open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Porta Esquilina

**Porta Esquilina** var en byport i antikkens Roma i den servianske mur. Den er i dag beholdt, men som **Gallienusbuen** *(arco di Gallieno)*.

## Beliggenhet
Porta Esquilina var på høydedraget av samme navn, Esquilinhøyden, i den sørligste del av den servianske bymuren, det avsnittet som kalles *[[Agger Tarquinii|agger]]*. Innenenfor bymuren var det *clivus Suburanus*, Suburas hovedgate, som førte till Porta Esquilina. Utenfor muren begynte Via Labicana som var en sidegren av Via Latina, og dessuten Via Praenestina som førte til Praeneste (som vel atter forente seg et stykke utenfor byen), og dessuten sannsynligvis Via Tiburtina som førte til Tibur.

## Historie
I republikansk tid var det sandgrøfter foran porten og enklere gravsteder, frem til utgangen av 1.århundre f.Kr. Maecenas lot anlegge omfangsrike parkanlegg her, *horti Maecenates*, og etter hans død ble de keiserlig eiendom. På dette tidspunkt var byporten etter alt å dømme forfalt allerede. Augustus reparerte den, likesom andre byporter også ble reparert. I 262 ble det ved en innskrift gjort til æresbue for keiser Gallienus, og den er også kjent for ettertiden under Gallienus' navn. Den opprinnelige augusteiske innskrift på dens attika ble slettet. Den omtrent kvadratiske bygget av travertin fra Tivoli hadde ved siden av den store portbuen også to små sidegjennomganger. De forsvant i meddelalderen, men hoveddelen er blitt stående (høyde: 8,80 m; bredde: 7,30 m; dybde: 3,50 m).

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 232–233.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *[http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/Porta_Esquilina.html Porta Esquilina].* I: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 407.

## Eksterne lenker
*
Australia/New Zealand cup i langrenn 2019/20

**Australia/New Zealand cup i langrenn 2019/20** (forkortes **ANC**) var kontinentalcupen i langrenn for Australia og New Zealand for langrennssesongen 2019/20. Cupen er åpen for utøvere fra alle land. 

Cupen gikk over sju renn fra 27. juli 2019 i Falls Creek til 5. september 2019 i Snow Farm.

Enkeltrennene ble vunnet av følgende utøvere:
* 27. og 28, juli: ANC #1 i  Falls Creek
** Sprint klassisk:  Phillip Bellingham (m) /  Katerina Paul (k)
** 15/10 km fri teknikk:  Phillip Bellingham (m) /  Casey Wright (k)
* 17. og 18. august: ANC #2 i  Perisher Valley
** Sprint fri teknikk:  Phillip Bellingham (m) /  Katerina Paul (k)
** 10/5 km klassisk stil:  Phillip Bellingham (m) /  Casey Wright (k)
* 3. til 5. september: ANC #3 (finale) i  Snow Farm
** Sprint klassisk stil:  Hiroyuki Miyazawa (m) /  Jessica Diggins (k)
** 10/5 km fri teknikk:  Tomoki Sato (m) /  Jessica Diggins (k)
** 15/10 km klassisk, fellesstart:  Hiroyuki Miyazawa (m) /  Jessica Diggins (k)

## Sluttresultater menn



Norske plasseringer: Fredrik Svendal (39).



## Resultater kvinner






## Referanser


## Kilder
* Sluttstilling menn
* Sluttstilling kvinner
Dolci

**Dolci** kan vise til:

* Angelo Maria Dolci, en av den katolske kirkes kardinaler
* Carlo Dolci, en italiensk barokkmaler
* Danilo Dolci, en italiensk sosialaktivist, sosiolog, pedagog og dikter
Redvald Knudtson

**Redvald Knudtson** (født 4. mars 1870 i Sør-Fron, død 29. juni 1956 i Mo i Rana) var en norsk anleggsarbeider, redaktør og politiker for Arbeiderpartiet.

Knudtson var husmannssønn. 18 år gammel begynte han som anleggsarbeider. Han var formann ved anlegget av Agdenes befestninger fra 1895 til 1898, deretter tre år oppsynsmann ved nyanlegg på Oscarsborg festning. Han var også noen måneder ved kraftanlegget på Kykkelsrud i Askim. I 1902 flytta han til Rana, oppretta et trykkeri og etablerte avisa *[[Rana Blad|Dunderlandsdølen]]*, som han var redaktør for fram til mars 1947. Høsten 1940 blei han arrestert av Gestapo for en artikkel, men slapp raskt ut igjen.

Han var  medlem av Mo kommunestyre fra 1908 til 1937, herunder viseordfører 1911–1916 og ordfører 1917–1922. Han hadde også mange andre kommunale verv og var med å stifte det lokale elektrisitetsverket. Han var sentral i Arbeiderpartiet på Helgeland og var en av stifterne av Norsk Arbeidsmandsforbund.

Knudtson var vararepresentant til Stortinget fra Nordre Helgeland krets i Nordlands amt i valgperioden 1916–1918 og fra Nordland fylke 1928–1930. Han møtte andre halvdel av 1918.

I Mo er Redvald Knudtsons vei oppkalt etter ham. Gravstøtta til Redvald og Andine Knudtson på Mo kirkegård har innskrifta «Reist av sambygdinger til minne om deres store innsats for arbeiderklassen».

Redvald Knudtson var glad i naturen og bygde seg en liten hytte vest på Mofjellet. Her fant han også rester etter en gammel trevarde fra 1600 tallet som han gjenoppbygde.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Piazza dei Cinquecento

**Piazza dei Cinquecento** et en stor plass i Roma, mellom Via Giovanni Giolitti, Largo di Villa Peretti og Via Marsala, foran Stazione Termini, i rione Esquilino og rione Castro Pretorio.

Den åpne plassen som ble til her etter en flytting av jernbanestasjonen var av det fascistiske styre på 1930-tallet ment å bli paradeplass. Den har i stedet blitt et sentrum for byens busstrafikk. 

Plassen er dedisert til de 500 (=cinquecento) falne italienske soldater under slaget ved Dogali i Abyssinia i 1887; for en tid var den kalt **piazza di Termini** ettersom den er tett ved de gamle Diokletians termer.

## Referanser


## Litteratur
* Piero Ostilio Rossi, Ilaria Gatti: *Roma. Guida all’architettura moderna 1909-1991*, 2ª ed., Bari-Roma, Laterza, 1991 [1984], ISBN 88-420-2509-7.
*Mariarosaria Barbera e Rita Paris (a cura di): *Da villa Peretti a Piazza dei Cinquecento: i perché di una distruzione, in Antiche stanze. Un quartiere di Roma imperiale nella zona di Termini*, Milano, Giorgio Mondadori, 1996, pp. 192-210, ISBN 88-374-1542-7.
*Claudio Rendina, Donatella Paradisi: *Le strade di Roma*. Volume primo A-D, Roma, Newton Compton, 2004, ISBN 88-541-0208-3.
*Mariarosaria Barbera e Marina Magnani Cianetti (a cura di): *Archeologia a Roma Termini. Le Mura Serviane e l'area della Stazione: scoperte, distruzioni e restauri, Roma*, Mondadori Electa, 2008, ISBN 88-370-5988-4.
Roque de los Muchachos-observatoriet

**Roque de los Muchachos-observatoriet** er et astronomisk observatorium i La Palma på Kanariøyene, på randen av et stort vulkankrater, 2400 meter over havet. Det ble offisielt åpnet i 1986. Observatoriet er internasjonalt og blir drevet i fellesskap. Spania eier området og har ansvaret for infrastrukturen, og spanske astronomer disponerer 20 % av observasjonstiden på alle instrument. Storbritannia (sammen med Irland og Nederland) har William Herschel-teleskopet (4,2 m; tatt i bruk 1988), det helt ombygde Isaac Newton-teleskopet (2,5 m; 1985) og Kapteyn-teleskopet (1 m; 1984) som er særskilte eiendommer for astrometri og fotometri. Danmark har (sammen med Storbritannia) Carlsberg Automatic Transit Circle (1984), et instrument for nøyaktig og rask måling av stjerneposisjoner. Sverige har to teleskop, en reflektor (60&nbsp;cm; 1982) og et tårnteleskop for solobservasjoner (1983). Italia har teleskopet Galilei (3,6 m, 1997).
## Eksempler på teleskop som inngår i observatoriet

* Nordisk Optisk Teleskop (NOT), et dansk-finsk-norsk-svensk samarbeidsprosjekt (2,5 m; 1989), hører også med til observatoriet. Fra 1997 er også Island med på NOT.
* MAGIC-teleskopet

## Kilder

*
Dolabellabuen

**Dolabellabuen** eller **Dolabellas og Silanus' bue** (latin: *Arcus Dolabellae et Silani*) er en antikk romersk bue på høyden Caelius i distriktet Celio i Roma. Den har sitt navn at den ble oppført (restaurert), i år 10, på oppdrag av konsulene Publius Cornelius Dolabella og Gaius Iunius Silanus.

Buens overbygning er rester etter akvedukten Aqua Claudia.

## Beliggenhet
Dolabellabuen er ved siden av kirken Santa Maria in Domnica, ved parken til Villa Celimontana. Den ble bygd under den romerske republikks tid som byport i den servianske mur med navnet **Porta Caelimontana**.

Hvis man legger til grunn at Porta Caelimontana lå mellom Porta Esquilina og den andre porten i den servianske mur på Mons Caelius, Porta Querquetulana, så har imidlertid et annet syn blitt mer gjennomslagskraftig, nemlig at Porta Caelimontana lå sørvest for Porta Querquetulana og må kunne identifiseres med Dolabellabuen. Utenfor den servianske mur gikk det en gate som antagelig het *Via Caelimontana* i østlig retning (slik som den moderne gaten Via S. Stefano Rotondo). Innenfor bymuren førte *Clivus Scauri* i retning Palatinen, *Vicus Camenarum* langs bymuren til  Porta Capena, og *Vicus Capitis Africae* nordover i retning av Colosseum.

## Historie
Likesom vel alle de sndre portene i den servianske mur ble Porta Caelimontana restaurert i augusteisk tid. En innskrift på utsiden av dens attika viser at dette skjedde under de to konsuler som innehadde embedet i år 10, Publius Cornelius Dolabella og Gaius Iunius Silanus. Således er innskrriften å forstå som en restaurering av noe allerede eksisterende. Buen er av travertin fra Tivoli. I neronisk ble forlengelsen av Aqua Claudia ført over buen. Dens opprinnelige formål var sannsynligvis å støtte en forgrening av Aqua Marcia.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Porta Querquetulana

**Porta Querquetulana** var en antikk byport  i den servianske mur i Roma. Navnet («eikeskogporten») turde skyldes en nærliggende klynge av eiketrær. *Mons Querquetulanus* var ifølge Tacitus på grunn av sine eiketrær det opprinnelige navn på høyden som senere ble kalt Caelius, og som porten stod på. Skjønt deter også kjent at det var en hellige eikelund i området, Querquetilana, med et nymfeum like ved, så det var dermed ikke hvilke som helts eiketrær som utløste navnevalget. Eikelunden synes ikke å ha eksistert der lenger i siste halvdel av 1. århundre f. Kr.
__NOTOC__
## Beliggenhet
Porta Querquetulana var ved siden av Porta Caelimontana en av de to byporter i bymuren på Caelius. Tidligere antok man at Porta Querquetulana lå mellom Porta Capena og Porta Caelimontana, men senere er mangjennomgående kommet til at Porta Querquetulana var nordøst for Porta Caelimontana, i nærheten av den senere kirke Santi Quattro Coronati. Formodentlig førte Via Tusculana gjennom denne porten. Arkeologiske rester etter Porta Querquetulana er ikke funnet.

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 12–13 og 22.

## Eksterne lenker
* Artikel ''Porta Querquetulana'' in Platner/Ashby, ''A Topographical Dictionary of Ancient Rome'' (1929)
Fremad (film)

***Fremad*** er en amerikansk dataanimert urban fantasy-film produsert av Pixar Animation Studios for Walt Disney Pictures. Filmen er regissert av Dan Scanlon og produsert av Kori Rae fra et manus skrevet av Scanlon, Jason Headley og Keith Bunin, og hovedstemmene er gitt av Tom Holland, Chris Pratt, Julia Louis-Dreyfus, Octavia Spencer, Ali Wong, Lena Waithe og Mel Rodriguez.

## Premiss
I en fantastisk verden, hvor befolkningen en gang hadde magi, får to tenårings alv-brødre, Ian og Barley Lightfoot, en trollmannstav som en planlagt gave fra sin far, som døde før Ian ble født og når Barley var for ung til å huske ham. Staven kom med en trylleformel som skulle bringe ham tilbake i bare 24 timer, så sønnene hans kunne møte ham. Ian bruker formelen, men ender bare opp med farens ben. Dette fører til at brødrene drar ut på oppdrag for å finne en måte å få tilbake resten av sin far før tiden er ute.

## Rollebesetning (stemmer)

* Tom Holland som Ian Lightfoot, en tenårings-alv som er broren til Barley og Laurels sønn.
* Chris Pratt som Barley Lightfoot, Ians bror og Laurels sønn som lengter etter et magisk eventyr.
* Julia Louis-Dreyfus som Laurel Lightfoot, moren til Ian og Barley.
* Octavia Spencer som Corey, en mantikora restaurant-eier som Ian og Barley går til for å få hjelp med oppdraget sitt.
* Ali Wong som Gore, en faun politibetjent
* Lena Waithe som Specter, en kyklop politibetjent
* Mel Rodriguez som Colt Bronco, en kentaur politibetjent og Laurels kjæreste.

## Utgivelse
*Fremad* ble utgitt 6. mars 2020 av Walt Disney Studios Motion Pictures.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heterogomphus pauson

***Heterogomphus pauson*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor ( millimeter), bred, mørkt rødbrunlig, blank hornbille. Hannen har et kort, krumt horn på hodet. Dekkvingene er blanke. Pronotum er rundet, ganske bredt, spredt punktert. Hunnen mangler horn, har bare en liten knøl i pannen, og pronotum er rundet uten framspring.

## Levevis
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr. Denne aren lever i tåkeskog.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil og Paraguay.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Oryctini Mulsant, 1842
******* Slekten *[[Heterogomphus]]* Burmeister, 1847
******** ***Heterogomphus pauson*** (Perty, 1830)

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles – ''Heterogomphus''
* Dynastidae du monde- nettside om arten

## Eksterne lenker
* 
*
Viktor Wilhelmsen

**Viktor Wilhelmsen** (født 1985) er en norsk musiker fra Kistrand i Porsanger.

Han ble nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen blues for albumet *Knip igjen øyan*.

Han har en master innen jazz fra Musikkonservatoriet i Trondheim, og jobber med musikk som spenner mellom blues, jazz, rock, nordsamisk joik og afrikansk gitarmusikk.

Han er ansatt som universitetslektor i musikk ved NTNU.

## Diskografi
* *Miles to Go Before I Sleep* (Just for the records, 2014) - EP
* *Riddles and Rhymes* (Just for the records, 2015)
* *Stjolne mea* (Dabant Music, 2017)
* *Knip igjen øyan* (Dabant Music, 2019)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bothynus dasypleurus

***Bothynus dasypleurus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), bred, blank, rødbrun til svart hornbille. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

## Levevis
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Brasil og Paraguay.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
******* Slekten *[[Bothynus]]* Hope, 1837
******** ***Bothynus dasypleurus*** (Germar, 1824)

## Kilder
 
* Dynastidae du monde- nettside om arten
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Bothynus* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Dynastinae/Dynastinae-Tribes/Pentodontini/Bothynus/Bothynus.html

## Eksterne lenker
* 
*
Othello (film fra 1955)

***Othello*** (originaltittel: russisk: *Отелло*) er en sovjetrussisk romantisk dramafilm fra 1955 regissert av Sergej Jutkevitsj etter William Shakespeares stykke av samme tittel. 

Filmen ble vist under Filmfestivalen i Cannes i 1956, hvor Jutkevitsj vant prisen for beste regi.

## Handling
Den mauriske generalen Othello blir manipulert til å tro at hans nye kone Desdemona har hatt en affære med hans løytnant Michael Cassio. Men dette er i virkeligheten er en del av opplegget til en bitter fenrik, ved navn Iago.

## Medvirkende
* Sergej Bondartsjuk - Othello
* Irina Skobtseva - Desdemona

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chalepides barbatus

***Chalepides barbatus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (10-15 millimeter), glatt, avlang, halvblankt brunrød hornbille. De mangler horn eller knøler på hodet, kroppsformen er jevnt oval og de kan overflatisk minne om vannlevende biller som vannkalver eller vannkjær. På undersiden har de en del stive hår, oversiden er helt naken, fint punktert. Bein og antenner er temmelig korte.

## Levevis
I alle fall noen av artene har et halv-akvatisk levevis og lever på vannplanter, blant annet det problematiske ugresset vannhyasint (*Eichhornia crassipes*). De voksne billene flyr om natten og kan komme svært tallrikt til lys.

## Utbredelse
Arten har en to-delt utbredelse, med én underart i Karibia og én i det sørlige Sør-Amerika - tvilsomt om de to bør regnes til samme arte?

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Cyclocephalini 
******* Slekten *[[Chalepides]]* Casey, 1915
******** ***Chalepides barbatus*** (Fabricius, 1781)
********* ***Chalepides barbatus argentinus*** Prell, 1938
********* ***Chalepides barbatus barbatus*** (Fabricius, 1781)

## Eksterne lenker
* 
* Dynastidae du monde- nettside om arten
Sergej Jutkevitsj

**Sergej Iosifovitsj Jutkevitsj** (russisk: Серге́й Ио́сифович Ютке́вич) født 28. desember 1904 i St. Petersburg, Det russiske keiserdømmet, død 24. april 1985 i Moskva) var en sovjetisk filmregissør og manusforfatter.

## Filmer i utvalg (regi)
* 1932 – Vstretsjnyj
* 1937 – Sjakhtjory
* 1938 – Tsjelovek s ruzjom
* 1940 – Jakov Sverdlov
* 1943 – Den tapre soldat Svejk
* 1946 – Frankrikes frigjøring
* 1946 – Zdravstvuj, Moskva!
* 1947 – Svet nad Rossijej
* 1948 – Tre møter (Три встречи)
* 1951 – Przjevalskij (Пржевальский)
* 1954 – Velikij voin Albanii Skanderbeg
* 1955 – Othello
* 1957 – Rasskazy o Lenine
* 1966 – Lenin v Polsje (Ленин в Польше)
* 1968 – Dzjamilja
* 1969 – Lika – Tsjekovs kjærlighet
* 1981 – Lenin v Parizje

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mondopoint

**Mondopoint** eller **Mondo** er det internasjonale systemet for **metriske [[skostørrelser]]**. Det kan brukes for alle skotyper, og er ment å ta over for ulike nasjonale systemer for skostørrelser. I 1991 med ISO&nbsp;9407 ble det definert som den foretrukne metoden for å angi skostørrelser. 

## Oppbygning

Shoe sizes for adults by foot length (multilingual).svg|lang=nb|Tabell for voksne skostørrelser (ISO 19407).
Shoe sizes for children by foot length (multilingual).svg|lang=nb|Tabell for barneskostørrelser (ISO 19407).


### Lengde
Mondostørrelser er basert på metriske enhter hvor skostørrelsen tilsvarer fotlengden i millimeter. For eksempel vil en fotlengde på 255&nbsp;mm tilsvare størrelsen på 255 i Mondo-systemet (omtrent likt 6.5&nbsp;UK, 7.5 US&nbsp;mens, 8.5 US&nbsp;womens, 40&nbsp;EUR).

### Bredde
I Mondopoint er det mulig å angi skoens bredde ved å angi et eget tall for dette etter en skråstrek. For eksempel vil 250/100 angi en størrelse på 250 fotlengde og 100 fotbredde.

## Bærekraft
Mondopoint har mulighet til å angi fotbredde som en del av størrelsen, og siden dette mangler i dagens nasjonale systemer er dette en styrke med Mondopoint. Det kan være en kjennsgjerning av skobredden gjerne kan variere noe mellom skomerker, og derfor hvordan sko fra ulike produsenter passer ulike personer (smale eller brede føtter, høy eller lav vrist). 

Ved netthandel kan Mondopoint dermed medføre til mer miljøvennlig og bærekraftig handel ved at det blir større sannsynlighet for å kjøpe en sko som passer og dermed slipper å returnere varen. 

## Bruk
Mondopoint-systemet har blitt tatt i bruk fullt ut i på militærsko av NATO og for vernesko. For eksempel tilsvarer en skostørrelse på 280/110 en fotlengde på 280&nbsp;mm og en fotbredde på 110&nbsp;mm (cirka 40&nbsp;EUR). Mondopoint har også blitt bransjestandard for alpinstøvler. 

### Lignende systemer
Et lignende system er det japanske hvor størrelsen oppgis i centimeter istedet for millimeter (for eksempel 25.5 istedet for 255), men dette er ikke i henhold til standarden. En fordel med å bruke millimeter i henhold til standarden er at man unngår halve størrelser og bruk av desimaler. Det japanske systemet har heller ikke mulighet for å angi fotbredde, slik som Mondopoint.

## Se også
* Skomakerlest
* Felles europeisk standard for størrelsesmerking av klær

## Referanser
Actinobolus trilobus

***Actinobolus trilobus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, brun hornbille. Denne slekten har en noe mindre avlang kroppsform enn mange andre Phileurini. Hannen har et kort horn på hver side av hodet, forøvrig er kjønnene nokså like. Pronotum er rundet, med tett og kraftig punktering foran, glatt og blankt bak.
Dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige.

## Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Phileurini Burmeister, 1847
******* Slekten *[[Actinobolus]]* Westwood, 1841
******** ***Actinobolus trilobus*** Luederwaldt, 1910

## Eksterne lenker
* Nettsdie om arten
*
Rio Open 2020

**Rio Open 2020** var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2020, som fant sted i Rio de Janeiro i Brasil fra 17. til 23. februar 2020.

Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på grus.

## Seeding
Utøverne ble seedet etter plassering på ATPs verdensranking fra 10. februar 2020.

## Singel

### Øvre halvdel

### Nedre halvdel

## Dobbel

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Porta Naevia

**Porta Naevia** var en antikk byport gjennom den servianske mur i Roma.

Ifølge oppregningen hos Marcus Terentius Varro var dette den første i den medsols oppregningen *porta Naevia*, *[[porta Raudusculana]]* og *[[porta Lavernalis]]*. Dette plasserer byporten i den østlige del av  Aventinen (*Lille Aventinen*). For dette taler også et innskriftsfunn som for byens *Regio XII* belegger en *vicus portae Naeviae*. Denne *vicus* var formodentlig en forlengelse av *Via Ardeatina* som løp utenfor muren, slik at porten turde ha vært mellom desenere kirker Santa Balbina all’Aventino og San Saba.

Ifølge Sextus Pompeius Festus var navnet på byporten, som også nevnes av  Titus Livius og Iulius Obsequens, å tilbakeføre på den *silva* eller *nemora Naevia* som tilhørte en viss Naevius, og som hadde sårlig rykte ettersom tyver og vagabonder samlet seg der.  Det er ikke bavart noen rester av porten.

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, s. 20.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome*. Oxford University Press, London 1929, s. 409 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD u. a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 304–305.
Porta Raudusculana

**Porta Raudusculana** var en antikk byport i den servianske mur i Roma.

Slik portene nevnesetter hverandre av Marcus Terentius Varro fulgte *porta Raudusculana* umiddebart på *[[porta Naevia]]*. Den turde dermed å være å stedfeste til den østlige del av Aventinen. For dette taler et inskriftsfunn som belegger at den historiske Regio XII hadde en *vicus portae R(a)udusculanae*. Denne *vicus* var formodentig en forlengelse av *vicus piscinae Publicae*, slik at porten turde ha stått omtrent der hvor den moderne Viale Aventino og Via di San Saba møtes. Dagens Piazza Albania, som ligger på dette stedet, ble frem til 1940 kalt *Piazza Raudusculana*.

Det foreligger forskjellige overleveringer om navnet . Ifølge Varro hadde porten dette nacnet fordi den var av bronse. Ifølge Sextus Pompeius Festus skyldtes navnet enten byggverkets rue og ubearbeidede fremtoning, eller, som hos Varro, på anvendelsen av bronse. En avvikende forklaringer er overlevert av Valerius Maximus. Ifølge denne hadde porten et bilde med bronsehorn, til minne om den legendariske pretor Marcus Genucius Cipus fra republikkens tider - det vokste horn ut av hans panne mens han vendte tilbake til Roma og nærmet seg byporten etter et seierrikt felttog. Augurene tolket dette som et forvarsel om hans kongeverdighet som hanville få når han trådte inn i byen. For å slippe dette sørget han for å få senatet til å forvise ham fra Roma. Ham til ære ble hans bilde med to horn anbragt på porten, som derfor bærer hans tilnavn ,*den bronsede*.

Selv om legenden turde være gammel nok til å passe med murens historie, synes det vel så sannsynlig at navnet syldes at den ble kledt med bronseplater.

## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, s. 22.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome*. Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 308.

## Referanser
Australia/New Zealand cup i langrenn 2018/19

**Australia/New Zealand cup i langrenn 2018/19** (forkortes **ANC**) var kontinentalcupen i langrenn for Australia og New Zealand for langrennssesongen 2018/19. Cupen er åpen for utøvere fra alle land. 

Cupen gikk over sju renn fra 21. juli 2018 i Perisher Valley 6. september 2018 i Snow Farm.

Enkeltrennene ble vunnet av følgende utøvere:
* 21. og 22, juli: ANC #1 i  Perisher Valley
** Sprint klassisk:  Phillip Bellingham (m) /  Chelsea Moore (k)
** 15/10 km fri teknikk:  Callum Watson (m) /  Barbara Jezeršek (k)
* 18. og 19. august: ANC #2 i  Falls Creek
** Sprint fri teknikk:  Ole Jacob Forsmo (m) /  Emily Champion (k)
** 10/5 km klassisk stil:  Phillip Bellingham (m) /  Casey Wright (k)
* 4. til 6. september: ANC #3 (finale) i  Snow Farm
** 10/5 km fri teknikk:  Kyle Bratrud (m) /  Jessica Diggins (k)
** Sprint fri teknikk:  Kevin Bolger (m) /  Sophie Caldwell (k)
** 15/10 km klassisk, fellesstart:  Benjamin Saxton (m) /  Jessica Diggins (k)

## Sluttresultater menn






## Resultater kvinner



Norske plasseringer: Ingvild Soland Bolin (26).



## Referanser


## Kilder
* Sluttstilling menn
* Sluttstilling kvinner
Edvard Nikolai Joakimsen

**Edvard Nikolai Joakimsen** (født 12. februar 1867 i Borge i Lofoten, død 5. januar 1941 samme sted) var en norsk fisker, gårdbruker og politiker fra Venstre.

Joakimsen hadde utdanning fra Lofoten og Vesterålens amtsskole og fra middelskole i Hamar. Fra rundt 13 års alder dro han på fiske, noe han fortsatte med fram til 1909. I 1907 tok han over deler av farsgården. Samtidig var han i perioden 1892–1912 herredskasserer. Fra 1916 til 1933 var han fyrvokter på Ballstad fyr.

Han var medlem av herredsstyret i Borge fra 1899 til 1904 og så igjen fra 1908 og i ei rekke år. Han hadde mange andre verv i herredet og i den lokale Borge Sparebank. På nasjonalt plan satt han i flere departementsutvalg: fiskeforsyningskomiteen av 1916, selvangivelseskomiteen av 1916, komiteen om lønnsregulativ for leger av 1917 og formannskapslovutvalget av 1919.

Joakimsen representerte Lofoten krets av Nordland amt på Stortinget i fire valgperioder fra 1910 til 1921. I den første perioden, 1910–12, var han sekretær i næringskomiteen, deretter i 1913 formann i samme komite. I 1914-sesjonen var han permittert. Fra 1915 var han i vegkomiteen, der han var nestformann 1917–18 og formann 1919–21. Joakimsen var vararepresentant til Stortinget fra 1906 til 1909.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Bothynus alvarengai

***Bothynus alvarengai*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Arten er noe mer langstrakt enn de fleste andre *[[Bothynus]]*-artene. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et kort, butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

## Levevis
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Brasil.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Pentodontini Mulsant, 1842 
******* Slekten *[[Bothynus]]* Hope, 1837
******** ***Bothynus alvarengai*** Martínez, 1983

## Kilder
 
* Dynastidae du monde- nettside om arten
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Bothynus* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Dynastinae/Dynastinae-Tribes/Pentodontini/Bothynus/Bothynus.html

## Eksterne lenker
* 
*
Porta Lavernalis

**Porta Lavernalis** var en antikk byport i den servianske mur i Roma.

Porten lå tett på gudinnen Lavernas hellige lund, som formodentlig var rett utenfor bymuren, ettersom det var et sted der tyver pleide å skjule sitt bytte. Ifølge Marcus Terentius Varro var *porta Lavernalis* etter portene *[[porta Naevia]]* og *[[porta Raudusculana]]*. Således tude den være vestenfor oppe på Aventinen, hvor en antikkens gate fulgte det moderne gateløpet Via di Porta Lavernale og brøt gjennom bymuren, og knyttet sammen *vicus Armilustri* med Via Ostiensis. I så fall lå porten formodentlig direkte øst for *Bastione del Sangallo* fra 1400-tallet. Men på den annen side er det overlevert en Lavernas lund ved Via Salaria, sltså helt nord i byen. Om dette kanskje var et andre kultsted for tyvenes verneguddinne, eller om man heller burde anta at Porta Lavernalis også var nord i byen, er et åpent spørsmål. Noen rester av porten er ikke funnet.

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) o.a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, s. 20.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 409 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 304.,
Porta Trigemina

**Porta Trigemina** var en av hovedbyportene gjennom Serviusmuren i Roma i klassisk romersk tid.

Den eksisterer ikke lengre, men den er blitt flittig nevnt av eldre forfattere. Den anses å ha stått mellom den nordlige delen av Aventinen og Tiberen nær Forum Boarium. Noen knytter den til funnet av en 3,30 meter bred bue av tuff, utgravd 40 meter sør for dagens kirke Santa Maria in Cosmedin.

Det antas at dens navn skyldes at den hadde tre portganger på grunn av den stri trafikken fra Ostia på Via Ostiensis. 
Trigemina betyr trilling. Men ettersom en slik konstruksjon ikke er sikret ved noen funn fra før Sullas tid, mener en alternativ hypotese at den i augusteisk tid ble fornyet slik at den bestod av tre porter satt etter hverandre.

Porten var kjent for horden av tiggere som samlet seg utenfor.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Information om Porta Trigemina fra LacusCurtius' nettside.
*  Porta Trigemina
*  Porta Trigemina II
Viking Fotballklubb i 1991

## Eliteserien

## Kamper
### Seriekamper

### Norgesmesterskapet i fotball

## Vikinger på landslag

### Norge

Ulf Karlsen fikk også to kamper som ubrukt reserve.

## Spillerstatistikk

## Overganger

## Referanser


## Kilder
* 
* 
*
A4-rustfritt stål

**A4-rustfritt stål** (ISO-betegnelse), også kjent som **kirurgisk stål**, **syrefast stål** eller **SAE-316L**, er en type rustfritt stål som blant annet brukes i kirurgiske implantat og tøffe maritime miljø.

A4-stål er den nest vanligste typen austenittisk rustfritt stål etter A2-stål. I tillegg til jern er de primære bestanddelene i A4 er krom (16 til 18%), nikkel (10 til 12%) og molybden (2 til 3%). Legeringen består også av mange andre deler, men disse er de viktigste. Molybdenet gir A4 større motstand mot korrosjon enn A2 med hensyn på lokaliserte korrosive angrep av klorider, samt motstand mot generell korrosjon fra reduserende syrer som svovelsyre. 316L er lavkarbonsversjon av 316-rustfritt stål.

A4-stål brukes mye i farmasøytisk og medisinsk utstyr, marine applikasjoner, i systemer for drikkevann, kjemisk og petrokjemisk industri, samt en del i næringsmiddelindustrien, behandling av avløpsvann, arkitektoniske utforming nær kysten eller urbane områder.

## Galleri

File:External Thread Galling.png|Rørkobling i 316-stål (tilsvarende A4-stål).
File:Schmidt K5 fountain pen converter + 2.5 mm 316 Stainless Steel bearing ball.jpg|En penn som inneholder en 2,5&nbsp;mm stålball i A4-stål.
File:Orbital Welding 316L Stainless Steel.jpg|To sammensveisede 316L-stålrør.
File:316L Stainless Steel Unpolished.jpg|Upolert 316L-stål.


## Referanser
VM i basketball for menn 1982

**VM i basketball for menn 1982** (verdensmesterskapet i basketball for menn) ble arrangert i Colombia i 1982.

## Sluttstilling

## Referanser
VM i basketball for menn 1990

**VM i basketball for menn 1990** (verdensmesterskapet i basketball for menn) ble arrangert i Argentina i 1990.

## Sluttstilling

## Referanser
Porta Flumentana

**Porta Flumentana** var en antikk byport i den servianske mur i Roma. Den stammet fra 5. århundre f.Kr., og ble likesom hele denne bymuren fornyet i det 4. århundre f.Kr.

Porta Flumentana lå nær Tiberen, derav navnet - *flumen* betyr «flod, elv». Den befant seg uten tvil mellom Kapitol og elven, ettersom det her var et område kjent som å ligge *extra portam Flumentanam* og at porten var i sørlige del av *[[Campus Martius|campus Martius]]* – en områderder de aller fleste innbyggere var velstående mennesker. En mer nøyaktig lokalisering er ikke mulig, skjønt sannsynligheten taler for at den var mellom den nåværende kirken San Teodoro al Palatino og den gate som fremdeles kalles *[[Vico Jugario]]*, eller nær Portunustempelet. Nev må ha vært umiddelbart nær *[[Porta Carmentalis|porta Carmentalis]]*, nær *[[Tiberøya|insula Tiberiana]]*. Området var frem til augusteisk til stadig flomrammet.

Portenåpnet seg mor den luksuriøse forretningsgaten *vicus Tuscus*, som var den økonomiske hovedåren for den av etruskere bebodde bydel mellom Kapitol og Velabrum.

## Referanser


## Litteratur
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 303.
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 408 (online).
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Verlag von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 20–24.
DeWangen-produksjoner

**Claire de Wangen/ de Wangen-produksjoner** er et norsk teaterkompani som lager omsluttende og stedsspesifikk scenekunst. 

Kompaniet har vært en pionér for stedsspesifikk scenekunst i Norge. Selve stedet er som oftest utgangspunktet, og danner grunnlaget for universet, karakterene og hendelsen. Hver forestilling søker etter nye innfallsvinkler og særegen dynamikk mellom sted, fiksjon og publikum, mellom teater og tilskuer. 

deWangen-produksjoner ledes av Claire de Wangen (regi, manus, prod) og Morten Bendiksen (visuelt, teknisk og prod) og tilvirker forestillinger i veldig tett samarbeid med øvrige medvirkende kunstnere; i ulik sammensetning fra prosjekt til prosjekt.

## Forestillinger

* Dikkedokken, Den Nasjonale Scene, Bergenhøst 2025
* Souvenir, Stavanger, vår 2025
* Gløs, Trøndelag teater, Trondheim, vinter 2025
* Pappen, Sarpsborg/ Særp Tropez- 2024
* Super, Tøyen- 2024
* Equinas’ diagnose, Adamstuen – 2023
* Gurudo, Grorud stasjon, Oslo, Norge – 2022
* Proxy Temp Team, Unge Viken, Viken fylke-DKS-2022
* Shiemens, Det Norske Teatret, Linderud, Norge – 2022
* Somnanbul, Ulven, Norge - 2022
* Rom 11, Ulven, Norge - Høst 2021/Vår 2022
* CHNUM, Munchmuseet, Norge - Vår 2021
* Etasje 3,7, Torshov, Norge, 2021
* Luke 7, Keyserløkka, Norge - Vinter 2021
* CenterU, Oslo, Norge - 2020
* *Oslo Kartwerk*, Oslo, Norge - 2020
* *Sylvelinsporet,* Oslo S, Norge - 2019
* *Telos Tøyen,* Oslo, Norge - Vår 2019
* *Something Just Like This,* Oslo, Norge - 2018
* *Timekonsernet,* Oslo, Norge - 2018
* *Emberbrigaden,* Haugesund, Norge - 2018
* *Viste Beach Club,* Randaberg, Norway - 2018
* *Cortexnotatet,* Oslo, Norge - 2017
* *Adresse Contoirs Bankett,* Heimdal, Norge - 2017
* *Mikrobryologien,* Oslo, Norge - 2016
* *Monstermuskelen,* Oslo, Norge - 2015
* *Esther Kirsch Tivoli,* Oslo, Norge - 2014
* *Stasjon 75,* Oslo, Norge - 2013
* *Trevi Gods Og Transport,* Oslo, Norge - Høst 2011
* *Osperheimkomplekset,* Oslo, Norge -2011
* *Legemsarkivene, [[Kulturhistorisk museum]],* Norge - 2011
* *Messels Memorandum,* Oslo, Norge - 2010
* *Deichmans Komplott,* Oslo, Norge - 2009
* Visitours, Oslo, Norge-2006
* *Drive In,* Oslo, Norge - 2005
* *Popcorn Palace,* Oslo, Norge - 2003
* *Safety on Board, [[Black Box teater]],* Oslo, Norge - 2002
* *Light Specific,* Hafrsfjord, Norge - 2001

## Eksterne lenker
* deWangen-produksjoner Offisiell hjemmeside 
* Claire de Wangen Instagram-side
Neuwerk

**Neuwerk** [nɔɪ̯'vɛʁk] (nedertysk *Neewark*) er en tysk øy i sørøstlige del av Helgolandbukta, ved sørvestkysten av Elbens munning. Øya hører sammen med de ubebodde naboøyene til Scharhörn og Nigehörn, administrativt til delstaten Hamburg. Øyene utgjør bydelen Hamburg-Neuweek, under Bezirk Hamburg-Mitte. Neuwerk ligger ca 100 kilometer unna Hamburg sentrum og hadde i 2019 32 fastboende. Neuwerk, Scharhörn og Nigelhörn tilhører Nationalpark Hamburgisches Wattenmeer. Øya ligger 14 kilometer fra Cuxhaven.

Neuwerk har med korte avbrytelser tilhørt Hamburg i 700 år. Den utgjorde lenge et ytre kontrollpunkt for innseilingen til Hamburg. I 900 ble øya kjent som Nige Ooge, frisisk for den nye øya. I 1299 begynte byggingen av tårnet, som ble fullført i 1310. Fra dette tidspunkt ble øya kalt Nige Wark, oversatt fra frisisk til tysk med *neues Werk* (norsk: det nye anlegget).  

Fra ca. 1900 utviklet Neuwerk seg til et badested. I 1937 overlot Hamburg Cuxhaven og Neuwerk til Preussen, og mottok til gjengjeld Altona og Wilhelmsburg. I 1945 ble Neuwerk lagt til Niedersachsen, men i 1969 kom den tilbake til Hamburg.

## Galleri

13-09-29-nordfriesisches-wattenmeer-RalfR-15.jpg|Neuwerk i sentrum, Nigehörn og Scharhörn over til høyre i landskapet. De Øst-frisiske øyer øverst til venstre og Helgoland øverst til høyre.
Wattwagen, Rettungsbake.JPG|Vandrere på vei til Neuwerk ved lavvann, i det de passerer et redningstårn.
Neuwerk-Turm retusche.jpg|Neuwerk-tårnet.
Neuwerk Schule.jpg|Skolen på Neuwerk.
Ebbe und Flut Neuwerk.png|Ebbe og flo i Neuwerk havn.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
VM i sjumannsrugby 1993

**VM i sjumannsrugby 1993** (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Edinburgh i Skottland i 1993.

## Sluttspill

## Referanser
Porta Quirinalis

**Porta Quirinalis** var en byport gjennom den servianske mur i Roma.

Porten nevnes bare én gang i den antikke overlevering, av Sextus Pompeius Festus. Den stod ifølge ham på Quirinalhøyden, helt i nærheten av Quirinus' tempel.  Formodentlig var porten rett nord for tempelet, idet det der var en gate - som hadde et forløp som var nesten slik som dagens Via delle Quattro Fontane - somskar gjennombymuren. Noen rester er ikke blitt funnet.

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, S. 20 (Neuausgabe. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 21).
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
Porta Salutaris

Die **Porta Salutaris** var en byport i Serviusmuren i Roma.

Den er oppkalt etter Salustempelet tett ved, som stod på *collis Salutaris*, en av de høyere punkter på Quirinalhøyden. Sannsynligvisbegynte her *clivus Salutaris*, en liten vei opp til tempelet, slik at porten skulle ha vært å finneumiddelbart sørvest for tempelet, sannsynligvis i øvre ende av dagens Via della Dataria.

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, S. 20 (Neuausgabe. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 21).
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
Porta Sanqualis

**Porta Sanqualis** var en byport gjennom den servianske mur i Roma.

Den har sitt navn etter det tempel til Sancus som lå tett ved oppe på Quirinalhøyden. Porten var ifølge Festus sør for tempelet på Collis Mucialis og var det sørligere av de fem porter gjennom Serviusmuren i dette området. I dette området er det bevart mange deler av bymuren så man kjenner godt til dens forløp.  *Porta Sanqualis* settes i forbindelse med murrester på Largo Magnanapoli.

## Referanser


## Litteratur
* Filippo Coarelli: *Rom. Ein archäologischer Führer.* Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, S. 20 (Neuausgabe. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 21).
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
Porta Fontinalis

**Porta Fontinalis** var en gammel byport gjennom Serviusmuren i Roma. Den er kjent fra kun litterære kilder og tre innskrifter..

I året 193 v.&nbsp;Kr. anla edilene Marcus Aemilius Lepidus og Lucius Aemilius Paullus en portikus fra *porta Fontinalis* til Mars-alteret på Campus Martius. Selv om det eneste man vet om dette alterets beliggenhet er at det var vest for Via Lata, lar det seg slutte at porten må ha vært nordvest for Kapitol et sted ved *clivus Argentarius*, der en gate løp fra Campus Martius til Forum Romanum. Manvet av Seriusmuren løp i dette området, og det antas alment at *porta Fontinalis* var del av muren her. 

Etter innskriftene å dømme stod porten fremdeles i keisertiden og var en kjent landemerke. Nøyaktig lar den seg ikke sikkert stedfeste, og arkeologiske funn har ikke vært til hjelp idet de kan like så godt skyldes andre hamle bygningsverker.

## Referanser


## Litteratur
* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
* Lawrence Richardson Jr.: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
VM i sjumannsrugby 2005

**VM i sjumannsrugby 2005** (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Hongkong i 2005.

## Sluttspill

## Referanser
Arkeologiåret 1599

**Arkeologiåret 1599** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1599.

## Dødsfall
*17. april – Guido Panciroli, italiensk antikvar, historiker og jurist (død 1523)

## Referanser



Fil:Entourage-de-jacopo-robusti-dit-le-tintoret-portrait-du-jurisconculte-guido-panciroli-tableau_2.jpg|Guido Panciroli(1523–1599)
VM i sjumannsrugby 2009

**VM i sjumannsrugby 2009** (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Dubai i De forente arabiske emirater i 2009.

## Sluttspill
### Menn

### Kvinner

## Referanser
VM i sjumannsrugby 2018

**VM i sjumannsrugby 2018** (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i San Francisco i USA i 2018.

## Sluttspill
### Menn

### Kvinner

## Referanser
Porta Carmentalis

**Porta Carmentalis** var en dobbelport i den servianske mur i Roma. Den hadde sitt navn fra gudinnen eller nymfen Carmenta som det var en helligdom for rett ved, Helligdommen var til høyre når man gikk ut byporten.

De to buene i porten synes å ha stått i vinkel til hverandre, og de var kjent ved hvert sitt navn. 

Det var ytterst dumt å å gå ut gjennom Porta Scelerata, som skal ha fått navnet etter den militære katastrofe ved Cremera i 479 eller 478 f.Kr., siden de 306 fabii som døde der hadde marsjert ut den porten. Men Serviusmurene fantes ikke så tidlig. Så navnet har antagelig mer å gjøre med at man bragte lik ut herigjennom for å bringe dem til likbrenningsseremoniene på Campus Martius. 

Claudienes familigrav var utenfor Porta Carmentalis.

Den andre porten ble kalt Porta Triumphalis. Ingen guvernør som vendte tilbake fra sin provins fikk gå inn gjennom den porten med mindre han var blitt tilkjent en triumf. 

Rutinen må da ha vært å gå inn gjennom Porta Scelerata, og ut Porta Triumphalis. Begravelsesprosesjoner reverserte den vanlige trafikkflyt gjennom Scelerata, likesom triumfinntog gjorde det for Triumphalis. Augustus ble gitt den særlige æresbevisning ved det at hans begravelsesprosesjon fikk toge ut gjennom Triumphalis. 

Templene til Mater Matuta og Fortuna var nær ved. Carmentalisporten ble ombygd av Domitian, og toppet med en skulpturgruppe med en triumfvogn trukket av elefanter. Porten er gjengitt i et relieff datert til Marcus Aurelius' tid.

Vicus Iugarius delte seg rett før dem kom til Porta Carmentalis, med en gren mot høyre gjennom Forum Holitorium fra foten av Kapitol, og den andre gjennom Forum Boarium til munningen av Cloaca Maxima ved Tiberen. Porta Carmentalis' nøyaktige beliggenhet er uklar, til tross for de mange utgravninger i området siden 1930-årene. Livius nevner at Porta Carmentalis var der det i 307 f.Kr. var en rituell prosesjon dom del av soningsofrene for Juno. To hvite kuer ble ført fra Apollotempelet gjennom Carmentalis og langs Vicus Iugarius til  Forum.

## Referanser
Takstolpe

**Takstolper** er de vertikale eller nær vertikale stolpene som holder oppe taket på en bil, og navngis henholdsvis *A, B, C* eller (i større biler) *D-stolper,* navngitt forfra og bakover.

Den konsekvente navngivelsen gjør at takstolpene kan brukes som en felles referanse på tvers av bilmerker og -modeller. For eksempel bruker redningspersonell navngiving av takstolpene for å lette kommunikasjonen når de skal skjære opp havarerte kjøretøy for å redde ut passasjerer.

## Se også
* Vindusfilm
* Blindsone

## Referanser
Bergmanden

**Bergmanden** er linjeforeningsavisen til Bergstuderendes Forening hos NTNU i Trondheim. Avisen ble opprettet i 1989 for å fange kjernen i bergkulturen, og dette jobbes fortsatt aktivt for den dag i dag. I Bergmanden er det både intervjuer, reportasjer og bilder, og hele linjeforeningen bidrar med det de selv måtte ønske å bidra med til avisen. De som har hovedansvaret for drift, redigering og trykking av Bergmanden er komiteen ved navn Redaksjonen.