Historia til grenlandsmålet

**Historia til [[grenlandsmålet]]** er grundigast skildra i Dalene (1953).
## Fonologi
### Vokalar
#### Vokalar i trykksterk staving
Dersom vi i fyrste omgang ser bort ifrå kvantitetsendringar, kan tilhøvet mellom norrøne og grenlandske monoftongar og diftongar framstellast som i tabellen under, der norrøne sekvensar av **j** pluss vokal har blitt rekna som diftongar:

Her er nokre døme:
* Norrønt **sitja** [ˈsitja] > grenlandsk **²site** 'sitje'
* Norrønt **vin** [ˈwin] > grenlandsk **¹ven** 'ven' 

#### Vokalar i trykkveik staving
Mange særkjenne ved grenlandsmålet kjem fram når ein ser korleis dei tre *trykkveike* norrøne vokalane **i a u** har utvikla seg i grenlandsmålet:
* Norrøn **i** og **u** har falle saman i **e**.
* Norrøn **a** har blitt til **e**, **æ** og **a**:
** **e** når norrøn **a** stod i slutten av eit ord.
** **æ** føre ståande **r**
** **a** når norrøn **a** hadde ein annan konsonant enn **r** etter seg.
Desse bøyingsmønstera illustrerer det som har skjedd:
* Norrønt **vísu – vísuna – vísur – vísurnar** > grenlandsk **²viːse – ²viːsa – ²viːser – ²viːsene** 'vise'.
* Norrønt **gest – gestinn – gestir – gestirnir** > grenlandsk **¹jest – ¹jesten – ²jester – ²jestene** 'gjest'.
* Norrønt **hest – hestinn – hestar – hestarnir** > grenlandsk **¹hest – ¹hesten – ²hestær – ²hestane** 'hest'.
* Norrønt **kasta – kastar – kastaði – kastat** > grenlandsk **²kaste – ²kastær – ²kasta – ²kasta** 'kaste'.
I norrønt **kasta** har trykkveik **a** blitt til **e** sist i ordet.
I norrønt **hestar** og **kastar** har trykkveik **a** blitt til **æ** føre **r**.
I norrønt **hestarnir** har trykkveik **a** halde seg som **a**, og ikkje blitt til **æ**, av di **r** har falle bort.
I norrønt **kastaði** og **kastat** har **a** halde seg som **a** føre konsonantane **n ð t**, som seinare har falle bort.
I norrøn **gestinn**, **gestir**, **gestirnir**, **hestinn** og **hestarnir** har trykkveik **i** blitt til **e**.
I norrøn **vísu** og **vísurnar** har trykkveik **u** blitt til **e**; det er ikkje mogeleg å avgjere om grenlandsk **²viːse** kjem av norrønt **vísa** (nominativ) eller **vísu** (akkusativ). Når også trykkveik **a** her har blitt til **e**, trass i at han er fylgd av ein konsonant, har det truleg morfologiske årsaker, ved bortfall av genus-skiljet mellom **-nir** (hankjønn) og **-nar** (hokjønn).
I norrønt **vísuna** har -**una** fyrst blitt til ein nasal vokal, som så har blitt til **-a** i moderne grenlandsmål; det er ikkje mogeleg å avgjere om grenlandsk **²viːsa** kjem av norrønt **vísan** (nominativ) eller **vísuna** (akkusativ).

### Konsonantar
#### Konsonantar i trykkveik staving
Konsonantbortfallet i trykkveike stavingar er òg regelrett:
* Norrøn **t** og **ð** har falle bort i trykkveik staving.
* Norrøn **n** har falle bort i trykkveik staving, men har nasalert føregåande vokal, som seinare har blitt til **a**.
Bortfallet av **t** og **ð** er illustrert i bøyingsmønstera over. Bortfallet av **n** og overgangen til **a** er illustrert i desse døma:
* Norrønt **skálin** > grenlandsk **¹skoːɽa** 'skåla'.
* Norrønt **vísan** > grenlandsk **²viːsa** 'visa'.
* Norrønt **morgin / morgun** (akkusativ) > grenlandsk **²mora** 'morgon'.
* Norrønt **hana** (akkusativ) > grenlandsk **a** 'henne'.
Merk at dei doble konsonantane **tt** og **nn** ikkje fell, men blir til **t** og **n**:
* Norrønt **gestinn** > grenlandsk **¹jesten** 'gjesten'.
* Norrønt **leiróttr** > grenlandsk **²læirete** 'leirut'.

#### Norrøn postvokalisk f, ð, g
Etter vokal representerte norrøn **f**, **ð** og **g** dei stemde frikativane [v], [ð] og [ɣ]:
* Norrønt **grafa** [ˈgrava] 'grave'.
* Norrønt **leiða** [ˈleiða] 'leie'.
* Norrønt **draga** [ˈdraɣa] 'dra'.
I grenlandsmålet har desse tre konsonantane utvikla seg slik:
* [v] har falle bort mellom norrøn **ú** og ein annan vokal og etter norrøn **au**, men har elles blitt ståande som **v**.
* [ð] har alltid falle bort, truleg bortsett frå fremst i enklitiske pronomen, der han har blitt til **r**.
* [ɣ] har blitt borte eller til sisteleden i diftongane **æu**, **æi** og **øy**, mellom anna slik:
** Bortfall etter norrønt **ú**, **a**, **au**, **ei** og **ey**.
** Norrøn **og** [oɣ] og **óg** [oːɣ] > grenlandsk **æʉ**.
** Norrøn **eg** [eɣ] > grenlandsk **æi**.
** Norrøn **øg** [øɣ] og **ǿg** [øːɣ] > grenlandsk **øy**.
Her er former som illustrerer nokre av endringane:
* Norrønt **dúfa** [ˈduːva] > grenlandsk **²dʉːe** 'due'.
* Norrønt **rauf** [ˈrɒuv] > grenlandsk **¹ræʉ** 'rauv'.
* Norrønt **grafa** [ˈgrava] > grenlandsk **²graːve** 'grave'.
* Norrønt **tíð** [ˈtʰiːð] > grenlandsk **¹tiː** 'tid'.
* Norrønt **leiða** [ˈleiða] > grenlandsk **²læie** 'leie'.
* Norrønt **þrúga** [ˈθruːɣa] > grenlandsk **²trʉːe** 'truge'.
* Norrønt **dag** [ˈdaɣ] (akkusativ) > grenlandsk **¹daː** 'dag'.
* Norrønt **haug** [ˈhɒuɣ] (akkusativ) > grenlands **¹hæʉ** 'haug'.
* Norrønt **eiga** [ˈeiɣa] > grenlandsk **²æie** 'eige'.
* Norrømt **fogl** [ˈfoɣl] > grenlandsk **¹fæʉeɽ** 'fugl'.
* Norrønt **skóg** [ˈskoːɣ] (akkusativ) > grenlandsk **¹skæʉ** 'skog'.
* Norrømt **veg** [ˈweɣ] > grenlandsk **¹væi** 'veg'.
Når dei stemde frikativane var fylgde av ein nasal, har dei utvikla seg på eit anna vis:
* Norrøn **fn** [vn] > *[bn] > grenlandsk **mn**.
* Norrøn **gn** [ɣn] > *[ɡn] > grenlandsk **ŋn**.
Desse formene illustrerer endringane:
* Norrønt **nafn** [ˈnavn] > grenlandsk **¹namn** 'namn'.
* Norrønt **ofn** [ˈovn] > grenlandsk ***¹omn** > **¹om** 'omn'.
* Norrønt **rigna** [ˈriɣna] > grenlandsk **²reŋne** 'regne'. Forma finst hos Dalene (1953: 44).
Parallelt med dette har norrøn **rn** blitt grenlandsk **n**; jf avsnittet *Norrøn rn* nedanfor.

På grunn av påverknad frå bokmåls-basert talemål har uttalemåtar som **¹navn** 'namn' og **¹ræin** 'regn' blitt dominerande i dag. Merk at også norrønt **aun** [ɒun] har blitt til **oŋn** i grenlandsmålet:
* Norrønt **hrogn** [ˈhroɣn] > grenlandsk **¹roŋn** 'rogn (fiskeegg)'.
* Norrønt **raun** [ˈrɒun] (akkusativ) > grenlandsk **¹roŋn** 'rogn, raun (tre)'.
* Norrønt **kaun** [ˈkɒun] > grenlandsk **¹koŋ** 'kaun, kong (byll)'
* Norrønt **fraunar** [ˈfrɒunar] > grenlandsk **²froŋne** 'Frogner' (gard i Gjerpen).

#### Norrøn rn
Norrøn **rn** har blitt grenlandsk **n**, med kort eller lang vokal føre. Når vokalen føre er kort, kan vi rekne med denne utviklinga:
* Norrøn **Vrn** [Vrn] > *[Vdn] > [Vnn] > [Vn].
Eit døme:
* Norrønt **bjǫrn** [ˈbjɒrn] > grenlandsk **¹bjøn** 'bjørn'.
Når vokalen føre har blitt lang, må vi truleg rekne med denne utviklinga:
* Norrønt **Vrn** [Vrn] > *[Vːrn] > *[Vːdn] > *[Vːnn] > [Vːn].
Eit døme:
* Norrønt **barn** [ˈbarn] > grenlandsk **¹boːn** 'barn'.
#### Norrøn hv
Den ordinitiale norrøne konsonantgruppa *hv* [ʍ], som i *hvítr* 'kvit’ ser ut til å ha utvikla seg i to ulike retningar i norske målføre, når vi held spørjeorda utanfor:
# [ʍ] > [w] > *[ɡw] > [ɡʋ]
# [ʍ] > *[kw] > [kʋ]
Endringane under punkt 1 finn vi på Søraustlandet, og endringane under punkt 2 i resten av landet. Søraustlandet skil seg frå resten av landet ved endringa [ʍ] > [w] (frå ustemd [ʍ] til stemd [w]), og fleire svenske målføre står framleis på dette stadiet, med [w] av eldre [ʍ] og [ʋ] av eldre [w], td [wit] ‘kvitt’ mot [ʋit] 'vidt’. I heile Noreg har den labial-velare halvvokalen utvikla seg til velar plosiv pluss [w], slik at den stemde [w] har blitt til [ɡw] og den ustemde [ʍ] har blitt til [kw]. Seinare har [w] blitt til [ʋ] i alle posisjonar. I mange søraustlandske målføre har [ɡʋ] seinare blitt til [ʋ], truleg gjennom påverknad frå dansk/bokmål og kanskje svensk. I grenlandsmålet er [ɡʋ] kjent frå orda under; berre det fyrste er relativt vanleg i dag:
* Verbet **²ɡʋiːne** 'kvine', av norrønt *hvína*, jamfør uttrykket **de ¹ɡoː ʃoː de ɡʋiːner** 'det går så det kvin' / **de ¹jik soː de ¹ɡʋæin** 'det gjekk så det kvein'.
* Verbet **²ɡʋeːse** 'kvese, kvæse', av norrønt *hvæsa*. Kjent frå Solum, jf Dalene (1953). I dag **²ʋeːse**.
* Verbet **ɡʋeke** 'kvekke, få ein støkk', av norrønt **hvekka* (berre belagt i preteritum *hvakk*, grenlandsk **¹ɡʋak**). I dag **²ʋeke** (preteritum **¹ʋak**).

I spørjeord har utviklinga av norrøn *hv* vore annleis, ved at [w] har falle bort i alle målføre. Utviklinga i grenlandsk har truleg vore [ʍ] > [h] > Ø. Solumsmålet (jf Dalene 1953) har former både med og utan **h**:
* **¹hoː** og **¹oː** 

## Bibliografi
* Dalene, Halvor 1953. *Lydverket i solumsmålet.* (Skrifter frå Norsk målførearkiv ved Sigurd Kolsrud.) Oslo.
* Reynolds, Hans 1952. ''Porsgrunns-maal. Ordsamling og Porsgrunnsviser.'' (Skrifter fraa Norsk Maalførearkiv ved Sigurd Kolsrud.) Oslo i kommisjon hos Jacob Dybwad. (Utgjeven på nytt av Porsgrund historielag i 1980.)