgangskriterier (som angitt i høytnivådokumentet) før utviklingsprosessen kan fortsette til neste fase. 

Ved testing av ny programvare eller maskinvare for utgivelse innen telekommunikasjon opprettes det et sett med testspesifikasjoner for å teste at det nye produktet oppfyller de minimum akseptable driftsspesifikasjonene. Denne testspesifikasjonen vil angi minimumskriteriene som er nødvendige for at testprosessen skal anses som fullført og produktet er klart for utgivelse, eller med andre ord at man tar steget ut av testfasen i programmet.

## Referanser
Eva Walaas

**Eva Walaas** (født 24. april 1912 i Gjerpen, død 28. mai 1979) var en norsk lege.

Hun tok examen artium i 1930 og ble cand.med. i 1940, bare to år efter hun giftet seg med Arnt Otto Walaas (1913–98) som også var lege. Eva var datter av Oswald Magnussen (1877–) og Astrid Garborg (1887–1968), som forøvrig var brordatter av Arne Garborg. 

Eva og Arnt Otto jobbet meget sammen.  Hun ble utdannet lege i 1940, tilsatt ved Fysiologisk Institutt i 1946. Året efter var hun ved Carlsberg-laboratoriet i København og 1949–50 ved institutt i St. Louis under nobelpris-vinnerne Carl Ferdinand Cori og Gerty Cori. I 1956 fikk hun dr.med. på en avhangling om «Virkningen av adrenalin, noradrenalin og adrenocherom på muskelskiftet in vitro». Så ble hun førsteamanuensis i biokjemi i 1958 og dosent i 1963.
## Utgivelser
*
## Referanser
Nøkkelen til Provence – Min mors slott

***Nøkkelen til Provence – Min mors slott*** (orig: *Le Château de ma mère*) er en fransk biografisk dramakomedie fra 1990 regissert av Yves Robert. Den er den andre av to filmer basert på Marcel Pagnols selvbiografier *La Gloire de mon père* og *Le Château de ma mère* fra 1957. Den første filmen ble gitt ut samme år under navnet *[[Nøkkelen til Provence – Min fars ære]]*.

Sammen med *Nøkkelen til Provence – Min fars ære* vant filmen pris for beste fremmedspråklige film under Seattle International Film Festival og de to filmene ble sammen nominert til Amandaprisen 1992 i klassen årets utenlandske kinofilm.

## Handlingsreferat
Denne filmen er lagt til perioden mellom 1900, og første verdenskrig i 1914. Etter en sommerferie vender en familie tilbake til Marseilles, men Marcel lengter fremdeles etter det mer landlige livet på åsene. Ønsket hans blir oppfylt når de kommer tilbake til ferie-stedet i løpet av juleferien, til stor glede for Marcel. Selv om eiendommen bare ligger noen få kilometer utenfor Marseille, er reisen til feriehuset tidkrevende fordi offentlig transport bare tar dem  en kort del av veien. Resten av veien dit er en spasertur langs en lang, svingete vei.

Marcel forteller deretter om et møte med en jente, Isabelle. Han møter henne når han er ute i åsene og samler timian til moren sin. De planlegger å møtes hjemme hos henne for å leke. På sitt første besøk i hjemmet hennes møter Marcel moren hennes, en eksentrisk kvinne som ser ut til å mislike Marcels oppførsel. På et påfølgende besøk møter Marcel også faren hennes, en annen eksentriker som drikker absint for å hjelpe hans poetiske komposisjon. Isabelle fremstår også litt merkelig, kler seg alltid ut i forskjellige kjoler, og krever at Marcel skal kle seg ut blant annet som en hund, en soldat eller en slave.

Når de leker sammen, befaler Isabelle at Marcel skal gjennomføre forskjellige oppgaver, som han gjør. På et tidspunkt ber hun ham lukke øynene og åpne munnen. Hun legger deretter en gresshoppe i munnen hans. Lili og Paul, Marcels yngre bror, observerer dette, og de rapporterer dette videre til Marcels far. Deretter forbyr faren Marcel å fortsette å møte denne sprø jentungen. Marcel observerer senere at Isabelle og familien hennes reiser sin vei.

## Skuespillere
* Philippe Caubère - Joseph Pagnol
* Nathalie Roussel - Augustine 
* Didier Pain - Onkel Jules 
* Thérèse Liotard - Tante Rose 
* Julien Ciamaca - Marcel Pagnol
* Victorien Delamare - Paul Pagnol
* Joris Molinas - Lili de Bellons 
* Paul Crauchet - Edmond des Papillons 
* Pierre Maguelon - François 
* Michel Modo - Postmannen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nøkkelen til Provence

**Nøkkelen til Provence** kan vise til
* *[[Nøkkelen til Provence – Min fars ære]]* - fransk film fra 1990
* *[[Nøkkelen til Provence – Min mors slott]]* - fransk film fra 1990
Tveithaug

**Tveithaug** er en gård på vestsiden av Glomma ved Årnes i Nes kommune på Romerike. Gården ble sannsynligvis ryddet en gang mellom år 500 og 700.  Gjennom sen middelalder var det kirken som eide Tveithaug. Slekten som i dag eier Tveithaug kom dit for om lag 250 år siden.
Nøkkelen til Provence – Min fars ære

***Nøkkelen til Provence – Min fars ære*** (orig: *La Gloire de mon père*) er en fransk biografisk dramakomedie fra 1990 regissert av Yves Robert. Den er den første av to filmer basert på Marcel Pagnols selvbiografier *La Gloire de mon père* og *Le Château de ma mère* fra 1957. Den andre filmen ble gitt ut samme år under navnet *[[Nøkkelen til Provence – Min mors slott]]*.

Filmen vant pris for beste fremmedspråklige film under Seattle International Film Festival sammen med *Nøkkelen til Provence – Min mors slott* og ble kåret til en av de fem beste fremmedspråklige filmene av National Board of Review i 1991. De to filmene ble sammen nominert til Amandaprisen 1992 i klassen årets utenlandske kinofilm.

## Handlingsreferat
Denne filmen er satt mellom 1900 og første verdenskrig. Unge Marcel ble født på den franske landsbygda, men vokste opp i Marseilles. Faren hans, Joseph, er en hardtarbeidende, ateistisk lærer bosatt i Marseille. Marcels tante Rose gifter seg med den joviale og fromme romersk-katolske Jules. Men Joseph og Jules krangler om religion. I løpet av sommerferien tar begge mennene med seg deres respektive familier for å dele et hus i Provence, Sør-Frankrike. Her tilbyr Jules å utdanne Joseph om jakt. Marcel ønsker å være sammen med dem. Men de lyver for ham, og forlater huset tidlig om morgenen når de tror han sover.

Når Marcel våkner, følger han snikende etter dem. Han blir irritert over at Jules ydmyker Joseph, ved å demonstrere forskjellen i deres dyktighet som jegere. Marcel forsvinner, og møter en gutt som heter Lili. Senere blir Lili, som kjenner landsbygda godt, Marcels venn. De går jevnlig sammen på oppdagelsesferd i områdene rundt hjemmet deres. Når ferien går mot slutten, planlegger Marcel, sammen med Lili, å gjemme seg i en hule og leve som en eremitt. På dagen for familiens avreise står Marcel opp tidlig om morgenen. Han har skrevet et brev til dem tidligere, hvor han forklarte forsvinningen til foreldrene og unnskyldte hans egen oppførsel.

Marcel advarer også familien om at de ikke er i stand til å finne ham i hans «nye hjem» og at de ikke burde bry seg med å lete etter ham. Deretter går han til en hule sammen med Lili, som har ventet på Marcel i nærheten av ferie-hjemmet hans. Men etter at de ankommer området, begynner Marcel å bli mer og mer redd for å bo alene. Han finner på forskjellige unnskyldninger for å unngå å overnatte i hulen. Deretter løper han raskt hjem, i håp om å forhindre at foreldrene hans leser brevet hans - som han hadde lagt på sengen hans.

## Skuespillere
* Philippe Caubère - Joseph Pagnol
* Nathalie Roussel - Augustine 
* Didier Pain - Onkel Jules 
* Thérèse Liotard - Tante Rose 
* Julien Ciamaca - Marcel, 11 år
* Victorien Delamare - Paul 
* Joris Molinas - Lili de Bellons 
* Benoît Martin - Marcel, ung
* Paul Crauchet - Mond des Parpaillouns 
* Pierre Maguelon - François 
* Michel Modo - Postmannen
* Jean Rougerie - Bergougnas, bruktforhandleren
* Jean-Pierre Darras - Forteller (Marcels stemme) 
* Victor Garrivier - Presten i la Treille 
* Raoul Curet - Monsieur Vincent
* Andrée Damant - Kvinne

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cengiz Al

**Cengiz Al** (født 1997) er en norsk skuespiller, danser og tv-personlighet. Han ble først kjent for rollen som Yousef i TV-serien *[[Skam (TV-serie)|Skam]]* i 2017 og har siden spilt i flere dramaserier og filmer som blant annet den norske eventyrfilmen *[[Tre nøtter til Askepott (2021)|Tre nøtter til Askepott]]*. I 2022 deltok han og vant *[[Skal vi danse: All Stars]]*.

Al har studert markedsføring og salgsledelse ved Høyskolen Kristiania i Oslo.

Han spilte en av hovedrollene i den fjerde sesongen av NRK-serien *[[Skam (TV-serie)|Skam]]*. Han spilte prinsen i spillefilmen *Tre nøtter til Askepott*, som var regissert av Cecilie A. Mosli og hadde premiere høsten 2021. Filmen var en modernisert, norsk versjon av den tysk-tsjekkiske filmen ''Tre nøtter til Askepott'' fra 1973, som har blitt en del av NRK TVs faste julerepertoar.

I 2017 deltok han i den trettende sesongen av TV 2s dansekonkurranse *[[Skal vi danse (TV-program)|Skal vi danse]]*. Da TV&nbsp;2 arrangerte *[[Skal vi danse: All Stars]]* i 2022, vant han konkurransen.

## Film og TV
*  – *[[Bukkene Bruse på badeland (2023)|Bukkene Bruse på Badeland]]* (film), Minste Bukken Bruse
*  – *[[Dummedag]]* (TV-serie NRK), Jokke
* 2023 – *Festen etter fasten* (direktesending NRK), programleder
* 2023 – *[[Dancing Queen (film)|Dancing Queen]]* (film), Shaan
*  – *[[Fenris (TV-serie)|Fenris]]* (TV-serie Viaplay)
* 2022 – *[[Forræder (TV-serie)|Forræder]]* (realitykonkurranse TV2), deltager
* 2022 – *[[Skal vi danse: All Stars]]* (realitykonkurranse TV2), deltager (1.-plass)
*  – *[[Tre nøtter til Askepott (2021)|Tre nøtter til Askepott]]* (film), prinsen
*  – *[[Nordsjøen (2021)|Nordsjøen]]* (film), Jasin
*  – *[[Alle utlendinger har lukka gardiner]]* (film), Hector
*  – *[[Skal vi danse (TV-program)|Skal vi danse]]* sesong 13 (realitykonkurranse TV2), deltager (2.-plass)
* 2017 – *[[Min venn Marlon]]* (TV-serie NRK), Ismet
* 2017 – *[[Skam (TV-serie)|Skam]]* sesong 4 (TV-serie NRK), Yousef

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere

**Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere** (født 18. april 1695 i Roma, død 3. mars 1773 i Roma) var en italiensk kardinal og erkebiskop.

## Biografi
Federico Lante della Rovere var sønn av Antonio Lante og Louise Angelique Charlotte de La Tremouille. Hans onkel var kardinal Joseph-Emmanuel de La Trémoille (1706), hans storonkel kardinal Marcello Lante (1606).

Lante studerte ved Seminario Romano, som ble drevet av jesuittene, og senere ved La Sapienza, der han ble juris utriusque doktor i 1719. Han ble presteviet i 1728.

Han ble utnevnt i 1732 til titulærerkebiskop av Petra og ble bispeviet samme år. I 1743 kreerte pave Benedikt XIV Lante til kardinalprest med San Pancrazio som tittelkirke. Han var *[[camerlengo]]* mellom 29. januar 1753 og den 14. januar 1754. Lante ble etterhvert kardinalbiskop av Porto-Santa Rufina.

Kardinal Lante fikk sitt siste hvilested i San Nicola da Tolentino i Roma.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
	
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625–1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651–1726) *1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662–1738) *1721
* Kardinal Annibale Albani (1682–1751) *1730
* Kardinal *Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere* (1695–1773) *1732

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Prosjektgruppe

I et prosjekt er en **prosjektgruppe**, også kalt **prosjektlag** eller **prosjektteam**, et lag dannet for å fullføre et spesifikt prosjekt, og består av personer som jobber sammen mot et felles mål og som deler ansvaret for spesifikke resultater. En sentral egenskap for prosjektgruppe i moderne organisasjoner er autonomi og fleksibilitet i hvordan de hvilke metoder eller prosesser de bruker for å oppnå sine mål.

De fleste prosjektgrupper krever involvering fra mer enn en avdeling, og derfor kan de fleste prosjektgruppe anses som tverrfunksjonelle. Prosjektgruppen består vanligvis av en rekke medlemmer som ofte arbeider under ledelse av en prosjektleder eller av et ledende medlem av organisasjonen. Prosjekter som i utgangspunktet risikerer å ikke få god støtte får ofte støtte fra en prosjektsponsor. De individuelle gruppemedlemmene kan enten være involvert på deltid eller heltid, og forpliktelsene deres kan endres gjennom hele prosjektet avhengig av prosjektutviklingsstadiet.

Prosjektgruppen må ha den rette kombinasjonen av ferdigheter, evner og personlighetstyper for å oppnå samarbeidsspenning. Lag kan settes sammen på en rekke måter. Den vanligste metoden er etter at det skjer på eget skjønn fra et ledende medlem av organisasjonen.

Mange komponenter kreves for å få et lag som presterer fremragende, og en av nøklene er å jobbe et samarbeidsvillig forhold. En oppgave for ledelsen er å skape en avslappet og behagelig atmosfære hvor medlemmene kan være seg selv og engasjere og investerere seg selv i prosjektarbeidet. Alle lagmedlemmene oppfordres til relasjonsbygging. Hvert medlem er ansvarlig for å gi konstruktive tilbakemeldinger, anerkjenne, verdsette og utnytte de unike styrkene til hverandre. Hele laget er innstilt på tillit og samarbeid. 

## Se også
* Ressurskalender
* Ressursallokering

## Referanser
Mariana Handler

**Mariana Handler** (født 1980) er en svensk tidligere langrennsløper.

I junior-VM 1998 i St. Moritz vant Hansson gull i stafett sammen Lina Andersson, Jenny Olsson og Anna-Karin Strömstedt.

Hun debuterte i verdenscupen 11. mars 1998 med en 54.-plass på 5 km fri i Falun.

I junior-VM 2000 i Štrbské Pleso i Slovakia vant Hansson gull i stafett sammen med Lina Andersson, Carin Holmberg og Sandra Hansson.

I VM 2001 i Lahtis gikk Handler på det svenske laget som ble nummer fem på 4x5km stafett. Hun gikk sammen med Carin Holmberg, Elin Ek og Jenny Olsson.

Hun fikk sitt beste resultat i verdenscupen individuelt med en 16.-plass på 15 km fri i Toblach 6. desember 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gjesvalhaugen

**Gjesvalhaugen** (21-43, 30-50) er en vei i Vik i Hole kommune i Buskerud.

Det ble bygget 18 kjedete eneboliger i denne veien i 2016-2017, og veien fikk sitt navn i 2017.

Gjesvalhaugen er en sidevei til veien Garntangen, på sørsiden av Holeveien (E16. Den ligger på sørsiden av Garntangen, og går østover, der den ender i en blindvei med kjedete eneboliger. Veien ligger cirka 87 meter over havet i østenden.

## Bildegalleri

Gjesvalhaugen, Hole kommune.jpg|Kjedete eneboliger fra 2017
Gjesvalhaugen 23, Hole kommune (2).jpg|Gjesvalhaugen 23


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ruoššačohkka

**Ruoššačohkka** (nordsamisk) er et fjell i Lebesby, Porsanger og Nordkapp kommune i Finnmark. Det ligger på Sværholthalvøya, rundt syv kilometer nordøst for bygda Kjæs.

## Referanser
Hagahaugveien

**Hagahaugveien** eller **Hagahaugvegen** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Hagahaugveien (Hole)
* Hagahaugvegen (Sogndal)
* Hagahaugvegen (Sør-Aurdal)
* Hagahaugvegen (Voss)
Hagahaugveien (Hole)

**Hagahaugveien** (27, 4-18) er en vei i Vik i Hole kommune i Buskerud.

Hagahaugveien er en sidevei til Gamleveien, på sørsiden av Holeveien (E16. Den går nordover fra Gamleveien, og ender opp ved Gjesvalhaugen. Veien ligger cirka 94 meter over havet i nordenden.

## Bildegalleri

Hagahaugveien 14 og 18, Hole kommune.jpg|Hagahaugveien 14 og 18
Hagahaugveien 27, Hole kommune.jpg|Hagahaugveien 27
Hagahaugveien 4, Hole kommune.jpg|Hagahaugveien 4


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moksajohka

**Moksajohka** (nordsamisk, historisk også skrevet *Ståkkejåkka*) er ei elv i Porsanger kommune i Finnmark. Den er ei tilløpselv til Kjæsvannet og er en del av Lille-Porsangervassdraget. Elva har utspring nordvest på fjellvidda Duoddaraš og renner først mot vest ned dalsiden til Moksavuopmi, hvor den snur mot nord og fortsetter gjennom en skogkledt dal ned til munningen i Kjæsvannet. Moksajohka er 14,9 kilometer lang.

Med unntak av noen hytter ved Kjæsvannet er nedbørfeltet uten tekniske inngrep av betydning. Lille-Porsangervassdraget ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.

## Referanser
Garntangen (vei)

**Garntangen** (3-5, 18-32) er en vei i Vik i Hole kommune i Buskerud. Den er oppkalt etter Garntangen ved Steinsfjorden.

Veien Garntangen går som to sideveier, sørover fra Holeveien (E16), mellom Garntangen og Vik torg. Den vestre armen går sørvestover, og går over i Gamleveien ved Nordre Gjesval gård. Den østre veien går sørover, men dreier østover, og ligger mellom Gjesvalhaugen og E16. Veien ligger cirka 66 meter over havet ved E16.

## Se også
* Garntangen
* Garntangen naturminne

## Referanser


## Eksterne lenker
*
MV «Yara Birkeland»

**MV «Yara Birkeland»** er et norsk selvkjørende batteridrevet containerfartøy, og var det første i sitt slag i verden. Skipet ble kontraktert i 2018 av Yara International for å bygges ved Vard Brevik med planlagt leverering i 2020. Skipet la ut på sin første reise fra Horten til Oslo 18. november 2021, og ble døpt i Brevik 29. april 2022.

Fartøyet er 79,5 meter langt og ha en lastekapasitet på 120 TEU. Det får energi fra batterier på til sammen 7 MWh og har en maksfart på 13 knop.  Skipet er bygd for å gå i kortdistansetrafikk mellom Yara Internationals produksjonsanlegg i Herøya og havnene Brevik og Larvik.

Jomfruturen ble gjort uten mannskap men med navigasjonsutrustning fra Kongsberg Maritime overvåket fra styringssentraler på land. «Yara Birkeland» er autonomt og kjører av seg selv, men kan fjernstyres fra land. Planen har vært å ha mannskap om bord i to år før skipet får operere helt på egen hånd. Skipet kan også fortøye seg selv ved hjelp av to norskutviklede robotarmer fra MacGregor Norge. Den automatiske logistikken på land ikke var klare da skipet ble satt i drift, og Yara arbeidet da med å se etter forenklede løsninger. 

Enova støttet prosjektet med 133,6 millioner kroner i 2017.

## Se også

* Ubemannet overflatefartøy
* Autonome kjøretøy

## Referanser


## Kilder
*''Yara Birkeland Autonomous Container Vessel'' på www.ship-technology.com
*''The first ever zero emission, autonomous ship'' på Yras nettsted 14. mars 2018
*''Yara selects Norwegian shipbuilder VARD for zero-emission vessel Yara Birkeland'' på Yaras nettsted 15. august 2018 
*''Autonomous ship project, key facts about YARA Birkeland'' på Kongsberg Maritimes nettsted
Institut national des sciences appliquées de Toulouse

**Institut national des sciences appliquées de Toulouse** (INSA Toulouse) er en fransk grande école i Toulouse, Frankrike, og er en av de 204 franske skoler som har denne prestisjerike tittelen. Den normale studentsyklusen varer i fem år, og ender i en mastergrad. Skolen ble grunnlagt i 1963 som et medlem av INSA-gruppen, og er et grunnleggende medlem av samarbeidsnettverket *[[Université Fédérale Toulouse Midi-Pyrénées|Université de Toulouse]]*. Alumninettverket inkluderer over 17 000 alumner fra INSA Toulouse.

## Utdanning

#### Opptak
Opptak kan gjøres er basert på flere måter; vitnemål, intervjuer eller fullførte grader i første, andre, tredje eller fjerde år.

INSA Toulouse rekrutterer også toppidrettsutøvere, musikere, dansere, skuespillere og kandidater med funksjonshemninger, hvis opptak er regulert av spesielle bestemmelser.

#### Før-oritenteringer
Ved INSA Toulouse, etter et første år med felles undervisning, må studentene velge mellom fire pre-orienteringer for de tre neste semestrene:     

* *Ingénierie chimique, biochimique et environnementale* (ICBE), «Kjemi, biokjemi og miljøteknikk»
* *Ingénierie de la construction* (IC), «Byggeteknikk»
* *Ingénierie des matériaux, composants et systèmes* (IMACS), «Materialer, komponenter og systemer»
* *Modélisation, informatique, communication* (MIC), «Modellering, databehandling og kommunikasjon»

#### Spesialiseringer
De fire før-orienteringene gir tilgang, fra 6. semester, til følgende spesialiseringer:

## Studentliv
INSA Toulouse har Studentsamskipnaden *Amicale des Élèves de l'INSA de Toulouse* med 82 klubber: tekniske, kulturelle, friluftslivs- eller solidaritetsforeninger. Hvert år, i mai, gjør skolens årlige festival, 100 Tours de l'INSA, det mulig for alle klubber og foreninger å møtes i to dager med festligheter. Siden september 2000 har *Les Enfoiros* fra INSA, med både studenter og lærere fra INSA Toulouse bestemt seg for å engasjere seg i å hjelpe *Restos du Cœur*-foreningen, en ideell organisasjon som deler ut mat til trengende. Det blir bl.a. holdt mange konserter på INSAs campus, og arrangert flere aksjoner i løpet av året for å samle inn penger, mat og klær.  

#### Bar P'tit Kawa og Boom
*P'tit Kawa* er den studentdrevne baren på campus. Her serveres det varm drikke til lunsj, og i lokalene finnes diverse spill. Hver onsdag arrangerers det også temakvelder.  

Før alle feriene arrangeres såkalte *Boom*-kvelder, også med diverse tema. Disse kveldene er større arrangementer med diskjockey og stort dansegulv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* INSA Toulouse
Samuel Wilderspin

**Samuel Wilderspin** (født 23. mars 1791 i Hornsey i London, død i 1866) var en engelsk skolereformator som er kjent for å ha grunnlagt en helt ny undervisningsmetode for småskoletrinnet. Han tok avstand fra samtidens harde skoledisiplin der lærere brukte spanskrøret for å holde disiplin og straffe elever som ikke kunne besvare lærerens spørsmål. Wilderspin anså at barn måtte oppleve respekt og kjærlighet for å være mottagelige for undervisning og rettledning. Han utviklet en helt ny undervisningsform som tok sikte på å utvikle ikke bare elevenes intellekt, men også deres sosiale ferdigheter og følelsesliv. Wilderspin startet kanskje 2000&nbsp;skoler over hele England, og skolene hans ble normdannende for skolevesenet over hele Europa og i Nord-Amerika.

Wilderspin mente at de syv første årene i et barns liv var de såkalte «gyldne årene», som er grunnleggende for utviklingen av barnets potensial og evne til å lære. Derfor holdt han flammende innlegg rettet mot både foreldre og lærere om å sørge for å gi små barn muligheten til å vokse og utvikle seg i disse gyldne årene.

## Friminutt og skolegårder
Det var Wilderspin som etablerte konseptet med friminutt i skolehverdagen, likesom han var den første som sørget for at alle skolene han anla fikk en skolegård der barna kunne utfolde seg i fri lek mellom skoletimene. Han etablerte også et foretak som produserte lekeapparater til bruk i skolegårdene.

## Fire grunnprinsipper
Wilderspin satte opp fire regler for undervisning av de minste skolebarna:

# Barna måtte få sunn og næringsrik mat for å kunne bli i stand til å ta til seg lærdom
# Kunnskapen måtte forenkles og forklares nøye, slik at det ble mulig for de små barna å forstå og tilegne seg den
# Overdrivelser måtte unngås; læreren måtte hverken gi for mye undervisning, eller gi undervisning som barna var for små til å ta til seg – slike overdrivelser ville bli en for stor påkjenning for hjernene til barna, og dermed skade deres evne til å tilegne seg lærdom
# Skoledagen måtte bestå av en blanding av trening og underholdning i tilmålte intervaller, noe som blant annet kunne oppnås ved å legge inn en moderat mengde sang avløst av bevegelse rundt om i klasserommet, og fri lek i skolegården.

## Bibliografi
Wilderspin skrev flere bøker:

**On the Importance of educating the Infant Poor*, 2. utgave, London, 1824. I 1825 ble en tredje utgave av dette verket utgitt under tittelen *Infant Education*
*1832: *Early Discipline illustrated*, London; 3. utgave ble utgitt i 1840
*1840: *A System for the Education for the Young*, London
*1845: *A Manual for the Instruction of Young Children* (with Thomas John Terrington), London og Hull
*1852: *The Infant System for Developing*, &c. (i dette verket omtaler han seg selv som «oppfinner av systemet for småbarnsundervisning» («inventor of the system of infant training»), 8. utgave, London

Samuel Wilderspin skrev også *The Infant System,for developing the physical, intellectual, and moral powers off all children from 1 to seven years of age*.

## Referanser
Mutitjulu

**Mutitjulu** er et aboriginsk samfunn i Nordterritoriet i Australia som ligger i den østlige enden av Uluru (også kjent som Ayers Rock). Det er oppkalt etter et kneformet vannfylt steinhull ved foten av Uluru, og ligger i Uluṟu-Kata Tjuṯa nasjonalpark. Dens folk er tradisjonelle eiere og fellesforvaltere av parken, sammen med Parks Australia. Ved folketellingen i 2011 hadde Mutitjulu en befolkning på 296, hvorav 218 (71,2 %) var aboriginer.

Flertallet av Aṉanguene er Pitjantjatjara, men Yankunytjatjara-, Luritja- og Ngaanyatjarrafolket har også tilknytning til stedet. Språkene som snakkes er Pitjantjatjara, Luritja og Yankunytjatjara. Arrerntefolket har også et tradisjonsforhold til Uluru.

## Referanser
Euroclear Sweden

**Euroclear Sweden AB** (stiftet 31. oktober 1967 som **Värdepapperscentralen VPC AB**) er et svensk aksjeselskap som fører register over de aller fleste aksjer og rentebærende verdipapir som handles på de svenske finansielle markedene. De utfører også clearing og oppgjør av transaksjoner med svenske aksjer og rentepapirer.

## Historie
Euroclear Sweden startet virksomheten i 1971 under navnet *Värdepapperscentralen*, som senere ble *VPC* og **, og som siden 2008 har de vært en del av *[[Euroclear]] Group*.

I SOU 1968:59 med tittelen *Förenklad aktiehantering* konstaterte Finansdepartementet at kostnaden for håndtering av aksjer i papirform og kuponger for kupongrente begynte å stige. Man foreslo derfor, etter diskusjoner med Svenska Bankföreningen, å innføre en digitalisert aksjebok sortert etter aksjonærenes navn istedet for, som tidligere, etter aksjenes serienummer. Man foreslo å skape en nasjonal verdipapirsentral, under tilsyn av Bankinspektionen, med oppdrag om å føre denne aksjeboken, utstede aksje- og emisjonsbevis, samt administrere aksjeutbytter. Som en konsekvens av dette ble verdipapirsentralen skapt i 1973 og begynte en dematerialisering av de fysiske aksjene etter visse overgangsregler.

## Se også
* Euronext Securities København
* Euronext Securities Milano
* Euronext Securities Oslo
* Euronext Securities Porto

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Troppene til VM i ishockey for kvinner 1990

**Troppene til VM i ishockey 1990 for kvinner** inneholder samtlige åtte tropper som ble tatt ut til ishockey-VM 1990 for kvinner i Canada fra 19. til 25. mars 1990. Alle aldre er som de er ved starten av turneringen (19. mars 1990).

## Ordforklaring

## Landslagsdrakter

#### 

#### 

#### 

#### 

#### 

#### 

#### 

#### 

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Bruksisme

**Bruksisme** er betegnelse på overdreven gnisning, skjæring eller pressing av tennene mot hverandre.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bergselvi kraftverk

**Bergselvi kraftverk** er et vannkraftverk ved Fortun i Luster kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 491 meter i Bergselvi. Nedbørsfeltet er nordsiden av Skagastølstindane.

Installert effekt er 8,9 MW fra en Rainpower peltonturbin. Årsproduksjon er 22,6 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Multiconsult
Emily Borthwick

**Emily Borthwick** (født 2. september 1997) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp. 

I 2021 representerte hun Storbritannia i høydehopp under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun ble slått ut i kvalifiseringen etter å ha klart høyden 1,93.

## Referanser


## Eksterne lenker
*