Deutscher Frauenrat

**Deutscher Frauenrat – Lobby der Frauen in Deutschland e. V.** (norsk: *Det tyske kvinnerådet – Tysklands kvinnelobby*) er Tysklands største organisasjon som arbeider for kvinners rettigheter og likestilling, og en av Europas største kvinneorganisasjoner. Den er en bred og inkluderende paraplyorganisasjon som består av 62 organisasjoner med over 11 millioner medlemmer, herunder de politiske partienes kvinneorganisasjoner, organisasjoner i fagbevegelsen, idrettsorganisasjoner, religiøse organisasjoner og andre typer organisasjoner. Deutscher Frauenrat er medstifter og medlem av CEDAW-Allianz og European Women's Lobby (EWL), og er EWLs største nasjonale medlemsorganisasjon. Fra 2021 har Beate von Miquel vært president i Deutscher Frauenrat. Deutscher Frauenrat var historisk den største og en av de viktigste søsterorganisasjonene av Norske Kvinners Nasjonalråd, som var den nasjonale paraplyorganisasjonen for bl.a. Norsk Kvinnesaksforening og Norske Kvinners Sanitetsforening. Blant medlemmene er Norsk Kvinnesaksforenings søsterorganisasjon Deutscher Frauenring.

## Historie

Informationsdienst für Frauenfragen (Informasjonstjeneste for kvinnespørsmål) ble grunnlagt som en bred paraplyorganisasjon for kvinneorganisasjoner, med støtte fra myndighetene i de britiske og amerikanske okkupasjonssonene i Vest-Tyskland i 1951. Foreningen skiftet siden navn til Deutscher Frauenrat (Det tyske kvinnerådet). Den forstår seg som en etterfølger av Bund Deutscher Frauenvereine, som eksisterte fra 1894 frem til den nazistiske maktovertagelsen i 1933.

Deutscher Frauenrat var i likhet med forløperen Bund Deutscher Frauenvereine tradisjonelt en paraplyorganisasjon for den borgerlige eller «borgerlig-liberale» kvinne(saks)bevegelsen, men fikk etterhvert en bredere politisk profil som følge av en tilnærming mellom den borgerlig-liberale kvinnesaksbevegelsen og arbeiderkvinnebevegelsen, da kvinneutvalgene i fagbevegelsen – Deutscher Gewerkschaftsbund og Deutsche Angestellten-Gewerkschaft – også gikk inn i organisasjonen. I dag er den en bred og representativ paraplyorganisasjon for den tyske kvinnebevegelsen med 62 medlemsorganisasjoner og over 11 millioner medlemmer.

Deutscher Frauenrat er medlem, stifter og vertskap for paraplyorganisasjonen CEDAW-Allianz, som omfatter 34 organisasjoner og som har som formål å overvåke implementeringen av FNs kvinnekonvensjon (CEDAW) i Tyskland, og fremme konvensjonens synlighet og relevans i samfunnet. CEDAW-Allianz er Europas største frivillige organisasjon som arbeider spesielt med oppfølging av kvinnekonvensjonen.

Deutscher Frauenrat er medgrunnlegger og medlem av European Women's Lobby, og er EWLs største nasjonale paraplyorganisasjon for kvinnebevegelsen. Deutscher Frauenrat var tradisjonelt den tyske søsterorganisasjonen av Norske Kvinners Nasjonalråd, som historisk var en paraplyorganisasjon for bl.a. Norsk Kvinnesaksforening, Norske Kvinners Sanitetsforening m.fl. Den nyere paraplyorganisasjonen Norges kvinnelobby, etablert etter initiativ fra Norsk Kvinnesaksforening i 2013/2014, ble etablert med Deutscher Frauenrat som et av forbildene.

Deutscher Frauenrat engasjerer seg bredt for kvinners rettigheter og likestilling i politikk, arbeids- og samfunnsliv, og i familien. Det overordnede målet er formell og reell likestilling mellom kjønnene på alle livsområder. Organisasjonen arbeider på demokratisk grunn, for toleranse og vektlegger internasjonalt samarbeid. Organisasjonens forståelse av dette omfatter også støtte til minoritetsgruppers menneskerettigheter, og foreningen har i det 21. århundre også engasjert seg for transpersoners og andre skeives rettigheter i Tyskland. Foreningen har engasjert seg for reform av lov om juridisk kjønn, mot transfobi i samfunnet og president Beate von Miquel har uttalt at «transkvinner er kvinner og vi skal ivareta deres interesser og kjempe for deres rettigheter». Deutscher Frauenrat har også uttalt at «narrativer om trans*kvinner som fremstiller dem som en trussel mot for eksempel kvinners rom er ikke bare falske, men også farlige» og transfobiske. Ståstedet reflekterer en bred konsensus i den etablerte kvinnebevegelsen og store kvinneorganisasjoner som deler Deutscher Frauenrats idégrunnlag, og er på linje med erklæringen «National Consensus Statement of Anti-Sexual Assault and Domestic Violence Organizations in Support of Full and Equal Access for the Transgender Community», signert av 330 kvinneorganisasjoner, herunder alle store organisasjoner som arbeider mot vold mot kvinner i USA, og med en erklæring signert av 16 store amerikanske kvinneorganisasjoner. Den tyske kvinnebevegelsen deler vurderingen fra UN Women, som uttalte at «det er lang tradisjon for at anti-rettighetsbevegelser fremstiller kvinners og LHBTIQ+-personers likestilling som en trussel mot såkalte 'tradisjonelle' familieverdier. Bevegelser som 'antikjønnbevegelsen', 'kjønnskritiske' bevegelser og 'mannsrettighetsbevegelser' har tatt dette til et ekstremt nivå (...) disse bevegelsene bruker hatpropaganda og desinformasjon for å ramme og forsøke å delegitimere mennesker med mangfoldige seksuelle orienteringer, kjønnsidentiteter, kjønnsuttrykk og kjønnskarakteristika (...) medier har fremstilt LHBTIQ+-personers rettigheter som noe som er oppe til debatt (...) falske påstander om at LHBTIQ+-personers rettigheter, særlig transpersoners rettigheter, er i konflikt med kvinners rettigheter skaper bare splittelse i kampen for likestilling (...) kampen for LHBTIQ+-personers menneskerettigheter kan ikke adskilles fra kampen for kvinners rettigheter og likestilling. De som kjemper for kvinners og LHBTIQ+-personers menneskerettigheter deler målet om frie og rettferdige samfunn».

Deutscher Frauenrat etablerte i 2024 alliansen Zusammen für Demokratie (Sammen for demokratiet) sammen med en rekke organisasjoner, et prosjekt for å forsvare «et mangfoldig, fritt og åpent samfunn (og) vårt demokrati og alle som bor her mot angrepene fra ytre høyre», herunder mot antifeministiske, rasistiske, antisemittiske og anti-skeive angrep. President Beate von Miquel uttalte at kvinne- og likestillingspolitiske mål trues av høyrepopulister og høyreekstremister. Blant samarbeidspartnerne i prosjektet er blant annet Evangelische Kirche in Deutschland, Amnesty og fagforeningen Deutscher Gewerkschaftsbund.

Deutscher Frauenrat engasjerer seg mot alle former for utnytting av kvinner. Innen prostitusjonspolitikk, et tema som vekker mye debatt blant feminister, går foreningen inn for å motvirke «stigmatisering, diskriminering og marginalisering av personer i prostitusjon». Deutscher Frauenrat er medlem av Bündnis gegen ein Sexkaufverbot, et initiativ mot kriminalisering som koordineres av Deutscher Juristinnenbund (Tyske kvinnelige juristers forbund) og som mener kriminalisering «ikke beskytter mot tvang, men fører til større helserisiko, vold og prekære leveforhold».

## Medlemmer
Deutscher Frauenrat har 62 medlemsorganisasjoner per 2023. Blant medlemmene er:
* Arbeitsgemeinschaft der Wählerinnen
* Arbeitsgemeinschaft für Mädchen und Frauenbildung
* Arbeitsgemeinschaft Katholischer Frauenverbände und -gruppen
* Deutsche Angestellten-Gewerkschaft
* Deutscher Akademikerinnenbund
* Deutscher Frauenring (søsterorganisasjon av Norsk Kvinnesaksforening)
* Deutscher Gewerkschaftsbund
* Deutscher Hausfrauenbund
* Deutscher Landfrauenverband
* Deutscher Verband Berufstätiger Frauen
* Evangelische Frauenarbeit in Deutschland
* Jüdischer Frauenbund
* Staatsbürgerinnenverband
* Verband weiblicher Angestellter
* deutscher ingenieurinnenbund

## Presidenter
* Nora Melle (1951–1959)
* Gertrud Ehrle (1960–1970)
* Elisabeth Schwarzhaupt (1970–1973)
* Maria Weber (1973–1974, 1976–1978)
* Irmgard von Meibom (1974–1976, 1978–1980)
* Helga Thieme (1980–1984)
* Irmgard Blättel (1984–1988)
* Brunhilde Fabricius (1988–1992)
* Irmgard Jalowy (1992–1996)
* Helga Schulz (1996–2000)
* Inge von Bönninghausen (2000–2004)
* Brunhilde Raiser (2004–2008)
* Marlies Brouwers (2008–2012)
* Hannelore Buls (2012–2016)
* Mona Küppers (2016–2021)
* Beate von Miquel (fra 2021)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*