Gerald Patrick Aloysius O'Hara

**Gerald Patrick Aloysius O'Hara** (født 4. mai 1895 i Scranton i Pennsylvania i USA, død 16. juli 1963 i Wimbledon  (London) i Storbritannia) var en katolsk erkebiskop, diplomat for Den hellige stol i Romania, apostolisk nuntius til Irland (1951–1954) apostolisk delegat til Storbritannia (1954–1963).
## Liv og virke
### Bakgrunn
Gerald Patrick O'Hara var sønn av Patrick James og Margaret (*née* Carney) O'Hara. Faren  var tannlege. Han gikk på *Our Mother of Sorrows School* og St. Joseph's College High School, begge i Philadelphia. Fra 1911 til 1918 studerte O'Hara ved St. Charles Borromeo Seminary i Overbrook i Pennsylvania. Så begynte han ved Collegio Romano, og tok teologisk doktorgrad i Roma i 1921.
### Prest
Han ble presteviet den 3. april 1920 av Romas kardinalvikar Basilio Pompili. Under sine mange år som student utenlands, reiste han rundt i Europa og Midtøsten. 

Da han kom tilbake til Pennsylvania i 1926, ble O'Hara privatsekretær til kardinal Denis Dougherty, erkebiskopen av Philadelphia. O'Hara var også dommer ved Tribunalet i Philadelphia.

### Hjelpebiskop i Philadelphia
Pave Pius XI utnevnte ham den 26. april 1929 til titulærbiskop *pro hac vice* av *Heliopolis in Phoenicia* og hjelpebiskop i Philadelphia. Kardinal Denis Joseph Dougherty bispeviet  O'Hara til biskop den 21. mai 1929 ved katedralen *St. Peter og Paul* i Philadelphia. Medkonsekratorer var biskopen av Monterey-Fresno, John Bernard MacGinley, og biskopen av Scranton, Thomas Charles O'Reilly.
### Biskop av Savannah (Georgia)
I 1935 etterfulgte han Michael Joseph Keyes S.M. som biskop av Savannah. I 1936 fikk bispedømmet navnet Savannah-Atlanta. Med opprettelsen av det separate bispedømmet Atlanta i 1956 fikk bispedømmet Savannah tilbake sitt kortere navn.

Under sin tid der bygde O'Hara *Cathedral of Christ the King* i Atlanta, og den ble dedisert i januar 1939. Katedralen ble bygd på et tidligere samlingssted for den tradisjonelt antikatolske Ku Klux Klan, og O'Hara inviterte til og med *Imperial Wizard Hiram Wesley Evans* til dedikasjonen. 

O'Hara ble ansett som en leder for de kirkelige bestrebelser for å bedre raserelasjonene i USA, og han landerte et syvpunkts sosialt-rasemessig program i 1930-årene som fokuserte på hjelp til svarte barn, og større oppmerksomhet om rurale problemstillinger som gikk ut over afroamerikanerne.

Pave Pius XII hedret ham med den personlige tittel erkebiskop i 1950. I 1959 trådte han tilbake fra sitt embede om biskop-erkebiskop av Savannah og ble titulærerkebiskop av *Pessinus*.

### Pavelig diplomat i Romania
I tillegg til sin rolle som bispedømmebiskop ble O'Hara utnevnt av pave Pius XII til *[[chargé d'affaires]]* for det apostoliske nuntiatur i Bucuresti den 19. februar 1947. Det var etter at den sittende nuntius, Andrea Cassulo, var blitt erklært *[[persona non grata]]* av de kommunistiske myndigheter.

Hans generalvikar og kansellist tok over den faktiske administrasjon av bispedømmet Savannah. Han ble i Romania til han ble utvist den 5. juli 1950.

Hans aktivitet som stasjonssjef for det apostoliske nuntiatur i Bucuresti var viktig for den institusjonelle bevaring av den katolske kirke i Romania under det kommunistiske diktatur. Han kritiserte gjentatte ganger den kommunistiske regjering for dens forfølgelse av romersk-katolikker og gresk-katolikker. 

Mellom 1948 og 1950 utførte han åtte hemmelige bispeordinasjoner i Romania, både for de romersk-katolske bispedømmene og for bispedømmene til den rumenske gresk-katolske kirke. 

Den 4. juli 1950 ble biskop O'Hara på et møte i det rumenske utenriksministerium anklaget for å spionere for USA, Storbritannia og Tyrkia.  O'Haras rumenske sjåfør, som var blitt rettsforfulgt for spionasje, hadde tidligere implisert O'Hara og andre i stabemnn i nuntiaturet. O'Hara sa senere at mannen var blitt torturert og var blitt tvunget til å lyve. Møtet i unenriksministeriet endte med at O'Hara ble utvist fra Romania; han reiste derfra samme dag.

**Bispevielser:** De bispevielser han foretok i Romania, var:
* 5. april 1948 - Anton Durcovici, biskop av Iași død 11. desember 1951

Dertil kom åtte hemmelige bispevielser i nuntiaturets kapell:
* 30. november 1948 - Ioan Ploscaru, titulærbiskop av *Trapezopoli* og hjelpebiskop i Lugoj,  død 31. juli 1998
* 8. desember 1948 - Ioan Duma, titulærbiskop av *Iuliopolis*, død 16. juli 1981  
* 12. desember 1948 - Adalbert Boros, titulærbiskop av *Ressiana* og apostolisk administrator av Timișoara,  død 6. juni 2003
* 2. februar 1949 - Alfréd Eröss, hjelpebiskop i Alba Iulia,  død 31. juli 1950
* 14. februar 1949 - Szilárd Ignác Bogdánffy, hjelpebiskop i Satu Mare og Oradea Mare, død 2. oktober 1953
* 6. mars 1949 - Ioan Dragomir, titulærbiskop av *Paleopoli di Pamfilia* og hjelpebiskop i Maramureș, død 25. april 1985
* 28. juli 1949 - Iuliu Hirțea, titulærbiskop av *Nebbi* og hjelpebiskop i Oradea Mare,  død 28. juni 1978
* 30. juni 1950 - Joseph Schubert, titulærbiskop av *Ceramussa* og apostolisk administrator av Bucuresti, død 4. april 1969

### Nuntius til Irland
Erkebiskop O'Hara ble utnevnt til apostolisk nuntius til Irland den 27. november 1951.

I 1953 gikk forfatteren Paul Blanshard, en kritiker av den katolske kirke (boken *American Freedom and Catholic Power*), i en petisjon til det amerikanske utenriksministerium inn for at man skulle frata O'Haras hans amerikanske statsborgerskap.  Blanshard hevdet at O'Hara krenket McCarran Act ved sin tjeneste for fremmed makt (Vatikanet). *State Department* avviste Blanshards petisjon

### Apostolisk delegat til Storbritannia
Den 8. juni 1954 ble O'Hara utnevnt til apostolisk delegat til Storbritannia. I denne egenskap hadde han også tilsyn med Malta, Gibraltar og Bermuda.  I mai 1958 ble O'Hara innlagt på St. Anthony at Cheam Hospital med alvorlig lungebetennelse etter å ha vendt tilbake til London fra en utenlandstur. Det tok på å både være pavelig diplomat og samtidig ha et bispedømme i USA å ivareta, og derfor fratrådte han som biskop av Savannah den 12. november 1959; han ble utnevnt til titulærbiskop av *Pessinus* av pave Johannes XXIII samme dato. 

I 1960 ble han den første pavelige representant som besøkte Houses of Parliament på mer enn 400 år.

Han rakk å delta på første sesjomn av Det andre Vatikankonsil.

### Død
Erkebiskop O'Hara døde den 16. juli 1963 av hjerteslag i sin residens i Wimbledon i London, i en alder av 68 år. Hans requiemmesse ble celebrert av erkebiskop John Heenan i Westminster Cathedral i London. Hans legeme ble fløyet hjem til Philadelphia, og der ble han lagt i krypten i *Cathedral of Saints Peter and Paul*.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1827
* Kardinal Raffaele Monaco La Valletta (1827-1896) *1874
* Kardinal Francesco di Paolo Satolli (1839-1910) *1888
* Kardinal Denis Joseph Dougherty (1865-1951) *1903
* Erkebiskop *Gerald Patrick Aloysius O'Hara* (1895-1963) *1929

## Litteratur
* Dennis Deletant: *Ceauşescu and the Securitate*, C. Hurst & Co., London 1995, s. 219 f.
* Ioan Bota, Cicerone Ionițoiu: *Martiri și mărturisitori ai bisericii din România (1945–1989): Biserica Română Unită cu Roma, Greco-Catolică, Biserica Romano-Catolică*, Casa de Editură *Viața Creștină*, Cluj-Napoca 2001, s. 222 f.
* Ioan Ploscaru: *Lanțuri și Teroare*, Editura Signata, Timișoara, 1993, s. 89–90. ISBN 973-551-028-6.

## Referanser